Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 08 червня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склалися, він не працював, матеріально не забезпечував сім'ю, вихованням дитини не займався. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем вона змушене була виїхати до Італії на роботу, де працює до теперішнього часу. Фактично їх сім'я розпалась і позивач вирішила, що не має сенсу зберігати сім'ю. 20 січня 2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу шлюб позивачем та відповідачем було розірвано. Син [PERSON] проживає разом з нею у Італії, вчиться в Комерційному Інституті «Бізнес-школа» на 1-му курсі, вчить італійську та англійську мову, добре вчиться, займається спортом. Між її сином та чоловіком склались теплі добрі стосунки, як між батьком та сином, у зв'язку з чим її чоловік бажає усиновити [PERSON] та надати йому належну освіту. Відповідач надав нотаріально завірену згоду на усиновлення [PERSON] її чоловіком [PERSON]. Відповідач з сином не спілкується, матеріальну допомогу не надає, не працює, не готує сина до самостійного життя та не цікавиться життям сина. У зв'язку з вищевикладеним вона просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] до зали судового засідання не з'явились, кожен окремо, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON]. Представник третьої особи Харченко Ю.О. до зали судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження 08.06.2001 року [PERSON] одружився на [PERSON], про що Веселівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області. зроблено запис за № 05. Після державної реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.9) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], його батьками заначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Відповідно до заяви [PERSON] не заперечує проти усиновлення його громадянином Італії [PERSON] який перебуває у зареєстрованому шлюбі з його матір'ю.(а.с.10) Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2014 року шлюб укладений 08.06.2001 року між [PERSON] та [PERSON] і зареєстрований за № 05 у Веселівській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області розірвано. ( а.с. 13-13 зворот) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ( переклад з італійської мови на українську мову) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.12.2016 року в м. Інкудіне ( Брешія), актовий запис № 2, стор 1, рік 2016, Інкудіне . (а.с.14) [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на усиновлення його сина [PERSON], [INFO], чоловіком його колишньої дружини [PERSON] - [PERSON]. (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу від 20.01.2014 року. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні свого сина [PERSON], та надає згоду на усиновлення свого сина [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положення статті 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається, та сторонами не заперечується, що [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю в Італії та навчається в Комерційному інституті «Бізнес-школа» на 1 курсі. Крім того, судом взято до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав в повному, а представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, з урахуванням думки відповідача, також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 352 (триста пятдесят дві ) грн. 40 коп. Крім того, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов'язані зі плату судового в розмірі 352,40 грн. На викладеного,

Outcome: approved