Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у відповідності до ст. ст. 110, 182, 191 СК України, просить суд: розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського Одеської області, актовий запис №18; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1559 грн. з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1944 грн. з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1944 грн. з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 704,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 15.06.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час, ведення між ними спільного господарства припинено. Вона з відповідачем знаходиться у напружених стосунках, примирення вважає неможливим, спору щодо місця проживання дітей немає, малолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. Посилаючись на ч.2 ст. 182 СК України, а саме те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів,просить її позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, матеріали справи містять клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, позовні вимоги підтримує частково. Також вважає, що у зв`язку з неявкою позивача, позов підлягає залишенню без розгляду. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, відповідач надав до суду відзив від 05.12.2018 року, у якому вказав, що він не ухиляється від утримання своїх малолітніх дітей, водночас, незважаючи на виниклі непорозуміння з позивачем стосовно їх шлюбу, відповідач постійно приймав та продовжує приймати активну участь в утриманні родини, та насамперед своїх дітей. Проте, відповідач не згоден з позицією позивача про те, що доцільно присудити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій формі у заявленому позивачем розмірі. Вказує, що позивач не надала суду жодних доказів того, що діти потребують посиленого медичного догляду за станом свого здоров'я чи посиленого харчування, не надано також відомостей про матеріальне становище дитини та платника аліментів. В той же час зазначає, що на даний час він ніде не працює, у нього відсутні доходи. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, відповідно до наданих заяв та відзиву, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, щодійсно 15.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №18), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України, передбаченоправо кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, спору визначення місця проживання дітей немає, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Окрім того, згідно наданих у відзиві відповідача пояснень вбачається, що він також не заперечує проти задоволення вимог про розірвання шлюбу, погоджується з ними в повному обсязі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішеннясуду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дітей, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER]/, доньку - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER]/, та доньку [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER]/. У відповідності до довідки про склад сім`ї № 699 від 24.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, [PERSON], 1985 року народження є мешканкою [ADDRESS]. Склад сім'ї: чоловік - [PERSON], 1972 року народження, дочка - [PERSON], 2009 року народження, дочка - [PERSON], 2011 року народження та дочка - [PERSON], 2015 року народження. Згідно акту обстеження від 24.10.2018 року чоловік - [PERSON], разом з родиною не мешкає. Діти мешкають разом з матір'ю [PERSON] в м. Ізмаїл. Вказане вище також підтверджується самим актом обстеження побутових умов проживання [PERSON]. Таким чином, та на підставі вищезгаданих письмових доказів, діти проживають разом із матір'ю, позивачем по справі. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач приєднав до матеріалів справи відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, з яких вбачається, що інформація про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року у ЦБД ДРФО відсутня. Тож, відповідач вказує, що застосування до даних правовідносин норми закону, визначеної у ч.2 ст. 182 СК України недоречно, оскільки у платника аліментів немає достатньо заробітку /доходу/ задля можливого призначення аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років- 2027 грн., для дітей віком до 6 років - 1626 гривень. У відповідності до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дітей, їх потреби враховуючи також й те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, проте прийнявши до уваги матеріальне становище відповідача, а саме те, що у матеріалах справи відсутні докази достатності заробітку (доходу) платника аліментів, більш того відповідач наразі взагалі не працює,суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме доцільно буде стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 813 грн. щомісячно / тобто гарантованого розміру аліментів, визначеного нормою закону як не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку/ з дня подачі позовної заяви, тобто з 26.10.2018 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] включно; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1013,50 грн. щомісячно / що не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку/ з дня подачі позовної заяви, тобто з 26.10.2018 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] включно; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1013,50 грн. щомісячно / що не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку/ з дня подачі позовної заяви, тобто з 26.10.2018 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] включно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. Також, у зв'язку із обґрунтованістю позовних вимог в частині розірвання шлюбу, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем згідно квитанції № 89 від 24.10.2018 року судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial