Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 02.11.1950 року вона уклала шлюб із [PERSON], [INFO], і в 1974 році за спільні кошти вони придбали 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд. За її та [PERSON] взаємною згодою право власності було зареєстровано за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] і на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Стебницькою державною нотаріальною конторою 15.07.1996 року за реєстровим №1055, набула право власності на 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд (реєстровий №1971 в реєстровій книзі №13 КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО»). [INFO] помер їхній з [PERSON] єдиний син [PERSON], [INFO] і після цього в будинку [ADDRESS] разом з нею став проживати тільки її онук [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Саме після цього [PERSON] звернувся до неї з пропозицією продати йому належну їй частину житлового будинку [ADDRESS] на тих умовах, що вона одержить обумовлену суму коштів та буде і надалі, аж до настання смерті, на безоплатній основі проживати в фактично відчуженому нею житлі. При цьому, розуміючи безперспективність вирішення власних проблем із здоров»ям тільки за рахунок коштів у вигляді пенсії та розраховуючи на те, що [PERSON], як близький родич, дотримається своєї обіцянки, вона пристала на пропозицію останнього. 06.11.2008 року державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори Зайченко Н.В. було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS]. Після цього вона та [PERSON] продовжували проживати в будинку [ADDRESS]. Відповідно до Будинкової книжки в будинку [ADDRESS] крім мене зареєстровані наступні особи: її онук - [PERSON], [INFO], який фактично проживає із своєю сім»єю в квартирі [ADDRESS], її онук - [PERSON]., [INFO], який фактично проживає в будинку [ADDRESS]; її невістка - [PERSON], [INFO], яка фактично проживає в будинку [ADDRESS]. При цьому, зір у неї не покращувався, а навпаки погіршувався і їй гостро потрібні були кошти на операцію, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталась до [PERSON] з приводу оплати за відчужену нею частку будинку. Проте, [PERSON] постійно відкладав вирішення даного питання, мотивуючи це різноманітними причинами, а також звертав її увагу на те, що він і так допомагає їй у веденні господарства, фактично утримує її. В той самий час відносини між ними на цьому грунті почали загострюватись. 14.12.2011 року, [PERSON]. будучи в нетверезому стані, в приміщенні зазначеного будинку, вчинив з мною сварку, в ході якої ображав та нецензурно висловлювався в її адресу, погрожував їй вбивством, а після цього наніс їй неодноразові удари кулаками рук та дерев'яною палицею в різні частини тіла, внаслідок чого спричинив їй струс головного мозку, забійно-рвану рану плеча, закритий перелом пальця правої китиці, множинні забої тіла. З зазначеними тілесними ушкодженнями, 14.12.2011 року вона була доставлена в Стебницьку ЦМЛ, де знаходилась на стаціонарному лікуванні до 10.01.2012 року, після чого в будинок №31 по вулиці Нова в м.Стебник повертатись боялась і поселилась за місцем проживання свого іншого внука [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 11.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у заподіянні їй середньої важкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, ст.75 КК України - 1 рік іспитового строку. При цьому, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 02.10.2012 року, її позовні вимоги було задоволено частково, а саме: розірвано договір від 06.11.2008 р. купівлі-продажу 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд, посвідчений державним нотаріусом Стебницької держаної нотаріальної контори Зайченко Н.В. реєстровий №1265 від 06.11.2008 року; скасовано реєстрацію права власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд, яке він набув на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Стебницької держаної нотаріальної контори Зайченко Н.В. реєстровий №1265 від 06.11.2008 року. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №36995668 від 26.12.2012 року власником 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд являюсь тільки вона. Після цього, [PERSON] відключив електропостачання зазначеної частини житлового будинку [ADDRESS], забрав усі свої речі та з цього часу разом із своєю матір'ю [PERSON] проживає за іншою адресою - в будинку [ADDRESS]. Будь-яких речей та предметів побуту [PERSON] в будинку [ADDRESS] також не має. Викладене підтверджується Актом обстеження водопровідної та каналізаційної мережі №70579 від 02.01.2014 року, а також цей факт можуть підтвердити сусіди: [PERSON], жителька [ADDRESS] та [PERSON], житель [ADDRESS]. На її заяву від 24.12.2013 року, яка одержана ДП «Стебниккомунсервіс», обстеження будинку [ADDRESS] проведено не було, можливо по тій причині, що даний будинок на балансі даного житлово-експлуатаційного підприємства не знаходиться. В той самий час, з грудня 2012 року і по даний час в належному їй на праві власності житловому будинку [ADDRESS] проживає тільки вона одна і самостійно сплачує за послуги газо та водопостачання, доказом чого є Договір про надання послуг з газопостачання від 05.08.2013 року, Договір №1 про надання послуг з постачання холодної води від 02.01.2014 року, квитанції за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року. При цьому, облік спожитого газу здійснюється за допомогою лічильника, а оплата за постачання холодної води розраховується виходячи із кількості зареєстрованих осіб 4 особи, що, окрім Договору №1 про надання послуг з постачання холодної води від 02.01.2014 року, підтверджується листом КП «Дрогобичводоканал» №187 від 15.01.2014 року. Таким чином, вона несе надлишкові та непосильні для неї витрати по утриманню належного їй на праві власності житлового будинку №31 по вулиці Нова, в місті Стебнику. В той самий час вона являється соціально незахищеною особою (пенсіонер по віку, учасник війни, реабілітована жертва політичних репресій) і живе не невелику пенсію. Більше того, ні [PERSON], ні [PERSON] з грудня 2012 року не приймають будь-якої участі в утриманні будинку [ADDRESS], у них навіть не має ключів від нього. Їй у веденні домашнього господарства допомагає лише онук [PERSON]. Таким чином, відповідачі [PERSON] га [PERSON] фактично втратили право на користування будинком [ADDRESS], однак через гострі неприязні стосунки між ним не бажають зніматись з реєстрації в добровільному порядку, внаслідок чого їй завдається майнова шкода, тобто порушуються його охоронювані законом права та інтереси. При цьому, ст.47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутност і члена сім»ї без поважних причин понад один рік. якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319. 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16. 386. 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.З8З ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням буде підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідачі тривалий час, тобто більше ніж 1 рік, не проживають у житловому будинку, не користуються ним, не несуть витрат по його утриманню, а вона, як позивачка і власниця житла, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст.391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні мною права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим помешканням, а тому вважаю, що маю право звернутись за захистом своїх охоронюваних прав та інтересів. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги позивача [PERSON], оскільки дійсно відповідач [PERSON], забравши свої речі, проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Будь-яких речей та предметів побуту [PERSON] в будинку [ADDRESS] також не має. Викладене підтверджується Актом обстеження водопровідної та каналізаційної мережі №70579 від 02.01.2014 року, та оскільки відповідачі тривалий час, тобто більше ніж 1 рік, не проживають у житловому будинку, не користуються ним, не несуть витрат по його утриманню, а позивач, як власниця житла, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відтак відповідно до ст.391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні мною права користування та розпорядження своїм майном, вважає, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали заявлені позовні вимоги частково, суду пояснили, що вони згідні знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку, однак будинок, в якій вони мають намір прописатися, на даний час ще не зданий в експлуатацію та на нього не оформлені правовстановлюючі документи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.07.1996р. (р.№1055), виданого Стебницькою державною нотаріальною конторою, позивачу [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS]. Факт не проживання відповідачів у спірному будинку підтверджується Актом обстеження водопровідної та каналізаційної мережі №70579 від 02.01.2014 року та Договором про надання послуг з газопостачання від 05.08.2013 року, Договором №1 про надання послуг з постачання холодної води від 02.01.2014 року, квитанціями за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року, з яких вбачається, що позивач [PERSON] проживає в житловому будинку одна та сплачує за послуги газо та водопостачання, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], хоча і є зареєстрованими у спірному будинку, однак не проживають в ньому більше року. Згідно копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2012р., позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, а саме: розірвано договір від 06.11.2008 р. купівлі-продажу 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд, посвідчений державним нотаріусом Стебницької держаної нотаріальної контори Зайченко Н.В. реєстровий №1265 від 06.11.2008 року; скасовано реєстрацію права власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на 43/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських споруд, яке він набув на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Стебницької держаної нотаріальної контори Зайченко Н.В. реєстровий №1265 від 06.11.2008 року. Як вбачається із вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 11.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у заподіянні [PERSON] середньої важкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, ст.75 КК України - 1 рік іспитового строку. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вже більше шести місяців не проживають в будинку [ADDRESS], забравши всі свої особисті речі, їх слід визнати такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved