Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із уточненим позовом до ПАТ «Банк Київська Русь», ТОВ «Фінансова Компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», ТОВ «Аракс - 2000» , треті особи на стороні позивача [PERSON], ТОВ КВП «Струм» про захист прав споживачів, відновлення становище, що існувало до порушення цивільного права зобов'язання вчинити певні дії, визнання правочинів недійсними. В обґрунтування вимог зазначено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Київська Русь» 01 липня 2013 р. було укладено кредитний договір за яким відповідачем, позивачеві на умовах кредитної лінії було погоджено надання кредиту на загальну суму 450 000 гривень (чотириста п'ятдесят тисяч гривень), зі строком погашення по 30 червня 2023 року. Фактично, позивачем від відповідача було отримано 350 000 гривень. Про викладене свідчить: Кредитний Договір № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року, відповідні розрахункові документи. В якості забезпечувального заходу щодо виконання зобов'язань за кредитним Договором, між позивачем та відповідачем, було укладено договір іпотеки, за в яким в якості забезпечення за кредитним Договором, Позивачем було надано трьох кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] «об'єкт застави». Про викладене свідчить: Договір Іпотеки від 01.07.2013 року укладений між Позивачем та Відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]., що також, підтверджується Інформаційною довідкою Укрдержреєстру. Як вбачається, між позивачем та відповідачем з 01 липня 2013 року виникли договірні відносини які випливають в т.ч. із загальних положень зобов'язального права. Позивачем, на підставі вільних переговорів, було укладено Договори відступлення права вимоги з вкладниками відповідача, а саме: [PERSON] та ТОВ КВП «Струм», за яким позивач набув права кредитора до відповідача, в обсязі на загальну суму 489 000 гривень. Вказане підтверджується: договорами відступлення права вимоги за депозитними вкладами, які укладено між позивачем та третіми особами. За змістом ст. 514 Цивільного Кодексу України: До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені договору відступлення права вимоги за депозитними вкладами було укладено у відповідності до положень ст. 202, ст. 203, ст. 512 - 514, ст. 516- 517, ст. 626, ч. 3 ст. 656 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання (а в даному випадку зустрічне зобов'язання) із повернення відповідних коштів відповідачем не виконано у повному обсязі Про викладене свідчить: Виписка з банківського рахунку на ім'я третьої особи - [PERSON], заява про акцепт кредиторських вимог третьої особи - ТОВ ВП «Струм». Зазначені дії (бездіяльність) відповідача є протиправними, суперечать умовам укладених Договорів, загальним принципам зобов'язального права, порушує фундаментальне право власника, а саме право власності останнього в площині вільного користування та розпорядження зазначеними коштами (майном), що суперечить приписам ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України, також враховуючи вищевикладене, прямо вбачається наявність зустрічного боргового зобов'язання Відповідача перед Позивачем, яке на цей час не виконано. Позивач вважає що, у зв'язку з невиконанням зобов'язання Відповідачем, а саме ПАТ «Банк «Киівська Русь» перед Позивачем, останній вважає виконання власного зобов'язання в площині вищевказаного Кредитного Договору таким, що підлягає зупиненню - з моменту відступлення відповідних прав вимоги - до моменту виконання зустрічного обов'язку відповідачем ПАТ «Банк «Киівська Русь». Доказом порушення цивільного права позивача в аспекті приписів ч. 3 ст. 538 ЦК України, є - вимога (повідомлення) відповідача, а саме ПАТ «Банк «Київська Русь» від 18.11.2015 року № 10567/42 до позивача про повернення вищезазначених кредитних коштів достроково, - у повному обсязі, про що свідчить зміст відповідного листа. Враховуючи вищевикладене, прямо вбачається що, моментом порушення цивільного права позивача, відповідачем, а саме ПАТ «Банк «Київська Русь» - є 18.11.2015 року, а від так відповідна позовна вимога заявляється Позивачем в межах строку загальної позовної давності. За змістом ч. 3 ст. 538 Цивільного Кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. За змістом мотиваційної частини Постанови Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року (справа № 3-53гс14): «Оскільки вищезазначеною угодою обов'язки сторін за черговістю їх виконання хоча і не поставлені у залежність один від одного, однак, виходячи із правової природи цього договору та його змісту, можна дійти висновку, що у такому випадку має місце зустрічне виконання зобов'язання. Правилами зустрічного виконання зобов'язання, встановленими частиною другою статті 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов'язку. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (частина третя статті 538 ЦК України). Це правило має загальний характер та розповсюджується на будь-які зустрічні зобов'язання. За змістом мотиваційної частини Рішення Європейського Суду з прав людини (Справа «Золотас проти Греції) Європейський суд з прав людини зазначив наступне, а саме: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Крім того, Позивач фактично реалізує право притримання що є правомірною поведінкою враховуючи зміст приписів ст. 594 Цивільного Кодексу України. За змістом ч.1, ч.2 ст.594 Цивільного Кодексу України: 1. Кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. 2. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, прямо вбачаються ознаки протиправної поведінки зі сторони відповідача, що і є предметною підставою звернення до Суду з метою відновлення становища яке існувало до порушення, що також узгоджується з приписами ч.2 ст. 16 Цивільного Кодексу України. Позивач,

Outcome: dismissed