Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Представник позивача у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01.10.2014 року по 10.02.2016 рік у сумі 24 828 грн. 03 коп. та судові витрати по справі у сумі 1 961 грн. 66 коп., що складаються з сплаченого позивачем при подачу позову судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на оплату правової допомоги у сумі 1 474 грн. 46 коп. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про неможливість явки до суду за станом здоров'я. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. При вирішенні питання про поважність їх неявки в судове засідання, суд керується наступним. Згідно зч.3ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Відповідач ігнорує виклики в суд, в судове засідання не з'являється, про причини неявки суд не повідомляє та заяв про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не направив. Так, 23.02.2016 року відповідач через канцелярію суду надав заяву про неможливість присутності на судовому засіданні 02.03.2016 року, однак доказів на підтвердження даної заяви суду не надано. Систематична неявка відповідача у судові засідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ним процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст.27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин згідно ст.169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у за відсутності відповідача та представника третьої особи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 червня 2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 15 травня 2015 року. На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 21 липня 2014 року, наступного дня, тобто 22 липня 2014 року позивачці видано виконавчий лист для пред'явлення до виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам станом на 15.05.2015 року загальна заборгованість відповідача по аліментам складає 9 254 грн. 04 коп. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За положенням ст. 196 CK України, судом проведений розрахунок неустойки, який становить 1856 грн. 77 коп., виходячи з наступного розрахунку: -жовтень 2014 року заборгованість становила 1132,00 грн. - 11,32 грн. (1 % від суми заборгованості) х 31 (кількість днів прострочки) = 350,92 грн.; -листопад 2014 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 30 (кількість днів прострочки) = 231,60 грн.; -грудень 2014 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 31 (кількість днів прострочки) = 239,32 грн.; -січень 2015 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 30 (кількість днів прострочки) = 231,60 грн.; -лютий 2015 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 28 (кількість днів прострочки) = 216,16 грн.; -березень 2015 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 31 (кількість днів прострочки) = 239,32 грн.; -квітень 2015 року заборгованість становила 771,60 грн. - 7,72 грн. (1 % від суми заборгованості) х 30 (кількість днів прострочки) = 231,60 грн.; -за травень 2015 року заборгованість становила 375,35 грн. - 3,75 грн. (1 % від суми заборгованості) х 31 (кількість днів прострочки) = 116,25 грн.; Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму неустойки в розмірі 1856 грн. 77 коп., а не 24828 грн. 03 коп. як вказує позивач у своєму позові. Суд не бере до уваги як докази надані відповідачем квитанції, які на його думку є доказом підтвердження сплати аліментів, оскілки зі змісту даних квитанцій не зрозуміло кому та за що перераховані грошові кошти, самі квитанції належним чином не завірені, та всі квитанції датовані після 10 лютого 2016 року. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу. Згідно ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial