Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.04.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00007690, за яким було застраховано транспортний засіб «AUDI Q7», номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 18.07.2017 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Херсон, дачний кооператив «Дорожній», біля дачної ділянки № [NUMBER] , вчинила умисне пошкодження зазначеного транспортного засобу, шляхом підпалу. По даному факту відкрите кримінальна провадження №1201723003002824 за ст.194 ч.2 КК України, а транспортний засіб доставлений на майданчик тимчасового затримання. 19.07.2017 року транспортний засіб було оглянуто суб`єктом оціночної діяльності за замовленням відповідача разом із аварійним комісаром. Внаслідок огляду фактично було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу не менше за його ринкову вартість, оскільки має місце фізичне знищення транспортного засобу. 20.07.2017 року була подана заява про настання страхової події за адресою Херсонської філії відповідача. 19.09.2017 року слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області було вилучено ключ та свідоцтво про реєстрацію від зазначеного транспортного засобу. Відповідно до умов пункту 15.7 договору №FO-00007690, відповідач повинен був прийняти рішення про виплату страхового відшкодування протягом 10 календарних днів, в строк з 20.07.2017 року до 03.08.2017 року; відповідно до умов пункту 15.10.1 договору №FO-00007690, страхове відшкодування повинно було бути виплачено протягом 15 робочих днів, в строк до 24.08.2017 року. З урахуванням несплати відповідачем до теперішнього часу страхового відшкодування в розмірі 810\~000,00 грн., позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 810\~000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2017 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору. 11.12.2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Наталія Вікторівна про визнання довіреності та договору добровільного страхування наземного транспорту недійсними, в якому просить визнати недійсною довіреність від 05.04.2017 року, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Н.В. за реєстровим №1044; визнати недійсним договір добровільно страхування наземного транспорту №FO-00007690 від 27.04.2017 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група ТАС» та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» витрати по оплаті судового збору в розмірі 3200 грн. Свої вимоги обґрунтувало тим, що [PERSON] на підтвердження свого страхового інтересу для укладення договору страхування разом з заявою на страхування надала страховику довіреність від 05.04.2017 року, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Н.В. за реєстровим №1044. Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] має право експлуатувати, керувати та розпоряджатися транспортним засобом «AUDI Q7», реєстраційний номер [NUMBER] , підписувати правочини, укладати цивільно-правові угоди (договори страхування), одержувати та сплачувати по таким угодам грошові суми. 27.04.2017 року на підставі заяви на страхування між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00007690 відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Audi Q7», д/н [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , рік випуску 2008. 01.08.2017 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» з заявою, якою підтвердив, що він з [PERSON] не знайомий. Генеральну довіреність по автомобілю «Audi Q7», д/н [NUMBER] нікому не надавав, у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. ніколи не був. З моменту втрати контролю над автомобілем «Audi Q7», д/н [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перебувало у [PERSON] , а 01.08.2017 року вилучене слідчим Семеновим В.А. Оскільки, [PERSON] не надавав [PERSON] права експлуатувати, керувати та розпоряджатися зазначеним транспортним засобом, підписувати правочини, укладати договори страхування, то у [PERSON] не було майнового (страхового) інтересу щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом «Audi Q7», д/н [NUMBER] . Отже, у [PERSON] був відсутній страховий інтерес, який є обов`язковим елементом страхових відносин. Таким чином, коли автомобіль «Audi Q7», д/н [NUMBER] , згорів внаслідок пожежі, [PERSON] не понесла жодних збитків, тому що не була власником та користувачем зазначеного автомобіля. Згідно договору страхування страхувальником та вигодобувачем є [PERSON] ; предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Audi Q7», д/н [NUMBER] . З оспорваного договору вбачається, що він був укладений відповідачем саме від свого імені, а не від імені власника автомобіля. Відповідач також не був наділений повноваженнями на укладення договору страхування від імені власника автомобіля, тому наявні підстави для визначення оспорюваної довіреності недійсною. Згідно Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.12.2017 року встановлено, що легковий автомобіль «Audi Q7», д/н [NUMBER] , з 03.03.2008 року по 08.02.2018 року перебував у заставі ЗАТ «Альфа-Банк» згідно договору застави від 29.02.2008 року. Отже, власник зазначеного автомобіля не мав права передавати його у користування [PERSON] без згоди ЗАТ «Альфа-Банк». [PERSON] у своїй заяві від 01.08.2017 року зазначив, що він з [PERSON] не знайомий та не передавав їй права користуватися вищевказаним автомобілем. Крім вищевикладеного, позивач просить визнати спірний договір страхування з окремої додаткової підстави, а саме на підставі ч.1 ст.998 ЦК України, ст.29 Закону України «Про страхування». В заяві на страхування від 27.04.2017 року [PERSON] заявила на страхування вказаний транспортний засіб та підписала декларацію, відповідно до якої обізнана з умовами страхування та правилами добровільного страхування наземного транспортного засобу, на підставі яких просить укласти договір страхування, заявила, що надана нею інформація щодо предмету страхування є повною, достовірною та дійсною. При огляді 27.04.2017 року транспортного засобу представником страховика, останнім було ідентифіковано т/з по даним вказаним [PERSON] в заяві на страхування, оскільки дослідження VIN-код т/з, який заявляється на страхування на предмет його автентичності виходило за межі його компетенції, і є прерогативою кримінальної експертизи. Згідно Витягу з кримінального провадження №12015230020004596 від 15.11.2015 року з правовою кваліфікацією ст.194 ч.2 КК України розпочате розслідування кримінального правопорушення з фабуло: «15.11.2015 року близько 04:00 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Херсон, вул.Вуйкова, 19, вчинила умисне пошкодження автомобіля «Audi Q7», д/н [NUMBER] , 2008 року випуску, що належить [PERSON] , [INFO] , шляхом підпалу в результаті чого спричинила потерпілому матеріальну шкоду. Сума збитку встановлюється». Актом про пожежу від 15.11.2015 року підтверджується знищенням зазначеного автомобіля. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 18.11.2015 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] та фотографій до нього встановлено, що т/з згорів повністю та відновленню не підлягає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги з зустрічними позовними вимогами під єдиним номером №766/18177/17. 22.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, якою просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 688250,00 грн. та витрати на проведення експертних досліджень 4 175,60 грн. 19.06.2018 року та 27.11.2018 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» подав відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву, а також зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки подія, яка трапилася, не може бути визнана страховим випадком тому, що [PERSON] не є власником та законним користувачем автомобіля та не довела, що їй заподіяно збитків через пошкодження застрахованого транспортного засобу. Відзив обґрунтований тим, що позивач не надав страховику документи, передбачені пунктами 14.4, 14.5, 14.8 «В», а саме свідоцтво про реєстрацію ЗТЗ, документ, що підтверджує вартість відновлювального ремонту, оригінал свідоцтва про реєстрацію ЗТЗ та повний комплект ключів від ЗТЗ, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому, до вилученого у [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вносилися зміни та встановити первинний зміст його неможливо, що встановлено Висновком експертів НДІСЕ від 19.06.2018 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2018 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2018 року здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження з викликом сторін в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20.03.2020 року відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] надав до суду письмові пояснення. В поясненні зазначив, що він з [PERSON] не знайомий. Генеральну довіреність по автомобілю «Audi Q7», д/н [NUMBER] , нікому не давав, у приватного нотаріуса [PERSON] ніколи не був. Автомобіль «Audi Q7», д/н [NUMBER] , вибув з власності [PERSON] в 2012 року в результаті угону в м.Києві, в той час коли відповідач перебував за межами України. З моменту втрати контролю над зазначеним автомобілем свідоцтво про реєстрацію т/з перебувало у [PERSON] , а з 01.08.2017 року вилучене слідчим Семеновим В.А. Також, зазначив, що після ознайомлення з довіреністю, яка видана приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Н.В. від 05.04.2017 року, повідомив, що підпис на даній довіреності виконаний не ним, прізвище останнього написано з помилками та не його почерком. Також, зазначив, що в м.Херсоні жодного разу не був. Представник позивача за первісним позовом представник відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача за первісним позовом представник позивача за зустрічним позовом первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зустрічні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.04.2017 року між [PERSON] та АТ «СГ «ТАС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00007690, за яким було застраховано транспортний засіб «AUDI Q7», номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] [PERSON] на підтвердження свого страхового інтересу для укладення договору страхування разом з заявою на страхування надала страховику довіреність від 05.04.2017 року видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Н.В. за реєстровим №1044. Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] має право експлуатувати, керувати та розпоряджатися транспортним засобом «AUDI Q7», реєстраційний номер [NUMBER] , підписувати правочини, укладати цивільно-правові угоди (договори страхування), одержувати та сплачувати по таким угодам грошові суми. 18.07.2017 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Херсон, дачний кооператив «Дорожній», біля дачної ділянки № [NUMBER] , вчинила умисне пошкодження зазначеного транспортного засобу, шляхом підпалу. По даному факту відкрите кримінальна провадження №1201723003002824 за ст.194 ч.2 КК України, а транспортний засіб доставлений на майданчик тимчасового затримання, що підтверджується актом про пожежу від 18.07.2017 року та Витягом з кримінального провадження №1201723003002824 від 18.07.2017 року. 20.07.2017 року [PERSON] була подана заява за адресою Херсонської філії відповідача про настання страхової події, що відбулася 18.07.2017 року. 01.08.2017 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» з заявою, в якій зазначив, що він з [PERSON] не знайомий. Генеральну довіреність по автомобілю «Audi Q7», д/н [NUMBER] нікому не давав, у приватного нотаріуса Шевченка ніколи не був. З моменту втрати контролю над автомобілем «Audi Q7», д/н [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перебувало у [PERSON] , а 01.08.2017 року вилучене слідчим Семеновим В.А. 19.09.2017 року слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області було вилучено ключ та свідоцтво про реєстрацію від зазначеного транспортного засобу. Згідно Витягу з кримінального провадження №12015230020004596 від 15.11.2015 року з правовою кваліфікацією ст.194 ч.2 КК України розпочате розслідування кримінального правопорушення з фабуло: «15.11.2015 року близько 04:00 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Херсон, вул.Вуйкова, 19, вчинила умисне пошкодження автомобіля «Audi Q7», д/н [NUMBER] , 2008 року випуску, що належить [PERSON] , [INFO] , шляхом підпалу в результаті чого спричинила потерпілому матеріальну шкоду. Сума збитку встановлюється». Актом про пожежу від 15.11.2015 року підтверджується знищенням зазначеного автомобіля. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 18.11.2015 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] та фотографій до нього встановлено, що т/з згорів повністю та відновленню не підлягає. Згідно Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.12.2017 року встановлено, що легковий автомобіль «Audi Q7», д/н [NUMBER] , з 03.03.2008 року по 08.02.2018 року перебував у заставі ЗАТ «Альфа-Банк» згідно договору застави від 29.02.2008 року. Висновком експерта №139ТЗ від 07.08.2017 року Херсонського науково-дослідного експертно-кримінального центру, за результатами судової криміналістичної експертизи, призначеної в кримінальному провадженні №12015230020004596 встановлено, що ідентифікаційний номер [NUMBER] , наданого на дослідження автомобіля «Audi Q7» є первинним, нанесеним у заводських умовах та змінам не піддавався. 07.08.2017 року AT «CT «ТАС» було подано заяву про кримінальне правопорушення, оскільки в діях [PERSON] вбачається склад злочину передбачений ч.4 ст.190 КК України. 09.08.2017 року згідно Витягу з кримінальної о провадження № 12017230030003202 на підставі вказаної заяви Дніпровським відділенням поліції Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області було внесено до ЄРДР інформацію про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, та розпочато досудове слідство у кримінальному провадженні. 04.10.2017 року слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Сменовим В.О. направлено приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Н.В. вимогу за вих.№9243/36.1 про припинення дії довіреностей, згідно якого повідомляється: «Допитавши [PERSON] та його представника [PERSON] було встановлено, що ніхто з них не здійснював нотаріальних дій стосовно автомобіля Audi Q7, д/н [NUMBER] , на користь третіх осіб. До того ж перевіривши документацію було встановлено, що вищезгадані особи не могли знаходитись в Херсоні в момент посвідчення довіреностей». Згідно протоколу допиту свідка від 01.08.2017 року та письмових пояснень відповідача [PERSON] , власник автомобіля [PERSON] зареєстрований, проживає та працює в м.Дніпро. [PERSON] наголосив, що автомобіль Audi Q7, д/н [NUMBER] , вибув з його власності в 2012 року в результаті угону в м.Києві, в той час, коли власник перебував за межами України, а автомобіль перебував у користуванні поручителя [PERSON] . За показаннями, що отриманні в результаті допиту [PERSON] в м.Херсоні він ніколи не був, громадянку [PERSON] та [PERSON] не знає. Крім того, ознайомившись з копією довіреності від 05.04.2017, [PERSON] наголосив, що підпис у довіреності виконаний не ним, прізвище написано з помилками та не його почерком. З листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. від 13.10.2017 року №157/01-16, вбачається, що 05.10.2017 року припинено дію довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей, посвідчених 05.04.2017 року за реєстрованими №1044,1045. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно преамбули Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року N85/96-ВР цей Закон регулює відносини у сфері страхування та в пункті 6 ч.4 ст.6 Закону відносить страхування наземного транспорту до добровільного страхування. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються згідно вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно ч.4 ст.16 Закону України «Про страхування» умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору - є обов`язковими (суттєвими) умовами договору страхування. Згідно ч.2 ст.989 ЦК України та ч.2 ст.21 Закону України «Про страхування» інші обов`язки страхувальника встановлюються умовами договору страхування. Пунктом 14 Договору встановлено «Перелік документів, які страхувальник зобов`язаний надати страховику при настанні події, заявленій як страховий випадок», серед яких: 14.4. свідоцтво про реєстрацію ЗТЗ, 14.5 документ, що підтверджує вартість відновлювального ремонту, 14.8. «в» оригінал свідоцтва про реєстрацію ЗТЗ та повний комплект ключів від ЗТЗ. Згідно п.14.11 Договору документи надаються страховику у формі оригінальних примірників або завірених належним чином копій. Згідно п 15.7 Договору страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, про що складає страховий акт, протягом 10 робочих днів з дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, передбачених розділом 14 цього договору. З матеріалів справи встановлено, що позивач не надав відповідачу наступні документи: заяву на виплату страхового відшкодування (п.14.1 договору); свідоцтво про реєстрацію ТЗ (п.14.4 договору); документ, що підтверджує вартість відновлювального ремонту (п. 14.5 договору); оригінал свідоцтва про реєстрацію ЗТЗ та повний комплект ключів від ЗТЗ (пп. «В» п.14.8 договору). Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування за фактом подання лише заяви про настання події не ґрунтується на умовах договору страхування та нормах чинного законодавства України. Суд не приймає доводи позивача про те, що вона належним чином виконала усі зобов`язання за договором страхування та подала страховику усі передбачені п.14 договору документи, оскільки зазначене не підтверджене жодним доказом. Неподання страховику передбачених п.14 договору документів унеможливило прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті відповідно до п.15.7 договору. Пунктом 14.4 Договору страхування сторонами погоджено, що страхувальник зобов`язаний надати страховику свідоцтво про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, але позивач вказаного обов`язку не виконав, оскільки 19.09.2017 слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області у позивача вилучене свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №9644/9645/18-33 від 19.06.2018 року, свідоцтво про реєстрацію т/з вилучене слідчим у [PERSON] є підробленим. Відповідно до п.15.7 Договору страхування у відповідача не настав обов`язок з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачу, у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язку, передбаченого п.14.4 Договору страхування щодо надання страховику свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, яким як встановлено висновком експертів від 19.06.2018 року позивач не володів, оскільки [PERSON] віддала в матеріали кримінального провадження №12017230030002824 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, до якого вносилися зміни та встановити первинний зміст якого неможливо. Транспортний засіб «Audi Q7», д/н [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , рік випуску 2008, який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Пояснення [PERSON] викладені в заяві від 01.08.2017, протоколі допиту свідка від 01.08.2017 року та поясненнях свідка від 06.05.2020 року, Висновок №82/83/19-32 від 10.01.2019 року та Висновок №9644/9645/18-33 від 19.06.2018 року підтверджують, що [PERSON] , як власник ТЗ Audi Q7, д/н [NUMBER] , не надавав [PERSON] вказаний транспортний засіб у користування та не передавав свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ, а також не підписував довіреність від 05.04.2017 року за реєстровим №1044 на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про реєстрацію т/з вилучене слідчим у [PERSON] згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №9644/9645/18-33 від 19.06.2018 року є підробленим. Підпис у довіреності, яка зареєстрована в реєстрі за №1044 від 05.04.2017 року, за висновком №82/83/19-32, за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 10.01.2019 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування. Згідно ч.17 ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. Враховуючі встановлені у справі обставини, між сторонами у справі виникли страхові правовідносини, а саме правовідносини майнового страхування. Згідно зі статтями 5, 6 Закону України «Про страхування» таке страхування належить за формою до добровільного, а за видом - до страхування наземного транспорту (крім залізничного). Частиною 5 ст.6 Закону України «Про страхування» визначено, що характеристику та класифікаційні ознаки видів добровільного страхування визначає уповноважений орган. Відповідно до підпункту 3.6. п.3 Характеристики та класифікаційних ознак видів добровільного страхування, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року №565, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2010 №1119/18414, страхування наземного транспорту (крім залізничного) - вид страхування, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, у тому числі причепом до нього, та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення. Даний вид страхування передбачає обов`язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування шляхом відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування (вигодонабувачу), збитку, понесеного ними у зв`язку з пошкодженням, знищенням або втратою застрахованого наземного транспортного засобу, у тому числі причепа до нього, та всіх видів транспортних засобів спеціального призначення, а також, якщо це передбачено правилами та договором страхування, додаткового обладнання до них. З наведених законодавчих положень вбачається, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування настає у разі страхового випадку, пов`язаного із заподіянням збитків страхувальнику (вигодонабувачу) через пошкодження, знищення або втрату застрахованого наземного транспортного засобу. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом, не будучи власником автомобіля та законним його користувачем, не довів, що саме йому заподіяно збитків через пошкодження застрахованого транспортного засобу, не надав доказів на право вимагати відшкодування завданої матеріальної шкоди автомобілю належного третій особі. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне. Згідно Висновку №82/83/19-32 за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 10.01.2019 року встановлено, що підпис у довіреності від 05.04.2017 року, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Шевченко Наталією Вікторівною за реєстровим №1044, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Встановлені обставини свідчать про те, що [PERSON] не підписував оспорювану довіреність на ім`я [PERSON] , а відтак у нього не було волевиявлення на її видачу, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України оспорювана довіреність є недійсною. Згідно ч.1 ст.998 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі якщо його укладено після страхового випадку. Згідно п.2 ст.21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Як встановлено з матеріалів справи, автомобіль «Audi Q7», д/н [NUMBER] , був знищений внаслідок пожежі, яка трапилася 15.11.2015 року. Власник транспортного засобу «Audi Q7», д/н [NUMBER] , добровільно не надав [PERSON] транспортний засіб у керування та не передав реєстраційний документ на нього. Згідно п.2 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування». Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» загальні умови і порядок здійснення страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються згідно вимог цього Закону. Згідно ст.16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно зі ст.994 ЦК України, ст.22 Закону України «Про страхування» права та обов`язки страхувальника можуть перейти до третіх осіб лише за згодою страховика. Згідно п.17.3 спірного договору страхування, дія договору припиняється з дати переходу права власності на ЗТЗ до іншої особи у випадку зміни власника ЗТЗ». На підставі вищевикладеного, так як [PERSON] не була законним власником чи законним набувачем транспортного засобу «Audi Q7», д/н [NUMBER] , остання не мала права укладати договір страхування наземного транспорту, будь-яких збитків в результаті настання страхового випадку [PERSON] не зазнавала і не могла зазнати, тому не може бути вигодонабувачем. Позивач не наділений повноваженнями на укладення договору страхування. Отже, зміст договору страхування суперечить вимогам ч.1 ст.98 ЦК України, ст.29 Закону України «Про страхування, а тому на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України його слід визнати недійсним. Отже, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~група «ТАС»судові витрати\~по сплаті\~судового зборуу розмірі 3200,00 гривень.

Outcome: approved