Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Разом вони проживали до травня 2013 року. Коли стосунки почали між ними погіршуватися - позивач забрала дітей та переїхала до м. Генічеськ, де проживала її мати. Зазначає, що відповідач не відмовляється від дитини та визнає себе її батьком, але усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно, проте відповідач ухиляється від участі у вихованні та утриманні спільної дитини, не надає матеріальної допомоги. Тому [PERSON] була змушена звернутись до суду для врегулювання даного питання. Відповідач [PERSON] до суду надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги в частині визнання батьківства визнає, але щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2500 грн. не визнає та зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в меншій сумі, орієнтовно 1500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме, змінила з твердої грошової суми 2500 грн. на ј частини всіх видів заробітку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги позову визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2011 року [PERSON] народилась [INFO] . Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З`ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, хронічних захворювань не має, на утриманні має непрацездатну матір, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2\~ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.3\~ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Генічеськ Херсонської області. Її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю але без реєстрації шлюбу, тому при реєстрації народження прізвище [PERSON] було записано за прізвищем матері, а ім`я по батькові - за вказівкою матері. Відповідач визнає себе батьком [PERSON] та не заперечував проти встановлення даного факту. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання батьківства, а саме - [PERSON] є батьком [PERSON] , та в частині стягнення аліментів, підлягають задоволенню й з відповідача мають бути стягнені аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved