Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], який мотивувала тим, що 08 липня 2015 року вона на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного з [PERSON], набула у власність квартиру [ADDRESS]. На час придбання нею квартири, в ній ніхто не був зареєстрований, однак, як зясувалось згодом, знята 29.01.2015 року з реєстрації в квартирі на підставі рішення суду відповідач [PERSON] була поновлена в своїх правах на користування квартирою рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22.12.2015 року. Відповідач користувалась квартирою на підставі договору найму квартири, укладеного 24.10.2008 року між [PERSON] (власником квартири на час укладення договору) та [PERSON] Позивач по вказаному судовому спору судом до участі в справі не залучалась і взагалі не була обізнана щодо наявності такого спору; про рішення Апеляційного суду дізналась на початку січня 2016 року. Після чого, згідно умов договору найму квартири, 12.01.2016 року письмово повідомила [PERSON] про розірвання договору найму, оскільки квартира потрібна позивачці для власного проживання та проживання членів її сім'ї. Однак відповідач 29.01.2016 року поновила реєстрацію в квартирі, що змусило позивачку звернутись до суду за захистом своїх прав на належне їй майно. Посилаючись на вказане, просить розірвати договір найму квартири [ADDRESS], який був укладений між [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим, визнати останню такою, що втратила право користування вказаною квартирою. 23 серпня 2016 року до суду з зустрічним позовом звернулась представник [PERSON] [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договору дарування від 08 травня 2014 року і договору купівлі-продажу від 08 липня 2015 року, залишивши позовні вимоги [PERSON] без задоволення, виселивши останню зі спірної квартири та повернувши квартиру в користування [PERSON] Вказані вимоги мотивувала тим, що 24 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (власницею квартири на час укладення договору) було укладеного договір найму спірної квартири. 29.12.2009 року [PERSON] померла, а її спадкоємці щодо прийняття спадщини не звертались. В подальшому квартирою незаконно заволодів [PERSON], який виселив [PERSON] без її відома з квартири та відчужив нерухоме майно [PERSON], без згоди на це [PERSON] Про те, що її виселено з житла та квартиру продано - [PERSON] дізналась лише 15 вересня 2015 року, приїхавши до м. Шостка. В судовому засіданні представник первісного позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві; в задоволенні зустрічного позову прохала відмовити. Також, зазначила, що згідно умов договору найму власник квартири має повідомити наймача про розірвання договору за місяць, що і було зроблено її довірительницею, однак минуло вже більше року, а [PERSON] всупереч умовам договору не знялась з реєстрації, навпаки, ще й ставить питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири хоча не має на це жодного законного підгрунття. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечила, зустрічний позовні вимоги підтримала у повному обсязі прохала задовольнити. Зазначила, що після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, а її довірителька згоди на відчуження квартири як [PERSON], так і [PERSON] не давала. [PERSON] зареєструвалась в квартирі зі згоди [PERSON], бо доглядала за останньою, а в кінці 2013 року виїхала з квартири, оскільки до квартири повернувся з місць позбавлення волі онук покійної [PERSON] [PERSON] [PERSON] виїхала до м. Київ, де працює і знімає квартиру, але кожні три місяці навідувалась до спірної квартири. 15 вересня 2015 року вона вчергове приїхала до м. Шостка і виявила, що в спірній квартирі ведуться ремонтні роботи, а її ключі не підходять до вхідного замка. Лист-повідомлення про розірвання договору [PERSON] отримувала, але зніматись з реєстрації в спірній квартирі не буде, оскільки, як вже зазначалось, квартира відчужена без її згоди на це, а [PERSON] має намір повернутись до м. Шостка на постійне проживання і їй потрібне житло. [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань, заперечень або пояснень щодо позовів не надав. Третя особа - завідувач Шосткинської міськдержнотконтори [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: 24 жовтня 2008 року між власником квартири [PERSON] та наймачем - [PERSON] було укладено договір, згідно якого, [PERSON] сдала [PERSON] в піднайм квартиру № 6 в буд. 7 А по вул. Горького в м. Шостка для проживання на безоплатній основі. Згідно умов договору сторони мають право розірвати договір з ініціативи будь-якої зі сторін, попередивши про це іншу сторону за 1 місяць. (а.с. 8) Згідно довідки ЖЕД-1 [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 29.10.2008 року; 29.01.2015 року - знята з реєстрації за рішенням суду; 29.01.2016 року - знову зареєстрована у вказаній квартири на підставі рішення суду. (а.с. 7) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла 29 грудня 2009 року; спірну квартиру успадкував - [PERSON], онук померлої. Вказані обставини встановлені в рішенні Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року. (а.с. 15-17), а отже окремого доведення не потребують. Зазначене також підтверджується і змістом нотаріально посвідченого договору дарування від 08 травня 2014 року, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно договору вказана квартира належить Дарувальнику ([PERSON] В.) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При посвідченні договору нотаріусом перевірено дієздатність сторін, сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх внутрішній волі та наслідки укладення договору їм зрозумілі. (а.с. 61-62) Вказаним спростовуються твердження представника [PERSON] про відсутність заповіту [PERSON] та неприйняття спадщини спадкоємцями. Як встановлено з пояснень сторін та вбачається з рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року після набуття квартири у власність [PERSON] 13 жовтня 2014 року звернувся до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, оскільки остання у вказаній квартирі не проживає. Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 27.11.2014 року позов було задоволено та визнано [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року заочне рішення було скасовано та в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, з посиланням на те, що у разі зміни власника житла до нового власника переходять права та обовязки наймодавця, а отже у разі бажання розірвати договір, новий власник має попередити наймача про це згідно умов договору за 1 місяць, або звернутись до суду з позовом про розірвання договору. (а.с. 15-17) Після винесення вказаного заочного рішення (та зняття на його підставі [PERSON] з реєстрації) і до його скасування, 08 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] зі сплатою [PERSON] обумовленої ціни. (а.с. 9-10) [PERSON] власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно того ж дня - 08.07.2015 року. (а. с. 11) 12.01.2016 року [PERSON] направила [PERSON] письмове повідомлення про розірвання договору найму, з попередженням, що за місяць з дати отримання повідомлення [PERSON] має знятись з реєстрації у спірній квартирі. (а.с. 12) Копією повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджується, що [PERSON] отримала вказане повідомлення про розірвання договору 23.01.2016 року. (а.с. 13) Отримання зазначеного повідомлення [PERSON] підтвердила і її представник в судовому засіданні. Згідно дослідженої довідки ЖЕД- 1, даних управління ДМС та пояснень її представника [PERSON] залишається зареєстрованою у спірній квартирі. (а.с. 7,21) Відповідно до ст. 312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Таким чином, до [PERSON] перейшли права і обовязки наймодавця згідно договору найму, укладеного 24.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Згідно положень ст.. 158, 159 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Відповідно до ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Згідно ст. 170 ЖК України при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу. Як зазначалось, [PERSON] отримала повідомлення [PERSON] про розірвання договору 23.01.2016 року, однак досі залишається зареєстрованою в спірній квартирі. В судовому засіданні встановлено, що первісному позивачу квартира необхідна для власного проживання та проживання членів її сім'ї, що є підставою для розірвання договору з ініціативи наймодавця, та [PERSON] попередила [PERSON] про розірвання договору у визначений договором строк, і з часу отримання попередження минуло більше 12 місяців, що є більш, ніж достатнім строком для виконання вимог наймодавця. Відповідно до ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] та задоволення вимог про розірвання договору найму квартири і визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Зустрічний позивач як на підставу своїх вимог посилається на те, що [PERSON] не надавала згоди на відчуження квартири ні за договором дарування, ні за договором купівлі-продажу, однак діюче законодавство України не передбачає обовязок отримання власником нерухомого майна згоди наймача на відчуження майна. Інших підстав, в тому числі передбачених ЦК України, за яких вказані договори можуть бути визнані судом недійсними - зустрічний позивач не навела і не обґрунтувала. Також в судовому засіданні зі слів представника [PERSON] встановлено, що остання проживає і працює в м. Києві та винаймає там квартиру, а отже забезпечена житлом. Посилання ж на те, що [PERSON] має намір згодом повернутись в м. Шостка і тому їй потрібно житло в цьому місті, не можуть бути враховані, оскільки розірвання договору найму спірної квартири не позбавляє [PERSON] можливості в майбутньому винайняти житло у м. Шостка. Зважаючи на вказане, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved