Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого у виконкомі Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 29 березня 2003 року, за актовим записом №2 та стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року, провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, закрито на підставі частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 березня 2003 року вона, [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Лохівської сільської ради Мукачівського району, про що зроблено актовий запис №2. Від данного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя у них з відповідачем не склалося, останній постійно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, і все це відбувається на очах у дітей. Це призвело до втрати поваги та взаєморозуміння у сімї, подружніх відносин вони не підтримують, а шлюб існує тільки формально. Крім того, відповідач матеріально сімї не допомагає, його робота носить тимчасовий та мінливий характер, а заробіток він пропиває. Позивач також вказує на те, що вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу на дитину у розмірі 850 гривень. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]І.) звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та Артьома, [INFO], у твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину, щомісяця до досягнення ними повноліття. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії 1-ФМ №064640 виданого виконкомом Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб 29 березня 2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №2 (а.с.8). -2- Від данного шлюбу у позивача та відповідача народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії І-ФМ №319146, видане повторно Виконавчим комітетом Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 21 квітня 2015 року (а.с.4), [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії І-ФМ №005147, видане виконкомом Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 11 березня 2005 року (а.с.5), та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії І-ФМ №372715, видане Виконавчим комітетом Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 16 січня 2017 року (а.с. 6). Поряд з цим, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна. Так, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача [PERSON], як батька, утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. -3-

Outcome: approved