Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем в порядку спадкування після смерті якої за законом був її син [PERSON] , котрий спадщину, що залишилась після її смерті, фактично прийняв шляхом постійного проживання у спадковому будинку, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Родинні зв`язки [PERSON] і [PERSON] підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до вимог ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 19 лютого 2019 року № 00022156260, а факт проживання [PERSON] у спадковому будинку на день смерті [PERSON] підтверджується довідкою Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/139. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою, виданою виконкомом Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 06 травня 1993 року № 262. [INFO] [PERSON] помер. Спадкова справа до його майна не заводилась. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за законом була його дружина [PERSON] , яка спадщину , що залишилась після смерті свого чоловіка, фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Прийняття спадщини [PERSON] відбулось у спосіб постійного проживання та реєстрації у спадковому будинку на день смерті [PERSON] (довідка Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/142). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, права на майновий пай у загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Києво-Святошинського району Київської області. Належність житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами [PERSON] підтверджується довідкою Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/144. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] її сином [PERSON] прийнято спадщину шляхом постійного проживання та реєстрації разом з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] -Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/143, а саме: Ѕ частки спадщини, що становить Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, Ѕ частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Ѕ частку права на майновий пай у загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Києво-Святошинського району Київської області. Інша частина спадкового майна померлої [PERSON] була прийнята іншим спадкоємцем першої черги її дочкою [PERSON] , позивачкою у справі, шляхом постійного поживання та реєстрації разом з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] -Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/140. Своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] вона змінила 07 жовтня 1989 року внаслідок укладення шлюбу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19 лютого 2019 року. Родинні зв`язки та ступінь споріднення підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер. На випадок своєї смерті він заповіту не залишив. 29 травня 2010 року за № 561 від імені рідної сестри [PERSON] [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області подано заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 285/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] .. В своїй заяві [PERSON] від 29 травня 2010 року № 561 просила також видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , належну померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої за законом був її син [PERSON] , котрий спадщину, що залишилась після смерті матері, фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Проте, [PERSON] не надала Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , і як наслідок, їй відмовлено постановою у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року про видачу свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана заява представника позивача про розгляд справи у відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки відповідач неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а представник позивачів не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем в порядку спадкування після смерті якої за законом був її син [PERSON] , котрий спадщину, що залишилась після її смерті, фактично прийняв шляхом постійного проживання у спадковому будинку, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Родинні зв`язки [PERSON] і [PERSON] підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до вимог ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 19 лютого 2019 року № 00022156260, а факт проживання [PERSON] у спадковому будинку на день смерті [PERSON] підтверджується довідкою Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/139. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою, виданою виконкомом Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 06 травня 1993 року № 262. [INFO] [PERSON] помер. Спадкова справа до його майна не заводилась. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за законом була його дружина [PERSON] , яка спадщину , що залишилась після смерті свого чоловіка, фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Прийняття спадщини [PERSON] відбулось у спосіб постійного проживання та реєстрації у спадковому будинку на день смерті [PERSON] (довідка Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/142). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, права на майновий пай у загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Києво-Святошинського району Київської області. Належність житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами [PERSON] підтверджується довідкою Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/144. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] її сином [PERSON] прийнято спадщину шляхом постійного проживання та реєстрації разом з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] -Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/143, а саме: Ѕ частки спадщини, що становить Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, Ѕ частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Ѕ частку права на майновий пай у загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства АК «Тарасівський» Києво-Святошинського району Київської області. Інша частина спадкового майна померлої [PERSON] була прийнята іншим спадкоємцем першої черги її дочкою [PERSON] , позивачкою у справі, шляхом постійного поживання та реєстрації разом з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] -Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року № 02-26/140. Своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] вона змінила 07 жовтня 1989 року внаслідок укладення шлюбу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19 лютого 2019 року. Родинні зв`язки та ступінь споріднення підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер. На випадок своєї смерті він заповіту не залишив. 29 травня 2010 року за № 561 від імені рідної сестри [PERSON] [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області подано заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 285/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] .. В своїй заяві [PERSON] від 29 травня 2010 року № 561 просила також видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , належну померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої за законом був її син [PERSON] , котрий спадщину, що залишилась після смерті матері, фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Проте, [PERSON] не надала Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , і як наслідок, їй відмовлено постановою у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року про видачу свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Вказані обставини підтверджуються поданими доказами: довідкою про реєстрацію місця проживання, довідкою виконкому Віто-Поштової сільської ради від 04 листопада 1993 року № 503, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , довідкою виконкому Віто-Поштової сільської ради від 06 травня 1993 року № 262, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року № 2768/02-31, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року № 2767/02-31, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23805201 від 29 травня 2010 року, копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа № 289), копією звіту про незалежну оцінку майна, виготовленого ТОВ «Нотаріус», довідками Віто-Поштової сільської ради від 13 лютого 2019 року за № № 02-26/142, № 02-26/139, № 02-26/144, № 02-26/143, № 02-26/140, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 19 лютого 2019 року № 00022156260, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 19 лютого 2019 року № 00022155602. Слід зазначити, що у Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Слід зазначити, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позивач [PERSON] надала суду належні і допустимі докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню, і слід визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved