Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 жовтня 2003 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №741. Подружнім життям з [PERSON] вона проживала до лютого 2017 року, після чого шлюбні відносини між ними були припинені. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя та різні характери. Через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї. Внаслідок чого з лютого 2017 року вони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство ними разом не ведеться, мають окремий бюджет. На даний момент шлюб існує формально. Примирення з метою збереження шлюбу та подальше спільне життя вважає неможливим у зв`язку з тим, що останнім часом між ними все частіше виникали сварки та суперечки, зникли почуття взаємної любові та поваги, щодо жодного питання вони не можуть дійти згоди. Сім`я розпалась і відновити її неможливо. Постійні сварки та скандали негативно впливають на її емоційний та нервовий стан, погіршують самопочуття, заважають зосередитися на роботі, створюють перешкоди для самореалізації у професійній сфері. Крім того, постійні скандали та сварки негативно впливають на їх неповнолітню дитину. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам неповнолітньої дитини щодо їх виховання в атмосфері любові та поваги, в дусі взаєморозуміння, взаємної підтримки і людяності. Суперечок про поділ майна не даний момент не існує. Суперечок про місце проживання дитини також нема. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. З часу припинення шлюбних відносин намагались наладити шлюбні стосунки, але примирення між ними не відбулося. Ні позивач, ні відповідач на теперішній час, не вважають можливим збереження сім`ї. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу в його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 17 жовтня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 741. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №444 (а.с.5). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнано учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved