Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] - брат позивачки, з 13.05.1992 року зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак фактично не проживає у вказаному будинку з 1992 року. Факт реєстрації останнього за вказаною адресою створює для позивачки ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS]. належить на праві спільної часткової власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 11.03.1999 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2759 від 04.11.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №12163594 від 04.11.2013 року. 1/3 вищевказаної квартири належить на праві спільної часткової власності чоловіку позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 11.03.1999 року. Наведене підтверджується і технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] від 22.07.2013 року. Особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг відкрито на ім'я позивачки. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] є братом позивачки та з травня 1992 року по теперішній час не проживає в даному житловому приміщенні, що підтверджується актом про не проживання від 12.09.2018 року, складений КП БМР ЖЕК№1, однак зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою № 3882 від 11.09.2018 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки не проживає у вказаному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачкою судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved