Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 03.09.2021 з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №302. В обґрунтування позову позивачка вказує, що з відповідачем 17.07.2004 уклала шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №302, проте подружні стосунки між сторонами припинені. Сторони дітей не мають, проживають окремо, єдиного бюджету та спільного господарства не ведуть. Як на причину розпаду сім`ї позивачка вказує на різні погляди на життя та ведення господарства, що в свою чергу призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Розірвати шлюб у органах державної реєстрації відповідач не бажає. Позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки сім`я з відповідачем розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши через канцелярію суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка пред`явлені вимоги підтримала, після розірвання шлюбу прізвище не бажає змінювати, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, відзив на позовну заяву не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 17.07.2004 укладено шлюб, який зареєстрованийвідділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №302 (а.с. 5-6). Судом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя та ведення господарства, що в свою чергу призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного.Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо. Спору про поділ майна немає. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, після розірвання шлюбу не просить змінювати прізвище на дошлюбне, а відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 17.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №302 - розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 454,00 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову (а.с. 7), що складає 454,00 грн.

Outcome: approved