Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 20 червня 2018 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. З серпня 2018 року разом не проживають, і його місце знаходження позивачу невідоме. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Їхній з відповідачем шлюб фактично припинив існування. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Тому просила розірвати шлюб, укладений нею з відповідачем, зареєстрований 20 червня 2018 року у Шевченківському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №813. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. В день розгляду справи позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що на розірвання шлюбу згоден. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20 червня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення вона не згодна. На час розгляду справи вона позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що склались між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати.

Outcome: approved