Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. В позовній заяві вказав, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Бажаючи юридично оформити спадкові права на даний будинок позивач звернулася до Оржицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала від неї відмову, у зв`язку з тим, що за життя її чоловік [PERSON] не здійснив первинну реєстрацію нерухомого майна, як наслідок не отримав правовстановлюючі документи на нього. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач просив суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що за життя належало її чоловіку [PERSON] , котрий помер [INFO] , а саме, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання учасники справи не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а відповідач в своїй заяві позов визнав повністю. Від третьої особи до суду надійшов лист про розгляд справи без її участі, вказала, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 31.10.1981 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). На день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня його смерті в даному будинку була зареєстрована, проживала і проживає дружина [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] , і дочка [PERSON] , [INFO] зареєстровані, але не проживали і не проживають (а.с. 31-32). Відповідно до матеріалів справи та наданих Полтавським обласним\~державним нотаріальним\~архівом копій матеріалів спадкової справи №164, заведеної 25.04.2006 року Оржицькою державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , подала заяву на прийняття спадщини. Син [PERSON] та дочка [PERSON] - від прийняття спадщини відмовилися на користь матері. На частину спадкового майна, зокрема: на земельну ділянку, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,36 га, що належала померлому, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №618417; права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, посвідченого Свідоцтвом серії ПО-ХУ11 №112322, - [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, державний нотаріус Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області Потапенко Л.Д. постановою від 23.09.2020 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцеві (а.с. 21). Належність спадкового нерухомого майна спадкодавцеві [PERSON] підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до довідки №229 від 26 серпня 2020 року виданої виконавчим комітетом Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, під №04-0082-1 в по господарській книзі №2 дійсно обліковується житловий будинок, який належав покійному [PERSON] , розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно земельно-кадастрової книги за 1980-1988 покійному [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). На замовлення позивача ФОП [PERSON] виготовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-16). Згідно звіту про оцінку нерухомого майна - вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 24722 грн. (а.с. 18-20). Згідно висновку про придатність до експлуатації житлового будинку з господарськими будівлями вказаний будинок придатний до експлуатації (а.с. 34). Таким чином, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, позивач надав відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-не будь права чи інтереси.

Outcome: approved