Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. вирішено зменшити розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з 21 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з 1 000,00 грн. до 700,00 грн. Однак, стягуваних коштів недостатньо для належного утримання та виховання сина, який потребує належного догляду. У зв'язку із цим, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у сторін по справі народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 16.08.2006 р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 1749. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.09.2015 р. вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 08 липня 2004 року, запис № 694. Після розірвання шлюбу громадянці [PERSON] залишити шлюбне прізвище - «Жилан». Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. у справі № 604/379/16-ц вирішено зменшити розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з 21 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з 1 000,00 грн. до 700,00 грн. На підставі даного рішення суду, 17 жовтня 2016 року Підволочиським районним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист № 1 про зменшення розміру стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з 21 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з 1 000,00 грн. до 700,00 грн. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 07.07.2016 р. Тернопільським РС УДМС України в Тернопільській області, в графі відмітки про сімейний стан вбачається, що позивач після реєстрації шлюбу у Тернопільському ВДРАЦС ТУЮ 09.06.16 р. за № 790 з [PERSON] змінила своє прізвище з «Жилан» на «Дуденко». Згідно довідки (про склад сім'ї) від 19.03.2018 р. № 925 виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], та разом з нею проживають: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 19.03.2018 р. № 928 виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] з 07.08.2012 р. ніде не працювала і не працює по даний час. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved