Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що з самого початку їхнього подружнього життя, відповідач за їх взаємною згодою їздив на роботу за кордон, повністю утримував сім`ю і відносини між ними були добрими. У липні 2017 року він поїхав на роботу в Англію, та перебуваючи там, впродовж двох років телефонував до неї, передавав кошти. Однак на протязі останнього року, перестав телефонувати та передавати кошти. По телефону спілкується тільки з дочкою. Коли відповідач черговий раз розмовляв з дочкою, вона теж з ним говорила, запитувала, коли він повернеться додому, на що він відповів, що не повернеться та з нею жити не буде. На її пропозицію розірвати шлюб, відповідач погодився, однак в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу він подавати не буде. Таким чином вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, вони три роки разом не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22.04.2020 о 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в зал судового засідання не прибула, в поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 23 жовтня 1998 року, актовий запис №9, зареєстрований Виконавчим комітетом Добрівлянської сільської ради Заліщицького району Тернопільській області, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Івано-Франківськ) 12 березня 2020 року). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Під час розгляду справи встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують та спільно не проживають більше трьох років, спільного господарства та бюджету не ведуть. Шлюб між ними набув формального характеру. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved