Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,2300 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.12.2009 року, кадастровий номер - [NUMBER], що належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району за № 7, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою від 19.10.2015 року за № 1697, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Крім цього, відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 24.12.2015 року за № 2186, згідно уточнення адресного господарства в погосподарській книзі, домоволодіння, належне [PERSON], розташоване за адресою: [ADDRESS], раніше рахувалось за № 146. Також, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.12.2009 року, виданого на підставі рішення Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.12.1996 року за № 43 та від 08.12.2009 року за № 264, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010952101234, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2300 га, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту від 05.06.2002 року за № 85, посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], заповіла доньці - [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщини, після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2015 року за № 1316, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До неохопленої заповітом спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], входить земельна ділянка площею 0,2300 га, розташована за адресою: [ADDRESS], що належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.12.2009 року. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.08.1953 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016026595 від 19.11.2015 року, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Як було з'ясовано судом позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача позов визнала і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved