Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою про визнання заповіту недійсним. В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме: визнати факт родинних відносин між [PERSON] (який помер [INFO], свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року) та [PERSON] ([INFO]), яка є двоюрідною племінницею померлого, визнати недійсним заповіт від 17.04.2004 року, який посвідчений Фурсою Тетяною Андріївною, секретарем Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за № 91, усунути від спадщини [PERSON] (який помер [INFO], свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року), наступних осіб: [PERSON] (Зареєстрована за адресою: [ADDRESS]), [PERSON] (зареєстрована за адресою [ADDRESS]). Відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю. Представником [PERSON] було подано заяву про поновлення строку на прийняття спадщини [PERSON] 01.09.2014 року [PERSON] подано заяву про відмову від позову про встановлення факту проживання однією сім'єю. 05.09.2014 року представником [PERSON] подано заву про відмову від заявлених позовних вимог. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] відмовилися від позовних вимог в частині усунення від спадщини [PERSON] та [PERSON]. В іншій частині позову позивач та представник вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не прибув, попередньо направив клопотання про відкладення розгляду. Позивач та його представник вважають за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника Кременчуцької міської ради Полтавської області. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року), який на день смерті проживав [ADDRESS]. За життя [PERSON] власних дітей не мав. [PERSON], є спадкоємицею двоюрідного дядька, - [PERSON], який помер. Будучи спадкоємцем 5 черги після свого двоюрідного дядька [PERSON] у встановленому чинним законодавством порядку звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області [PERSON] ([ADDRESS]) та в порядку, встановленому ст.. 1269, 1270 ЦК України було подано заяву про прийняття спадщини, для оформлення спадщини за законом, оскільки останньою була заведена спадкова справа № 19/2013 після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ступінь споріднення визначається наступним чином: Бабуся [PERSON], була рідною сестрою [PERSON] (матері [PERSON]). Батько [PERSON]- [PERSON] був двоюрідним братом [PERSON] (спадкодавця, який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року)). [PERSON] є донькою [PERSON], який приходився двоюрідним братом [PERSON] (спадкодавця, який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року)). Таким чином, [PERSON] є двоюрідною племінницею [PERSON] (спадкодавця, який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2013 року)). Під час оформлення заяви з'ясувалося, що в заявника не вистачає документів підтверджуючих споріднення з спадкодавцем, а саме - свідоцтва про народження бабусі позивача - [PERSON], матері [PERSON]. Наведене унеможливлює підтвердження родинних відносин сестер [PERSON] та [PERSON], а відтак і споріднення [PERSON] з двоюрідним дядьком [PERSON], що робить неможливим оформлення [PERSON] спадщини після нього. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 в п.2 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив наступне: «Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.» Документи синагог та раввінатів, а також метричні книги православних церков м. Кременчук Полтавської губернії до Державного архіву Полтавської області не надходили, а тому Державний архів Полтавської області (лист від 15.10.2013 року №06-13/505-1) не може підтвердити метричні дані про народження [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Архівний відділ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області також повідомив про відсутність в його розпорядженні метричних даних [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), (лист від 02.09.2013 року № 275/01-26). Про те, що [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) є рідними сестрами свідчать їх прізвище та по батькові записані в свідоцтві про народження [PERSON] (копія свідоцтва про народження №343) та (копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26 листопада 1927 року), де зазначено прізвище «[PERSON]» та по-батькові «[PERSON]». Родинний зв'язок також підтверджується копіями документів доданими до позовної заяви. Суд також бере до уваги в якості доказів матеріали кримінальної справи (провадження № 42013180090000359), зокрема протоколи допитів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] є племінницею [PERSON]. Судом також встановлено, що секретарем Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області Фурсою Тетяною Андріївною було зареєстровано та посвідчено заповіт від 17.04.2004 року (в реєстрі за № 91) де заповідачем зазначений [PERSON], який заповідає на випадок своєї смерті квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - [PERSON]. При цьому, заповіт від 17.04.2004 року, який посвідчений Фурсою Тетяною Андріївною, секретарем Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 91, є не підписаним з боку заповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» посвідчення заповітів і доручень, прирівняних до нотаріальних, може провадитись особами, вказаними у статті 40 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії - посвідчують заповіти (крім секретних). Аналогічна норма міститься і Цивільному кодексі України. Так, згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Також, відповідно до п. 1 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії - посвідчують заповіти. Статтею 56 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 11, 12 ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України при посвідченні заповітів, довіреностей та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів громадян, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. При посвідченні заповітів чи довіреностей з'ясовується дієздатність громадян та перевіряється правоздатність юридичних осіб, від імені яких посвідчуються довіреності. Крім того, пунктом 13 ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України встановлено, що нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо заповіт, довіреність, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним. Заповіт від 17.04.2004 року, який посвідчений Фурсою Тетяною Андріївною, секретарем Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 91, взагалі не містить власноручного підпису [PERSON] Згідно п. 13 розділу ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи довіреність не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено. Заповіт від 17.04.2004 року, який посвідчений Фурсою Тетяною Андріївною, секретарем Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 91, не містить даних у посвідчувальному написі про неможливість підписання [PERSON] заповіту власноручно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved