Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 19.10.2004 розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. На сьогоднішній час донька являється повнолітньою та навчається на платному денному відділенні у Київському національному торговельно-економічному університеті. Оскільки донька повністю знаходиться на утриманні позивача, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості в повному обсязі сплачувати навчання дитини за графіком, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку щомісяця до досягнення дитиною 23 років та стягнути з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання [PERSON] в розмірі 1/2 витрат згідно договору № 749д/6к-2017 про навчання (підготовку) від 15.08.2018, а саме: 2-й курс - 9240,00грн, не пізніше 20.01.2019; 3-й курс - 10165,00грн, не пізніше 15.08.2019; 4 курс - 11180,00грн, не пізніше 15.08.2020, до закінчення навчання. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11.09.2018 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 30.10.2018 від відповідача до суду надійшов відзив, в якому [PERSON] зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва, з нього на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки - в розмірі 1/4 всіх видів доходів по день повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини встановленого віку до досягнення повноліття. На сьогодні у зв'язку із досягненням їхньою донькою - [PERSON] повноліття, стягнення призначених аліментів судом припинено, виконавче провадження закрито, заборгованість відсутня. Середньомісячний заробіток відповідача за останні 6 місяців складає 4658грн без обов'язкових відрахувань. З 25 грудня 2003 року відповідач проживає в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], зареєстрованому у Черкаському міському ВРАЦС. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заробітна плата, яку відповідач отримує у ПП «Агрохімтранс» на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок є єдиним джерелом доходу, позаяк жодних доказів щодо будь-яких інших джерел суду не надано. Таким чином, розмір його єдиного щомісячного доходу підтверджує доводи на заперечення позовних вимог щодо неможливості сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем. Разом з цим, відповідач не заперечує проти того, щоб аліменти, на утримання його повнолітньої доньки [PERSON], повинні стягуватися, у відсотковому розмірі від суми усього його заробітку (доходу) в розмірі 1/6 частини, оскільки він має постійну роботу, постійний, а не мінливий дохід, який станом на момент розгляду даної справи після відрахувань обов'язкових платежів становить - 3750грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з відповідача 1/6 частину від всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12.10.2000 відділом РАЦС Ватутінського РУЮ у м. Києві. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 22.10.2016 [PERSON], [INFO] змінила прізвище на «[PERSON]». На даний час [PERSON] є студенткою 2 курсу Київського національного торгово-економічного університету на факультеті міжнародної торгівлі та права. Термін навчання з 01.09.2017 по червень 2021 року, форма навчання денна, контрактна, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу № 957/35 від 28.08.2018 року. Згідно договору про навчання (підготовку) №749д/6к-2017 від 17.08.2017 між Київським національним торговельно-економічним університетом в особі проректора університету [PERSON] та [PERSON] загальна вартість освітньої послуги становить 77 971,00грн. Відповідно до довідки № 05-37/86 від 04.11.2018, дохід [PERSON] з січня 2018 по жовтень 2018 становить 53048,08грн. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що дочка проживає разом з матір'ю. Позивачка одна несе витрати по утриманню дочки, тому не має достатніх коштів для забезпечення всіх необхідних потреб. З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2003 відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.12.2003 року. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідок про доходи № 16/10, 6/10-1від 16.10.2018 року [PERSON] працює в ПП «Агрохімтранс», загальна сума доходу за період січень 2017 року - грудень 2017 року становить 37360,00грн, за період січень 2018 року - вересень 2018 року становить 40450,00грн. Враховуючи вимоги вказаних норм права, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON], яка є дочкою сторін у справі, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, оскільки може надавати таку матеріальну допомогу, про що сам не заперечував. Однак у зв'язку з установленими обставина щодо належності у відповідача на утриманні від іншого шлюбу дітей, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/5 частини від всіх видів відповідача заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, починаючи з 11.09.2018. Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги позивача про стягнення додаткових витрат у вигляді 1/2 витрат згідно договору № 749д/6к-2017 про навчання (підготовку) від 15.08.2018, а саме: 2-й курс - 9240,00грн, не пізніше 20.01.2019; 3-й курс - 10165,00грн, не пізніше 15.08.2019; 4 курс - 11180,00грн, не пізніше 15.08.2020, до закінчення навчання, виходячи із такого. Частиною першою статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року № 6-1489цс17. Встановлено, що позивач просила стягнути половину коштів за навчання дочки у вищому навчальному закладі на підставі статті 185 СК України. Але на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Отже, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не може бути розповсюджені на права між повнолітньою дитиною та її батьками. Витрати на навчання дитини у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами (необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо), а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Таким чином, позов позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання дитини підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial