Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання договору іпотеки припиненим. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.05.2007 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С. Відповідно до п.п.1.1.1 даного договору, кредит буде здійснюватись окремими частинами зі сплатою 12,5 % річних і комісії, визначених умовами договору, в межах максимального ліміту заборгованості 35 000,00 доларів США зі щомісячним зниженням ліміту станом на кожне 10 число місяця на 194 долари США. Кінцевий термін повернення основної суми заборгованості - 03.05.2022 року. Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору встановлено, що видача траншів проводиться шляхом видачі готівки з позичкового рахунку, моментом надання траншу вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку, моментом повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора траншу кредиту. Також, 04.05.2007 року між нею (позивачем) та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки № 030.29-50/258-С, за умовами якого в якості зобов`язання передана однокімнатна квартира [ADDRESS] . 14.03.2016 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про внесення змін № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до п.2 якого сторони домовились, що погашення частини заборгованості за кредитним договором в розмірі 640 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 14.03.2016 року. 14.03.2015 року між нею та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про внесення змін № 1 до вищевказаного договору іпотеки, відповідно до якого сторони домовились внести зміни до опису вимог зобов`язання, які забезпечуються іпотекою, а саме домовились, що предмет іпотеки за договором іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання позичальником всіх зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісій, неустойки тощо у такому розмірі, у такий строк та у такому порядку, як це встановлено в договорі кредиту з урахуванням всіх змін та доповнень, які внесені на дату укладання цього договору про внесення змін або будуть внесені у майбутньому. Також, 14.03.2016 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про внесення змін № 2 до вищевказаного кредитного договору, згідно п.п.3.1, .3.2 якого було змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту 20 390 доларів США разом з нарахованими процентами в розмірі 5037,59 доларів США у гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом видачі кредиту в сумі 686 544,93 грн. Видача кредиту у гривні здійснюється шляхом видачі списання кредитором кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника, відкритого в банку, на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку. На підставі заяви про купівлю іноземної валюти, наданої позичальником, сума виданого кредиту зараховується на окремий аналітичний рахунок з подальшим обміном її у валюту заборгованості за договором кредиту на МВРУ в день надання кредитору вищезазначеної заяви та направляється на погашення наявної на дату укладання цього договору про внесення змін заборгованості за договором кредиту за кредитом та нарахованими процентами. Позивач зазначає про те, що додаткової угоди до договору іпотеки про внесення змін щодо валюти кредиту не укладалось. Таким чином, на її думку, 14.03.2016 року відповідно до п.2.3 кредитного договору, за рахунок видачі нового гривневого зобов`язання відбулось фактичне погашення валютного кредиту, який був наданий відповідно до умов кредитного договору. Тобто, основне зобов`язання щодо сплати валютного кредиту, яке забезпечував договір іпотеки, припинилось. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати припиненим договір іпотеки № 030.29-50/258-С, укладений 04.05.2007 року між нею та АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.02.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Представник відповідача, повідомлена належним чином про розгляд справи, до суду не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, право на подання відзиву не скористалась. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та третьої особи. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 04.05.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № № 030.29-50/258-С. Відповідно до п.1.1 цього договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватись частинами (траншами) зі сплатою 12,5 % річних а комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 35 000,00 доларів США, з щомісячним зниженням ліміту станом на кожне 10 число місяця на 194 долари США з коригуванням залишку ліміту на останній місяць дії кредитного договору з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 03.05.2022 року на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.3 договору встановлено, що в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимоги стороним укладають в день укладення цього договору з [PERSON] , як майновим поручителем, іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . 04.05.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 030.29-50/258-С, відповідно до п.1.1. якого позивача передала банку в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за основним зобов`язанням нерухоме майно, яким є однокімнатна квартира [ADDRESS] . 14.03.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року, відповідно до п.2 якого сторони домовились, що погашення частини заборгованості за кредитом в сумі 640,00 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 14.03.2016 року, а також п.3 погодили порядок погашення заборгованості. 14.03.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 1до іпотечного договору № 030.29-50/258-С, відповідно до п.1 якого, сторони домовились внести наступні зміни до опису вимог (осново зобов`язання), які забезпечуються іпотекою, а саме домовились, що предмет іпотеки за іпотечним договором забезпечує вимоги іпотеко держателя щодо виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісії, неустойки тощо у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в договорі кредиту, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, які внесені на дату укладання цього договору про внесення змін ( в т.ч. згідно з договором про внесення змін № 1 від 14.03.2016 року до договору кредиту про зміну його умов) або будуть внесені у майбутньому. Пунктом 3 цього договору сторони погодили, що інші умови іпотечного договору залишаються без змін (але в будь-якому випадку з урахуванням положень п.1 цього договору про внесення змін) і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. 14.03.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року, відповідно до п.п.3.1, 3.2 якого сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, а саме змінити валюту кредиту та перевести суду кредиту 20 390,00 доларів США разом з нарахованими процентами в сумі 5037,59 грн. в гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом видачі кредиту в сумі 686 544,93 грн. Видача кредиту у гривні здійснюється шляхом видачі списання кредитором кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника, відкритого в банку, на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку. На підставі заяви про купівлю іноземної валюти, наданої позичальником, сума виданого кредиту зараховується на окремий аналітичний рахунок з подальшим обміном її у валюту заборгованості за договором кредиту на МВРУ в день надання кредитору вищезазначеної заяви та направляється на погашення наявної на дату укладання цього договору про внесення змін заборгованості за договором кредиту за кредитом та нарахованими процентами. Відповідно до додатку № 1 до цього договору сторони погодили графік погашення заборгованості по травень 2032 року. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України. Однією з таких підстав, згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України є договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. За відсутності заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України судочинство у цивільному судочинстві здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №906/1130/17, від 29 січня 2019 року у справі № 916/436/18, від 22 січня 2020 року у справі № 916/1009/19. Обставина повного припинення зобов`язань за кредитним договором має бути доведена в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими укладеними між сторонами кредитним договором та додатковими угодами до нього. Позивач, звертаючись із подібного роду позовними вимогами, має надати суду, окрім підтверджуючих документів, розрахунок своїх зобов`язань, аби суд міг встановити хронологію видачі і погашення кожного виду зобов`язань. Позивач просить задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що додаткової угоди до договору іпотеки про внесення змін щодо валюти кредиту не укладалось, а відповідно до п.2.3 кредитного договору, за рахунок видачу нового гривневого зобов`язання відбулось фактичне погашення валютного кредиту, який був наданий відповідно до умов кредитного договору, тому основне зобов`язання щодо сплати валютного кредиту, яке забезпечував договір іпотеки, припинилось. Суд вважає дані доводи позивача необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, пунктом 1 договору про внесення змін № 1 до іпотечного договору № 030.29-50/258-С, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] , посвідченого 14.03.2016 року, сторони домовились внести наступні зміни до опису вимог (осново зобов`язання), які забезпечуються іпотекою, а саме домовились, що предмет іпотеки за іпотечним договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісії, неустойки тощо у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в договорі кредиту, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, які внесені на дату укладання цього договору про внесення змін (в т.ч. згідно з договором про внесення змін № 1 від 14.03.2016 року до договору кредиту про зміну його умов) або будуть внесені у майбутньому. Тобто, укладаючи вказаний договір про внесення змін, позивач погодилась на забезпечення іпотекою зобов`язань [PERSON] у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в договорі кредиту, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, які внесені на дату укладання цього договору про внесення змін (в т.ч. згідно з договором про внесення змін № 1 від 14.03.2016 року до договору кредиту про зміну його умов) або будуть внесені у майбутньому. Відтак, укладення додаткового договору про внесення змін до іпотечного договору в зв`язку з укладенням банком та [PERSON] договору про внесення змін № 2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року, в тому числі і щодо зміни валюти кредиту, не є потрібним. Умови ж договору про внесення змін № 2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 року свідчать лише про зміну валюти кредиту та графіку його погашення, а також організаційних питань з цього приводу (переведення коштів з позичкового рахунку на поточний тощо) і свідчать про те, що основне зобов`язання не тільки не припинилось, але й триває і термін його виконання встановлено до 2032 року. Відтак, суд приходить до висновку про те, що спірний іпотечний договір не може бути припинено, оскільки основне зобов`язання, яке забезпечено іпотекою, триває, а зміна валюти зобов`язання жодним чином не свідчить про припинення кредитних правовідносин. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання договору іпотеки припиненим. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги не підлягають задоволенню. Інші доводи її представника висновків суду не спростовують та підстав для задоволення позову не дають. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed