Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстраційного обліку до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вона - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.10.2008 року. Вказує, що у даній квартирі зареєстрований окрім неї відповідач [PERSON], який з 2008 року в даній квартирі фактично не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей відповідача також немає. При цьому відповідач також не оплачує комунальні послуги та не несе експлуатаційні витрати. Позивачка стверджує, що таким чином порушуються її права, а тому вона вимушена звернутись до суду. На основі наведеного позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку з квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду судом справи від неї надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що проживає [ADDRESS] приблизно з 1981 року з перервами. Останні 6 років проживає за вказаною адресою постійно. З позивачкою знайомий добре, знає її з дитинства, завжди підтримував нормальні стосунки. Раніше у квартирі [ADDRESS] проживали батьки позивачки, які згодом померли та вона залишилась проживати одна за цією адресою. Ствердив, що конфліктів, сварок між позивачкою та її братом (відповідачем) за останні 6 років він не спостерігав, відповідача за спірною адресою також не бачив, останній там не живе. При цьому, йому здається що бачив колись відповідача у місті Чернівці. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі вказаного будинку. За вказаною адресою проживає постійно з 1991 року. З позивачкою підтримує нормальні сусідські відносини. Раніше у квартирі №24 також жили батьки позивачки, з якими свідок у останні 10 років познайомилась ближче у зв'язку з тим, що свідок по суті стала старшою по їхньому під'їзду та постійно ходила по квартирах особисто вирішувати питання опалення, каналізації, встановлення вхідних дверей до під'їзду, на що збирала з кожного кошти. Ствердила, що за останні 10 років брата позивачки вона особисто не бачила, його речей в цій квартирі також не має. Зі слів самої позивачки та її тітки [PERSON], відповідач був тричі судимий. Також свідок вказала, що оскільки проживає на першому поверсі, то пересікається з усіма мешканцями під'їзду, спілкується також з усіма мешканцями та за останні 10 років відповідача жодного разу не бачила. Також ствердила, що у квартирі №24 ніяких скандалів чи сварок не спостерігала. Що стосується акту ЖРЕПу №4 від 04.04.2016 року, то свідок пояснила, що представники ЖРЕПу безвідповідально ставляться до складання такого роду актів. А також вважала, що мешканці, які підписували цей акт, могли побоюватись відповідача, який є особою неодноразово судимою та реально відбував покарання. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.10.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №47818 (а.с.8). Зазначена обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №53428297 від 17.02.2016 року (а.с.9). Як вбачається з довідки КЖРЕП №4 від 30.03.2016 року за №583 за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.13). Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує і той факт, що допитані в судовому засіданні свідки (сусіди) [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не проживає по зазначеній адресі близько 6-ти років. Будь-яких перешкод у проживанні в спірній квартирі - йому ніхто не створював. При цьому, суд вважає, що наявному в матеріалах справи акту від 04.04.2016 року, слід дати критичну оцінку, враховуючи пояснення свідків з приводу його складання, а також враховуючи той факт, що відомості цього акту ґрунтуються на показах свідків однієї квартири. Крім цього, як вбачається з зазначеного акту - сусіди з інших квартир від підпису відмовились. За наведених обставин, суд вважає, що цей письмовий доказ - не може бути належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім»ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі позивачки, то зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, або правої користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення частково, а саме в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial