overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 17.07.1987 р. відділом ЗАГС Подільського райвиконкому м. Києва, запис №592. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що сім»я з відповідачем склалась невдало, спільних дітей не мають, шлюбні відносини припинили з початку 2014 р.. Основною причиною розпаду сім'ї стале те, що вони виявились різними людьми, не могли знайти порозуміння, постійно виникали сварки. Відповідач останні десять років ніде не працює, живе за рахунок її пенсії, пиячить, допускає щодо неї рукоприкладство. Вважає примирення з відповідачем неможливим, спільного нажитого майна не має. Позивач просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлений, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з»явився, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 17.07.1987 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом ЗАГС Подільського райвиконкому м. Києва, запис акту № 592, спільних дітей не мають (а.с.4). Сім»я сторін склалась невдало по причині відсутності порозуміння, постійних сварок з вини відповідача, який останні десять років ніде не працює, живе за рахунок позивачки, пиячить, допускає щодо неї рукоприкладство. З початку 2014 р. сторони шлюбно-сімейні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюб існує формально, а останні десять років ніде не працює, живе за рахунок її пенсії, пиячить, допускає щодо неї рукоприкладство. Наведене надає підстави до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, оскільки то суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. На пiдставi наведеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 17.07.2010 р. відділом РАЦС Макарівського районного управління юстиції Київської області, запис акту № 60. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте сімейне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на психологічний стан дитини. З липня 2011 р. шлюбно-сімейні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Вважає подальше спільне приживання та збереження шлюбу, примирення неможливим, оскільки то суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна немає, після розлучення за домовленістю син проживатиме з нею. Позивач просила позов задовольнити. Сторони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалася остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів, поглядів на життя, сімейні відносини, права і обов'язки подружжя, між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на психологічний стан дитини, та призвело до припинення шлюбу. З липня 2011 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, мешкають порізно. Суд дійшов висновку, що подальше спільне приживання та збереження шлюбу сторін неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох подружжя, суперечить їх інтересам і інтересам малолітнього сина, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 17.09.2011 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 741. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO], але сімейне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів. Шлюбні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Вважає подальше спільне проживання та збереження сім»ї неможливим, разом з відповідачем дійшли висновку, що розлучення є єдиним виходом побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім»ю в їхньої дитини. Спору про поділ спільного сумісного майна не існує, малолітній син залишається проживати з нею, між ними досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивач просила позов задовольнити, залишити прізвище чоловіка. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що з 17.09.2011 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 741, мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сім»я сторін розпалася остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів та поглядів на життя, права і обов'язки подружжя, відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Сторони шлюбно-сімейні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Суд установив, що подальше спільне проживання подружжя та збереження сім»ї неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох сторін, суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення. Після розлучення малолітній син сторін залишається проживати з матір'ю, сторони досягли взаємної згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 19.11.2010 р. відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 856. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають двоє малолітніх дітей - доньок, [PERSON] та [PERSON], [INFO], проте сімейне життя не склалося по причині різних поглядів. 01.02.2012 р. шлюбні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, вважає примирення та збереження сім»ї неможливим. Позивач просила позов задовольнити. Відповідач теж подав позовну заяву про розірвання шлюбу з тих же підстав, долучену до матеріалів справи у якості письмових пояснень, додатково зазначив, що з 01.02.2012 р. шлюбні відносини припинили по причині різних погляді на життєві цінності та цілі, лаштування сім»ї, виховання дітей, просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що з 19.11.2010 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту № 856, мають двоє малолітніх дітей - доньок, [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Сім»я сторін розпалась остаточно, по причині різних характерів та поглядів на життя, права і обов'язки подружжя. 01.02.2012 р. сторони шлюбні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує формально. Суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох сторін, суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 20.10.2012 р. відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, запис акту № 1091. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте подружнє життя не склалося по причині різних поглядів на життя та різне бачення майбутнього, відсутності взаєморозуміння. З травня 2014 р. шлюбні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує лише формально. Вважає примирення неможливим, після розлучення за домовленістю син проживатиме з нею. Позивач просила позов задовольнити. Сторони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів і поглядів на життя, права та обов'язки подружжя, відсутності взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбу. З травня 2014 р. сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує лише формально. Суд дійшов висновку, що подальше спільне приживання та збереження шлюбу сторін неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох подружжя, суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 23.07.2005 р. відділом РАГС по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції, Сумської області, запис акту № 137. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають двох неповнолітній дітей: доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх дев»яти років їхнє сімейне життя поступового погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, ініціює сварки, нерідко у присутності дітей, що тяжко впливає на їх психічний стан, спричиняє як дітям, так і їй душевні страждання. Відмовляється розуміти сутність сімейних проблем, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в родині. На даний момент не припинили вести спільне господарство та сумісне проживання, але глибоко переконана, що немає сенсу підтримувати сімейні відносини. Після розлучення діти проживатимуть з нею. Позивач просить позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох, за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на права та обов»язки подружжя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, взаємної відчуженості та неприязні. З огляду на характер взаємовідносин сторін, їх спільне життя та збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі обох подружжя та суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 24.03.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, запис акту №283. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося по через різні погляди на сім»ю та ведення домашнього господарства, постійно виникали сварки і суперечки, з січня 2009 р. шлюбні відносини припинили. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, оскільки то суперечитиме її інтересам, строк для примирення недоцільним. Спір про поділ спільного сумісного майна відсутній, з відповідачем домовились, що після розлучення син залишиться проживати з нею. Позивач просила позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача на підставі довіреності позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і в порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, враховуючи наступне. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підтверджений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно, по причині різних характерів і поглядів на життя, ведення спільного домашнього господарства, права та обов'язки подружжя, з приводу чого постійно виникали сварки і суперечки, що призвело до припинення шлюбу. З січня 2009 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох подружжя, суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сторони досягли згоди, що після розлучення малолітній син залишається проживати з позивачем. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 24.06.2009 р. відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 689. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO], проте подружнє життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, обов'язки по веденню домашнього господарства та виховання дитини. Відповідач не бажає влаштовуватися на постійну роботу, тимчасові заробітки не дають можливості утримувати родину, особливо дитину, яка через інвалідність з діагнозом ДЦП, спастичний тетрапарез потребує постійних реабілітаційних заходів. Фактично сімейні відносини вони припинили у квітні 2014 р., з того часу проживають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Спору про місце проживання дитини і поділу спільного сумісного майна подружжя немає. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження сім»ї неможливим, оскільки то суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої дитини, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалася остаточно з вини відповідача, який не усвідомив свої обов»язки як подружжя, не відчував відповідальності за утримання сім»ї, не працював, належним чином матеріально не забезпечував, незважаючи на те, що їхня донька, [PERSON], [INFO], потребує внаслідок захворювання постійних реабілітаційних заходів, таке ставлення до родини призвело до відсутності взаєморозуміння та фактичного припинення шлюбних відносин. З квітня 2014 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої доньки сторін, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 25.01.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту №65. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO] р. народження, проте спільне життя стало нестерпним і неможливим по причині постійних конфліктів, суперечок через різні погляди на сім»ю, ведення домашнього господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбу. З літа 2015 стали проживати порізно, переконалась, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер. Спорів щодо місця проживання дитини, яка проживає з нею, чи/або поділу спільного майна немає. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що з 25.01.2008 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] р. народження. Сім»я сторін розпалась остаточно по причині постійних конфліктів, суперечок через різні погляди на сім»ю, ведення домашнього господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбу. З літа 2015 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved