Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що станом на 15.04.1991 рік домогосподарство, в якому проживали та були зареєстровані батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] відносилось до категорії колгоспних дворів. Вищевказане будинковолодіння знаходиться по вул. Молодіжній, 10, с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області, та складається з : житлового будинку (літ.А-1) та криниці №1 загальною вартістю 37743,00 гривень. 21 січня 2001 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку позивач в силу ст.. 549 ЦК Української РСР прийняла. 27 лютого 2003 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку позивач також прийняла. За життя, а саме 20 червня 1997 року [PERSON] склала на імя позивача заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався. [PERSON] також 20 червня 1997 року склав на імя позивача заповіт, яким заповів їй все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач не може оскільки спадкодавці не зареєстрували у відповідних органах реєстрації речових прав право власності на спадкове майно. Тому позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON] та [PERSON], яке знаходиться по вул. Молодіжній, 10, с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач представник Давидівської сільської ради в судове засідання не зявився, представивши суду заяву, в якій позов визнали повністю та просили розглядати справу без їх участі. В судовому засіданні дослідженими доказами судом встановлено, що станом на 15.04.1991 рік домогосподарство, в якому проживали та були зареєстровані батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] відносилось до категорії колгоспних дворів, що підтверджується довідкою Давидівської сільської ради №165 від 10.02.2016 року. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 розяснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частина 2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. Згідно технічного паспорту будинковолодіння, що знаходиться по вул.. Молодіжній, 10, с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області воно складається з: житлового будинку (літ.А-І) та криниці №1, загальною вартістю 37743,00 гривень. 20 червня 1997 року [PERSON] склала на імя позивача заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідною відміткою на ньому. [PERSON] також 20 червня 1997 року склав на імя позивача заповіт, яким заповів їй все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідною відміткою на ньому. 21 січня 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на 1/2 частку вищевказаного будинковолодіння, яку позивач в силу ст..549 ЦК Української РСР прийняла, що підтверджується довідкою Давидівської сільської ради 1214 від 14.06.2016 року. 27 лютого 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на 1/2 частку вищевказаного будинковолодіння, яку позивач також в силу ст.. ЦК Української РСР прийняла, що підтверджується довідкою Давидівської сільської ради 1214 від 14.06.2016 року. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає, що підтверджується довідкою Давидівської сільської ради №1213 від 14.06.2016 року. Таким чином [PERSON] стала одноособово володіти будинковолодінням, що знаходиться по вул.. Молодіжній, 10, с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області. Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З цих підстав суд вважає, що позивач набула право на все спадкове домоволодіння після смерті [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~

Outcome: approved