Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою в суд до відповідача [PERSON], та просить розірвати їх шлюб, який був зареєстрований 29.01.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 12. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різноманітність поглядів на життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки, непорозуміння, які переростали у довготривалі конфлікти. Напружені відносини між ними призвели до того, що вони віддалились один від одного, стали практично чужими людьми, у зв'язку з чим на протязі одного року проживають окремо один від одного. Вона твердо переконана, що здорової та міцної сім'ї у них не буде, а тому вирішила розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій відзначила, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не привів, просить суд дану справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій відзначив, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не привів, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить дану справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 29.01.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 12, що стверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.01.2011 року. Від даного шлюбу між сторонами у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є малолітнім та знаходиться на утриманні позивача. Беззаперечно встановлено той факт, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалась, існує лише формально, так як вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, проживають оремо один від одного, позивач твердо переконана, що міцної сім'ї у них не буде та примирення між ними неможливе. Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Наданий судом термін для примирення між сторонами до позитивного результату не привів, позивачка поновлювати сімейні стосунки не бажає, а відповідач в свою чергу не представив суду доказів та не навів суду жодних обставин за яких можливе примирення з позивачкою і що для цього він готовий робити. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, є недоцільним та неефективним. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, а тому позов слід задоволити. На підставі викладеного,

Outcome: approved