Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не мешкає в квартирі з 2006 року, а [PERSON] з 2014 року, комунальні послуги не сплачують, знаходяться за межами України. Просить позовну заяву задовольнити. Позивачка в\~судове засідання\~не з`явилась,\~надала заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~позовні вимоги\~підтримала в\~повному обсязі,не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №2/3013 від 11.02.2019 року, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» у квартирі окрім позивачки, зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту про не проживання №145 від 13.02.2019 року, [PERSON] не мешкає в квартирі з 2006 року, [PERSON] не мешкає з 2014 року. Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців. цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі з 2006 року, [PERSON] не мешкає у квартирі з 2014 року, не сплачують за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратили право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачів не існує. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved