Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2019 року. Позивач зазначає, що від вказаного шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , 2012 р.н.,яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Також позивач зазначає, що самостійно належний рівень життя та розвитку дитини вона забезпечити не може, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів доходу, оскільки працює в Державному пожежно-рятувальному загоні № 9 Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Донецькій області. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з лютого 2020 року і до повноліття дитини. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, за участю її представника - адвоката Оніпко Н.О., позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Оніпко Н.О. в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також повідомила суду, що позивач підтверджує отримання з боку відповідача аліментів за період з лютого по квітень 2020 року, фактично аліменти за цей період сплачені відповідачем, і не заперечує проти стягнення аліментів з відповідача починаючи з травня 2020 року, відкоригувати позовні вимоги позивач не може, оскільки зменшення розміру позовних вимог можливо до початку судового засідання по справі при розгляді справи в спрощеному позовному порядку. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами щодо стягнення аліментів погодився, але просив проводити з нього стягнення починаючи з травня 2020 року, оскільки він добровільно сплатив аліменти на користь позивача на утримання доньки за період з лютого по квітень 2020 року шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача, на підтвердження чого надав копії банківських квитанцій АТ «КБ « Приватбанк». Окрім того, відповідач зазначив, що у травні 2020 року він також перерахував грошові кошти позивачу на утримання дитини, проте ці гроші позивач повернула йому. Відповідач просив врахувати суд при ухваленні рішення, що ним добровільно надавалася матеріальна допомога на утримання дитини, на підставі чого просив суд визначити початок строку стягнення аліментів з нього з травня 2020 року, а не з моменту звернення позивача до суду. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 21 червня 2012 року було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 83 від 21 червня 2012 року (а.с. 2). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 14.05.2019 року (а.с. 3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 288 від 18 жовтня 2012 року (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 1987 р.н., про що свідчить довідка № 16-01-08/1783, видана 17.02.2020 року Відділом реєстрації Добропільської міської ради (а.с. 4). В судовому засіданні відповідач суду повідомив, що на сьогоднішній час він за цією адресою не проживає, а проживає в м.Мирноград Донецької області. Відповідачем по справі було надано до суду довідку про доходи № 04/1568, видану 29.05.2020 року 9 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, з якої вбачається, що сукупний розмір доходу [PERSON] , який працює командиром відділення ДПРЧ-52, за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року склав 82689,27 грн. З наданої довідки судом також вбачається, що розмір нарахованого доходу відповідачу за місцем роботи за період з лютого по квітень 2020 року склав 43526,83 грн. Окрім того, відповідачем було надано до суду копії квитанцій про переказ грошових коштів позивачу [PERSON] , зокрема, за 21.02.2020 року - 3000,00 грн. (а.с. 35 зв.), за 20.03.2020 року - 3000,00 грн. (а.с. 37 зв.), за 24.03.2020 року в сумі 2000,00 грн. (а.с. 32), за 22.04.2020 року - 3000,00 грн. (а.с. 38). Таким чином, загальна сума перерахованих відповідачем грошових коштів позивачу за період з лютого по квітень 2020 року становить 11000,00 грн., що більше ніж 1/4 частини від отриманого відповідачем заробітку за період з лютого по квітень 2020 року без врахування необхідних утримань налогів та зборів. З наведеного вбачається, що відповідачем дійсно перераховувалися грошові кошти відповідачу, що підтвердила також в судовому представник позивача, і розмір перерахованих відповідачем грошових коштів добровільно на рахунок позивача відповідає розміру аліментів, заявленому позивачем до стягнення. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що протягом періоду з лютого по квітень 2020 року відповідачем фактично добровільно виконувалися аліментні зобов`язання, про що свідчать копії квитанцій, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням принципів цивільного судочинства, а саме розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] підлягають задоволенню, починаючи з травня 2020 року, оскільки за період з лютого 2020 року до квітня 2020 року аліменти сплачені відповідачем добровільно. Слід також зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial