overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що під час спільного проживання відповідач пиячив, будучи в нетверезому стані вчиняв скандали, свідком чого була їхня малолітня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. 29.07.2015 року відповідач прийшов в черговий раз будучи в нетверезому стані вчинив скандал, обзивав її нецензурними словами та вдарив рукою по обличчі. На даний момент вони спільно не проживають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 14 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 14 червня 2003 року в відділі реєстрації актів громадського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області області, актовий запис №29. Від шлюбу мають одну дитину : дочку [PERSON] [INFO]. За час спільного сімейного життя сторони не змогли створити міцної сім'ї, відповідач пиячить, вчиняє скандали, застосовує фізичну силу. На даний момент сторони разом не проживають і не підтримують відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач примирення не бажає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що під час спільного проживання відповідач пиячив, зраджував в подружній вірності, зневажав її як жінку. Вона неодноразово просила змінити поведінку в сім»ї, однак поведінки він не змінив і з роками став ще агресивнішим по відношенню до неї. На протязі п'яти років вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. На її пропозицію розірвати шлюб в органах ДРАЦС відмовився . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав повністю та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погоджується на розірвання шлюбу, однак вказав, що підстави викладені в позовній заяві є надуманими і не відповідають дійсності. Він разом з дружиною перебуває на роботі в Італії більше 15 років, де офіційно працює, купив квартиру, в якій спільно проживає з позивачкою. Дійсно між ними втрачено почуття довіри та взаєморозуміння, що призвело до припинення подружніх відносин і більше року вони проживають в окремих кімнатах, не ведуть спільного бюджету і шлюб фактично припинено. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого повторно 06 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 19 грудня 1985 року у Глибочецькій сільській раді Борщівського району Тернопільській області, актовий запис №15. Від шлюбу мають двох дітей, які на даний момент є повнолітніми. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом, між сторонами протягом спільного сімейного життя не було взаєморозуміння, втрачено почуття довіри і поваги, що призвело до припинення подружніх відносин, які подружжя не підтримує більше року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що під час спільного проживання в останній рік між ними постійно виникали сварки, непорозуміння на основі того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З 27 грудня 2015 року вони проживають окремо. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, та просить його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погоджується на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №087695, виданого 22 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 22 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №56. Від шлюбу мають одну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. За короткий час спільного сімейного життя сторони не змогли створити міцної сім»ї, через непорозуміння та постійні суперечки вони з грудня 2015 року разом не проживають та не підтримують сімейних відносин. Шлюб між сторонами існує формально. Суд призначав сторонам строк два місяці для примирення, однак позитивного результату це не принесло, сторони не помирилися та вважають, що на даний час їх сімю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить їх інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після народження доньки відносини між ними погіршились, відповідач почав до неї погано ставитись, проявляв агресію, наносив тілесні ушкодження та погрожував. Вона поїхала з дитиною до своїх батьків, так як відповідач не міг їх матеріально утримувати, а він поїхав у м. Дніпро шукати роботу. Саме з травня 2016 року і до сьогодні вони разом не проживають, жодних подружніх стосунків не підтримують. Шлюб існує формально. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду . Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 13 квітня 2011 року, актовий запис №07, зареєстрований Скала-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Скала-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області 13 квітня 2011 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 13 травня 2016 року). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Сторони не змогли зберегти сім»ю. Відповідач зневажливо ставиться до дружини, проявляє агресію, застосовує фізичну силу, матеріально не утримує сім»ю. Це призвело до того, що в травні 2016 року сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Їх шлюб набув формальних рис. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після одруження відносини з чоловіком були нормальними, проте з часом він почав зловживати алкогольними напоями, внаслідок чого виникали сварки та скандали. На її прохання припинити зловживати спиртним лише обіцяє, однак продовжує і надалі. 1 червня 2012 року через негативну поведінку відповідача вимушена була забрати доньку, речі, та перейти жити до своєї матері. З того часу як подружжя разом не проживають, не ведуть спільного господарства та фактично не спілкуються. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибув без поважних причин. В судовому засіданні проведеному 19 березня 2015 року позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 16 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 16 липня 2004 року, актовий запис №47. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не піклується про побудову сімейних відносин, зловживає алкогольними напоями, вчиняє безпричинні сварки та скандали. На прохання дружини поведінка відповідача в кращу сторону не змінюється. З червня 2012 року сторони разом не проживають, шлюб між ними існує формально. Позивач примирення не бажає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після одруження вони постійно проживали у будинку її батьків в с.Тулин Борщівського району Тернопільської області. Однак відповідач практично зразу ж після укладення шлюбу почав зловживати спиртними напоями, на підставі чого в них виникали сварки та скандали. Відповідач застосовував до неї фізичну силу, наносив побої, про те з цього приводу вона нікуди не зверталася, так як їй було соромно, окрім того боялася відповідача, який їй постійно погрожував. 23 листопада 2015 року відповідач зранку відвів старшого сина до дитячого садочку, а повернувся додому в стані алкогольного спяніння. В них знову з цього приводу виникла сварка, і відповідач пішов з дому. Саме з 23.11.2015 року вони разом, як подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. За весь час відповідач декілька разів відвідував дітей, пропонував її жити разом, однак не зміг обіцяти, що перестане зловживати спиртним, тому вона не хоче більше мати з ним жодних подружніх стосунків, таким чином шлюб між ними існує формально. Позивач [PERSON]А в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] після відновлення провадження у справі в судове засідання не прибув повторно без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №059169, виданого 17 жовтня 2009 року Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони уклали шлюб 17 жовтня 2009 року у Сапогівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №05. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого в сторін виникали сварки та скандали, свідками яких були діти. Це призвело до того, що з 23 листопада 2015 року сторони припинили спільне сімейне життя. Шлюб між ними існує формально. Суд надавав сторонам два місяці строк для примирення, однак позитивного результату це не принесло, сторони не помирилися. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача та інтересам малолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після одруження вони почали проживати у будинку його батьків, з якими в неї не виходило знайти спільної мови і через що виникали постійні конфлікти та сварки. Відповідач забороняв їй працювати і сам на роботу не влаштовувався. В серпні 2014 року вона зверталася з позовом до суду про розірвання шлюбу, однак з відповідачем помирилися і стали проживати окремо від батьків в с.Тулин. 10.05.2015 року вона отримала травму, перелом ноги, та перебувала на лікуванні в Тернопільській обласній лікарні по 04.06.2015 року. В цей період відповідач забрав сина та залишив сім»ю і проживає у своїх батьків в с.Королівка. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 17 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільської області, сторони уклали шлюб 09 вересня 2008 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №93. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. За короткий час спільного сімейного життя сторони не змогли створити міцної сім'ї, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. З 10 травня 2015 року сторони разом не проживають і не підтримують відносин та не ведуть спільного господарства. Примирення не бажають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після одруження впродовж двох років вони проживали у Португалії, по поверненню в Україну один рік у будинку батьків відповідача, а з квітня 2009 року - у її батьків в с. Іване-Пусте Борщівського району. Відносини між ними були нормальними, однак у серпні 2016 року відповідач побив її, з цього приводу вона нікуди не зверталась, проте вибачити його не змогла. З часом вона зрозуміла, що не бажає й надалі підтримувати подружні стосунки з відповідачем, тому 19 січня 2017 року попросила його залишити її та дитину, що він і зробив. З того часу вони спільно не проживають не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. За таких обставин вважає, що зберігати подружні відносини між нею та відповідачем надалі немає ніякої потреби і вона цього не бажає. Шлюб між ними існує лише формально. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, в поданій заяві просить справу слухати у його відсутності, на розірвання шлюбу погоджується, строк на примирення просить не надавати, однак заперечує наведений позивачем факт її побиття ним, а вказує, що вони лише сварилися. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №016056, виданого 2 березня 2006 року Волицькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області, сторони уклали шлюб 02 березня 2006 року у Волицькій сільській раді Красилівського району Хмельницької області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №210323). Як встановлено судом зі слів позивача, в серпні 2016 року під час сварки, відповідач побив її, що призвело до припинення між ними шлюбних стосунків. Позивач не може пробачити таких дій і не бажає підтримувати подружні відносини. Сторони спільно не проживають з 19 січня 2017 року. Судом було надано строк для примирення терміном два місяці, однак подружжя за цей час проживали окремо, не зустрічалися та взагалі не спілкувалися, тобто жодних дій для примирення не зробили, що свідчить про небажання сторін зберегти шлюб. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що після одруження до грудня 2014 року вони проживали разом на квартирі у м.Тернопіль, яку винаймали. Однак відповідач у листопаді 2014 року зрадив їй у подружній вірності та пішов жити до іншої жінки і вона в даний час проживає у своїх батьків в с.Худиківці Борщівського району. За цей період відповідач хотів повернутися в сім»ю, однак вона не могла йому вибачити зраду, тому відмовила в цьому. Вони як подружжя, не проживають разом з листопада 2014 року, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. За таких обставин вважає, що зберігати подружні відносини між нею та відповідачем надалі немає ніякої потреби і вона цього не бажає. Шлюб між ними існує формально. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, в поданій заяві просить справу слухати у його відсутності, на розірвання шлюбу погоджується. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюбу серії І-ИД №105245, виданого 17 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, сторони уклали шлюб 17 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №333. Від шлюбу дітей не мають. За короткий час спільного подружнього життя сторони не змогли створити міцної сім»ї, оскільки спільне сімейне життя припинили в листопаді 2014 року і не бажають відновлювати свої подружні відносини. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved