Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, зазначивши, [INFO] 2017 року померла її мати [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS]. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, в зв`язку з наявністю обтяження № 7605402, накладено арешт на квартиру. Вона звернулась до ВДВС та їй було повідомлено, що відсутні дані про виконавче провадження на підставі якого накладено арешт на майно. Тому просить суд зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить померлій [PERSON] , а саме: реєстраційний номер обтяження 7605402. Який зареєстрований Першою кам?янською державною нотаріальною конторою 22.07.2008 року за № 7605402, підставою обтяження є постанова б/н від 19.05.2008, видана ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська, об`єкт обтяження квартира [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, причини не явки до суду не повідомив, надав суду письмові пояснення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження, матір`ю позивача [PERSON] є померла [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що власником нерухомого майна а саме квартири [ADDRESS] Дніпропетровської області є [PERSON] (а.с.8,9), яка [INFO] померла (а.с.7). Згідно договору купівлі - продажу від 02.009.2005 р. власником квартири [ADDRESS] Дніпропетровської області є [PERSON] (а.с.8-10). Згідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , в зв`язку з тим, що при перевірці заборон або арештів майна, було виявлено наявність обтяження № 7605402 - арешт квартири [ADDRESS] на підставі постанови б/н від 19.05.2008 р. ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС позивачу [PERSON] листом № 37861/В-3 повідомлено, що відсутні дані про виконавче провадження на підставі якого накладено арешт на майно (а.с.13). Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з квартири [ADDRESS] Дніпропетровської області, чим перешкоджає позивачу в оформленні спадкового майна, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved