Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду, і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 липня 2011 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані та проживають з нею. Зазначила, що з липня 2016 року відповідач припинив надавати допомогу на утримання сімї. Оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за молодшим сином, а відповідач матеріальну допомогу не надає, коштів на належне утримання дітей та на своє утримання у неї не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. У судове засідання належним чином повідомлена позивач не зявилась, її інтереси в суді представляє адвокат [PERSON] на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги /а.с.29/. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.128 ЦПК України порядок його виклику в судове засідання дотримано /а.с. 36, 47, 55/. Представник позивача наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача, не заперечує проти заочного розгляду. З врахуванням думки представника позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, відповідно до ст.ст.280-282 КК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 21.12.1987 Виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області /а.с.24/. Мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.25, 26/. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується відповідною довідкою /а.с.7/. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], до досягнення ним трьох років, окрім соціальної допомоги на дитину, інших доходів не має, потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з приписами ч.4 цієї статті, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ч.7 цієї статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд приймає до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав суду доказів того, що він надає позивачу допомогу на її утримання добровільно. Домовленості між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини не досягнуто. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», \~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, \~непрацездатних чоловіка, \~дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховує, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трьох років, має матеріальні труднощі, а відповідач працездатний, має можливість працевлаштуватися, та надавати дружині допомогу на час, коли вона не працює. При цьому іншого відповідач не довів. Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановленим у справі обставинам відповідають правовідносини, передбачені ч.2 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, оскільки суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, у запропонованому позивачем розмірі, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved