Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 07.06.2013 розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. На сьогоднішній час донька являється повнолітньою та навчається на економічному факультеті, стаціонарної форми навчання у Опольському університеті, м.Ополе, Республіка Польща. Оскільки донька повністю знаходиться на утриманні позивача, яка не має можливості в повному обсязі сплачувати навчання дитини за графіком, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач звернулась до суду з даною позовною заявою і просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11.07.2018 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 06.11.2018 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, з якою убачається, що позивач просить суд задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дочкою 23 років. 17.12.2018 від відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких, відповідач зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва, з нього на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки - в розмірі 1/4 всіх видів доходів по день повноліття дитини. На сьогодні у зв'язку із досягненням їхньою донькою повноліття, стягнення призначених аліментів судом припинено, виконавче провадження закрито, заборгованість відсутня. Крім того, вважає, що оскільки є непрацюючим пенсіонером та на утримання має малолітнього сина та дружину яка не працює, а позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] 21.12.2018 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] 21.12.2018 в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у її відсутності, просив відмовити повністю у позовних вимогах. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 06.08.1999 по 07.06.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонам. Від шлюбу 19.07.2000 у сторін народилась донька. [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 29.07.2000 відділом РАЦС Дніпровського РУЮ у м.Києві. На даний час [PERSON] є студенткою економічного факультету, стаціонарної форми навчання у Опольському університеті, м.Ополе, Республіка Польща, запланований термін закінчення навчання - 30.09.2020, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу від 27.03.2018 року. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»):1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Судом встановлено, що дочка проживає разом з матір'ю. Позивачка одна несе витрати по утриманню дочки і не має достатніх коштів для забезпечення всіх необхідних потреб, томупотребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов'язанні з навчанням, харчуванням, проживанням у гуртожитку та витрати на проїзд додому. [PERSON] у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на період навчання дочки. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2014 відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.12.2014 року. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Згідно Пенсійного посвідчення, вид пенсії: за вислугу років, серії [NUMBER], відповідач [PERSON] є пенсіонером. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу 8041/2017/607926 транспортного засобу від 02.09.2017, відповідач [PERSON] має у власності автомобіль «Део Ланос», д/н [NUMBER]. Згідно із ч.14 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N146 щодо переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, передбачено, що утримання аліментів провадиться з одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними. Враховуючи вимоги вказаних норм права, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON], яка є дочкою сторін у справі, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, оскільки може надавати таку матеріальну допомогу, маючи постійний дохід одержуючи пенсію. Однак у зв'язку з установленими обставина щодо належності у відповідача на утриманні від іншого шлюбу дитини, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів відповідача заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, починаючи з 09.07.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial