Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, придбане в шлюбі. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона 10.01.1992 року уклала шлюб з [PERSON] . 22.04.1992 року згідно з рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради народних депутатів №60 нею була отримана квартира [ADDRESS] . 14.12.1995 року дану квартиру вона приватизувала одноособово, оскільки під час перебування її на квартирному обліку у 1988 році вона не мала сім`ї, внаслідок чого і отримувала вказану квартиру, як одинока, і на момент приватизації в ній була зареєстрована тільки вона. 27.03.2001 року, перебуваючи в шлюбі, вона здійснила обмін своєї квартири [ADDRESS] на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , склавши договір міни. У 2020 року вирішивши подарувати квартиру своїй доньці, звернулась до нотаріуса для укладення договору дарування, однак нотаріус постановою від 10.11.2020 року відмовив у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з наявною спадковою справою, яка була заведена Першою лубенською державною нотаріальною конторою після смерті її чоловіка [PERSON] . Вказує на те, що має намір подарувати квартиру, яка являється її особистою власністю, так як вона обміняла свою однокімнатну квартиру, отриману нею на підприємстві у 1992 році та приватизовану нею особисто в 1995 році, хоча перебувала в шлюбі. Просила визнати, що квартира [ADDRESS] , придбана нею під час перебування в шлюбі з [PERSON] за договором міни від 27 березня 2001 року є її особистою власністю, а не спільною власністю подружжя. Ухвалою від 07.07.2021 року задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача, залучено до участі в якості належного відповідача [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник адвокат Чабаненко В.О. не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно довідки № 585 від 01.04.2010 року, виданої ВАТ «Лубенський молочний завод», [PERSON] , яка працює у ВАТ «Лубенський молочний завод» на посаді лаборанта ХБА4 розряду виробничої лабораторії, була прийнята на квартирний облік Лубенського молокозаводу 23.08.1988 року і отримала однокімнатну квартиру в 70-ти квартирному житловому будинку за адресою [ADDRESS] у 1992 році. 10.01.1992 року позивач [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 10.01.1992 року відділом РАЦС м. Лубни Полтавської області, актовий запис 05. Згідно договору обміну квартирами (договір міни), укладеного 27.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу, [PERSON] , здійснила обмін квартири [ADDRESS] , яка їй належна на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Лубенського молокозаводу 14.12.1995 року та зареєстрованого в Лубенському МБТІ в реєстровій книзі 73 за реєстровим номером 9080, на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому в договорі зазначено, що обмін здійснено без доплати. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенське МБТІ» від 15.08.2008 року власником 3-кімнатної квартири [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі договору міни /АВР 494963/27.03.2001 одноособово. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.12.2007 року відділом РАЦС по м. Лубни Лубенського МРУЮ Полтавської області, актовий запис №750. Постановою від 10.11.2020 року приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В. позивачу було відмовлено у посвідченні договору купівлі - продажу належної їй квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусом було встановлено, що після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа Першою лубенською державною нотаріальною конторою. [PERSON] вважає, що квартира являється її особистою власністю, при цьому жодного документа на підтвердження факту належності їй даного нерухомого майна на праві особистої власності [PERSON] нотаріусу не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно п.3 до ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1568цс від 07.12.2016. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була набута позивачем в період шлюбу за договором міни від 27.03.2001 року без доплати, та є її особистою приватною власністю. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , у позасудовому порядку,

Outcome: approved