Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення сервітуту вказуючи, що вона є власником 3/8 частин домоволодіння по пров. Будівельний, 48 в м. Черкаси на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Іншим співвласником домоволодіння є відповідач [PERSON] і їй належить 1/8 частина нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину. На підставі договору про порядок користування житловим будинком від 18.10.2012 року їй перейшла у користування частина приміщень в будинку житлова кімната 1-3 площею 8,3 кв.м., кухня 1-1 площею 13,0 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 13,0 кв.м., коридор площею 1,3 кв.м., загальною площею 35, 6 кв.м., що становить 3/8 частин будинку з надвірними спорудами. В користування [PERSON] перейшла частина приміщень в будинку з надвірними спорудами загальною площею 46,2 кв.м. та надвірні споруди водоколонка 4. В спільне користування залишились надвірні споруди : літня кухня під літ. Б, погріб під літ.Г, огорожа 1-3,5 замощення 1. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці 0,0613 кв.м. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2012 року за нею визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частин земельної ділянки площею 0,0613 га та передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення на земельну ділянку площею 0,0230 га був виданий державний акт на право власності на землю. На підставі зави від 08.05.2012 року вона та [PERSON] затвердили розподіл земельної ділянки за яким 0,230 кв.м. перейшло в її користування, а 383 кв.м. у користування [PERSON] На даний час вона вирішила здійснити реконструкцію та добудову до житлового будинку. Відповідач та сусід надали згоду, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою. Був виготовлений будівельний паспорт та погоджений департаментом. Коли вона проводила ремонт зовнішньої частини домоволодіння, вона вирішила відремонтувати зовнішню стіну будинку, яка межує з земельною ділянкою відповідачки. [PERSON] заборонила підходити до стіни, так як вона буде проходити по її землі. На цьому грунті у них виник конфлікт після чого відповідач заборонила їй не тільки проводити поточний ремонт стіни, а й заборонила підходити до газового лічильника, який знаходиться на цій же стіні та користуватись погрібом, який є в спільному користуванні з відповідачем. Прохід до погріба можливий тільки по земельній ділянці відповідачки. В зв»язку з цим просить встановити їй безстроковий земельний сервітут для догляду та здійснення поточного ремонту житлового будинку та доступу і обслуговування газового лічильника і погріба, що належить [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили встановити земельний сервітут згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та пояснили, що позивач до відповідача з вимогою про встановлення сервітуту не зверталась. Крім того, газовий лічильник можливо перенести, а вхід до погріба позивач може влаштувати через свою кухню. Просили в позові позивачу відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 402 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів, або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною 1 ст..402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом, або рішенням суду. Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину № 3188 від 12.08.2010 року, позивач [PERSON] є власником 3/8 частин домоволодіння по пров. Будівельний, 48 в м. Черкаси. Іншим співвласником домоволодіння є відповідач [PERSON] і їй належить 1/8 частина нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за № 3185 від 12.08.2010 року та ? частину на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4-1205 від 03.09.2007 року. На підставі договору про порядок користування житловим будинком від 18.10.2012 року позивачці [PERSON] перейшла у користування частина приміщень в будинку: житлова кімната 1-3 площею 8,3 кв.м., кухня 1-1 площею 13,0 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 13,0 кв.м., коридор площею 1,3 кв.м., загальною площею 35, 6 кв.м., що становить 3/8 частин будинку з надвірними спорудами. В користування [PERSON] перейшла частина приміщень в будинку з надвірними спорудами загальною площею 46,2 кв.м. та надвірні споруди, водоколонка 4. В спільне користування залишились надвірні споруди : літня кухня під літ. Б, погріб під літ.Г, огорожа 1-3,5 замощення 1. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці 0,0613 кв.м. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2012 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частин земельної ділянки площею 0,0613 га та передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення на земельну ділянку площею 0,0230 га [PERSON] був виданий державний акт на право власності на землю. На підставі зави від 08.05.2012 року сторони затвердили розподіл земельної ділянки за яким 0,230 кв.м. перейшло в користування [PERSON], а 383 кв.м. у користування [PERSON] Статтею 98 ЗК України визначено право земельного сервітуту як право власника, або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Тобто, земельний сервітут це встановлене договором або судом речове право, наслідком якого є обмеження прав власників земельних ділянок в інтересах сусідів, що не породжують речового права інших осіб, тобто право користування чужою земельною ділянкою для задоволення потреб власника або володільця сусідньої земельної ділянки. Сервітут визначає порядок та межі використання чужої земельної ділянки через надання можливості користування нею лише в цільовий спосіб та певною її частиною. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернулась з проханням до відповідача стосовно вільного доступу їй до погріба, обслуговування стіни будинку та газового лічильника. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що на встановлення земельного сервітуту вона не погоджується, так як з позивачкою у неї неприязненні відносини по вині самої позивачки. Частиною 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 7 ст. 319 ЦК України зазначено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов»язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Представник відповідача заперечуючи проти позову посилався на не вчинення дій стосовно досудового врегулювання відносин з укладення договору сервітуту, передбаченою ст..402 ч.3 ЦК України якою встановлено, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом. Між тим в матеріалах справи мається заява [PERSON] від 15.12.2014 року якою позивач запропонувала відповідачу надати їй прохід до стіни, газового лічильника та погріба, та запропонувала звернутись до нотаріуса укласти договір та встановити земельний сервітут. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт отримання даного листа від позивачки 15.12.2014 року. Крім того, судом оголошувалась перерва для врегулювання сторонами спору. Як зазначили сторони в судовому засіданні, така домовленість досягнута не була. Відповідно до ст.402 ЗК України підставою для необхідності досудового врегулювання спору про встановлення сервітуту є положення ч.3 даної статті про те, що в разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Однак, даний вираз не можна сприймати як такий, що запроваджує досудовий порядок вирішення спору, оскільки при цьому немає місце спір про право, а йдеться про встановлення такого права в судовому порядку. Цей спосіб застосовується лише в разі неможливості сторін домовитись між собою. Як зазначалось вище, такої домовленості сторони не досягли. З метою з»ясування питання щодо необхідності у встановленні земельного сервітуту, судом була призначена судова земельно-технічна експертиза за висновком якої з технічної точки зору необхідно забезпечити прохід шириною 1,0 м по подвір»ю [PERSON] на користь [PERSON] згідно з вимогами ДБН. Наведено варіант встановлення даного проходу яким не порушується вимоги п.3.25 ДБН, забезпечується відстань не менше 1м від найбільш виступної конструкції стіни для проведення ремонту і обслуговування будівлі. Площа земельної ділянки, що необхідно виділити під прохід складає 17,0 м.кв. Відповідно до ст. 98 ЗК України, сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Суд вважає, що запропонований експертом варіант встановлення даного сервітуту є найменш обтяжливим для відповідача, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. Посилання відповідача на те, що доступ до погріба можливий встановленням входу через приміщення кухні позивачки, суд вважає також безпідставними. Відповідно до висновку експерта, в зв»язку з тим, що конструкція перекриття є монолітна, армована в разі розширення уже існуючого отвору для встановлення люку може призвести до порушення цілісності несучої конструкції, або її руйнування. Тому влаштування входу в погріб через кухню 1-1 не вбачається можливим. Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат, а саме за проведення судової експертизи в сумі 3997,50 грн та 243,60 грн судового збору, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved