Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0117489 від 22.04.1997 року позивачці належить право на земельну частку (пай) розміром 1,55 умовних кадастрових гектарів (копія сертифікату додається). Рішенням Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 105-19X08 від 26.06.2008 року «Про передачу земельної частки (паю) в натурі» їй було передано 0,5 паю ріллі та 0,5 паю пасовище та ПП «Захід-Зем» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Чернівецької області № 226 від 20.09.2013 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою та виділено в натурі (на місцевості) земельні ділянки загальною площею 1,5385 га (0,7497 та 0,7888 га). Вказаними земельними ділянками користується позивачка, нікому вказані земельні ділянки не передавала і ніхто крім неї ними не користувався. Однак, в листопаді 2015 року представники землевпорядної організації - ПП «Захід-Зем» їй повідомили, що довести до завершення та оформити право власності на земельну ділянку на урочищі «Городище» площею 0,7497 га немає змоги, оскільки на вказану земельну ділянку помилково виготовлено державний акт на [PERSON], яка померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину є відповідачка - [PERSON]. Як вбачається з Публічної кадастрової карти України земельна ділянка № 3 на урочищі «Городище», яка передана їй, присвоєно кадастровий номер земельної ділянки - 7321080900:02:003:0244, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, вважає незаконною видачу державного акту на земельну ділянку [PERSON] (спадщину після якої прийняла [PERSON]І.), яка була передана їй, яка не вилучалась у неї, та якою вона користуюся з 2000 року. Просить суд позовні вимоги задовольнити. В судове засідання [PERSON] не зявилась, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути без її участі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Глибоцького району Чернівецької області не зявився, проте надали суду листа, в якому не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0117489 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім.. Фрунзе в розмірі 1,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Відповідно до Розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Чернівецької області від 10 вересня 2013 року № 226 про виділенні в натурі (на місцевості) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянці [PERSON] виділено в натурі земельні ділянки загальною площею 1,5385 га (0,7497 га та 0,7888 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волоківської сільської ради відповідно до технічної документації із землеустрою. Згідно довідки ПП «Захід-Зем» від 06.11.2015 року №867 на земельну ділянку площею 0,7497 га в урочищі «Городище», яка передана у власність [PERSON] помилково виготовлено державний акт [PERSON]. Оскільки [PERSON] померла і переоформила сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-7302005932017 від 24.05.2017 земельна ділянка за кадастровим номером 7321080900:02:003:0244 належить [PERSON]К, відповідно до державного акта від 08.02.2010 ЯИ 643782. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала майно, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме земельну частку (пай). Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як, вбачається з ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Оскільки позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, то відповідно підлягає і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав, оскільки відповідно до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі викладеного, ст. ст. 152, 155 ЗК України, ч.1 ст. 393 ЦК України,

Outcome: approved