Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 203,4 кв. м., житловою площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та батька [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті її батьків відкрилась спадщина за законом та за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок, який належить до колгоспного двору та який складається з шести членів двору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 27.01.2003 р. Виконкомом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 05. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на день своєї смерті проживав в [ADDRESS] . Разом з померлим проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] , зять [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить довідка Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25.11.2019 р. за № 1589. Судом з`ясовано, що спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась. Згідно із ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Отже, 1/6 частина спадкового житлового будинку, на яку за життя мав право [PERSON] належить його дружині (матері позивача) [PERSON] , як його спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, однак за свого життя вона своїх спадкових прав не оформила. Факт реєстрації шлюбу між моїми батьками [PERSON] та [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 листопада 2019 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 16.11.2018 р. виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 76. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідність із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частина 1 ст. 1235 ЦК України визначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 17 січня 2017 року [PERSON] на випадок своє смерті розпорядилась всім належним їй майном, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла позивачу [PERSON] , про що було складено заповіт, посвідчений секретарем Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Частина 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 32/2019 року, після смерті гр. [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Тобто, єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Разом з тим, позивач вже успадкувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер якої 6125280600:02:001:1196 та на якій розташований спадковий житловий будинок, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2019 р. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 167507156 від 22.05.2019 р. Спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON] , також є відповідач [PERSON] , однак останній до нотаріальної контори не звертався та спадщину не прийняв. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки житлового будинку, які належали спадкодавцю позивач звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте нотаріусом за вих. № 3353/02-31 від 03.12.2019 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ, відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я спадкодавців та те, що даний будинок відноситься до колгоспного двору, який складається з шести членів. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від № 253 від 22 лютого 2019 року вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Як вбачається із довідки № 257 від 25 лютого 2019 року Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 30 листопада 1989 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 248. Відповідно до довідки № 258 виданої 25.02.2019 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як вбачається із довідки виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 25.11.2019 року № 1587, членами колгоспного двору, станом на 01.07.1990 р., розташованого по [ADDRESS] були: [PERSON] - голова двору, померла [INFO] , [PERSON] - чоловік (помер [INFO] ), [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. 19.02.2019 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно характеристики житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок, 1961 року побудови; а - прибудова, 1961 року побудови; а1 - прибудови, 1961 побудови; а2 сходи; а3 сходи; цок.пов.- цокольний поверх 1961 року побудови, Б - Літня кухня 1966 року побудови, б - тераса 1990 року побудови, Пд (б) - підвал, 1966 року побудови; В - гараж 1966 року побудови, Г - господарська будівля 1966 року побудови, Пд (Г) - підвал 1966 року побудови, Е - літній душ 1990 року побудови, Д - вбиральня 1990 року побудови, ж- септик, 4 - огорожа, 5 хвіртка, 6 - огорожа,7 - ворота, 8- свердловина, І - вимощення. Як вбачається із експлікації приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку становить 203,4 кв. м., житлова площа 104,8 кв. м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавець як член колишнього колгоспного двору набув на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ним і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, вказане домоволодіння належало шести вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частині на праві сумісної власності. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 203,4 кв. м., житловою площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та батька [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved