Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача: [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачана її користь 4038,00 грн. майнової шкоди; моральну шкоду в сумі 7000,00 грн.; 551,20 грн. судового збору; 500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 550,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS] разом із [PERSON] Власником квартири №23, яка знаходиться у тому ж будинку є відповідач [PERSON], який протягом останніх кількох років заливав її квартиру. Останнє залиття квартири відбулось 30 серпня 2015 року, про що ЛКП «Снопківське» було складено акт. Вказує, що вона зверталась до відповідача з проханням відшкодувати матеріальну шкоду, однак безрезультатно. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що вона перенесла стрес, пов'язаний із залиттям квартири, оскільки у такій зявились цвіль, сирість, вказує, що вона є особою похилого віку. Крім цього, вказує, що моральні страждання є довготривалими, оскільки відповідач протягом останніх кількох років заливав квартиру, що порушувало її нормальний життєвий уклад. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили таку задоволити. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала та просила такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить квартира №20 на вул. Івана Франка, 59 у м. Львові, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про право власності на квартиру №Г-16840 від 10 червня 1997 року (а.с.25). Суд приймає до уваги покликання позивача та третьої особи на те, що 30 грудня 2010 року, 11 січня 2012 року, 31 серпня 2015 року з вини відповідача було залито їх квартиру, оскільки вказаний факт підтверджується [PERSON] від 30 грудня 2010 року, 11 січня 2012 року, 31 серпня 2015 року, складеного ЛКП «Снопківське» (а.с.42-44). Як вбачається із [PERSON] ЛКП «Снопківське» від 31 серпня 2015 року, відбулось залиття кухні, а саме стелі площею 1,5 кв.м., санвузла площею 1,0 кв.м., стелі, стіни 1,5 в.м., причиною замокання є недбале ставлення до сантехнічних приладів мешканців квартири №23, яка розташована поверхом вище (а.с.42). Згідно інформації, наявної в довідці з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Снопківське» 16 вересня 2015 року №2878, співвласником квартири №23 цу будинку №59 на вул. Івана Франка у м. Львові є [PERSON] (Свідоцтво про право власності на квартиру №Г-10575 від 02 грудня 1996 року) (а.с.40). Відповідно до ч.2 п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територійу разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). У вказаному акті одним із пунктів, який необхідно заповнити є причини залиття, у акті обстеження квартири позивачів комісією вказана причина залиття недбале ставлення до сантехнічних приладів мешканців квартири №23, яка розташована поверхом вище, тобто [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири, а тому повинен нести відповідальність за спричинену шкоду. Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості будівельно-монтажних (відновлювальних) робіт приміщень квартири, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Івана Франка, 59/20, виконаного ПП «ЮрЕксперт» 17 грудня 2015 року, вартість відновлювальних будівельно-монтажних робіт приміщень квартири позивача становить 4038,00 грн. (а.с.4-39). Відповідно до квитанції № 102 від 17 грудня 2015 року, [PERSON] сплатила ПП «ЮрЕксперт» 200,00 грн. за проведену експертизу та 28 жовтня 2015 року 300,00 грн. (а.с.47, 48). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, обовязковою умовою відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт завдання шкоди її майну, а саме квартирі, внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], який не довів, що шкоди завдано не з його вини, тому позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 4038,00 грн., який підтверджується висновком експерта, є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи положення вищевказаних статей, суд приходить до висновку про заподіяння протиправними діями відповідача [PERSON] моральної шкоди позивачу, яка полягала у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди частково підлягає до задоволення, проте не у сумі, визначеній позивачами, а у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму, сплачену за проведення експертизи, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved