Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає що за життя її мама - [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельні ділянки загальною площею 3, 16 га, з них рілля- площею 2,84 га (кадастровий номер 7425385000:06:001:0682), кормові угіддя 0,32 га (кадастровий номер 7425385000:06:001:1407) згідно Державного акту серії ЯГ № 394110 від 27.01.2007 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернецької сільської ради. 23 вересня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач являється спадкоємицею за законом першої черги, але не може оформити свої спадкові права, поскільки у неї відсутні оригінали Державних актів на право власності земельні ділянки, які були втрачений з невідомих причин. Крім позивача спадкоємцями ще є [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які відмовились від своєї частки у спадщині. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 3,16 га, з них рілля- площею 2,84 га (кадастровий номер 7425385000:06:001:0682), кормові угіддя 0,32 га (кадастровий номер 7425385000:06:001:1407) згідно Державного акту серії ЯГ № 394110 від 27.01.2007 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернецької сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 23 вересня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Чернецької сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 23 вересня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 237227 від 24 вересня 2014 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕЛ № 267161 від 26.12.1989 року [PERSON] народилась 09 грудня 1989 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯГ № 394110 від 23.01.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,16 га, з яких 2,84 га - рілля (кадастровий номер 7425385000:06:001:0682) та 0,32 га кормові угіддя (кадастровий номер 7425385000:06:001:1407) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернецької сільської ради (а.с.10). Згідно поданих заяв до нотаріальної контори спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від своєї частки у спадщині після смерті матері [PERSON] (а.с.13-16). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 17 вересня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 394110 від 23.01.2007 року на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.18-19). Згідно витягів по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 25.06.2015 року, виданої відділом Держгеокадастру в Талалаївському районі, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 394110 площею 0, 32 га (кормові угіддя) становить 706 грн. 91 коп., площею 2, 84 га (рілля) становить 57 912 грн. 70 коп. (а.с.7-8). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом першої черги [PERSON], інші спадкоємці першої черги діти спадкодавця- скористались своїм правом, передбаченим ст. 1273 ЦК України на відмову віч частки у спадщині, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved