Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 03 вересня 2015 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. З позову вбачається, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є здоровою, працездатною особою і може сплачувати аліменти на утримання дітей, позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень на кожну дитину щомісячно. Повідомив, що раніше позивач отримала всі кошти від продажу спільного будинку сторін, пообіцявши, що не буде заявляти вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, також повідомив, що позивач є приватним підприємцем, крім того, працює в торговій мережі і має стабільний заробіток, а відповідач не має постійної роботи, не є приватним підприємцем та не отримує стабільного заробітку, тому немає підстав для стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 23.05.2013 року розірваний (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), які в даний час проживають з позивачем і перебувають на її утриманні (а.с.5). Суду не надані докази про працевлаштування позивача. Позивач [PERSON], станом на 13.08.2015 року, на обліку в Оржицькому районному центрі зайнятості як безробітна не перебуває (а.с. 6). Позивач [PERSON] з 28.09.2015 року зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 64). Відомості про місце роботи відповідача, про перебування на утриманні у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків суду не надані. Відповідач [PERSON], станом на 22.09.2015 року, на обліку в Оржицькому районному центрі зайнятості як безробітний не перебуває (а.с. 70). Відповідач [PERSON], станом на 22.09.2015 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не зареєстрований (а.с. 71). З довідки про доходи [PERSON] № 273, виданої 07.12.2015 року ТВД «Оржицький завод «Райдуга» вбачається, що у 2015 році за оренду належного відповідачу земельного паю, розміром 8,2 га, ТВД «Оржицький завод «Райдуга» було нараховано відповідачу 11620 грн. орендної плати. Суду не надано доказів того, що через свій фізичний стан відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей. Суду також не надано належних та допустимих доказів того, що раніше сторони продали спільний будинок, і того, що між ними було досягнуто домовленості, що позивач після отримання всіх коштів від продажу спільного будинку сторін, не буде заявляти вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved