Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи його тим, що 17 листопада 2014р. шлюб укладений між позивачем та відповідачем було розірвано. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Матеріальне забезпечення дитини за її рахунок є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає з моменту окремого проживання. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. (сімсот гривень), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 грн. (сімсот гривень), щомісячно, вказала що відповідач жодної допомоги на утримання спільного сина не надає, судові витрати прохала покласти на відповідача. [PERSON] в судовому засіданні, повідомив суду, що дійсно з позивачем мають спільного сина - [PERSON], який перебуває на утриманні [PERSON] Проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що 07 листопада 2014р. шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Матеріальне забезпечення дитини за її рахунок є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає з моменту окремого проживання. Стан здоров'я відповідача добрий, має змогу надавати матеріальну допомогу. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.04.2011р. [PERSON] народився [INFO]., в графі «батько» зазначено - «[PERSON]», в графі «мати» зазначено - «[PERSON]». Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved