Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг в м. Покровськ про визнання особи такою, що втратила житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею в будинку значиться зареєстрованими відповідач та малолітні діти син [PERSON] та донька [PERSON] . З березня 2018 року відповідач не проживає в спірному будинку, а 28.03.2018 року шлюб між ними було розірвано. Оскільки відповідач не проживає в будинку понад одного року, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу сулах ти без її участі.( а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про чини своєї неявки не повідомив не надав відзив на позовну заяву. Представник третьої особи ЦНАП Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просили справу слухати без участі представника ( а.с. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі є власником житлового будинку, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 25.11.2011 року ( а.с. 11-13). Позивачка перебувала в юридичному шлюбі з відповідачем по справі з 12.05.2012 року, 27.03.2018 року шлюб розірвано ( а.с. 16-17). Судом встановлено, що відповідач по справі значиться зареєстрованим за адресою: . [ADDRESS] , проте фактично проживає за іншою адресою ( а.с. 15). Згідно акту від 02.04.2019 року, складеному депутатом Гнатенко Н.А. та членами комісії, відповідач по справі [PERSON] з 2018 року не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] ( а.с. 14). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на ст.. 405 ЦК України, з метою захисту свого права власності, зокрема усунення перешкод у користуванні своїм майном, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній не проживає у спірному житлі з березня 2018 року. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Згідно з житловим законодавством членами сім`ї власника (наймача) житла визнаються дружина (чоловік) власника/наймача житла, їхні діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом із власником (наймачем) житла і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України). Оскільки, відповідач, маючи статус члена сім`ї позивача, фактично не проживає у належному позивачці на праві власності житловому будинку з березня 2018 року, він може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням , при цьому правовою підставою для цього суд визнає норму ст. 405 ЦК України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг в м. Покровськ про визнання особи такою, що втратила житловим приміщенням. На підставі викладеного ст.. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273, 283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved