Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що з 05 листопада 2011 року по 19 вересня 2019 року вона знаходилася у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в теперішній час спільно з дитиною проживає вона, відповідач участі у вихованні та забезпеченні дитини не приймає, коштів на утриманні дитини не надає. Вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак такий рівень життя вона не взмозі забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, повинен сплачувати аліменти. Окрім того, просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, оскільки позивач підписала договір на правничу допомогу адвоката, згідно з умовами якого нею проведена оплата в розмірі 10 000 грн. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до відзиву, наданого відповідачем [PERSON] 18 грудня 2020 року, відповідач визнає позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідач не визнає вимоги позивача про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу , оскільки не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення цієї фінансової операції, а саме: не додано акту прийому-передачі наданих юридичних послуг. Представник позивача - адвокат Пономаренко І.А. в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Будучи присутнім в судовому засіданні 21 січня 2021 року, позов про стягнення аліментів визнав частково, а саме, просить стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат про професійну правничу допомогу, то вважає її необґрунтованою та неспівмірною з складністю справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши представника позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який 19 вересня 2019 року розірвано відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. У сторін по справі народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського управління юстиції, актовий запис № 955. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем достатнього доходу, що б давав підстави для визначення розміру аліментів у сумі 5000 грн. на дитину. Разом із цим, при визначені розміру аліментів, суд також приймає до уваги ту обставину, що відповідачем не представлено жодних доказів щодо того, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання неповнолітнім дітям. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дитини сторін, враховуючи вік дитини, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно, починаючи з 06 листопада 2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вимогу про більший розмір аліментів суд вважає безпідставною, недоведеною, оскільки позивачем не надано доказів, що майновий стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача, викладеної в позовній заяві, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Як вбачається з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивач суду надає договір на надання правової допомоги у вигляді консультацій та складання документів та представлення інтересів в суді від 05 листопада 2020 року, де зазначено ціну договору - 10 тис грн., попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесе у зв`язку з розглядом справи за консультаційні та юридичні послуги, представлення інтересів в суді по справі про стягнення аліментів, узгоджений перелік виконаних робіт та витраченого часу станом на 26 січня 2021 року за договором про надання правової допомоги у вигляді консільтацій та складання документів та представлення інтересів в суді від 12 листопада 2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера до договору від 05 листопада 2020 року про отримання коштів на суму 10000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення, виходячи з критеріїв співмірності, їхньої реальності, розумності їхнього розміру, з огляду на критерії складності справи та конкретні обставини справи, фінансовий стан обох сторін, суд приходить до переконання про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що слід з відповідача на користь позивача стягнути 5000 грн. вказаних витрат Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840.80 гривень судового збору.

Outcome: partial