Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 1 169 624,80грн. Посилалась на те, що 10.11.2012р. між сторонами був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] позику в сумі 250 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути кошти частинами протягом 4 років шляхом сплати щомісячно по 5 000 доларів США починаючи з листопада 2012р. Зазначила, що відповідач порушив умови договору та не повертає отримані кошти, чим порушив права позивача. Третя особа [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору позики, посилаючись на те, що він був укладений в період перебування в зареєстрованому шлюбі останньої з [PERSON], а позивач не надавала своєї згоди на укладення договору, чим були порушені її права. В ході судового розгляду справи представник позивача за первісним позовом збільшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] борг за простроченими платежами за період з листопада 2012р. по грудень 2014р. та 3% річних в загальній сумі 2 079 651,16 грн. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом збільшені позовні вимоги підтримав, а зустрічний позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнав та просив задовольнити зустрічний позов третьої особи. Представник [PERSON] підтримав зустрічний позов та просив відмовити в задоволені первісного позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити частково, а в задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з розписки (а.с.4), 10.11.2012р. [PERSON] надала [PERSON] грошову позику в сумі 250 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути кошти частинами протягом 4 років шляхом сплати щомісячно по 5 000 доларів США, починаючи з листопада 2012р. Кошти відповідач зобов'язався повертати в період з 15 по 25 число кожного поточного місяця. Згідно рішення (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] не виконує взяте на себе грошове зобов'язання щодо повернення позики, в результаті чого Дарницьким районним судом м. Києва 13.06.2014р. було стягнуто 3 % річних від суми боргу, а згідно пояснень представника позивача навіть після винесення вказаного рішення відповідач ухиляється від повернення боргу . Даний факт не заперечувався і представником відповідача. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законам. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що договір позики був укладений 10.11.2012р. і відповідач зобов'язався повертати кошти рівними частинами кожного поточного місяця, але порушив його умови , то суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] суму боргу за період з листопада 2012р. по 26 грудень 2014р., яка на дату винесення рішення становить ((26 місяців*5000 доларів США)*21,25грн.=) 2 762 500 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідач не виконує взяте на себе грошове зобов'язання та враховуючи те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 13.06.2014р. вже стягувались 3 % від існуючої на той час простроченої суми боргу за договором позики, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача 3 % річних за період з 13.06.2014р. по 26.12.2014р. в сумі ((5000 доларів США*7 місяців)*3%*647 днів прострочки:(365 днів*7):100%=)265,89 доларів США, що за курсом НБУ на дату розгляду справи складає (265,89 доларів США*21,25 грн.=) 5650,16 грн. При цьому, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних за період з листопада 2012р. по 13.06.2014р. необґрунтованими, оскільки ці вимоги вже були вирішені рішенням суду (а.с.5-6). Як вбачається з свідоцтва (а.с.35) та пояснень представника позивача за зустрічним позовом, станом на дату укладання договору позики, [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України,якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Враховуючи те, що [PERSON] не надала суду належних доказів того, що договір позики укладався її колишнім чоловіком [PERSON] в інтересах сім'ї, а тому цей договір і не породжує для неї ніяких обов'язків. Суд не вбачає передбачених законом підстав для визнання договору позики недійсним у зв'язку з відсутністю згоди на його укладання дружини, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 3654 грн. судових витрат (а.с.19). На підставі викладеного та

Outcome: partial