Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Волинська обласна дирекція ПАТ НАСК «Оранта», про стягнення компенсації за завдану майнову та моральну шкоду. Позов обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2020 року [PERSON] приблизно о 17 год. 28 хв. по вул. Набережній у м. Луцьку, керуючи автомобілем BMW 530D, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції та вчинив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди її\~автомобіль зазнав\~механічних ушкоджень,\~а тому\~відповідач своїми\~діями,\~які полягають\~у порушенні\~Правил дорожнього\~руху,\~вчинив дорожньо-транспортну\~пригоду та\~завдав їй\~матеріальну та\~моральну шкоду\~внаслідок пошкодження\~автомобіля Ford\~Transit,\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~Також позивач\~вказує,\~що 25\~січня 2021\~року страховою\~компанією ПАТ\~НАСК «Оранта»\~їй було\~виплачено страхову\~суму в\~розмірі 29\~360,90\~гривень.\~Разом з\~тим,\~відповідно до\~звіту №1617/20\~про оцінку\~транспортного засобу\~Ford\~Transit,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~виконаного суб`єктом\~оціночної діяльності\~ [PERSON] ,\~вартість відновлювального\~ремонту її\~автомобіля складає\~88\~853,37\~гривень,\~а вартість\~матеріального збитку\~завданого власнику\~автомобіля Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 40\~475,57 гривень. Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого їй пошкодженням автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з відповідача , як винної особи, на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та отриманим страховим відшкодуванням. За розрахунком позивача розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на її користь становить 59\~492,47 гривень. На обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що впродовж тривалого часу через пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля їй довелося шукати кошти для його ремонту, вона була змушена спрямувати кошти сімейного бюджету саме на відновлювальний ремонт авто, що завдавало їй неспокою, порушило сон. Як наслідок в неї виник пригнічений стан, в її сім`ї відбувся розлад стосунків, адже вона та члени її сім`ї змушені були користуватися громадським транспортом, що викликало незручності. Втрата можливості користуватись власним транспортом вплинула також на її роботу. Розмір своїх душевних страждань позивач оцінює в 50\~000 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь спричинені їй матеріальні збитки в розмірі 59\~492,47 гривень та 50\~000 гривень моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. 07 квітня 2021 року від представника відповідача адвоката Кушнірука А.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що відповідно до умов страхового полісу №200368297, оформленого у ПАТ НАСК «Оранта», розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну, яка забезпечувалася страховою компанією становить 130\~000 гривень, розмір франшизи 1500 гривень, розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260\~000 гривень. З наведеного вбачається, що розмір завданої позивачу матеріальної шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика (страхової суми), а тому сума визначеного позивачем збитку має відшкодовуватись саме страховою компанією. Крім того, у відповідача виникає об`єктивний сумнів у достовірності висновків, викладених у звіті про оцінку транспортного засобу позивача та добросовісності оцінювача. Також представник відповідача вказує, що [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди в заявленому нею розмірі. При цьому пошкодження, завдані її автомобілю в дорожньо-транспортній пригоді, давали змогу використовувати його за призначенням. Доказів використання транспортного засобу позивачем у господарській діяльності в матеріалах справи немає. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просить в позові відмовити повністю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення позовних вимог покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що водій [PERSON] 26 жовтня 2020 року о 17 год. 28 хв в м. Луцьк по вул. Набережна, 10, керуючи транспортним засобом BMW 530D, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 16). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.16). Судом встановлено, що власником автомобіля Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 15). Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля BMW 530D, державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується полісом №200368297. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, визначено у розмірі 130 000 гривень, франшиза - 1500 гривень (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що страховик, ПАТ НАСК «Оранта», виконуючи свої майнові зобов`язання за полісом №200368297, виплатила 25 січня 2021 року позивачу [PERSON] страхове відшкодування, в розмірі 29\~360,90 гривень. Факт виплати страхового відшкодування у вищевказаному розмірі учасники процесу визнають. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначає, що вона, як особа, яка зазнала матеріальних збитків внаслідок пошкодження належного їй автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, має право на відшкодування цих збитків в повному обсязі. При цьому вважає, що загальний розмір, завданої їй матеріальної шкоди становить 88\~853,37 гривень, оскільки саме така сума вартості відновлювального ремонту визначена звітом №1617/20 від 24 грудня 2020 року про оцінку транспортного засобу Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] , виконаного ФОП [PERSON] . Фактично не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, яку вона отримала від страховика, та вважаючи її недостатньою, позивач просить стягнути решту суми матеріального збитку з відповідача. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З наведених підстав суд відхиляє доводи позивача про абсолютне права потерпілого при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом та спричинила потерпілому шкоду внаслідок такого керування, страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вільно на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності, передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика ПАТ НАСК «Оранта». Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 червня 2020 року № 200368297 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. Суд, встановивши, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», враховує, що деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому за наявності відповідних підстав може бути відшкодованим лише ПАТ НАСК «Оранта», а не відповідачем. З огляду на наведене вимоги позивача до [PERSON] про відшкодування матеріального збитку, завданого їй дорожньо-транспортною пригодою до задоволення не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд дійшов наступних висновків. Приписами частини 4 статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму\~ВСУ №4\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також\~статтею 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача. Позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів спричинення їй моральних страждань внаслідок пошкодження її автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді. Також позивач не обґрунтувала належним чином розрахунок заявленої суми моральної шкоди. Суд відхиляє доводи позивача про дискомфорт, схвильованість у зв`язку із пошкодженням майна, порушення звичайного життєвого ритму та необхідність докладати додаткові зусилля, щоб відновити майно як на підставу завдання моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено належними доказами ті обставини, на які вона покликається, зокрема, те, що пошкоджений автомобіль не міг використовуватись за призначенням після дорожньо-транспортної пригоди. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд застосовує п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed