Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача і потребує матеріальної допомоги від батька. Батьком дитини є [PERSON] - відповідач у справі. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина та на утримання дружини, тому змушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання. Просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON] , до досягнення ним повноліття та 2000 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення трьохрічного віку їх спільного сина. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Данилюк П.П. у судовому засіданні змінили свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, зокрема просили стягувати 1000 грн. щомісячно на утримання дружини з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги та не заперечив проти задоволення позову. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши у судовому засіданні позиції сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14.11.2019 (а.с. 6) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про народження (а.с. 7) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 2476 від 18.12.2019 (а.с. 8) [PERSON] , 2017 року народження, проживає спільно із [PERSON] . Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] за №13 від 23.01.2020 (а.с. 27) зазначається розмір стягнень із [PERSON] з травня місяця 2019 року по січень місяць 2020 року. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 28) відповідач [PERSON] зазначений батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки військової частини за № 24 від 03.02.2020 (а.с. 33) зазначається розмір стягнень у розмірі 25% котрий стягується із [PERSON] з травня місяця 2019 року по січень місця 2020 року. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності з ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачкою надано належні докази, якими підтверджується проживання з нею її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Одночасно зазначена обставина не оспорювалась стороною відповідача. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, визнання позову відповідачем, наявність у відповідача інших дітей (а.с. 28, 33), відсутність даних про перебуванні на утриманні у відповідача дружини, непрацездатних батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1/6 частини доходу від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (19.12.2019) і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом враховано, що відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також суд приходить до висновку, що аліменти на утримання позивача, з якою проживає дитина, слід визначити щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved