Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. З 05.06.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дитини з матір?ю. Як зазначає позивач, вже тривалий період часу відповідач належним чином не здійснює виплати щодо утримання своєї доньки, яка перебуває на утриманні позивача, ті виплати, які він сплачує є мізерними та не дають позивачу належним чином утримувати доньку. Малолітня [PERSON], [INFO], крім загальноосвітньої школи додатково навчається на заняттях з англійської мови двічі на тиждень, вартість одного уроку становить 50 грн., а також в Ізяславській дитячій школі мистецтв на хореографічному відділенні, плата за навчання складає 175 грн. на місяць. Крім того, дитини часто хворіє, через що згідно рішення ЛКК за станом здоров?я їй рекомендовано пройти курси проти рецидивної терапії та оздоровлення протягом року. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі однієї третини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову. Ухвалою судді від 03.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин та просила суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог частково заперечував, пояснивши, що сплачує аліменти на утримання доньки в добровільному порядку, вказав, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). Крім того, зазначив, що з моменту розірвання шлюбних стосунків з позивачем він залишив їй їхню спільну квартиру для проживання її та дитини, а сам винаймає приміщення для проживання у [ADDRESS] Вважає також, що позивач приділяє недостатньо уваги вихованню дитини, оскільки донька постійно проживає з бабусею. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05.06.2009 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони по справі мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з матір?ю (а.с. 8-10). Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, малолітня донька сторін [PERSON], [INFO], окрім загальноосвітньої школи відвідує додаткові навчальні заняття з англійської мови, вартість одного заняття становить 50 грн. (а.с. 11), та хореографічне відділення Ізяславської дитячої школи мистецтв, плата за навчання становить 175 грн. на місяць (а.с. 13). З копії довідки ЛКК Ізяславської ЦРЛ від 25.11.2016 року (а.с. 12) вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO], за станом здоров?я є часто хворіючою дитиною протягом року, якій рекоментовано курси проти рецидивної терапії та оздоровлення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює офіційно в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на посаді доцента та за період з січня 2016 року по грудень 2016 року загальна сума нарахованого йому доходу становить 81926,05 грн., а за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року загальна сума нарахованого йому доходу становить 45901,83 грн. Крім того, як вбачається з копій виписок №№2038, 1984, 5385, 2569/2 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідач [PERSON] страждає на гіпертонічну хворобу та супутні захворювання, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та систематичного медичного обстеження (а.с. 33-34, 35-36, 37-38, 39-42). На підтвердження факту добровільної сплати аліментів на утримання малолітньої доньки відповідачу було надано суду копії відповідних квитанцій за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, з яких вбачається, що відповідач дійсно перераховує позивачу кошти на утримання спільної малолітньої доньки, в тому числі, на її відпочинок та привітання зі святами. Суми щомісячних виплат відповідача становлять не менше 1500 грн. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначеної процесуальної норми, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Повне, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої доньки сторін - [PERSON], [INFO], буде ? частина з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням проведених ним виплат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 31.03.2017 року. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial