Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано, їх син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно судового наказу з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що з відповідача на її користь як на колишню дружину, з якою проживає дитина необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів до часу досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Також необхідно зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами у сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також вона, як дружина весь час фактично з дня народження дитини перебуває на іншій роботі, пов`язаній з належним доглядом за дитиною, та оскільки вона позбавлена права на працю та її гідну оплату, повністю залежала від свого чоловіка - батька дитини, вважає за необхідне стягнути аліменти за минулий час на дружину, а саме з моменту народження їх спільної дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини за минулий час починаючи з [INFO] з часу народження дитини по 07.10.2019 в розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно; аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 07.10.2019 до [INFO] ; аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.09.2019 і до часу досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , як участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 11.10.2019 у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 11.12.2019. 11.12.2019 у зв`язку з неявкою сторін, судовий розгляд відкладено на 06.02.2020, який у подальшому було за клопотанням відповідача відкладено на 19.03.2020. Ухвалою суду від 19.03.2020 судовий розгляд відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою судді від 21.04.2020 справу прийнято до провадження судді Льон О.М., призначено судовий розгляд по справі на 30.04.2020, який за клопотанням представника відповідача відкладено на 15.05.2020. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Гончарук А.В., яка діє на підставі ордеру серії ЧК №149516 від 06.02.2020 (а.с.28) не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дяченко В.М., яка діє на підставі ордеру серії ЧК №103323 від 30.10.2019 (а.с.13) у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та за відсутності відповідача, позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просить відмовити (а.с.64). Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками [PERSON] , [INFO] є батько: [PERSON] та мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1779/19 від 15.08.2019 шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Згідно довідок Межиріцької сільської ради Конончанського старостинського округу №№506,506 від 07.10.2019 (а.с.3 (на звороті),4) вбачається, що [PERSON] , 2017 р.н. дійсно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 27.08.2019. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] , який проживає в с. Гамарня, пояснила, що позивач [PERSON] проживала два роки з нею по сусідству, починаючи з 2017 року. Позивач не працювала, перебувала у декретній відпустці та доглядала за дітьми, вона особисто не бачила [PERSON] у нетверезому стані. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частинами 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій на момент звернення до суду з позовом було менше трьох років, позивачка не мала змоги працювати і утримувати себе. Представником відповідача надано до суду товарний чек та заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, як доказ на підтвердження купівлі позивачу [PERSON] мобільного телефону (а.с.69-75), але дані докази суд не може вважати належними, оскільки у товарному чеку відсутня дата придбання товару, відсутнє підтвердження купівлі даного товару для позивача [PERSON] , та взагалі не стосуються предмету даного спору. Інших доказів на підтвердження добровільного надання допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відповідачем не надано. Тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на дружину до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину за минулий час, а саме у період з народження дитини - [INFO] по дату звернення з даним позовом до суду - 07.10.2019, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів щодо офіційного звернення до відповідача з питанням стягнення аліментів за минулий (попередній) час. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти на дитину, а не на дружину, як про це зазначено позивачем. Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову у цій часині позовних вимог. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Оскільки розмір додаткових витрат має бути підтверджений фактично понесеними або припустимими витратами, а позивачем не зазначено загальної суми додаткових витрат, які понесені на утримання дитини, та причини і підстави, які можуть слугувати для їх стягнення, за таких обставин позовні вимоги [PERSON] в цій частині не можуть бути задоволені. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем та його представником не наведено суду доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 500 грн. щомісячно, а також доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, передбачених ст. 191 СК України, що давало б можливість присудження аліментів за минулий період. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неї до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох річного віку, у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.10.2019 і до [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів на дружину, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В решті позовних вимог судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: partial