Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 05 листопада 2006 року Підгірненською сільською радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 9 та стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але неменше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повнолітня, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Разом з відповідачем не проживають з вересня 2018 року, між ними припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини. Діти проживають разом з позивачем, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється. Вихованням та забезпеченням добробуту дітей весь час займається позивач. На даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а тому для забезпечення потреб дітей позивач вважає доцільним стягнути аліменти з їх батька на утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повнолітня та розірвати шлюб, який зареєстрований 05 листопада 2006 року Підгірненською сільською радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 9. Згідно ухвали суду від 09.04.2019 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ухвали від 15.08.2019 року по справі закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів наполягає (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про отримання ним поштових відправлень (а.с. 22, 29, 34). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 05 листопада 2006 року, який був зареєстрований Підгірненською сільською радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 9 (а.с.8). Сторони від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9), сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10); сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до наданої довідки за №246 від 02.04.2019 року, наданою виконавчим комітетом Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , на її утриманні знаходяться неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 12). Відповідно до довідки про доходи наданою Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Бесарабський» відповідач [PERSON] працює на посаді тракториста (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України,- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Відповідач матеріально дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька. Відповідно до ст.180, ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач працює у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Бесарабський» на посаді тракториста та має мінливий дохід у вигляді заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд також враховує встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум у 2019 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст. ст. 18,27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає дітям. Також відповідачем не було надано заперечення на позовну заяву та не надано доказів про неможливість сплати аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дітям. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення частково позовних вимог позивача та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02 квітня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн. та судові витрати на користь держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial