Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником є власником домоволодіння за адресою : [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1975 р. №3/24. Виконавчим комітетом Лубенської міської ради депутатів трудящих за №338 від 14.08.1970 року було прийнято рішення про вилучення 10 кв.м. із садиби [PERSON] (колишнього власника) за адресою [ADDRESS] для громадських потреб та для виходу на вул. Котляревського із належної мені садиби по [ADDRESS] . У 1993 році за згодою з власником садиби по [ADDRESS] [PERSON] та колишнім власником садиби за адресою [ADDRESS] [PERSON] на угоді добросусідських відносин її дочкою [PERSON] та колишнім чоловіком дочки [PERSON] було розпочато будівництво підпірної стіни та самочинно, без погоджувальних документів та дозволів, на місці проходу було побудовано гараж, що прилягав до гаража колишнього власника [PERSON] , який на той час був вже побудований (без дозвільних докоментів). Дане приміщення є самочинним, воно було побудоване без будь-яких дозволів органів місцевої влади, даний факт зафіксовано у акті комісії по вирішенню спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян від 09.08.2013 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №249 від 25.09.2013 року. Вказаний вище прохід перемістився на садибу за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ,2. У 1997 році змінився власник садиби по [ADDRESS] . Мати відповідача [PERSON] є новим власником даного домоволодіння. За користування проходом, який тепер знаходився на земельній ділянці [PERSON] нею останній сплачувались грошові кошти, оскільки, земельну ділянку за вказаною адресою було приватизовано. Погоджувальні документи узгодження меж при приватизації землі було підписано без її згоди, колишнім чоловіком її дочки [PERSON] , за усної згоди сусідів по [ADDRESS] [PERSON] та Котляревського, [ADDRESS] \~ [PERSON] було облаштовано прохід від своєї садиби до [ADDRESS] . Котляревського, а саме побудовано підпірну стінку, встановлено паркан на межі із Котляревського, 2 та металеві сходи. Будівельні роботи проводились за рахунок її дочки та чоловіка дочки [PERSON] Влітку 2013 року [PERSON] самовільно вторгся до її садиби, коли її не було вдома, оскільки через поганий стан здоров`я та похилий вік вона проживаю у своєї дочки [PERSON] [PERSON] було зрізано металеві східці та на її підпірній стіні було побудовано цегляний паркан. За даним фактом вона зверталася до Лубенського відділу поліції, був виїзд оперативної групи, та цей факт зафіксовано в акті вуличного комітету. Вищезазначене нежитлове приміщення (гараж) по [ADDRESS] , якимось чином у 2010 році стало власністю відповідача. Відповідачем [PERSON] незаконно було отримано дозвіл на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва площею 0,0096 га кадастровий номер [NUMBER] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Останнім, шляхом обману, було отримано погодження від власників суміжних земельних ділянок, в тому числі і від неї. Відповідач конкретно не пояснив суміжникам для яких цілей він бере погодження. Від її імені цей акт було підписано її дочкою [PERSON] , яка не мала на те повноважень. На даний час межа земельної ділянки по [ADDRESS] (власник [PERSON] ) проходить по будівлі гаража , тобто місця вільного для організації проходу немає. На вказаній земельній ділянці на момент її приватизації відповідачем вже знаходилось приміщення гаража, яке складається з двох боксів площею 18.8 кв.м, яке було побудовано самочинно колишнім власником садиби по [ADDRESS] [PERSON] приблизно 1990-1992р.р. та 13.0 кв.м - самочинно побудовано її дочкою [PERSON] та колишнім чоловіком дочки [PERSON] у 90-х роках. У 2010 році відповідач отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення - гараж загальною площею 31.8кв.м., яке складається з 1-1 прим, -гаража площею 13.0 кв.м та 2-1 приміщення гаража 18.8 кв.м. Підставою отримання є рішення про прийняття в експлуатацію (замість акта готовності об`єкта до експлуатації від 23.03.2010 року) на підставі сертифікату про відповідність за № ПТ 000314 від 27.04.2010 року, виданого Інспекцією ДАБК у Полтавській області. [PERSON] грубо порушено правила містобудування, пожежної безпеки, санітарні норми, незаконного отримавши дозволи та привласнивши побудований сім`єю Федоріних спірний гараж, видавши його за власний, та такий, що побудований у 2010 році, про що свідчить Сертифікат відповідності закінченого будівництва № [NUMBER] від 27.04.2010 року, виданий Інспекцією ДАБК у Полтавській області, незаконно отримав Державний акт на право приватної власності на землю для гаражного будівництва та свідоцтво про право власності на гараж, якого він ніколи не будував. Генпроектувальником даного нежитлового приміщення було КП виконкому Лубенської міської ради «Містобудування». На цей час прохід з вулиці Котляревського до її садиби по [ADDRESS] . Пушкіна [ADDRESS] є заблокованим. Зараз її стан здоров`я значно погіршився, вона перенесла два інсульти, що підтверджується медичними довідками. Дільничний лікар та швидка медична допомога відмовляються виїжджати за місцем її проживання, оскільки доїхати до її помешкання наразі неможливо. По цій причині вона вимушена з 2015 року проживати у своєї дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд винести рішення, яким визнати недійсним державний акт про право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.12.2009 р. площею 0,0096 кадастровий номер [NUMBER] га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва, власником якої є [PERSON] а також визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , видане 02.06.2010 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради на нежитлову будівлю (гараж), загальною площею 31.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власником якої є [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому\~ засіданні\~ проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що спірний гараж\~ будувався в 2000 році, коли [PERSON] вже купила домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно експлікації угідь спірний гараж знаходиться також і на земельній ділянці [PERSON] Гараж розібрати не було можливості. До Федоріних вони зверталися щоб ті розібрали гараж, який самочинно ними збудований, але вони цього не зробили.\~ [PERSON] довелося узаконювати цей гараж, який побудували [PERSON] . Представники третіх осіб територіальної громади в особі виконкому Лубенської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області ДАБІ України, відділу містобудування\~ та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради, КП виконавчого комітету Лубенської міської ради «Містобудування» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном а згідно ч.1\~ ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1975 року\~ є власником 17/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Також судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , призначеної для індивідуального гаражного\~ будівництва\~ є власником земельної ділянки площею 0,0096 га, що знаходиться в [ADDRESS] та відповідно власником нежитлової будівлі(гараж) загальною площею 31,8 кв.м., що розташована на вказаній земельній ділянці, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2010 року, зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» за реєстровим номером 669 в книзі №2 і виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 26289154 від 02.06.2010 року (а.с.23-30). Вищевказана нежитлова будівля загальною площею 31,8 кв.м. складається: - гараж (1-1 приміщення гаража площею 13,0 кв.м., 2-1 приміщення гаража площею 18,8 кв.м., які здані в експлуатацію на підставі сертифікату\~ про відповідність за № ПТ 000314 від 27.04.2010 року (а.с.24). Відповідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що в 90-х роках він і дружина домовились з батьком [PERSON] що той надасть їм прохід, а з [PERSON] , власником садиби по [ADDRESS] , що\~ він віддасть їм приблизно два метри землі і\~ вони зі згоди батька [PERSON] та [PERSON] до гаража, належного [PERSON] прибудують свій гараж.\~ Побудували вони цей гараж в 90-х роках. На даний час\~ вони з [PERSON] розлучені. Дізнався що власником землі і гаража є [PERSON] , коли\~ останнім було подано позов до суду. Гараж побудували вони з колишньою дружиною [PERSON] Узаконенням [PERSON] гаража порушено його право, оскільки будматеріали, з яких збудований гараж належать йому, будівництво здійснювалось за його кошти та за кошти його колишньої дружини [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що спірний гараж в 90-х роках\~ будував [PERSON] .\~ [PERSON] \~ близько десяти років\~ по [ADDRESS] не проживає. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є власником садиби\~ за адресою [ADDRESS] і проживає разом із сином [PERSON] за цією адресою. В 1997 році вони із чоловіком придбали домоволодіння по [ADDRESS] був [PERSON] \~ В 2000 році її чоловік дозволив Федоріним тимчасовий\~ прохід зробити, а [PERSON] \~ дозволив їм прибудувати гараж\~ до свого гаража. Після побудови гаража Федоріними його частина опинилась на належній їм земельній ділянці. В подальшому [PERSON] відмовився розбирати гараж, тому їм довелося оформити цей гараж на себе. Гараж Федоріни побудували на її землі і на землі, що належить її сину [PERSON] , тобто по [ADDRESS] . Коли вони давали дозвіл [PERSON] на\~ влаштування проходу, то земля була вже приватизована. Встановлено, що рішенням Лубенської міської ради №338 від 14.08.1970 року\~ було вилучено 10 кв.м. із садиби [PERSON] (колишнього власника домоволодіння по [ADDRESS] )(а.с.17). Разом із тим, рішенням виконкому Лубенської міської ради №524 від 24.12.1970 року було відмінено пункт і рішення №338 від 14 серпня 1970 року про вилучення земельної ділянки із садиби [PERSON] в розмірі 10 кв.м. для проходу на вулицю Котляревського з садиби гр. [PERSON] . Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивач не довела, що оспорювані нею державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та свідоцтво\~ про право приватної власності на нерухоме майно, належні відповідачу по справі [PERSON] , якимось чином порушують її права. Земельна ділянка, на якій збудовано гараж, належний відповідачу, не належала і не належить позивачу [PERSON] , до будівництва даного гаража вона також ніякого відношення не має, а тому позов задоволенню не підлягає. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та не заперечується ні стороною позивача, ні стороною відповідача те, що спірний гараж було збудовано [PERSON] та його дружиною за час їх перебування у шлюбі та за їх рахунок. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] зазначав, що оформленням права власності на гараж порушуються саме його права, оскільки гараж будувався за рахунок його будівельних матеріалів та його праці, щодо цього він поніс певні витрати, [PERSON] вважав, що гараж є збудований ним самочинно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Разом із тим, суд вважає, що у даній справі за позовом [PERSON] не доведено, що узаконенням відповідачем гаражу або ж земельної ділянки якимось чином порушуються саме її права, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed