Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 31.10.2017 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час стосунки з відповідачем припинені, але шлюб між ними не розірвано. Відповідач з моменту припинення стосунків у вихованні дитини участі не бере, коштів на її утримання не надає, незважаючи на те, що він офіційно працює та отримує заробітну плату, тому змушена звернутися до суду. Матеріальної допомоги від держави не отримує, син знаходиться на повному її утриманні. 28 серпня 2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, відповідно до якої останній просив прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, виключити відомості про його батьківство з актового запису № 69 від 13 березня 2018 року про народження [PERSON] , а також просив вирішити питання про призначення судово-генетичної експертизи по справі. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначив, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові позивач [PERSON] зазначила, що з 31 жовтня 2017 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , а 13 березня 2018 року зареєструвала його у Добропільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. Батьком народженої дитини згідно ч. 1 ст. 122 СК України записано його. Однак він з даним твердженням не погоджується з наступних підстав. Дійсно, з 31 жовтня 2017 року він перебував у шлюбі з [PERSON] , яка [INFO] народила сина [PERSON] , а 13.03.2018 року зареєструвала його у відділі ДРАЦСу. Бути батьком народженої дитини він не може, оскільки з [PERSON] він познайомився в 2014 році та стали з нею періодично зустрічатися. Коли вона повідомила, що вагітна, вони ще не перебували у шлюбі, він не сумнівався, що дитина його. Після чого вони зареєстрували шлюб. Але одразу після реєстрації шлюбу, до народження дитини, від дружини дізнався, що не є батьком цієї дитини. Крім того, [PERSON] неодноразово і постійно по теперішній час стверджує, що він не є батьком її дитини, а їй необхідні тільки сплачувані аліменти. За таких умов та викладених обставин, він не може бути батьком [PERSON] , а відомості про його батьківство, внесені у свідоцтво про народження, є невірними. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року по вищезазначеній цивільній справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 11.03.2020 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.04.2020 року. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі відповідача. Позовні вимоги про стягнення аліментів просила задовольнити, так як відповідач згоден з вимогами. Позовні вимоги про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини просила залишити без розгляду. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 31 жовтня 2017 року було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , його батьком є [PERSON] , тобто відповідач по справі. Окрім того, факт батьківства підтверджується висновком експерта № 252, з якого вбачається, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , складає - 99,9999%. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, з врахуванням положень ст. 257 ЦПК України, суд не розглядає вимоги зустрічного позову про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, оскільки за заявою представника відповідача ці вимоги залишені без розгляду. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Outcome: approved