Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права користування та визнання наймачемі в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в серпні 2004 року вона вселилася до квартири за адресою: [ADDRESS] та мешкала в ній разом з [PERSON], 1973 року народження, з якою вони вели спільне господарство. [PERSON] користувалась квартирою на підставі договору найму, згідно з рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради № 480 від 21.11.1995 р. 29 березня 2005 року позивач погодилась на пропозицію [PERSON] про реєстрацію за адресою: [ADDRESS], про що було внесено запис у відповідні документи. [INFO] в позивача народилась донька - [PERSON], яка також була зареєстрована разом з позивачем. 16 червня 2005 року [PERSON] знялася з реєстрації за вказаною адресою та виїхала у невідомому їй напрямку, до теперішнього часу місце її перебування невідоме. Позивач проживає в квартирі постійно з моменту вселення, дана квартира є єдиним місцем проживання для неї та для її малолітньої дитини. Крім того, позивач несе на собі всі витрати щодо утримання жилого приміщення, сплачує комунальні послуги за місцем проживання. Незважаючи на той факт, що комунальні служби приймають від неї платежі, особисто з позивачем ніхто договір найму житлового приміщення не укладав, пропозиція позивача щодо укладення такого договору була відхилена, оскільки вона не є основним наймачем, а є піднаймачем. Вважає, що оскільки [PERSON] знялась з реєстрації 16.06.2005 року та не проживає у спірній квартирі більш ніж 10 років, а також не оплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири, то вона втратила право на користування квартирою і договір найму житлового приміщення повинен бути розірваним з нею з дня її вибуття. Просила суд визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] та визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму спірної квартири, замість попереднього наймача [PERSON], 1973 року народження. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та пояснила, що [PERSON] її дальня родичка. Коли вони жили разом у спірній квартирі то разом робили покупки, разом робили ремонт. Ніяких договорів з [PERSON] з приводу даної квартири вона не укладала. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги про визнання права користування квартирою та визнати позивача наймачем спірної квартири. Представник відповідача виконкому Димитровської міської ради Маричева Л.П. позов визнала, додавши, що дійсним законодавством передбачено право будь-якого члена сім'ї змінити договір найму та визнати себе наймачем. Представник відповідача КП СЄЗ Єльчищева О.В. позов визнала, підтримала думку представника відповідача виконкому Димитровської міської ради. Представник третьої особи органу опіки та піклування Скрипник Г.С. позов позивача підтримала, оскільки у спірному житлі зареєстрована малолітня дитина, посилаючись на ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно з якою, діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Судом встановлено, що 21.11.1995 року рішенням виконкому № 480 затверджений протокол житлово-побутової комісії № 68 від 01 листопада 1995 року про зміну умов договору найму житлового приміщення, згідно з яким на [PERSON] перероблено особовий рахунок на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим що 28.03.1989 року її свекор [PERSON] виписаний з квартири та втратив право на житло (а.с. 8). 16 червня 2005 року наймач [PERSON], [INFO] виписана з квартири за адресою: [ADDRESS]. У якості піднаймача у квартирі зареєстрована позивач [PERSON], [INFO] та її малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Згідно з довідкою ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» м.Димитрова, позивачем у лютому 2015 року сплачено комунальну послугу за квартиру за адресою: [ADDRESS], за листопад-грудень 2014 року та за січень 2015 року в сумі 242,46 грн. (а.с. 6). Позивач звернулась до виконавчого комітету Димитровської міської ради 03 лютого 2015 року з заявою про визнання права користування житловим приміщенням (а.с. 14-15). На підставі рішення засідання громадської комісії з житлових питань було вирішено внести пропозицію до виконавчого комітету Димитровської міської ради про відмову в наданні згоди КП «Служба єдиного замовника» на зміну договору найму жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON], оскільки на розгляд комісії не надано документи, які підтверджують, що [PERSON] є членом сім'ї [PERSON], або документи, які засвідчують факти постійного спільного проживання [PERSON] з наймачем квартири і ведення з нею спільного господарства (а.с. 13). Вказані обставини та факт проживання позивача у квартирі за адресою: [ADDRESS], був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивача знає з 2004 р., яка мешкає у спірній квартирі приблизно з 2005 р. Позивач мешкала разом з тіткою, ще до народження дитини, як звали тітку - не пам'ятає. Він був у гостях позивача на свята. Коли приходив, там також була тітка. Позивач та тітка мешкали разом. У них був спільний бюджет, вони разом купували продукти харчування, разом купили диван. Куди поділася тітка він не знає, не бачив її приблизно 8-9 років. Позивач казала, що тітка поїхала до РФ. У цій квартирі мешкає тільки позивач з донькою, чужих речей не бачив. Чи є інше житло у позивача, він не знає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що у 2004 р. позивач та [PERSON] стали разом мешкати у спірній квартирі. Потім, коли у [PERSON] народилась донька, [PERSON] виїхала, більше вона про неї нічого не чула. У [PERSON] були співмешканці, але стосунки закінчувалися невдало, зараз вона мешкає тільки з донькою. Позивач та [PERSON] вели сумісне господарство, придбавали продукти, посуд, спільно харчувалися, разом купили телевізор. Вона буває у позивача у квартирі на всі свята. Речей [PERSON] у квартирі вона не бачила. Іншого житла у позивача немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до ст.824 ЦК України, на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинними на попередніх умовах. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що позивач постійно мешкала та вела спільне господарство з [PERSON] у спірній квартирі, принаймні у 2004-2005 роках та відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, ч.2 ст.824 ЦК України є членом сім'ї наймача [PERSON], яка виписана 16.06.2005 р. і має права та обов'язки, які випливають з договору найму жилого приміщення. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та може бути визнана судом наймачем даної квартири. На підставі ст.ст.64, 106 ЖК України, ст.824 ЦК України та

Outcome: approved