Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №68 по вул. Гвардійській у місті Токмаку Запорізької області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку №68 по вул. Гвардійській у місті Токмаку Запорізької області. У будинку зареєстровані також і відповідач неповнолітня [PERSON], над якою вона піклувалась як над дитиною, позбавленою батьківського піклування, з 25.09.2014 до серпня 2016 року. Після повернення відповідача до її родини вона не проживає у спірному будинку. За відсутності відповідача у неї виникають проблеми з надмірним нарахуванням комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.10.2018 до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучена Служба у справах дітей виконавчого комітету Токмацької міської ради, оскільки відповідач [PERSON] є неповнолітньою особою, а спір стосується її житлового права. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з'явились, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач та її законний представник у судове засідання 20.11.2018 та 03.12.2018 не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, надавши до суду висновок. \~ \~ \~ \~У зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач є власником житлового будинку №68 по вул. Гвардійській у місті Токмаку Запорізької області, що підтверджується договором дарування від 23.12.2011, витягом про державну реєстрацію прав від 10.01.2012, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2018. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про склад сімї від 13.09.2018, витягу з будинкової книги у спірному житловому будинку зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно до рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради від 25.09.2014 №187/4 «Про створення прийомної сімї і передачу дитини на виховання та спільне проживання», договору про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у прийомну сімю від 01.10.2014 №4, з 01.10.2014 малолітня [PERSON], яка була позбавлена батьківського піклування, влаштована у прийомну сімю позивача [PERSON] Згідно з розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації від 22.08.2016 №284 «Про втрату [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради від 25.08.2016 №189/4 «Про припинення функціонування прийомної сімї та повернення дитини до біологічної родини матері», акту про факт передачі дитини від 01.09.2016, 01.09.2016 неповнолітня відповідач [PERSON] втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, виведена з прийомної сімї [PERSON] та передана матері [PERSON] за місцем проживання: [INFO], тобто з 01.09.2016 року відповідач не є членом сімї позивача. Місце проживання законного представника відповідача [PERSON] за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 73, підтверджується тимчасовим посвідченням, що підтверджує особу громадянина України, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, витягом з протоколу Комісії з питань захисту прав дитини при Чернігівській районній державній адміністрації від 19.08.2016 №09. Реєстрація місця проживання відповідача за адресою спірного будинку порушує права позивача щодо користування та розпорядження належним їй майном у повному обсязі. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 156, ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обовязковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 28 листопада 2018 року вимога про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням суперечить інтересам дитини, однак такий висновок суперечить дослідженим судом доказам. Як зазначено у висновку, відповідно до законодавства органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотримання батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав та інтересів дітей. Позивач [PERSON] на час звернення до суду не відповідає критеріям, зазначеним у висновку, адже відповідач була вилучена з її прийомної сімї органом опіки та піклування. Твердження третьої особи про те, що зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON] позбавляє її можливості та права на реалізацію своїх законних прав, суперечить акту про факт передачі дитини від 01.09.2016 відповідно до якого відповідача передано її матері за місцем проживання. Тобто у даному випадку не має місце порушення права дитини на житло, адже вона вибула до житла своєї матері за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 73, про що прямо зазначено в дослідженому судом акті. Також суд зазначає, що вилучення відповідача з прийомної родини позивача відбулось у адміністративному порядку поза волею позивача і, таким чином, позивач жодним чином не порушує своїми діями право відповідача на житло. Згідно з ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що відповідач [PERSON], яка була влаштована до прийомної сімї позивача [PERSON], вилучена із прийомної сімї та передана матері за її місцем проживання 01.09.2016, тобто з цього часу вона не проживає у спірному будинку та відсутня за його адресою понад 1 рік. Також суд встановив наявність у неповнолітньої [PERSON] у користуванні іншого житла, яким є житло її матері [PERSON], що підтверджено актом про факт передачі дитини від 01.09.2016, тимчасовим посвідченням, що підтверджує особу громадянина України, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, витягом з протоколу Комісії з питань захисту прав дитини при Чернігівській районній державній адміністрації від 19.08.2016 №09. Оцінивши всі докази у справі, суд приходить до висновку, що визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування спірним будинком, не призведе до порушення її права на житло, а тому не суперечить її інтересам. Встановлені судом обставини є підставами для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №68 по вул. Гвардійській у місті Токмаку Запорізької області, а тому позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved