Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач вказав, що 27 квітня 1991 року зареєстрував шлюб Чортківському відділі РАЦС Тернопільської області актовий запис № 66. Від даного шлюбу в них народилася [INFO] року дочка [PERSON] яка є повнолітньою. Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі 02.02.2001 року сторонами набуте нерухоме майно, а саме, трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на жінку відповідачку [PERSON] Стверджує, що трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, як майно яке набуте за час шлюбу є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу такого майна частки майна кожного з подружжя є рівними. Вказує, що ним одночасно подано позов до суду про розірвання шлюбу, в нього є бажання розподілити майно набуте за час шлюбу, просить суд визнати за ним право на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов визнають просять його задовольнити. Заслухавши пояснення та доводи сторін, враховуючи визнання представниками відповідача позову, повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі при оцінці та дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи із слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER], сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1991 року Чортківському в відділі РАЦС Тернопільської області актовий запис № 66. Згідно договору купівлі-продажу від 02 лютого 2001 року, [PERSON] купила трьох кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано реєстровим написом за [PERSON] за номером 7589 від 07 лютого 2001 року Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 70 Сімейного кодексу України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При ньому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 1 ст. 368 ІІК України, спільна сумісна власність двох або більше без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. При цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, і розпорядження таким майном здійснюється за згодою усіх співвласників. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Outcome: approved