Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду з позовом до [PERSON], третя сторона: Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме, 1/6 частку у праві на земельну частку (пай) та 1/6 частку майнового паю. Свій позов позивач обґрунтувала тим,що що [INFO] року померла її матір [PERSON]. після смерті матері відкрилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога», місцезнаходження якого: Пашківська сільська рада Макарівського району Київської області, розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належної померлій [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 31 липня 2001 року Макарівською районною державною адміністрацією Київської області згідно рішення Макарівської районної державної адміністрації Київської області за №117 від 25 травня 2001року та зареєстрованого 02 серпня 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) за [NUMBER] та майнового паю ПОСП «Перемога» (СПП «Перемога»), місцезнаходження якого:село Пашківка, Макарівський район, Київська область, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників «23» січня 2000 року, що складає частку визначену в розмірі 1589 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 40 коп., або 0,20 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду підприємства на 23 січня 2000 року, належного померлій, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на майновий май члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Пашківською сільською радою Макарівського району Київської області 25 грудня 2003року. Ще за життя, на випадок своєї смерті [PERSON], склала заповіт від 03.03.1998 року, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла їй . Вона спадщину прийняла вчасно, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Державним нотаріусом 03.10.2007року було видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно у розмірі 5/6 часток права на земельну частку (пай) та майновий пай. На 1/6 частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видано. Проте, їй стало нещодавно відомо, що її рідний брат - [PERSON], маючи право на обов'язкову частку, після смерті своєї матері - [PERSON], подав через представника до нотаріальної контори заяву від 10.12.1999 року про прийняття спадщини. Вважає, що [PERSON], не набув права на спадщину, не прийняв її, оскільки не подав таку заяву особисто. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] вважає себе, оскільки належно прийняла спадщину, відповідно набула права власності на все спадкове майно, а тому просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частку у праві на земельну частку (пай) та 1/6 частку майнового паю, що входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до вимог статті 31 ЦПК України 27.10.2015 року відповідачка [PERSON], через свого представника [PERSON], подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа: Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого на ім'я [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме - 1/3 частку у праві на земельну частку (пай) та 1/3 частку майнового паю. В зустрічному позові позивачка посилається на те, що спірне спадкове майно в заявленому розмірі фактично належить їй , оскільки вона прийняла його, як спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], який в свою чергу прийняв його після смерті своєї матері, [PERSON], маючи право на обов'язкову частку. Вважає, що чоловік прийняв спадщину законно, виходячи із вимог чинного на той час законодавства, законно подавши заяву про прийняття спадщини через представника. Однак свідоцтво про право на спадщину він не отримував, що не позбавляє його права на спадщину. Зазначає, що після смерті чоловіка [PERSON] також не отримала свідоцтв про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, в зв'язку чим Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області їй було надано відмову. Крім того, вважає, що існують перешкоди в оформлені спадкових прав на земельну частку (пай) та майновий пай в 1/3 частці, оскільки свідоцтво про право на спадщину на 5/6 часток майнового паю та права на земельну частку (пай) видане на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], видано в більшій частці ніж спадкоємиця мала право успадкувати а тому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 03.10.2007року, видане на ім'я [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай) та 1/3 частку майнового паю, що є спадковим майном після смерті її чоловіка . У судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не прибула. Представники позивача за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримали свої вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити вказуючи, що [PERSON] не прийняв спадщину, подавши свою заяву про прийняття спадщини через представника, а не особисто. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не прибула. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечувала, подала письмові заперечення, просила суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі. Третяособа Макарівська районна державна нотаріальна контора свого представника до зали суду не направили, подали лист з проханням слухати справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та матеріли спадкових справ № 237 за 2014 рік до майна померлого [PERSON] та № 435 за 1999 рік до майна померлої [PERSON], суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла громадянка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14.06.1999року, яка на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] про що свідчить довідка сільського голови Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області . (а.с. 50, 67) . Судом встановлено, що ще за життя громадянка [PERSON] 03.03.1998 року склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і все що буде їй належати на день смерті вона заповіла своїй доньці - [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області - Каштан В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №2. ( а.с. 7) Також, окрім позивачки [PERSON] на момент смерті [PERSON] був живий її син, громадянин [PERSON], [INFO], який на момент смерті своєї матері був пенсіонером (непрацездатною особою за віком). ( а.с. 107) Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР України (в редакції від 27.12.1996 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Виходячи з зазначеного, [PERSON], будучи на момент смерті своєї матері пенсіонером (непрацездатною особою за віком), мав право на обов'язкову частку в спадщині після її смерті, що складає не менше двох третин частки, яка належала б кожному із спадкоємців, при спадкуванні за законом. Судом також встановлено, що на день смерті померлої залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, з: -Права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога», місцезнаходження якого: Пашківська сільська рада Макарівського району Київської області, розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); -Майнового паю ПОСП «Перемога» (СПП «Перемога»), місцезнаходження якого:село Пашківка, Маарівський район, Київська область, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників «23» січня 2000року, що складає частку визначену в розмірі 1589 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 40 коп., або 0,20 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. ( а.с. 110,113) [PERSON], як спадкоємиця за заповітом від 03.03.1998 року, прийняла спадщину після своєї матері - [PERSON], подавши відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області. В свою чергу, [PERSON], як спадкоємець за законом, що мав право на обов'язкову частку після смерті своєї матері [PERSON] для оформлення спадкових прав, 07.12.1999 року надав [PERSON] доручення, що посвідчене секретарем Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області - Каштан В.Ю.( а.с. 9) На підставі зазначеного доручення [PERSON] в інтересах довірителя подала заяву по прийняття спадщини до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 10 грудня 1999 року. ( а.с. 106) З даної заяви вбачається, що заява була прийнята нотаріусом, особу громадянки [PERSON], [INFO], встановлено по паспорту [NUMBER] виданим Макарівським ВВС в Київській області 13 листопада 1987 року, справжність підпису на заяві перевірено. Не дивлячись на те, що Позивач за первісним позовом заперечує належне прийняття спадщини [PERSON], яке здійснене подачею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори через представника, суд з такими твердженнями погодитись не може , оскільки факт прийняття спадщини та успадкування ним майна померлої матері - [PERSON] встановлено в рішенні Апеляційного суду Київської області від 16.09.2014року справа №370/1249/13-ц (провадження №22-ц/780/4530/14), що міститься в матеріалах справи. ( а.с. 78-80) Відповідно до частини 3 статті 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, в матеріалах справи міститься лист від 04.09.2014року №3-2040/8 Головного управління юстиції у Київській області в якому представнику [PERSON] - [PERSON] роз'яснено, що законодавством, що діяло на час відкриття спадщини, не було передбачено заборону щодо подачі заяви про прийняття спадщини через представника. ( а.с.75-76) Так, відповідно до статті 548 ЦК УРСР України (від 27.12.1996р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК УРСР України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи, те, що на підставі доручення [PERSON] від імені [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після його померлої матері, що не заборонялось законодавством, що діяло на час відкриття спадщини,суд вважає, що [PERSON] на підставі статті 549 ЦК УРСР України, є таким що прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] Виходячи із пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки відкриття спадщини відбулося в 1999 році, застосуванню підлягає Цивільний кодекс Української РСР (в редакції від 27.12.1996року). Про це зокрема, зазначається в п. 1 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно, виходячи із статті 524 ЦК УРСР України, що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Виходячи із ст. 535 ЦК УРСР України, обов'язкова частка спадкового майна, яку прийняв [PERSON] складається, зокрема, з 1/3 права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога» та 1/3 майнового паю ПОСП «Перемога» (СПП «Перемога»). Проте, за життя [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] не отримував, однак з її прийняттям вона належить йому з моменту відкриття спадщини. В свою чергу, спадкоємиці за заповітом - [PERSON] 03.10.2007 року Державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ВКА №509821 після смерті [PERSON] на 5/6 часток зазначеного в заповіті майна, а саме, права на земельну частку (пай) та майнового паю. ( а.с. 11) Однак, виходячи із кола спадкоємців за законом та розміру обов'язкової частки [PERSON], передбаченого законодавством, нотаріус невірно розрахував частки спадкоємців та видав свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] в більшій частці ніж вона мала право успадкувати. Дві третини частки (2/3) від половини - ? права на земельну частку (пай) та майнового паю, тобто частки, яка була б успадкована кожним із спадкоємців при спадкоємстві за законом складають 1/3 частку від цілої частки права на земельну частку (пай) та майновий пай. Тобто, саме 1/3 частку права на земельну частку (пай) та майновий пай мав право та успадкував [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно виходячи із статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.27 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. [INFO] року, [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району від 14.05.2007 року. ( а.с. 12) Після його смерті відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, серед якого і спадкове майно, яке він прийняв після смерті своєї матері [PERSON], що померла [INFO] Статтею 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. [PERSON], як дружина померлого є спадкоємицею першої черги за законом, і виходячи із ч.3 ст.1268 ЦК України такою, що вчасно прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] Факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті і реєстрація за місцем проживання підтверджується довідками виданими Пашківською сільською радою Макарівського району №650, №651 від 15.08.2013р. ( а.с. 49, 58, 95) Заповіт від імені [PERSON] відсутній. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 09.09.2014 року та 06.03.2015 року, [PERSON] через свого представника, подала до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті її чоловіка. ( а.с.94,99) 01.10.2014 року за №2042/02-31 та 06.03.2015 року №374/02-31 Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області було надано відмови в видачі свідоцтв про право на спадщину на частку у праві на земельну частку (пай), та частку майнового паю, через ненадання представником документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) та майновий пай, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).( а.с.100,102) Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємством і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (далі - Указ). Виходячи із вимог статті 23 ЗК України, діючого на час існування правовідносин, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 зазначеного Указу Президента України, передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зокрема, в роз'ясненнях п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється на нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Судом під час розгляду справи, встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року була внесена до списку, що додається до Державного акту по право власності КСП «Перемога» за [NUMBER], та має право на земельну частку (пай) за [NUMBER] згідно схеми розпаювання земель КСП «Перемога» села Пашківка, Макарівського району, Київської області, що підтверджується довідками №142, 139 від 18.03.2014 року, від 14.06.2007 року. ( а.с.11,112) Крім того, встановлено, що на ім'я [PERSON] 31 липня 2001 року було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який міститься в матеріалах справи . ( а.с.110) Згідно довідки від 14.06.2007 року, виданої виконкомом Пашківської сільської ради, Макарівського району Київської області, [PERSON] земельна частка (пай) серія [NUMBER] в натурі на ділянці не виділялась. Крім того, з довідки від 18.03.2014 року №141 та Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) [NUMBER] вбачається, що [PERSON] також має право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПОСП «Перемога», село Пашківка, Макарівського району Київської області. Загальна вартість майна пайового фонду на 23.01.2000року становить 766782 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 1589,40гривень або 0,20%. ( а.с. 113) Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) в землях КСП «Перемога» села Пашківка, Макарівського району, Київської області розміром 5,6 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та майновий пай ПОСП «Перемога» (СПП «Перемога») і ці права увійшли до складу спадщини, яка відкрилася 14.09.1999року внаслідок смерті останньої. Відповідно, оскільки гр. [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], однак помер не оформивши своїх спадкових прав, [PERSON], як його дружина після смерті свого чоловіка прийняла спадщину, до складу якої ввійшли права, що належали чоловікові на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, а саме, 1/3 частку права на земельну частку (пай) та право на 1/3 частку майнового паю, що належала [PERSON] його матері. Оскільки [PERSON] не має можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права, через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), з підстав незалежних від неї, та їй нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, є всі підстави для визнання за Позивачкою права власності в порядку спадкування на зазначене майно, після смерті [PERSON]. Відповідно позовні вимоги [PERSON], щодо визнання за нею права власності на зазначене спадкове майно є безпідставними. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами статі 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved