Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, самоусунувся від виконання батьківського обовязку. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 від усіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, зясувавши думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 101493 від 15.10.2005 року, видане відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції, актовий запис № 44. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-БВ №033802 від 05.07.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції, актовий запис № 26 та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-БВ №239777 від 12.01.2015 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції, актовий запис № 2. Діти проживають разом з матірю, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Старосинявської селищної ради Хмельницької області № 5784 від 14.12.2015 року. [PERSON] проживає окремо від сімї та не надає належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог\~ ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач зобовязаний утримувати свого сина [PERSON] та дочку [PERSON]. Відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають значення. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, , суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх - сина [PERSON] та доньки [PERSON] слід визначити у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову 15.12.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved