Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 700 гривень. Відповідач [PERSON] неодноразово викликалася до суду /а.с.14, 15, 23-25/, але в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. Відповідно до ст.74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 26 жовтня 2015 року вона надала в борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 1000 грн. строком на шість місяців, тобто до 26 квітня 2016 року, які остання зобов'язалася повернути, про що написала відповідну розписку. Після закінченню обумовленого строку, зокрема 17 листопада 2016 року, відповідач повернула їй 300,00 грн., а суму, що залишилася, не повертає, жодних заяв про надання додаткового строку для погашення заборгованості не надходило. На її неодноразові звернення з вимогою повернути кошти, відповідач не реагує, і взагалі уникає будь-яких контактів, перестала відповідати на телефонні дзвінки, тому вона вимушена звернутися до суду. Позовні вимоги просить задовольнити. Представник позивача - адвокат Ведегура М.І. заявлені позивачем вимоги підтримав, зазначив, що відповідач брала у позивача кошти в борг, зобов'язалася їх повернути, що підтверджується відповідною розпискою, але повністю свої зобов'язання не виконала, тому вважає позовні вимоги обгрунтованими, та просив їх задовольнити. Зазначив, що позивач та він не заперечують проти постановлення заочного рішення. Вислухавши позивача, її представника, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.10.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивач надала, а відповідач прийняла в борг позику у розмірі 1000 гривень. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою /а.с. 4/. В розписці зазначено, що кошти відповідач отримала на строк шість місяців. Судом встановлено, що в зазначений строк відповідач свої зобов'язання повністю не виконала, кошти позивачу в повному розмірі не повернула. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. Крім цього, згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) . У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд враховує, що ніяких доказів повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором позики суду не надано, а тому вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що ухвалою від 01.08.2017 позивача звільнено від сплати судового збору, а тому в разі задоволення позовних вимог відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved