Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] в якому просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити їй 1/2 частину домоволодіння, що розташоване по вул. Н. Яремчука, 34, в с. Небилів, Рожнятівського району Івано-Франківської області та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 18.04.1993 по 24.06.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі вони у 2002 році отримали план під будівництво будинку, який побудували у 2007 році та перейшли туди проживати. За спільною домовленістю правовстановлюючі документи на зазначене вище домоволодіння були оформлені на відповідача [PERSON] і за ним зареєстровано право власності. На даний час вони не можуть досягнути добровільної згоди щодо розподілу зазначеного будинковолодіння, у зв'язку із чим вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечив проти задоволення позову. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливесправу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони з 18 квітня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 червня 2016 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 24 червня 2016 року (а.с.5). У с. Небилів по вул. Н. Яремчука, 34, Рожнятівського району Івано-Франківської області знаходиться будинковолодіння, яке складається з житлового будинку «А», колодязя «N 1», що підтверджено копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 02 серпня 2011 року (а.с.17-19). Відповідач [PERSON] являється власником будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Н. Яремчука, 34, в с. Небилів Рожнятівського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.09.2011 року, копією витяу про державну реєстрацію прав від 13.09.2011 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6, 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положеннями ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. За правилами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок, що розташований в с. Небилів по вул. Яремчука, 34, Рожнятівського району Івано-Франківської області, був побудований за час перебування сторін у шлюбі, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов та заявою представника відповідача про визнання позову, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, тому вимога позивача про визнання за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., а тому такі витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved