Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Після смерті брата спадкоємцем першої черги по закону є відповідач. Однак, останній з 1996 року переїхав на постійне місце проживання до Росії, де і проживає по теперішній час. З 1996 р. відповідач жодного разу не провідував батька, не спілкувався з ним та не підтримував з ним жодних відносин. На телефонний дзвінок про смерть батька відповідач повідомив, що його це не цікавить та на похорон він не приїде. [PERSON] хворів, мав проблеми із здоров'я, втратив 70 % зору, переніс інсульт та переломи стегон обох ніг. [PERSON] був визнаний інвалідом І групи безтерміново та постійно потребував сторонньої допомоги, яку вона здійснювала. Крім того, всі витрати пов'язані із лікуванням брата вона взяла на себе. Оскільки, відповідач ухилявся від надання спадкодавцеві, який був в безпорадному стані, необхідної допомоги та догляду вважає, що такий має бути усунутий відповідача від права на спадкування за законом. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина до складу якого входить квартира [ADDRESS]. За життя батько заповіту не склав, а тому він являється спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті батька у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини свідоцтво про право на спадкування за законом не отримав, оскільки позивачем [PERSON] оспорюється його право на спадкування. Оскільки, він являється спадкоємцем першої черги за законом просить позов задоволити та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Зустрічний позов не визнали та пояснили, що [PERSON] не набув права власності на спадкове майно. Як у спадкоємця в нього виникло право на спадщину, яке оспорюється позивачкою, оскільки наявні підстави для його усунення від спадкування. Просять відмовити в задоволенні зустрічного позову, а первісний позов задоволити Представник відповідача зустрічний позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви, просить позов задоволити. Первісний позов не визнала та пояснила, що [PERSON] у 1993 р. переїхав на постійне місце проживання до Росії у м. Казань де і проживає досі. [PERSON] приїздив до сина лише один раз у 2003 р. Спадкодавець не сплачував аліментів, не надавав коштів на утримання сина. Спілкувався [PERSON] із своїм сином кілька разів на рік по телефону, інколи переписувались за допомогою електронної пошти. Жодних листів із проханням приїхати та допомогти він від спадкодавця не отримував. Під час їхніх розмов [PERSON] ніколи не жалівся на стан його здоров'я, жодного разу не просив сина про допомогу. У серпні 2013 р. спадкодавець розповідав йому, що йому зробили операцію, оскільки у нього був перелом шийки бедра, операцію допомогли зробити сім'я позивачки у м. Вінниці, оскільки її чоловік працює завідувачем відділення травматології Вінницької обласної клінічної лікарні ім. Пирогова. Сама ж [PERSON] жодного разу не телефонувала та не розповідала про стан здоров'я [PERSON], не повідомила і про смерть спадкодавця. Просить відмовити в його задоволенні первісного позову, а зустрічний задоволити. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 09.03.1995 р. (а.с. 80). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Як вбачається із спадкової справи, заведеної Приватним нотаріусом ЛМНО Лучко І.Я., після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] та грошові кошти на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини звернулась і позивачка [PERSON], яка є також спадкоємцем померлого. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частиною першою ст.202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ч.5 ст. ст.1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, що містить в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частинип'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що з 2011р. [PERSON] був інвалідом ІІІ групи, у зв'язку із наявністю глаукоми обох очей погано бачив, в подальшому протягом 2013р.-2014р. переніс інсульт, втратив 70 % зору, в період з 22.08.2013 р. по 24.09.2013 р. перебував на стаціонарному лікування з діагнозом закритий перелом шийки лівої стегнової кістки із зміщенням, з 06.11.2013 р. по 24.12.2013 р. перебував на стаціонарному лікування з діагнозом з діагнозом закритий перелом шийки правої стегнової кістки із зміщенням, з 23.06.2014 р. по 29.08.2014 р. перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом забій головного мозку середнього ступеня, множинні переломи кісток тазу. (а.с. 47- 57). У зв'язку із отриманими травмами стан здоров'я з [PERSON] погіршився настільки, що останньому було встановлено інвалідність І групи без терміново, він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та допомоги (а.с.16). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду ствердили, що знали [PERSON] з шкільних років. Останній був одружений та мав сина [PERSON]. Після розлучення у 1996 році син з матір'ю переїхали на постійне місце проживання у м. Казань, Російська Федерація. Після чого, син не підтримував жодних відносин з [PERSON], хоча останній постійно намагався налагодити відносини із сином, їздив до нього в м.Казань, старався постійно надсилати йому кошти, важко переживав розлуку із сином. Протягом останніх років перед смертю стан здоров'я [PERSON] дуже погіршився, він майже нічого не бачив, через що кілька разів важко травмувався, йому було проведено кілька операцій, замінено суглоби. Вони як друзі та однокласники наскільки могли допомагали [PERSON] і доглядом і коштами. Крім того, догляд за ним здійснювала і його родичка [PERSON] та її сім'я, які проживають у м.Вінниця, де [PERSON] було проведено операції. Будучи в лікарні [PERSON] дуже очікував, що син йому хоча б зателефонує, а потім на їх прохання зателефонував йому сам, однак, розмови у них не вийшло, сина він зовсім не цікавив. Після цієї розмови емоційний стан [PERSON] тільки погіршився. Про важкий стан здоров'я батька свідок [PERSON] особисто повідомляла відповідача двічі та зазначала, що йому дуже потрібна допомога, на що відповідач спершу сказав, що подумає, а пізніше повідомив, що немає можливості допомагати батькові та попросив його більше не турбувати. Після смерті [PERSON] йому було повідомлено про похорон, однак, він відмовився приїхати. Організацією похорону займались свідок [PERSON], а також допомагали однокласники [PERSON], також витрати щодо поховання понесла [PERSON] Як вбачається із наданих позивачкою чеків та видаткових накладних (а.с. 58-70) як лікування, так і поховання [PERSON] оплачувалось позивачкою. З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що відповідач [PERSON], достовірно знаючи про важкий стан здоров'я батька [PERSON] ухилявся від своїх обов'язків щодо його утримання та надання йому допомоги як у лікуванні, так і у догляді. Покликання представника відповідача на те, що [PERSON] також є інвалідом та доглядає за батьками своєї матері, як на обставини, що свідчать про неможливість виконання відповідачем обов'яків щодо свого батька є необґрунтованими, виходячи з наступного. Обов'язок щодо утримання та догляду за [PERSON] та [PERSON], в першу чергу, несе матір позивача [PERSON], а не відповідач, а інвалідність відповідача ІІІ групи не позбавляє його можливості працювати. Відтак, зазначені обставини не є підставою звільнення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання свого непрацездатного батька. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що померлий [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на його утримання, оскільки із наданих суду копій квитанцій вбачається, що померлим систематично відправлялись грошові перекази в м.Казань на ім'я матері відповідача [PERSON] та її батька [PERSON] Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, всупереч зазначених вимог, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин того, що він надавав спадкодавцю утримання і допомогу та поважність причин, які звільнили б його від обов'язку надання такої допомоги і утримання. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач ухилявся від утримання непрацездатного батька, а також від надання йому допомоги, яка була необхідна у зв'язку із тим, що [PERSON] через тяжку хворобу був у безпорадному стані, а відтак, в силу ст.1224 Цивільного кодексу України останнього слід усунути від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Щодо вимог зустрічного позову то такий не підлягає до задоволення, виходячи із того, що судом задоволено вимоги первісного позову та усунено [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], відтак, підстави для задоволення зустрічних вимог відсутні. На підставі ст.ст.1216, 1218, 1220, 1221, 1224 ч.3, 5, 1261, 1268, 1269, 1270, 1278, 1296-1299 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed