Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 12 вересня 2013 року близько 02 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21013, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] скоїв дорожньо транспортну пригоду, в результаті якої син позивача, [PERSON], що перебував на пасажирському місці у вказаному автомобілі, загинув. Вироком Обухівського районного суду від 13 грудня 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Оскільки вказаний транспортний засіб знаходиться у власності відповідача, позивач просила стягнути з нього 50000 грн. в відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що діями відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, що призвели до скоєння ДТП, їй завдано глибоких душевних страждань. Просила позов задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач, як володілець транспортного засобу за участю якого сталося ДТП, неправомірно передав автомобіль засудженому, який не мав посвідчення водія, з вини якого і трапилась дорожньо-транспортна пригода 02 вересня 2013 року, тобто [PERSON] фактично сприяв її вчиненню. Відповідач та представник відповідача щодо задоволення позову заперечили, вважаючи його безпідставним. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали цивільної та кримінальної справ, суд встановив наступне. 12 вересня 2013 року, близько 02 години 00 хвилин, [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21013, реєстраційний номер [NUMBER], проїжджаючи відрізок дороги із заокругленням в право, що поблизу с.Семенівка, Обухівського району, Київської області, в порушення п. 2.1.а), 2.3.б), 2.9.а), 12.1. Правил дорожнього руху України, був не уважний до дорожніх обставин, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість для свого руху, у наслідок чого втративши контроль над керуванням автомобіля, виїхав на ліве по напрямку свого руху узбіччя, а в подальшому допустив з'їзд в кювет, де сталося перекидання автомобіля. В результаты даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир, який знаходився у вказаному транспортному засобі син позивача [PERSON], загинув. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року даний вирок залишено без змін. З матеріалів справи вбачається, що засудженому [PERSON] посвідчення водія не видавалось. Згідно інформації Центру ДАІ з обслуговування м.Обухів та Обухівського району автомобіль ВАЗ 21013 державний номер [NUMBER], станом на 12 вересня 2013 року зареєстрований за [PERSON] Відповідачем та його представником визнається та не ставиться під сумнів, що ключі та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу 12.09.2013 року знаходились у [PERSON] За клопотанням представника позивача до участі у справі залучено власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВАЗ [PERSON], який в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на ст.1167, 1168 та 1187 ЦК України. У відповідності зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановивши вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормі закону та не підлягають задоволенню, оскільки власником транспортного засобу ВАЗ 21013 державний номер [NUMBER] є [PERSON], винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 12 вересня 2013 року визнано винним [PERSON]. Суд не погоджується з доводами позивача про винність у ДТП [PERSON], оскільки вони доказово не обґрунтовані. Позивач заявив вимоги лише до відповідача [PERSON], до інших осіб вимоги в межах судового розгляду представник позивача заявляти відмовився. За таких обставин, у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed