Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 30.03.2017 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина донька [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачем. Відповідач не приймає участі у вихованні доньки, матеріально її не утримує. В добровільному порядку відповідач відмовляється від матеріального забезпечення дитини, хоча відповідно до ст.180 СК України як батько зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку. Відповідач офіційно не працює, однак постійно виїздить на заробітки за межі України та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти та у відповідності до ст. 84 СК України кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 30.03.2017 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак виїздить на заробітки за кордон, отримує нерегулярний, мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, виїздить на заробітки за кордон та отримує нерегулярний, мінливий дохід та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] Богданівни, [INFO] в сумі 1000 /одної тисячі/ гривень щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання дружини у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved