Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2016 р. по 01.07.2019 р. в розмірі 45 267,55 грн. Свої вимоги вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2019 р. вирішено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2012 року та стягувати з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дітьми повноліття.Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.07.2019 р. становить 15 670,74 грн., а тому, позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 45 267,55 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 червня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 02 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №365). Від шлюбу сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 11 травня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №757 від 11 травня 2002 року зроблений Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Також, [INFO] від шлюбу сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 20 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №594 зроблений 20 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково; вирішено збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 400 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягувати з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2019 р. вирішено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2012 року та стягувати з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах за відповідачем [PERSON] числиться заборгованість, яка станом на 01.07.2019 р. становить 15 670,74 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць, також, буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Виходячи з того, що законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Враховуючи викладене, з урахування висновків Верховного Суду, суд вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам необхідно здійснити наступним чином: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. При цьому, суд враховує, що жодний належний та допустимий доказ сплати заборгованості по аліментам (частинами або в цілому) в матеріалах справи відсутній. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений позивачем не був спростований відповідачем, а тому суд приймає його до уваги, а тому вважає, що загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, що підлягає до стягнення становить 15 670,74 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності у відповідача обставин, які є підставою для можливого зменшення розміру неустойки, і будь-які докази, з цього приводу, відповідачем до суду не подавалися, а також з урахуванням обмежень, встановлених ч.1 ст. 196 СК України, суд приходить до висновку, що підстави для зменшення розміру неустойки відсутні і стягненню підлягає неустойка у розмірі 15 670,74 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, визначеної державним виконавцем, станом на 01.07.2019 р. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка станом на 01.07.2019 р. становить 15 670,74 грн. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial