Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. В підтвердження позову позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 16 вересня 2016 року, зареєстрованому у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 2198, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народженя серія [NUMBER] , виданого 14.03.2017 Ленінським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 221. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому обсязі не надає. Вона не має можливості належним чином самостійно утримувати дитину, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітної плати, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що відповідач на її утримання матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, він працевлаштований, займає посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Харків» та отримує регулярно досить високу заробітну плату, яку постійно витрачає на свої потреби. Вважає, що він зможе щомісячно сплачувати аліменти без погіршення його матеріального стану. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15 липня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2019 року на 08 годин 30 хвилин. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити у повному обсязі та справу розглядати за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення та ухвалення рішення з підготовчого судового засідання, просить справу розглядати без його участі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та аперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] ушлюбі з 16 вересня 2016 року, зареєстрованому у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 2198, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 16.09.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народженя серія [NUMBER] , виданого 14.03.2017 Ленінським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 221. На даний час дитина проживає з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини у добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На даний час відповідач працює, має стабільний заробіток, але матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною не надає. Згідно ст. 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. Суд зазначає, що підстави для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини та дружини відсутні, докази неможливості такого утримання відповідачем суду не надані, клопотання щодо витребування доказів ним не заявлялись, домовленості щодо порядку утримання дружини сторони не дійшли, крім того, відповідач визнає право дружини на утримання до досягнення донькою трирічного віку та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved