Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], 2008 року народження, у розмірі 25 % від усіх видів його доходів, але не менше розміру офіційно встановленого в Україні прожиткового мінімуму на дитину до її повноліття, обґрунтовуючи позов невиконанням відповідачем як батька свого обов'язку щодо матеріального забезпечення неповнолітнього сина. Відповідач у судовому засіданні заперечив на доводи позивача, вказав, що він не уникає відповідальності, бере участь у матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина, перераховуючи суми грошових коштів на рахунок позивача, на підтвердження чого надав суду відповідні фіскальні чеки. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, викладені у позові обставини та просила його задовольнити, визнала, що відповідач перераховував на її рахунок грошові кошти протягом останніх трьох місяців. Вивчивши позов, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши обґрунтування позивача та заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народився син [PERSON], що посвідчено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.2008, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві /а. с. 5/. Як встановлено, станом на час розгляду позову син [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачем /а. с. 20/, що не заперечується відповідачем. У судовому засіданні він визнав, що з позивачем не проживають разом, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проте заперечив з приводу доводів позивача, що він ухиляється від матеріального забезпечення сина та не піклується про нього, посилаючись, що саме позивач перешкоджає їхньому спілкуванню. На підтвердження своїх слів про перерахування через КМД ПАТ «Укрпошта» на рахунок позивача грошових сум на утримання сина, відповідач надав копії фіскальних чеків № 5678 від 29.03.2017 на суму 2963 грн., № 9473 від 27.04.2017 на суму 2962 грн., № 3735 від 26.05.2017 на суму 3000 грн. /а. с. 22/. Положеннями статті 48 та 51 Основного Закону України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї та обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Виходячи зі змісту частини 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає доцільним присудити стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд, враховуючи сплачені відповідачем грошові кошти в рахунок аліментів на утримання сина на загальну суму у розмірі 8888 грн. за період з березня по травень 2017 року, присуджує стягнення аліментів починаючи з червня-місяця 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO], з метою забезпечення його необхідними майновими благами, які б відповідали його вікові та потребам. Згідно з ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 640 грн. у дохід держави.

Outcome: approved