Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору дарування частини будинковолодіння від 04.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Д.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2236, позивачу на праві особистої приватної власності належить 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності позивача на вищезазначену частку житлового будинку згідно зазначеного правовстановлюючого документу здійснена КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 20.06.2003 року у реєстровій книзі №82 за реєстровим №7855. У вказаній частині будинку окрім позивача також зареєстровані син позивача [PERSON] , [INFO] , донька позивача [PERSON] , [INFO] , а також брат позивача - відповідач по справі [PERSON] , [INFO] . Однак, саме відповідач не проживає у будинку позивача з 26.08.2006 року без поважних причин, оскільки ще у 2003 році виїхав на заробітки за кордон. Жодних перешкод у користуванні належною позивачу частиною будинку позивач відповідачу не чинила, залишення місця свого проживання було його власною волею. Всі витрати по обслуговуванню та утриманню житлого будинку здійснюються без участі відповідача. Однак, реєстрація відповідача у належній позивачу будинку без його фактичного проживання в ньому порушує право позивача на вільне розпорядження та користування належним їй майном. Окрім того, позивач змушена нести за відповідача додаткові витрати за комунальні послуги та позбавлена можливості отримувати житлову субсидію. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно договору дарування частини будинковолодіння від 04.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Д.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2236, позивачу на праві особистої приватної власності належить 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6, 6 зворот). Державна реєстрація права власності позивача на вищезазначену частку житлового будинку згідно зазначеного правовстановлюючого документу здійснена КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 20.06.2003 року у реєстровій книзі №82 за реєстровим №7855 (а.с.6 зворот). Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги КМ «[PERSON]» №105 від 14.02.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: власник [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , а також брат [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Однак, зі змісту вказаної довідки вбачається, що брат [PERSON] з 26.08.2006 року не проживає у вказаному будинку, хоча місце проживання останнього залишається зареєстроване у вказаному будинку. Вищезазначена обставина, а саме відсутність проживання відповідача у будинку позивача, також підтверджується письмовими поясненнями сусідів позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчено головою КМ « [PERSON] », від 11.02.20019 року та 14.02.2019 року відповідно (а.с.8). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з 26.08.2006 року, тоді як останній залишається бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . В той час, як відповідач не бере участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, добровільно знятись із реєстрації місця проживання також не бажає. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved