Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить визнати дії відповідачів такими, що порушують її права споживача на належну якість послуг за договором на туристичне обслуговування, стягнути солідарно з відповідачів на її користь 55520 грн., з яких: 42120,00 грн. - неповернуті кошти, сплачені в рахунок вартості туру за договором; 7400,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди; 6000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 27.04.2018 р. між нею та ФОП [PERSON] , що діє від імені, під контролем та за доручення ТОВ «Оазіс Тревел Україна», укладено Договір про проведення туристичних послуг № 2018/4728, згідно якого туроператор зобов`язується забезпечити надання туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених Договором, а турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру згідно договору. Так, на виконання умов договору вона сплатила 27.04.2018 р. - 10500,00 грн., 21.06.2018 р. - 31640, грн., що разом складає 42120,00 грн. Однак туристична подорож не відбулась та кошти не були повернуті. Вважає, що ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та ФОП [PERSON] порушили умови договору, укладеного між ними, внаслідок чого їй фактично не було надано туристичну послугу, на яку вона розраховувала, що призвело до збитків, тому ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та ФОП [PERSON] мають солідарно відшкодувати завдані збитки. Сума неповернутих коштів, сплачених нею в рахунок вартості туру за договором, становить 42120,00 грн. Зазначає, що протиправними діями ФОП [PERSON] та ТОВ «Оазіс Тревел Україна» їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у психологічних стражданнях, душевних хвилюваннях, що вона відчула через неможливість реалізувати мету свого візиту до країни Туніс із сім`єю та відпочинок. Натомість ФОП [PERSON] та ТОВ «Оазіс Тревел Україна», не вжили жодних заходів для відновлення порушених прав позивача. Байдуже ставлення до наслідків, що настали зі сторони туроператора, почуття самовпевненості і безнаказаності, небажання принести свої вибачення і відшкодувати завдані збитки в добровільному порядку, породжують у неї почуття незахищеності від протиправних дій, додає їй моральних страждань та переживань. У зв`язку з чим вона змушена була звертатися до адвоката з метою сприяння останнім у вирішенні спору, змушена була відриватись від основної роботи, займатись збором необхідних документів, що вимагає додаткового часу та сил, вона була змушена у зв`язку з цим переносити заплановані зустрічі та заходи на іншу дату, що в свою чергу негативно впливає на відносини з колегами по роботі, знайомими, її пунктуальність, а також ділову репутацію загалом. Вважає визначену суму компенсації за заподіяння моральної шкоди у розмірі 7400,00 грн. такою, що в повній мірі відповідає глибині моральних страждань, з урахуванням засад розумності і справедливості. Вказує, що 22.08.2018 р. вона уклала договір з Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» Договір № 16/18 про надання професійної правничої (правової) допомоги, на виконання умов якого нею було сплачено гонорар (винагороду) в розмірі 6000,00 грн. 05.12.2018 р. відповідачем ФОП [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити. Зазначає, що дійсно, 27.04.2018 р. між ФОП [PERSON] , що діяла від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Оазіс Тревел Україна», та [PERSON] було укладено договір про надання туристичних послуг, згідно якого туроператор зобов`язується забезпечити надання туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених цим договором, а турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру згідно цього договору. Як зазначено в позовній заяві туристична подорож [PERSON] та членів її сім`ї не відбулась та кошти не були повернуті. Позивач просить суд стягнути солідарно з ФОП [PERSON] та ТОВ «Оазіс Тревел Україна» суму у загальному розмірі 55520 грн. Зазначає, що незрозуміло з яких підстав позивач об`єднує в одну особу ФОП [PERSON] і ТОВ «Оазіс Тревел Україна». Вказує, що ФОП [PERSON] у правовідносинах, які виникли при виконанні договору, здійснювала свою діяльність як комерційний посередник за агентським договором на посередницьку діяльність з реалізації турпродукту, який укладено з туроператором. У свою чергу, з туристом турагент укладає договір доручення. Відповідно із наведених норм та преамбули договору чітко вбачається, що ФОП [PERSON] в цих правовідносинах є саме туристичним агентом (турагентом). Зазначає, що договором про надання туристичних послуг солідарного обов`язку туроператора та турагента не встановлено. Вважає, що за даним позовом ФОП [PERSON] є неналежним відповідачем і не є зобов`язаною особою, суб`єктом матеріальних правовідносин з предмету судового провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Відповідач ФОП [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти вимоги позивача у повному обсзяі, просила відмовити в задоволенні позову до неї. Представник відповідача - ТОВ «Оазіс Тревел Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2018 р. між ФОП [PERSON] , що діяла від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на підставі ліцензії Державного агенства України з туризму та курортів на туроператорську діляність Серія АЕ № 185717 від 15.03.2013 р., та [PERSON] було укладно Договір про надання туристичних послуг № 2018/4728 (а.с.17-19). Згідно із п. 1.1. Договору,- за цим Договором Туроператор зобов`язується забезпечити надання Туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених цим Договором, а Турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру, згідно цього Договору. В цілях виконання даного Договору Туроператор надає туристичний продукт, що відповідає вказаним в Договорі вимогам Туриста. Відповідно до п. 2.1.1. Договору,- Турист зобов`язується своєчасно, у повному обсязі відповідно до умов цього Договору та калькуляції оплатити вартість туристичних послуг, що надаються оператором, але в будь-якому разі не пізніше 14 днів до початку. Форма розрахунку - готівкова чи безготівкова, за вибором Туриста. Вартість послуг за цим Договором становить 42903,50 грн. і є еквівалентною 1619 доларів США за курсом на день оплати. Зазначена вартість послуг автоматично змінюється в разі збільшення фіксованого курсу гривні по відношенню до долару США, встановленого Туроператором пропорційно зміни курсу на день здійснення повної оплати туру. Згідно із п. 2.6.1. Договору Туроператор зобов`язувався організувати для Туриста тур на 3-х осіб в Туніс з 11.07.2018 р. по 18.07.2018 р., який включає в себе комплекс туристичних послуг: бронювання авіаквитків на літак; розміщення в готелі; харчування; трансфер; екскурсійну програму; медичне страхування; оформлення в`їздної візи. На виконання своїх обов`язків за цим Договором, позивачем 27.04.2018 р. було сплачено 10500,00 грн. та 21.06.2018 р. було сплачено 31466,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру. Всього було сплачено 41966 грн. (10500 грн. + 31466 грн.) (а.с. 20). 23.08.2018 р. представником позивача на адресу ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та ФОП [PERSON] подано заяву щодо захисту прав споживача, стягнення майнової шкоди, моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу за невиконання Договору про надання туристичних послуг № 2018/4728 від 27.04.2018 р., згідно якої просив виплатити на користь [PERSON] 55520 грн., з яких: 42012,00 грн. - неповернуті кошти, сплачені в рахунок вартості туру за договором; 7400,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди; 6000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 21-27). На вказану заяву ФОП [PERSON] листом повідомила, що заява щодо захисту прав споживача, стягнення майнової шкоди, моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу за невиконання Договору про надання туристичних послуг № 2018/4728 від 27.04.2018 р. є такою, що не може бути виконана ФОП [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм»,- за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм»,- до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм»,- якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм»,- туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Згідно із ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм»,- кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм»,- туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 11 ст.20 Закону України «Про туризм»,- якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Згідно зі ст. 526 ЦК України,- зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України,- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статті 611 ЦК України,- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм»,- туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України,- збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1, 2 ст. 612 ЦК України,- боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України,- боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 3 цієї статті збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,- споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Отже, за змістом ч. ч. 1, 2, 8, 10, 11 ст.20, ч. 2 ст.30, ч. ч. 1, 2 ст.32, ч. 1 ст.33 Закону України «Про туризм», ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст.526, 610, 611, 612, 623, ч. 5 ст.653, ст.906 ЦК України,- майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року. Судом встановлено, що послуги з надання туристичних послуг, відповідно до умов договору, мав надавати саме туроператор - ТОВ «Оазіс Тревел Україна». 11.07.2018 р. тур, погоджений у Договорі та оплачений позивачем, не розпочався з вини туроператора. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, які були поставлені до ФОП [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки вина вказаної особи у неотриманні туристичної послуги позивачем відсутня. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України,- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Абз. 1 пп. 2.6.1 п. 2.6 Договору про надання туристичних послуг № 6039118 від 02 липня 2018 року встановлено, що саме Туроператор зобов`язаний повідомити Туриста про зміну у розкладі рейсу протягом 2-х годин з моменту отримання відповідної інформації. Як було встановлено судом, Туроператор - ТОВ «Оазіс Тревел України» не повідомив Туриста про зміну у розкладі рейсу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Оазіс Тревел України» на користь позивача 42120 грн. (в межах заявлених позовних вимог) неповернуті кошти, сплачені в рахунок вартості туру за Договором про проведення туристичних послуг №2018/4728 від 27.04.2018 р. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у цій частини, виходячи з наступного. Позивач зазначає, що їй та її сім`ї була завдана моральна шкода у розмірі 7400 грн. Як зазначає сама позивач, ця шкода полягає у тому, що вона та її сім`я зазнали значної моральної шкоди, що виявлялася у душевних хвилюваннях та психологічних страждання чере те, що вона вимушена була неодноразово звертатись до представників туроператора з вимогою повернути їй сплачені кошти. За змістомстатті 611 ЦК України,- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Частиною другою ст. 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Відповідно до частини 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів`при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України,- особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 вищевказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, а тому її слід стягнути у розмірі 5000 грн., що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом про захист прав споживача, [PERSON] через представника - адвоката Калініна С.К. було заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження якого було надано Договір № 16/18 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22.08.2018 р. з Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», Додаток № 1 до вказаного договору від 22.08.2018 р., рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018 р.; Додаток № 2 від 10.04.2019 р. до Договору № 16/18 від 22.08.2018 р. про надання професійної правничої (правової) допомоги (Акт виконаних робіт). Відповідно до п. 2 додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22.08.2018 р.,- за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п. п. 1.1, 2.1 Договору, клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6000 грн. Позивачем відповідно до положень ст. 137 ЦПК України було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України,- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, який підлягає розподілу між сторонами, визначається на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи викладене, суд при визначенні розміру витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, враховує вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України та з урахуванням складності справи та часу витраченого адвокатом на надання послуг, визначає їх у розмірі 1800 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вимогу про стягнення коштів сплачених в рахунок вартості туру. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Оазіс Тревел Україна» підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial