Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, якою просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь 5 000 грн., в рахунок відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням моральної шкоди, стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн., стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу, яка полягає в складанні та поданні позовної заяви до суду в розмірі 300 грн. 11 квітня 2014 року позивачем було подано уточнення до позовної заяви, яким вона просила вважати зазначені у позовній заяві матеріальні витрати на правову допомогу для відновлення її порушеного права, як потерпілої сторони від кримінального правопорушення вчиненого відносно неї [PERSON] - реальними збитками. Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що 13 червня 2013 року вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та засуджений до 120 годин громадських робіт. В ході судового розгляду позивач не зверталась з позовом про відшкодування завданої їй моральної шкоди та понесених процесуальних витрат на правову допомогу. [PERSON] зазначає, що діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода у зв'язку із завданим фізичним болем очей. При цьому вона мала приховувати синець на обличчі та проходити курс амбулаторного лікування, що призвело до порушення її нормального соціального життя та завдало їй моральних страждань. Окрім цього [PERSON] понесла витрати у зв'язку з наданням їй правової допомоги, направленої на захист та представництво її інтересів у сумі 5 000 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити в повному обсязі, при цьому суду пояснив, що позовні вимоги вважає незаконними та необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, не наведено доказів, що підтверджують обґрунтованість розміру моральної шкоди. На думку відповідача, позивачем невірно зазначено обставини, якими обґрунтовується позов. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ушкодження були заподіяні у вигляді синця на обличчі, а не всього обличчя. Відсутні докази перебування позивача на амбулаторному лікуванні, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень є необґрунтованими, а вимоги про відшкодування процесуальних витрат в розмірі 5 000 гривень не підтверджені належним чином і є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Представник відповідача - адвокат [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, при цьому суду пояснив, що позивачем не наведено міркувань і доводів, з яких визначено саме такий розмір моральної шкоди. Вимоги про відшкодування процесуальних витрат по наданню правової допомоги по кримінальній справі є незаконними, оскільки регулюються Кримінально-процесуальним кодексом і не відносяться до компетенції цивільного судочинства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. 28 серпня 2012 року [PERSON] в районі будинку № 1 по вулиці 50 років СРСР в місті Кременчуці з мотивів явної неповаги до суспільства та моральних, сімейних цінностей, що супроводжувалось особливою зухвалістю спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі та хімічного опіку слизової оболонки обох очей, який утворився від дії хімічної речовини. 13 червня 2013 року вироком Крюківського районного суду міста Кременчука [PERSON] був визнаний винним засуджений за частиною 1 статті 125 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 2 статті 61 ЦПК, обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Частиною 4 статті 61 ЦПК визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року та від 27 лютого 2009 року) до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Приймаючи до уваги зазначене вище, суд вважає, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в умисному заподіянні тілесних ушкоджень позивачу, останній була заподіяна моральна шкода. Враховуючи характер немайнових витрат позивача, обсягу завданих їй душевних страждань, приймаючи до уваги їх наслідки, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, необхідність приховувати синці на обличчі та лікувати хімічні опіки слизової очей, що значно порушило нормальний темп її життя, враховуючи ступінь вини відповідача, його матеріальний стан, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди в 4 000 грн. Відповідно до статті 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2)витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Як вбачається зі статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Відповідно до частини 1 статті 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Згідно пункту 14 статті 537 КПК України, під час виконання вироків, суд, визначений частиною 2 статті 539 Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Як вбачається з частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків та законних інтересів. Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки, відповідно до вимог статті 118 КПК України, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат і питання щодо їх стягнення має вирішуватись в порядку виконання вироку суду, відповідно до вимог статей 537, 539 КПК України. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial