Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], і уточнивши позовні вимоги просила суд визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] наступним чином: [PERSON] виділити в користування наступні приміщення: 2-5, 2-4, 2-1, V, 2-2, 2-3 з окремим виходом; [PERSON] виділити в користування наступні приміщення: І, ІІ, 1-1, 1-2, 3-1, 3-2, VІ з окремим виходом; [PERSON] виділити в користування наступні приміщення: 1-3, 3-5, 3-4, 3-3 з окремим виходом. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатських послуг від 02 червня 2014 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. Окрім позивача в будинку проживають її діти - відповідачі по справі, які не надають [PERSON] допомоги в оплаті комунальних послуг, у зв'язку із чим виникла необхідність визначити порядок користування житловим будинком. В позасудовому порядку спір вирішити неможливо, оскільки відповідачі не являються до нотаріуса для укладення відповідного договору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свої позиції щодо позовних вимог суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до наступного. З витягу про державну реєстрацію прав № 32761231 від 03 січня 2012 року вбачається, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 грудня 2011 року 12 Харківською державною нотаріальною конторою, належить будинок [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника житла належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексі України, а саме: другий з подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника житла може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і в ведуть з ним спільне господарство. Позивач [PERSON] як на підставу для визначення судом порядку користування житловим будинком [ADDRESS], посилається у позові на свій похилий вік та невеликий розмір пенсії, через що вона не може самостійно сплачувати рахунки за комунальні послуги. Проте, відповідно до положень ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Доказів недосягнення сторонами по справі такої угоди суду не надано. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Проте, суду в межах розгляду даної справи не доведено, у чому саме полягає порушення прав позивача з боку відповідачів. Оскільки твердження представника позивача про вимушеність самостійно оплачувати комунальні послуги та небажання відповідачів вирішити спір в позасудовому порядку, не підтверджується жодним доказом по справі. Статтями 316, 317, 319 ЦК України закріплено, що право власності здійснюється особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, місця проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 405 ЦК України передбачено, що житлове приміщення, яке мають право зайняти члени сім'ї власника будинку, визначається власником будинку. У судовому засіданні встановлено, що сторонами по справі фактично досягнуто згоди про порядок користування житловим будинком [ADDRESS], в зв'язку із чим права позивача судового захисту не потребують. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 156, 160, 162 ЖК України,

Outcome: dismissed