Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 07 листопада 2015 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №302. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.11.2015р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя. Почуття любові та взаємо порозуміння між ними втрачені. З кінця 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. Їх шлюб існує формально, сімя давно розпалася, будь-які подружні відносини припинились, примирення та збереження сімї є неможливим. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 21 грудня 2017 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 13 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 07 листопада 2015 року уклали шлюб, який зареєстрований Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №302, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 328191, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились; спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~статті 497 Цивільного процесуального кодексу України підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1\~ст.2 цього Кодексу\~цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. ст. 75-77). Ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно роз'яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, тому, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак, шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України,\~та

Outcome: approved