Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 7/1, кв. 28, що належала померлому 08.07.2015 року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на вказану 1/2 частку квартири на імя [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, так як відповідно до п. 2.2 підп. «д» Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб при реєстрації обєктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення. На імя фізичної особи [PERSON] не могло бути видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.10.1996 року за № 79 реєстраційне посвідчення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відсутній документ, що посвідчує право власності на вказану 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 7/1, кв. 28 на імя [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, так як відповідно до п. 2.2 підп. «д» Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб при реєстрації обєктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення. На імя фізичної особи [PERSON] не могло бути видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.10.1996 року за № 79 реєстраційне посвідчення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення № 79 від 10.10.1996 року зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книзі реєстру за № 67г-192, [PERSON] належала 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл вул. Франка Івана, б. 7/1, кв. 28, що також підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2016 року за № 416, згідно якої власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) на підставі реєстраційного посвідчення № 79 від 10.10.1996 року, виданого Ізмаїльським КП МБТІ, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 67г/192 від 10.10.1996 р. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 419730 від 10.07.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 08.07.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл вул. Франка Івана, б. 7/1, кв. 28. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43222109 від 11.03.2016 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ІІК № 328826 від 29.04.1972 року, виданого Буньковською сільською радою Ногинського району Московської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Франка Івана, б. 7/1, кв. 28, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 11.03.2016 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади у ТВБВ філії Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та грошові в клади у філії ПАТ «Державний експортно імпортний банк України». Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 7/1, кв. 28. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved