Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) отримані без належної правової підстави кошти в розмірі 300 (триста) доларів США; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) отримані без належної правової підстави кошти в розмірі 6 433 (шість тисяч чотириста тридцять три) долари США. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 20.03.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], було укладено Кредитний договір №1901/0308/71-029 та Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. Згідно умов кредитного договору, позивач отримала споживчий кредит в доларах США на придбання квартири, який регулярно погашала, відповідно до графіка погашення заборгованості, по травень 2012 року. На початку червня 2012 року на адресу позивача, надійшло повідомлення про відступлення права вимоги від 05.06.2012 р. № SDK/250512-2315/1, згідно якого, зі сторони ПАТ «Сведбанк» було здійснено відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки на користь ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим 14.06.2012 р. нею було сплачено 300 доларів США на рахунок АТ «Дельта Банк» м. Київ. Крім того, в кінці червня 2012 р. позивач отримала повідомлення про відступлення від 18.06.2012р. № 40882-23-б/б про те, що зі сторони ПАТ «Дельта Банк» було здійснене відступлення прав вимоги за кредитним договором та Договором іпотеки від 20.03.2008 р. Тому, починаючи з липня 2012 р., [PERSON] почала сплачувати кошти на покриття заборгованості по Кредитному договору на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». До грудня 2014 року включно, позивач здійснювала внесення коштів на погашення заборгованості за Кредитним договором від 20.03.2008 р. на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». Однак, до вказаних повідомлень відповідачами не було долучено копій відповідних правочинів про відступлення права вимоги, копій актів приймання-передачі документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Письмова вимога [PERSON] про надіслання вказаних документів залишилася без реагування. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2016 року зобов'язано надати позивачу доказ переходу права вимоги за кредитним договором від 20.03.2008 р., укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». Під час розгляду справи у суді, ПАТ «Альфа Банк» було надано копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, укладеного від ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк». Пунктом 2.3 вказаних договорів передбачено, що права вимоги переходять від Продавця до Покупця (далі - Відступлення), та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Позивач вважає, що перехід прав вимоги за Кредитним договором від 20.03.2008 р., укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» спочатку від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а згодом від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк» залежить не лише від факту підписання договорів купівлі-продажу прав вимоги, укладених між даними банками, а й від факту здійснення покупцями відповідних платежів, передбачених цими договорами. Оскільки, у зв'язку із відсутністю факту оплати зі сторони ПАТ «Дельта Банку» суми, передбаченої умовами договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, до останнього не перейшли від ПАТ «Сведбанк» права вимоги за кредитним договором від 20.03.2008 р., то сплачені позивачем на рахунок ПАТ «Дельта Банк» 300 доларів США є майном, набутим за її рахунок без достатньої правової підстави. Оскільки відповідачами не надано доказів того, що ПАТ «Дельта Банк» оплатив ПАТ «Сведбанк» повну суму загальної купівельної ціни у дату підписання акту приймання-передачі прав вимоги, то такі права вимоги не перейшли і до ПАТ «Дельта Банк». Отже, не набувши прав вимоги за кредитним договором від 20.03.2008 р., ПАТ «Дельта Банк», на думку позивача, не міг відчужувати на користь ПАТ «Альфа Банк» прав вимоги за її кредитним договором. Тому вважає, що договір купівлі-продажу прав вимоги 15 червня 2012 року є нікчемним. Усі сплачені позивачем на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» кошти є майном, набутим даним банком за її рахунок без належної правової підстави, а тому підлягають стягненню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні позовних вимог не визнала, подала суду письмові заперечення, згідно яких просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. На момент сплати позивачем 300 доларів США право вимоги належало ПАТ «Дельта Банк», а тому нею вірно сплачені кошти за реквізитами ПАТ «Дельта Банк» для погашення заборгованості за кредитним договором від 20.03.2008 року. Представник ПАТ «Альфа Банк» в судовому засіданні позову не визнав, покликавшись на мотиви, викладені у письмових запереченнях, де зазначив, що вимоги позивача грунтуються повністю на припущеннях, оскільки жодного рішення суду про визнання розірваним, неукладеним чи недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 р., договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» від 15.06.2012 р. не існує, а тому в порядку статті 204 ЦК України вони є повністю правомірними. Вважає, що [PERSON] не є стороною укладених договорів купівлі-продажу прав вимоги, а тому не може визнавати чи ставити під сумнів обставини передбачені ними. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», (правонаступником якого стало - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1901/9308/71-029, згідно якого остання отримала кредит в сумі 33 000, 00 доларів США із сплатою 11,9% річних за користування кредитними коштами, терміном повернення 20 березня 2032 року. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення розрахунків позичальником [PERSON] по Договору купівлі-продажу з метою придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. У порядку забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, 20 березня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. за реєстровим № 1280. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах та договорах забезпечення, в тому числі по кредитному договору №1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року та Іпотечному договору від 20 березня 2008 року, укладених між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк». 15 червня 2012 року право вимоги по кредитному договору № 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року та іпотечному договору від 20 березня 2008 року, укладених між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк», перейшло від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа Банк» на підставі укладеного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 15 червня 2012 року. Згідно п. 2.3 Договорів купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 р. та 15.06.2012 р., права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Обов'язок продавця передати права вимоги покупцю та підписати акт приймання-передачі прав вимоги залежить від отримання продавцем повної суми загальної купівельної ціни на дату підписання. При матеріалах справи наявний підписаний акт приймання-передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 р. та акт приймання-передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» від 15.06.2012 р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав за правочином іншій особі. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Повідомлення про зміну кредитора за кредитним договором 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року та Іпотечним договору від 20 березня 2008 року було надіслано ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] 05 червня 2012 року за вих. .№ SDK/250512-2315/1. Як вбачається із змісту даного повідомлення, [PERSON] поінформовано про те, що разом із відступленням прав вимоги первісний кредитор передає новому кредитору персональні дані, що пов'язані із правами вимоги за кредитними документами, у обсязі, необхідному для здійснення цих прав новим кредитором та запропоновано, у разі виникнення запитань, звертатись за номером телефону, вказаному у повідомленні. 14 червня 2012 року, [PERSON], за реквізитами, зазначеними у листі про перехід права вимоги до AT «Дельта Банк», сплачено в погашення заборгованості по кредитному договору № 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року, 300 (триста) доларів США, що стверджується квитанцією №15712454 від 14.06.2012 р. 18 червня 2012 року ПАТ «Альфа Банк» надіслало [PERSON] повідомлення про відступлення №40882-23-б/б із додатком про те, що ПАТ «Дельта Банк» було здійснене відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 20.03.2008 р. із зазначенням банківського рахунку нового кредитора. Із липня 2012 р. по грудня 2014 року включно, [PERSON] сплачувати кошти на покриття заборгованості по Кредитному договору на рахунок ПАТ «Альфа-Банк», що стверджується наявними при матеріалах справи квитанціями . Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Частиною 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2016 року, у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа Банк» про зобов'язання вчинити дію та зобов'язання припинити дію, яка порушує право, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Альфа Банк» задоволено частково. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» надати [PERSON] належно засвідчені копії таких документів: договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору із зазначенням розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором (з тіла, відсотків і пені) на момент передачі прав вимоги; договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору із зазначенням розміру заборгованості позивачки за кредитним договором (з тіла, відсотків і пені) на момент передачі прав вимоги; генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій ПАТ «Альфа-Банк» від 05.10.2011 року № 61 з додатком до неї; виписки з кредитного рахунку позичальника [PERSON] за кредитним договором № 1901/0308/71-029 від 20.03.2008 року про рух коштів за весь період його існування з моменту видачі кредиту на дату відступлення права вимоги за договором між ПАТ «Дельта Банк» і ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалено стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року, в розмірі 353 337,61 грн. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 08.06.2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.09.2015 р. залишено без змін. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд проаналізувавши матеріали справи, докази надані сторонами вважає, що позов [PERSON] про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави не підлягає до задоволення. При чому суд зазначає, що сплата позивачем коштів відповідачам проведено як виконання зобов»язання по укладеному 20.03.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» кредитному договору, по якому в подальшому пройшла заміна кредитора внаслідок передання ним своїх прав за правочином іншій особі, а тому суд вважає, що відповідачі набули право на майно (кошти) на підставі укладеного правочину про відступлення прав вимоги. Також суд зазначає, що судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2015 року, яке набрало законної сили, було вирішено стягнути із [PERSON] в користь ПАТ «Альфа банк» заборгованість за кредитним договором № 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року, в розмірі 353 337,61 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed