Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дії оператора газорозподільних мереж по приведенню об`єму природного газу до стандартних умов при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовим споживачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку номер [ADDRESS] та є споживачем природного газу з особистим рахунком [NUMBER] . В жовтні 2020 року позивачем отримано рахунок № [NUMBER] від 09 жовтня 2020 року АТ «КИЇВОБЛГАЗ» Вишгородське відділення, згідно якого фактичний обсяг споживання за газовий рік (01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року) споживача з особистим рахунком [NUMBER] склав 314,00 м3. Зазначений обсяг буде використаний для визначення розміру величини річної замовленої потужності на 2021 рік. Однак, вказаний обсяг неправомірно завищений, оскільки згідно щомісячних переданих показань лічильника та контрольних перевірок фактичний обсяг споживання за газовий рік (30 вересня 2019 року по 30 вересня 2020 року) склав 136,04 м3. Станом на 30 вересня 2019 року показник - 416 м3. Станом на 30 вересня 2020 року показник - 552,04 м3. 552,04 м3 - 416 м3 = 136,04 м3 Через особистий кабінет (https://104.ua/ua/cabinet/gas-delivery) позивач звернувся до оператора газорозподільних систем АТ «Київоблгаз» з проханням визначити вірний фактичний обсяг споживання за газовий рік, проте у задоволенні прохання відмовлено. На електронну пошту позивача отримано відповідь від 25 жовтня 2020 року про наступне: «Згідно з Постановою №2080 від 07 жовтня 2019 року розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача і оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року з 01 січня 2020 року 31 грудня 2020 року включно. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ з розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року що передував розрахунковому календарному році, який визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем». Згідно рахунку № [NUMBER] від 09 січня 2020 року АТ «КИЇВОБЛГАЗ» Вишгородське відділення позивачу визначено вартість річної замовленої потужності на 2021 рік в розмірі 546,36 грн. (314,00 м3 х 1,74 грн./ м3), хоча мав би скласти 236,70 грн. (136,04 м3 х 1,74 грн./ м3). Вказані дії відповідача, на думку позивача, не ґрунтуються на вимогах закону і є протиправними. Тому на підставі вище наведеного позивач [PERSON] просила суд визнати дії АТ «КИЇВОБЛГАЗ» щодо визначення вартості річної замовленої потужності природного газу на 2021 рік [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) в розмірі 546,36 грн. протиправними та зобов`язати АТ «КИЇВОБЛГАЗ» здійснити перерахунок вартості річної замовленої потужності природного газу на 2021 рік [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) в розмірі 236,70 грн. Ухвалою Києво-Свяошинського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Через систему «Електронний суд» подала заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, вказувала, що наполягає на задоволені позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав відзив у якому просив відмовити в задоволені позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в повному обсязі. Відповідачем також через канцелярію суду було зареєстровано клопотання про приєднання доказів, а саме копію відомості на пуск газу від 22 грудня 2015 року. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] є власником Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2013 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 128174532218. Позивач є споживачем природного газу з особистим рахунком [NUMBER] . Житловий будинок позивача площею 43 м2 за адресою: [ADDRESS] оснащено газовим котлом Демрад С 20 та газовою плитою ПГ- 4. Визначення фактичного об`єму споживання природного газу по вищевказаному особовому рахунку проводиться за даними лічильника газу марки Самгаз О 1,6, зав. № 5070236, 2015 року випуску. Відповідно до викладених в позовній заяві доводів, Позивач вважає, що ситуація з визначення річної вартості послуги розподілу природного газу на 2021 рік у розмірі 546,36 грн., стала наслідком неправомірного завищення Відповідачем спожитого обсягу природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року. Зокрема, Позивачем зазначено, що ним спожито за вказаний період 136,04 м3 та вартість послуги розподілу повинна складати 236,70 грн. (136,04 м3* 1,74 грн/мЗ). При цьому Відповідачем розраховану вартість послуги виходячи із обсягу споживання 314,00 м3, чим порушено його права. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07 жовтня 2019 року №2080 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП» внесені зміни до Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу та Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу. Відповідно до вищезазначеної постанови, з січня 2020 року вартість послуги з розподілу (доставки) природного газу виключена з загального рахунку за газ і виставлена окремим платежем. Рахунок за послуги розподілу природного газу надається абонентам АТ «Київоблгаз» окремою платіжкою. Згідно з главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI, в редакції Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1418 від 11 серпня 2016 року, №2080 від 07 жовтня 2019 року, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу. Згідно абзацу першого пункту 2 глави 6 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №580 від 06 березня 2020 року, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення. Відповідач у своєму відзиві вказав, що оскільки, по особовому рахунку за адресою Позивача, за попередній газовий рік (з жовтня 2019 р. по вересень 2020 року) обсяг споживання природного газу становить менше встановленої норми, річна замовлена потужність визначається виходячи з розрахунку - 314,00 м3 (для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення). Тариф на послуги розподілу природного газу на 2021 рік затверджено постановою НКРЕКП від 16 грудня 2020 року №2452 та становить: 1,74 грн. (з урахуванням ПДВ). Вартість доставки на місяць з 01 січня 2021 року по об`єкту Позивача становить: 45,53 грн. = (314,00 м3 /12 міс.) X 1,74 гривень. Річна вартість становить 546,36 грн. Таким чином суд, перевіривши викладені в позові доводи, приходить до висновку про відсутність в діях відповідача АТ «КИЇВОБЛГАЗ» порушення вимог чинного законодавства, оскільки відповідач визначав позивачу відповідні об`єми газу згідно з вимогами Кодексу ГРМ та Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а отже і відсутності правових підстав для задоволення позову. За таких підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed