Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона до 31 березня 2017 року працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді оператора з введення даних в ЕОМ відділу по формуванню корисного відпуску фізичних осіб Горлівського РЕМ у м. Горлівка Донецької області, оскільки, незважаючи на Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, керівництвом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було прийняте рішення про продовження здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України, а саме у місті Горлівка Донецької області з залишенням відповідної частини працівників для нормального функціонування підприємства. Позивач зазначає, що відповідач, який звільнив її 31 березня 2017 року за угодою сторін, в порушення норм трудового права не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку, а також не видав їй її трудову книжку. [PERSON] вказує, що її письмові вимоги щодо проведення з нею розрахунку при звільнені, надання їй копії наказу про звільнення, довідки про заборгованість по заробітній платі та іншим компенсаційним виплатам, а також вимоги щодо пересилання їй трудової книжки на зазначену нею адресу відповідачем були проігноровані. В той же час, позивач вважає, що жодних перешкод, які унеможливлюють здійснення відповідачем вищеперелічених дій на виконання приписів трудового законодавства не існує, оскільки заробітну плату позивач отримує через банківську установу, яка розташована на підконтрольній владі України території, керівництво підприємство, в тому числі працівники, які ведуть кадровий та бухгалтерській облік, знаходяться у містах Краматорську та Маріуполі, відповідно до місця реєстрації підприємства. Враховуючи те, що працівникам, які здійснюють свої трудові обов'язки на території, підконтрольній владі України, заробітна плата за вказаний період була виплачена, а також те, що з 15 березня 2017 року на підприємстві виник простой не з вини працівника, оскільки структурні підрозділи підприємства, які знаходились у м. Горлівка, з цього часу було захоплено, [PERSON] вважає порушення відповідачем норм трудового права щодо неї незаконним та дискримінаційним, а тому просить суд стягнути з відповідача по-перше, заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у сумі 4 272 грн. 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 2 826 грн. 48 коп., по-третє, в зв'язку з тим, що їй в день звільнення не видали належно оформлену трудову книжку, - середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 28 248 грн. 90 коп. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у сумі 550 грн. Позивач [PERSON]., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, а позовні вимоги - задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2808 від 30 січня 2008 року та Договору про надання правової допомоги № 94 від 19 вересня 2017 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглядати в його відсутність та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляду справи в її відсутність. Крім того, відповідачем було надано суду відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Враховуючи, приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, а також на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було здійснено розподіл кадрового та бухгалтерського обліку по контрольованій та неконтрольованій території. В той же час відповідач зазначає, що внаслідок захоплення майна та приміщень відповідача, розташованих у м. Горлівка Донецької області, яке мало місце 13 березня 2017 року, та за фактом чого відкрито кримінальне провадження № 12017100000000150, посадові особи товариства позбавлені можливості забезпечувати виконання своїх зобов'язань. В зв'язку з цим, 17 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було видано наказ № 188а-ОД про припинення виробничої діяльності на неконтрольованій території та повідомлено Державну фіскальну службу про відсутність доступу до особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності товариства, а 20 березня 2017 року - про неможливість вивезення первинних бухгалтерських документів. Крім того, відповідач зазначає про дестабілізацію роботи інформаційних та комунікаційних елементів його корпоративних мереж внаслідок кібератак, що відбулись 12 травня 2017 року, 27 червня 2017 року та 29 вересня 2017 року відносно об'єктів інфраструктури енергогенеруючих та енергопостачальних компаній України, з приводу чого 04 липня 2017 року Департаментом кіберполіції НПУ було внесено відомості до ЄРДР за № 12017050390001995. Таким чином, відповідач вказує, що оскільки табелі обліку робочого часу щодо позивача та накази про надання відпусток позивачу, з яких можливо встановити кількість невикористаних ним днів відпустки, які велись та приймалися на неконтрольованій території, були захоплені невідомими особами, у відповідача відсутні первинні документи, які фіксують факт виконання працівником роботи за березень 2017 року та кількість невикористаних позивачем днів відпустки, а тому підстави для нарахування позивачу заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки - відсутні. Що стосується наданого позивачем розрахункового листа, то відповідач вважає його неналежним доказом, оскільки він не містить жодних реквізитів товариства, в ньому не вказано ані підприємство, якого він стосується, ані особа, яка його склала. Крім того, враховуючи, що вказаний розрахунковий лист було видано після 13 березня 2017 року, тобто після припинення діяльності відповідачем, останній просить суд не приймати його до уваги. Щодо наведеного позивачем у своїй позовній заяві розрахунку середньої заробітної плати, відповідач зазначає, що по-перше, з довідки Пенсійного фонду України не вбачається взагалі заборгованості відповідача перед позивачем, а по-друге, в ній зазначена загальна сума нарахованого доходу без виокремлення її складових, що унеможливлює розрахунок середньої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки. До того ж, відповідач вказує як на підставу застосування ст. 116 КЗпП України та ч. 5 ст. 235 КЗпП України обов'язкову наявність вини роботодавця, яка в даному випадку відсутня; сам по собі факт звільнення позивача з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 31 березня 2017 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану ним роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Що стосується тверджень позивача щодо невидачі їй відповідачем трудової книжки, то останній вказує на неможливість її видачі через відсутність у нього до неї доступу, а дублікат трудової книжки, як слідує з приписів п. 5.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29 липня 1993 року, у зв'язку з відсутністю доступу до неї внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, може бути виданий саме за новим місцем роботи. Таким чином, відповідач вважає, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог не надав суду жодного доказу, а тому просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 20 квітня 2018 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» назву відповідача було змінено на Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» в зв'язку з чим до Статуту відповідача було внесено відповідні зміні, а 24 травня 2018 року йому державним реєстратором було видано нову Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З довідки ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» № 65/27/ис від 09 січня 2018 року та проти чого не заперечує й позивач вбачається, що [PERSON] працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у місті Горлівка на посаді оператора з вводу даних в ЕОМ (ОМ) відділу з формування корисного відпуску фізичних лиць Горлівського району електричних мереж. Згідно з Наказом директора з управління персоналом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON] «Про звільнення» № 3-к від 31 березня 2017 року, [PERSON] було звільнено з товариства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін 31 березня 2017. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приходить погоджується з доводами позивача щодо того, що питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі необхідно вирішувати за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, як того і вимагає позивач. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною 1 статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З Листа Донецької обласної організації Укрелектропрофспілки «Про грошові розрахунки із звільненими працівниками» № К-1/ж-1 від 12 квітня 2017 року слідує, що остання вимагала від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» провести зі звільненими працівниками на виконання ст. ст. 116, 117 КЗпП України повний грошовий розрахунок, включаючи всі належні працівникам суми, визначені законодавством про працю та колективним договором товариства, у встановлений законами строк. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. З долучених позивачем до свого позову заяви на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 10 липня 2017 року (а.с. 16), квитанцій про поштове відправлення (а.с. 14,17) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу, вбачається, що позивач на своє звернення до відповідача з вимогою про виплату всіх належних їй сум при звільнені та їх перерахування на її банківську картку, а також про надання їй довідки про наявну у товариства перед нею заборгованість по заробітній платі, жодної відповіді не отримала. В зв'язку з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі перед позивачем за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, суд керується наступним. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405-2014. Так, у Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що є додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02 грудня 2015 року, місто Горлівка та місто Краматорськ, де, як було встановлено в судовому засіданні, на теперішній час розташоване ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», визначені як такі населені пункти. Крім того, місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року. Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року суб'єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території. Так, Наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON] «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території» № 289-ОД від 08 травня 2015 року, на період проведення антитерористичної операції на території Донецької області було по-перше, розділено облік бухгалтерських операцій, які проводяться на контрольованій та неконтрольованій територіях, а ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території було доручено працівникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; по-друге, було розділено ведення кадрового обліку працівників, які виконують роботу на контрольованій та неконтрольованій територіях; ведення та зберігання документів щодо працівників, які знаходяться на неконтрольованій території, було доручено здійснювати співробітникам дирекції з персоналу, які знаходяться на неконтрольованій території; по-третє, дирекції з фінансів було доручено здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, отриманих від здійснення діяльності на неконтрольованій території; по-четверте, обмін інформацією та документами між контрольованою та неконтрольованою територією було наказано здійснювати з використанням засобів електронного зв'язку, а переміщення документів та персоналу через лінію зіткнення - здійснювати у виключних випадках зі згоди директора. В той же час, з наданих відповідачем заяви та витягів з кримінального провадження (а.с. 52) вбачається, що на підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» на ім'я Заступника голови Національної поліції України А.О. Крищенко, прийнятої Головним управлінням Національної поліції у м. Києві 16 березня 2017 року, 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12017100000000150 за фактом вчинення 13 березня 2017 року невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності розташованих у місті Донецьк структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Крім цього, з листа ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» № 01/1723/ис від 17 березня 2017 року, а також квитанцій та описів вкладення цінного листа, Листа № б/н від 17 березня 2017 року (а.с. 53-54), слідує, що відповідач повідомив Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України з питань праці, Головне управління з держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України, а також Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що внаслідок захоплення невідомими особами нерухомого та рухомого майна відповідача та його первинної, бухгалтерської й іншої документації, баз даних і облікової системи, які знаходяться на території Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції та які є необхідними для здійснення ним господарської діяльності, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з 13 березня 2017 року втратило контроль над здійсненням своєї господарської діяльності у таких населених пунктах, а представники товариства з цього часу не мають доступу до кадрового діловодства та не контролюють схоронність всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства. До того ж з матеріалів справи вбачається (а.с. 55-56,57-58), що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» повідомило Дніпропетровське управління ОВПП ДФС листом № 68/1742/ис від 20 березня 2017 року про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим в зв'язку з ризиками, пов'язаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України. Поряд з цим, як вбачається з Витягу з кримінального провадження № 12017050390001995, 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 1 ст. 361 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп'ютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації. В зв'язку з викладеним, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними в його запереченні та відзиві на позов, щодо неможливості надання довідки про заборгованість ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» перед позивачем по заробітній платі, а також відомостей про роботу позивача у товаристві, із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, оскільки вони знаходяться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд також погоджується з доводами відповідача, що при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, не можна приймати до уваги розрахунки вказаної заробітної плати долучені позивачем до свої позовної заяви, оскільки вони не є належними доказами заборгованості. Що стосується витребуваних судом довідки Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України та довідки Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про рух коштів по рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], то вказані документи також ані кожен окремо, ані у своїй сукупності, не дозволяють суду встановити наявність або відсутність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за березень 2017 року, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що її заробітна плата перераховувалася їй виключно на вищевказаний банківський рахунок. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень Згідно з п. 1.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України № 286 від 29 вересня 2005 року, до первинної облікової документації для визначення кількісного складу працівників належать, зокрема, наказ (розпорядження) про прийом на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; наказ (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості. Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» № 489 від 05 грудня 2008 року, з форми П-5 якого вбачається, що у табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи тощо, а також інші відхилення від нормальних умов праці. Тобто табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки табелі обліку робочого часу щодо позивача велися на неконтрольованій території, а з 13 березня 2017 року господарська діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», яке розташоване на неконтрольованій території, була блокована, то в розпорядженні відповідача відсутні відповідні первинні документи, що фіксують виконання працівником роботи за березень 2017 року, що в свою чергу унеможливлює встановлення ним періоду часу, за який кожному конкретному працівнику необхідно виплатити заробітну плату за березень 2017 року. Крім того, Актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проведеної 03 серпня 2017 року Головним Управлінням Держпраці у Донецькій області, № 05-20-333/0028 встановлено, що здійснити нарахування заробітної плати за березень 2017 року та здійснити розрахунок компенсації за невикористані дні щорічних та додаткових відпусток неможливо у зв'язку із втратою контролю над всім майном, документацією, архівом, комп'ютерними системами, системами обліку, програмами забезпечення, що залишились в зоні АТО До того ж, з приписів п. 1 ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 1 ст. 14 та ч. 6, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники, зокрема роботодавці, зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, яким є календарний місяць, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Отже оскільки з 13 березня 2017 року господарська діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», яке розташоване на території, непідконтрольній владі України, була заблокована, облік бухгалтерських операцій, кадровий облік працівників, ведення та зберігання документів щодо працівників було розділено залежно від місцезнаходження структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на контрольованій та неконтрольованій територіях, а також те, що 31 березня 2017 року позивача було звільнено з структурної одиниці ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», розташованої на неконтрольованій території, наказом директора з управління персоналом тієї частини товариства, яке знаходиться у м. Краматорськ, тобто на контрольованій території, суд приходить до переконання, що сплатити страхові внески у встановлений законодавством строк ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», який знаходиться на неконтрольованій території, не міг, оскільки в силу об'єктивних причин за березень 2017 року він не мав можливості надати відповідним органам державної влади відомості щодо нарахованої заробітної плати своїх працівників. В зв'язку з цим, суд приходить до переконання, що долучена позивачем до своєї позовної заяви довідка Пенсійного Фонду України з індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON], з якої слідує, що заробітна плата за березень 2017 року позивачу не була нарахована, а внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за вказаний місяць не були сплачені, не може бути належним доказом, який підтверджує заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року, оскільки вказана довідка свідчить лише про те, що за березень 2017 року відповідальними працівниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», яке розташоване на неконтрольованій території, не були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за тих працівників, що здійснюють свої трудові обов'язки на неконтрольованій території, та не надані відповідним органам державної влади України відомості про заробітну плату таких працівників, що унеможливило отримання ними заробітної плати саме через установи банку, а не взагалі отримання заробітної плати, зокрема, безпосередньо на підприємстві. Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості перед нею по заробітній платі, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Що стосується посилань позивача на простій підприємства з 15 березня 2017 року як на одну з підстав для виплати їй заборгованості по заробітній платі, то суд при їх оцінці виходить з наступного. Частиною першою статті 34 КЗпП України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Отже простій - це призупинення роботи з причин виробничого характеру, за невідворотною силою тощо на період існування відповідних обставин. Натомість наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON] «Про зміни в організації ведення діяльності» № 188а-ОД від 17 березня 2017 року, виробнича діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України, припинена внаслідок втрати 13 березня 2017 року контролю над майном підприємства. Тобто діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України, з 17 березня 2017 року була припинена, а не призупинена, а отже й простій підприємства мав місце з 13 березня 2017 року - дати втрати відповідачем контролю над своїм виробництвом та документами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території, по 17 березня 2017 року - дати припинення виробничої діяльності відповідача на відповідній території. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 113 КЗпП України, за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Тобто в період простою працівнику все рівно виплачується заробітна плата, але виходячи з його середнього заробітку; в разі припинення трудових відносин між працівником та роботодавцем - виплата середнього заробітку за період простою припиняється в день звільнення. В той же час, враховуючи, що позивачем взагалі не доведена наявність заборгованість відповідача перед нею по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по день її звільнення, а період простою входить до вказаного періоду, суд приходить до переконання про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості по заробітній платі за період, який вказує позивач у своєму позові. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення на її користь компенсації за невикористану відпустку у сумі 2 826 грн. 48 коп., то враховуючи недоведеність позивачем нездійснення відповідачем розрахунку з нею при звільнені, суд приходить до переконання, що і в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки у сумі 28 248 грн. 90 коп., суд керується наступним. Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Тобто умовою застосування вказаної норми права є наявність вини роботодавця у несвоєчасній видачі працівнику трудової книжки. Натомість як було встановлено в судовому засіданні з 13 березня 2017 року господарська діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», яке розташоване на непідконтрольній території, була припинена з незалежних від відповідача причин - була заблокована невідомими особами, відповідні відомості про що 18 березня 2017 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017100000000150. В той же час, суд не приймає доводи відповідача, що підставою для звільнення його від відповідальності за невидачу позивачу трудової книжки є настання форс-мажору, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Натомість відповідачем не було надано суду відповідних сертифікатів. Проте, з науково-правового висновку Торгово-промислової палати України № 2370/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року «Щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», слідує, що втрата контролю і доступу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться, зокрема, на території міста Горлівка Донецької області внаслідок терористичної загрози та загрози територіальній цілісності України, на подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році, яка триває на теперішній час, знівелювала можливість відповідача виконати зобов'язання перед його працівниками щодо видачі належно оформлених трудових книжок. В зв'язку з викладеним суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у невидачі позивачу належно оформленої трудової книжки, а отже приходить до переконання, що і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу у сумі 550 грн., то суд виходить з приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з яких слідує, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити позивачу і в цій частині вимог. Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed