Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 13.08.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], який народився [INFO] року. Стягнути на користь [PERSON], [INFO]., з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у сумі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті грн.), з урахування індексу інфляції, щомісячно, починаючи з [INFO] року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути на користь [PERSON], [INFO]., з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), 1092,15 грн. (одна тисяча дев'яносто дві грн. 15 коп.) в рахунок додаткових витрат на утримання сина [PERSON], [INFO]. Зобов'язати орган опіки та піклування Харківської міської ради (Дзержинський район) надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2012 р., від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] р. Ще до народження дитини відповідач пішов із сім'ї, після народження спільної дитини не цікавиться дитиною, не займається її вихованням, не надає матеріальної допомоги. Вона ніколи не чинила перешкод в спілкуванні відповідача із дитиною, навпаки, намагалася викликати у відповідача почуття до спільної дитини, але все виявилося марним, вважає, що саме в інтересах дитини буде позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач офіційно працевлаштований, крім цього отримує додаткові кошти від здачі земельної ділянки в оренду, інших утриманців немає, але не надає дитині матеріальної допомоги, тому вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1200,00 грн. з народження дитини. Також нею були понесені додаткові витрати на лікування та щеплення дитини, половину з яких вона просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 06.07.2015 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 913 від 04.02.2000 р., видане на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 02.02.2000 р. № 03, підтримала позовну заяву в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що викладені в ньому. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов в повному обсязі на тих підставах, що в ньому викладені. Вона додатково пояснила, що вони з відповідачем знайомі 10 років, до одруження зустрічалися 7 років, за місяць до народження дитини відповідач пішов із сім'ї, після народження дитини він протягом ще двох місяців інколи приїздив, а потім перестав, вона дізналася, що в нього інша жінка, вона неодноразово просила його допомагати матеріально дитині, але він відмовлявся, сказав, що лише після рішення суду буде допомагати. Батьки відповідача бачили дитини лише один раз за його життя. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнав частково, просив стягувати з нього аліменти в розмірі ? від його доходу, вимоги про позбавлення його батьківських прав не визнав, просив в цій частині відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від заступника директора департаменту - начальника управління служб у справах дітей [PERSON] надійшли заяви від 18.12.2015 р. та від 17.05.2016 р., в яких він просить розглядати справу без присутності їхнього представника, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини. Позовні вимоги [PERSON] не підтримують. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 липня 2012 року , про що в Книзі реєстрації шлюбів 07.07.2012 р. зроблено відповідний актовий запис за № 644. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.07.2012 р. серія [NUMBER]. [PERSON] народився [INFO] року в м. Харкові, про що 14.11.2014 р. складено відповідний актовий запис № 2781. Його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.11.2014 р. серія [NUMBER]. 27.12.2014 р. в медичному центрі «Ваш ребенок» виданий консультативний висновок стосовно дитини [PERSON], [INFO] р. н.: «Синдром рухових порушень у зв'язку з гіпоксією в перинатальному періоді», рекомендовано приймання препарату «Цераксон». У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.11.2014 р. комунального закладу охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON], [INFO] р. н., зазначається, що йому 26.11.2014 р. проведена операція - пункційне видалення рідкої частини кефалогематоми лівої тіменної частини. В листі комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» від 28.07.2015 р. № 815 зазначається, що [PERSON], [INFO] р. н., знаходиться на обліку с КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» з народження. Хлопчик поступив під нагляд дільничного лікаря - педіатра 18.11.2014 р. з пологовою травмою кефалогематомою лівої тім'яної кістки. В КЗОЗ Обласна клінічна лікарня - центр екстреної допомоги та медицини катастроф, в нейрохірургічному відділенні 26.11.2014 р. проведена операція пункційного видалення кефалогематоми, подальшого лікування не потребувалося. Хлопчик щомісячно знаходився під медичним спостереженням дільничного лікаря - педіатра в умовах поліклініки. Отримував профілактичні щеплення. В 1 місяць дитина проконсультована дитячим неврологом медичного центру «Ваш ребенок» з приводу синдрому рухових порушень, був призначений препарат цераксон, масаж протягом 1 місяця. В зв'язку з порушенням харчування матері, у дитини відмічалися елементи атопії на щоках. Відповідно до висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.12.2015 р. № 626 визнано недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], оскільки сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2012 р., крім доказів того, що батько дитини не цікавився здоров'ям дитини та не звертався з цього питання до поліклініки, інших доказів усунення батька від виховання та матеріального утримання свого малолітнього сина не надано. В довідці товариства з обмеженою відповідальністю «Віал - Маркет» від 07.12.2015 р. зазнається, що [PERSON] працює в ТОВ «Віал - Маркет» старшим охоронцем, з червня 2015 р. по листопад 2015 р. ним отримана заробітна плата в розмірі 15590,79 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 р. по справі № 638/20371/15 - Ц, номер провадження 2/638/877/16 (головуючий суддя Рибальченко Л. М.) шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.07.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 644 (Серія [NUMBER]) - розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено «[PERSON]». В довідці Харківської дирекції поштамт - центр поштового зв'язку № 1 від 16.03.2016 р. № 09 - 07 - 343 зазначається, що візуальною перевіркою виробничих документів відділення поштового зв'язку Харків - 51 за період з 01.03.2015 р. по 29.02.2016 р. встановлено, що поштові перекази на ім'я [PERSON] за адресою: 61051, [ADDRESS] від [PERSON] виплаті не значиться. Відповідно до висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2016 р. № 292 при повторному розгляді питання, визнано недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини запевнив, що буде брати участь у вихованні та утримання свого сина. В довідці управління праці та соціального захисту населення адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 06.06.2016 р. № 473 зазначається, що [PERSON], [INFO]., [ADDRESS] дійсно перебуває на обліку в управлінні праці і соціального захисту населення і отримує допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO] р. н., в розмірі 860,00 грн. [PERSON] надала суду копії квитанцій про купівлю медичних препаратів дитині на загальну суму 1472,97 грн., а саме: чек з аптеки № 27 від 17.01.2015 р. на суму 373,46 грн.; з аптеки 2011 від 20.05.2015 р. на суму 127,90 грн.; з аптеки 2011 від 23.05.2015 р. на суму 53,24 грн.; з аптеки низьких цін від 05.03.2015 р. на суму 212,56 грн.; з аптеки «Добра сила» від 01.07.2015 р. на суму 230,00 грн.; з аптеки низьких цін від 04.04.2015 р. на суму 187,11 грн.; з аптеки низьких цін на суму 62,03 грн.; з аптеки «Гамма- 55» від 18.04.2016 р. на суму 45,00 грн.; з аптеки 2011 на суму 181,67 грн. Також [PERSON] надала квитанції про сплату за дитяче харчування, а саме: на суму 310,25 грн. від 09.04.2016 р.; на суму 249,20 грн. від 21.07.2016 р.; на суму 213,35 грн. від 09.08.; на суму 9,90 грн. від 09.08. В довідці товариства з обмеженою відповідальністю «Віал - Маркет» від 28.09.2016 р. зазнається, що [PERSON] працює в ТОВ «Віал - Маркет» старшим охоронцем, з березня 2016 р. по серпень 2016 р. ним отримана заробітна плата в розмірі 15726,99 грн. В довідці товариства з обмеженою відповідальністю «Віал - Маркет» від 27.09.2016 р. зазнається, що [PERSON] працює в ТОВ «Віал - Маркет» старшим охоронцем з 01.12.2014 р. по теперішній час. Допитана в судовому засіданні 11.08.2016 р. свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем з народження, їй відомо, що відповідач пішов з сім'ї за тиждень до народження дитини, він приїздив одного разу на день народження дитини, подарував подарунок та поїхав, вона бачила декілька разів, що відповідач приїздив до дитини. Допитана в судовому засіданні 11.08.2016 р. свідок [PERSON] пояснила, позивач її подруга, відповідач пішов із сім'ї ще до народження дитини, протягом півтора року він дитину не бачив, матеріально не допомагає. Допитана в судовому засіданні 11.08.2016 р. свідок [PERSON] пояснила, що у них з позивачем спільний коридор, вона жодного разу не бачила, щоб відповідач гуляв з коляскою. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Тобто аліменти за минулий час можуть бути присуджені, за наявності надання саме позивачем доказів які б свідчили, що вона вживала заходів щодо їх одержання з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач [PERSON] в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, тому її позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. п. 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Позивач в своєму позові просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1200,00 грн., підставою для такого розміру аліментів вона вказує на те, що відповідач здатний сплачувати саме такий розмір аліментів, оскільки крім офіційної заробітної плати, отримує ще дохід від здавання в оренду земельної ділянки. Відповідач в свою чергу визнає суму аліментів в розмірі ? від його заробітку, оскільки він офіційно працює в ТОВ «Віал - Маркет» з 01.12.2014 р. Приймаючи до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід, а позивач в свою чергу не надала суду доказів того, що відповідач частину доходу одержує в натурі, тому її позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі не підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що доцільно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову. Оскільки аліменти стягуються у частці від доходу, тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення аліментів з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також позивач [PERSON] зазначає, що нею понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 2184,30 грн., з них: 1584,27 грн. на лікування дитини, 600,00 грн. за проведення щеплень, 300,00 грн. запланованих витрат на дитину на 2015 рік, тому вона просить стягнути з відповідача 1092,15 грн. додаткових витрат на дитину. Позивачем [PERSON] понесені додаткові витрати на лікування та щеплення дитини в розмірі 1472,97 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, також понесені витрати з придбання дитячого харчування в розмірі 782,70 грн., інших доказів, що нею витрачались ще додаткові кошти на дитину, вона суду не надала, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню, суд стягує з відповідача на користь позивача половину від тієї суми, що підтверджується квитанціями, тобто в розмірі 1127,84 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789 - XII від 27.02.1991, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2016 р. № 292 вбачається, що визнано недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини запевнив, що буде брати участь у вихованні та утримання свого сина. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача, також враховує, що батько дитини розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дитини, бажає приймати таку участь та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає можливим надати відповідачу можливість для налагодження відносин зі своєю дитиною. Матеріали справи не містять безспірних доказів, які свідчили б про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина, про винну поведінку [PERSON], про свідоме нехтування ним своїми обов'язками, про вживання до нього заходів реагування або про попередження його про необхідність змінити ставлення до виховання сина. Згідно принципу шостого Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року малолітня дитина повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, тому підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав не вбачається. Згідно вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III, постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 19, 141, 157, 180, 183, 185, 191 СК України,

Outcome: partial