Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що їй з 18.08.2017 р., на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але за місцем реєстрації не проживає з моменту реєстрації тобто з 2017 року та ніколи не проживав. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому вона вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.08.2017 р. виданого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Працюк Н.П., посвідченого за № 487, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 95003401 від 18.08.2017 р. Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біленківської сільської ради № 1140/15-10 від 22.06.2020 р. Згідно акту від 22.06.2020 р. складеного комісійно депутатом Біленківскьої сільської ради Глодан Ю.Ю., в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , 1972 р.н., зареєстрований але не проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved