Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначених у рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року по справі № 333/5284/16-ц, із твердої грошової суми у розмірі 765 грн. щомісяця на 1/4 частину від усіх видів доходу відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час неповнолітній син потребує значно більших коштів на утримання, ніж встановлений судом сталий розмір у 765 грн., щомісяця. За період, що минув з моменту прийняття рішення, вказана сума вже не відповідає реальним витратам на утримання сина. На думку позивача, зміна способу стягнення аліментів забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. 14.01.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 02.03.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій вона окрім зміни способу стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 7\~825 грн. Відзив на позов не надходив. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року по справі № 333/5284/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.09.2016 року. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року було змінено, визначено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 765 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.09.2016 року. Виконавчий лист виданий 21.02.2017 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2016 року по справі шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і останній повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач посилається на те, що сума аліментів в твердій грошовій сумі, які за рішенням суду підлягають стягненню з відповідача є не достатньою для повноцінного утримання дитини, а тому просить змінити спосіб стягнення вказаних аліментів та встановити його у формі частки від заробітку (доходу) відповідача, що, як вважає позивач, дозволить їй отримувати більше коштів від відповідача на утримання дитини та забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації в державі, що забезпечить кращій захист інтересів дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після встановлення рішенням суду розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в сумі 765 грн., значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» складає 2395 грн. (відповідно 50% від прожиткового мінімуму складає 1 197 грн. щомісячно). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам [PERSON] , його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку останнього, а тому, підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] додаткових витрат у розмірі 7 825 гривень, то суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. З довідки ФОП [PERSON] від 05.02.2021 року, вбачається, що [PERSON] навчався на курсах англійської мови « [INFO] » з вересня 2017 року по липень 2019 року. Щомісячна оплата за навчання становить: за 2017-2018 навчальний рік - 400 грн., за 2018-2019 навчальний рік - 450 грн. Крім того, для навчання [PERSON] був придбаний посібний матеріал у 2017-2018 навчальному році на суму у розмірі 190 грн. та у 2018-2019 навчальному році на суму у розмірі 210 грн. З довідки ФОП [PERSON] від 05.02.2021 року, вбачається, що [PERSON] навчається на курсах англійської мови « [INFO] » з вересня 2019 року по теперішній час. Щомісячна оплата за навчання становить: за 2019-2020 навчальний рік - 550 грн., за 2020-2021 навчальний рік - 600 грн. Крім того, для навчання [PERSON] був придбаний посібний матеріал у 2019-2020 навчальному році на суму у розмірі 210 грн. та у 2020-2021 навчальному році на суму у розмірі 210 грн. Відповідно до зазначених довідок [PERSON] сплачує за навчання за безготівковим розрахунком кожного місяця. З дублікатів чеків, наданих суду позивачем вбачається, що через картку [PERSON] , з яким позивач фактично знаходиться у шлюбних стосунках (позивачем надано свідоцтво про здійснення таїнства шлюбу від 22.01.2017 року), здійснювалась оплата за навчання [PERSON] на курсах англійської мови, а саме: -21.12.2017 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 400 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 12.2017, [PERSON] за репетиторські послуги; -30.01.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 800 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 01-02.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -17.03.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 400 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 03.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -12.04.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 400 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 04.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -18.05.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 400 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 05.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -05.06.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 400 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 06.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -06.09.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за вересень 2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -10.10.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за жовтень 2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -19.11.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за листопад 2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -22.12.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 12.2018, [PERSON] за репетиторські послуги; -28.01.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 900 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за січень, лютий 2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -12.03.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 900 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за березень, квітень 2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -16.05.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 05.2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -12.06.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 450 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 06.2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -16.09.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1 100 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 09.2019, за 10.2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -19.11.2019 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1 100 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 11.2019, за 12.2019, [PERSON] за репетиторські послуги; -10.01.2020 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1\~100 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 01-02 2020 року, [PERSON] за репетиторські послуги; -05.03.2020 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1\~100 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 03-04 2020 року, [PERSON] за репетиторські послуги; -21.05.2020 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 550 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № 795 за 05.2020 року, [PERSON] за репетиторські послуги; -15.09.2020 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1 200 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № [NUMBER] за 09/20, 10/20, [PERSON] за репетиторські послуги; -01.12.2020 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1\~200 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № [NUMBER] за 11/20, 12/20, [PERSON] за репетиторські послуги; -21.01.2021 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1\~200 грн. з поміткою призначення платежу: оплата рахунку № [NUMBER] за 01/21, 02/21, [PERSON] за репетиторські послуги. Таким чином, судом встановлено, що у [PERSON] є здібності з вивчення англійської мови, які необхідно розвивати, а тому він відвідує курси англійської мови « [INFO] », за які позивачем за період з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року сплачено кошти на суму 15\~650 грн. Понесені додаткові витрати на дитину, у розмірі 1/2 частини від загальної суми 15\~650 грн., а саме 7\~825 грн. підлягають стягненню з батька дитини. В порядку п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Outcome: approved