Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу). Позивач зазначила, що вона погоджується з пропозицією відповідача. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис №455. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №52 від 26.01.2010 року. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми-3, виданої КК «Центр Комунального сервісу» від 14 грудня 2016 року (а.с. 15). Судовим розглядом встановлено, що дитина повністю знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, враховуючи обставини, повідомлені сторонами в судовому засіданні, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видв заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімумум для дитинив відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 08.11.2016 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640, 00 грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial