Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалась на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 10 вересня 2011 року. Вказувала, що подружнє життя з [PERSON] не склалося у зв`язку з несумісністю характерів. З цього приводу у них у сім`ї почали часто виникати сварки та конфлікти, що призводило до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Відповідач почав зловживати алкоголем та проявляти агресію до неї та дітей. Декілька разів сварки закінчувалися спричиненням їй відповідачем травм: перелом та струс мозку. Всі її спроби налагодити сімейне життя закінчилися невдачею. Останнім часом вони проживають кожен своїм життям. Тому вважає, що сім`я перестала існувати, шлюб між ними необхідно розірвати. На примирення вона не згодна. Тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що не вважає за можливе примирення з відповідачем та відновлення сімейних стосунків. Вона повністю впевнена в своєму бажанні шлюб розірвати. Просила не надавати їм з відповідачем термін на примирення. Наполягала на розірванні шлюбу. Підтвердила факт неодноразового заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень, але оскільки вона не бажала притягнення відповідача до відповідальності, правоохоронним органам про його дії не повідомляла. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що вважає можливим примирення з позивачем. Тому просив суд надати термін на примирення хоча б протягом двох місяців. За цей час позивач може змінити своє ставлення до справи. В судовому засіданні відповідач визнав факт застосування до дружини сили, але вважає її також винною у цьому. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про надання їм з позивачем терміну на примирення два місяці. Позивач [PERSON] проти терміну на примирення категорично заперечує. Оскільки позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись в тому числі і на заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень, будь-яких обставин, які б надавали можливість вважати, що примирення між сторонами є можливим, відповідач суду не повідомив, суд вважає, що примирення є неможливим. Надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме закону та моральним засадам суспільства, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер. Тому не підлягає до задоволення клопотання відповідача про надання подружжю терміну на примирення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з приписів ч.1 ст.24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінювала прізвище, просила залишити їй прізвище [PERSON] . Вказані вимоги також підлягають до задоволення. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 840 грн. 80 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: approved