Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку та розірвання шлюбу. У позові вказала, що між нею та відповідачем [PERSON] 06.08.2010 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя не склалося через взаємне непорозуміння з сімейних питань. Шлюбні відносини припинені з лютого 2021 року. З часу припинення шлюбних відносин діти проживають з позивачем. Відповідач кошти на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає, повністю усунувся від питань їх забезпечення. На даний час позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, та отримує щомісячну допомогу, що являється єдиним її доходом. Позивач вважає, що їх сім`я перестала існувати, а тому прохає суд, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не заперечує, а в частині позовних вимог про стягнення аліментів на особисте утримання заперечує, оскільки не має достатнього доходу, для виплати даних аліментів. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 06 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Лубенського міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи обставини викладені в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано. Крім того, встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 7,8), які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивачку та дітей в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, заслухавши сторони, в межах позовних вимого про стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторони перебувають у шлюбі від якого мають синів. Відповідно до Акту будинкового комітету (а.с.9), [PERSON] проживає разом з синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] і діти перебувають на її утриманні. Позивач не працює у зв`язку з доглядом за дитиною, знаходиться у декретній відпустці, тому потребує допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Під час судового розгляду справи судом не здобуто доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. При цьому встановлено, що відповідач ніде офіційно не працює, відсутні відомості того, що він несе витрати, які могли б вказувати на наявність у нього необлікованих доходів. Зважаючи на те, що відповідач не визнає позов в цій частині, суду не надано доказів того, що відповідач має можливості сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду 19.03.2021 року, відповідно, аліменти слід стягувати з вказаної дати. При подачі до суду позову, позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial