Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зазначала, що 15.10.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який за рішенням Сторожинецького районного суду від 29.04.2013 року між ними розірвано. Під час шлюбу вони набули у власність автомобіль марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року, кузов [NUMBER], який після розірвання шлюбу відповідач продав. Оскільки шлюб між сторонами розірвано, вони не дійшли до згоди про спосіб поділу спільного майна, позивач просила провести поділ автомобіля, визнати за нею право власності на ? його частку та стягнути з [PERSON] на її користь вартість ? частки - 50188 грн. згідно звіту про оцінку майна від 26 серпня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив та з урахуванням висновку авто товарознавчої експертизи про вартість спірного автомобіля, просив визнати за позивачем право власності на ? частку спірного автомобіля та стягнути з відповідача на її користь вартість ? частки - 36712,20 грн., а також судові витрати в сумі 367,12 грн. В судове засідання представник відповідача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме погоджується на стягнення з відповідача вартості ? частки спірного автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 36712,20 грн., а в частині визнання за позивачем права власності на ? частку просить відмовити в зв'язку зі стягненням грошової компенсації вартості ? частки, а також в зв'язку з тим, що автомобіль належить іншій особі. Суд знаходить, що змінені позовні вимоги представника позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.1995 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який за рішенням Сторожинецького районного суду від 29.04.2013 року між сторонами було розірвано. Під час шлюбу 09.02.2011 року позивач та відповідач набули у власність автомобіль марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року, кузов [NUMBER]. Після розірвання шлюбу 11.10.2014 року відповідач вказаний автомобіль продав. Вказані обставини підтверджуються копією рішення Сторожинецького районного суду від 29.04.2013 року, довідками центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Сторожинецького, Глибоцького районів від 14.09.2013 року та від 23.10.2014 року №1854, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, спірний автомобіль марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року, кузов [NUMBER], який подружжя набуло під час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності та кожному з них належало по ? частці вказаного автомобіля. Виходячи з положення ч.1 та 2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 70 СК України визначається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки ніякого договору про набуте майно між сторонами не було - воно належить кожному з сторін у рівних частках. Відповідно до частини другої статті 183 Цивільного кодексу України автомобіль є неподільною річчю, оскільки його не можна поділити без втрати його цільового призначення. Частиною другою статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №141 від 28.11.2014 року ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року, кузов [NUMBER] на час виконання експертизи становить 73424,41 грн. Виходячи з положень ст.70 СК України, при рівності часток кожного з подружжя у спільному майні, вартість ? частки спірного автомобіля становитиме 36712,20 грн. Зважаючи на те, що позивач заявила вимогу про поділ спірного автомобіля, який є неподільною річчю та погодилася на компенсацію їй ? частки його вартості, з відповідача підлягає стягненню 36712,20 грн., а також судові витрати в сумі 367,12 грн. Суд знаходить, що в частині позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ? частку спірного автомобіля слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст.372 ч.3 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що спірний автомобіль відповідачем після розірвання шлюбу був проданий та його власником на час розгляду справи є набувач [PERSON] Крім того, погодившись на отримання компенсації ? частки вартості автомобіля, позивач втрачає право власності на цю частку в автомобілі, що відповідає вимогам ст.372 ч.3 ЦК України.

Outcome: approved