overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, але 06.09.2006 року шлюб розірвано. Відповідач є батьком їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не бере участі у її вихованні. На даний час дитина знаходиться на її утриманні. Тому прохає суд стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2001 року, але 06 вересня 2006 року шлюб було розірвано, дана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 257. Судом встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №41. На даний час дитина проживає разом з позивачем [PERSON], дана обставин підтверджується довідкою про склад сім'ї від 23.10.2014 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з 2006 року по 2008 року вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не бере участі у їх вихованні. На даний час дитина знаходиться на її утриманні. Тому просит суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала розгляд справи в порядку заочного розгляду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був повідомлений належним чином причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 544. Згідно до довідки про склад сім'ї від 14.11.2014 року № 473 дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного облік, посилаючись на те, що 16.03.1983 року на підставі відповідного рішення виконкому [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS] . [PERSON] 24.09.2010 року з реєстраційного обліку у вказаній квартирі знявся у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до м. Біла Церква . Відповідач є рідним братом позивачки і значиться зареєстрованим в спірній квартирі . Проте протягом останніх 9 років в квартирі не проживає та жодної участі у її утриманні не приймає . Оскільки відповідач не знявся з реєстрації і залишився прописаним в квартирі і позивачка змушена сплачувати комунальні і інші послуги і за нього також , що суттєвим чином ущемлює її матеріальні умови життя, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі . Позивачка у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримала . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі . Суд, взявши до уваги заяви позивачок, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16.03.1983 року на підставі рішення № 136 від 11.03.1983 року Дзержинської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу [PERSON] , згідно ордеру № 269 , було виділено квартиру № [ADDRESS] . 24 вересня 2010 року [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаній квартирі знявся у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання в м. Білу Церкву . З довідки « Нова- Кому « № 159 від 12.11.2014 року вбачається , що в зазначеній квартирі значаться зареєстрованими наступні особи : [PERSON] та [PERSON] . З акту мешканців будинку [ADDRESS] від 14.11.2014 року вбачається , що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 12.09.2005 року по теперішній час . Оскільки позивачка вимушена сплачувати комунальні і інші послуги за відповідача , що суттєво ущемлює її матеріальні умови життя, тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його родини були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадку суперечки - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що відповідач не проживають в квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше 6 місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання втративши права на житло. Свої позовні вимоги мотивує тим, що будинок [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Відповідач [PERSON] її колишні чоловік, який з 1998 року поїхав на заробітки за межі України і продовжує там проживати і працювати дотеперішній час. Точне його місце знаходження їй не відоме, зв'язку нікого з відповідачем не має. Факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS], з 1998 року підтверджується актом від 29.01.2014 року, який підписаний свідками [PERSON], мешканкою [ADDRESS], [PERSON], мешканкою [ADDRESS], [PERSON], мешканкою [ADDRESS]. Тому звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. В судове засідання позивач не з'явилась до початку розгляду справи від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом. В даному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач по справі [PERSON], який не проживає вданому будинку з 1998 року. Факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS], підтверджується актом від 29.01.2014 року. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами житлового та цивільного законодавства. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Збереження жилої площі за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сім'ї в будинках приватного житлового фонду регулюється ст. 163 ЖК України. Відповідно до даної статті за тимчасово відсутніми членами сім'ї зберігається жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що підстав для збереження за відповідачем права на проживання в будинку, передбачених вищевказаними нормами, немає, а тому він немає права на проживання в ньому і підлягає визнанню судом такими, що втратив право на користування жилим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.10.2013р. вона та відповідач домовились про покупку у нього домоволодіння [ADDRESS], вона сплатила відповідачу обумовлену суму, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на відсутність часу, у зв'язку з чим просила визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. У судове засідання позивачка [PERSON], її представник [PERSON] не з'явились, до початку судового засідання надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та про повне підтримання позовних вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про повне визнання позовних вимог. У зв'язку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянути справу за відсутності позивача, її представника, відповідача. Беручи до уваги, що відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги позивачки, про що ним подано заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд вважає, що для задоволення позовних вимог є законні підстави, оскільки відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, і сторони - Покупець та Продавець -домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулось повне виконання умов договору, що було визнано відповідачем, а відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу №НГР- 444 від 19 вересня 2001 року, вона купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими побудовами по вул. Леніна, 4, в с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області. Позивач вважає, що, оскільки між сторонами було досягнуто всіх істотних умов, викладених у договорі, то між ними фактично відбувся договір купівлі- продажу. На підставі викладеного просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на зазначене нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявилась, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, надіславши до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Української універсальної біржі в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, повністю і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №НГР-444 від 19 вересня 2001 року (а.с.5), [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими побудовами, земельною ділянкою площею 0,49 га по вул. Леніна, 4, в с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області. Позивач передала відповідачу кошти в сумі 500 гривень, а відповідач передала позивачу майно, яким отання користується з часу уладення договору. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного суд приходить до висновку про визнання договору дійсним та визнання за [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі- продажу укладеним. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.12.2018 року вона придбала у [PERSON] об`єкт нерухомості - гараж загальною площею 44 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження укладення вказаної угоди [PERSON] надала розписку від 05.12.2018 року про те, що вона отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 34 000 грн. за купівлі нерухомого об`єкту - гаража загальною площею 44 кв.м.. Позивач зазначила, що 05.12.2018 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості - гаража загальною площею 44 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному договорі також між сторонами було зазначено, що [PERSON] зобов`язується з`явитись 25.12.2018 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С.. З 05.12.2018 року після передачі грошових коштів, [PERSON] почала використовувати гараж у власних цілях, зробила в ньому ремонт. [PERSON] відмовляється належним чином оформити угоду купівлі-продажу нерухомого майна - гаража. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком №63-б по вул. Новий Інвалідний хутір в м. Миколаєві . В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №63-б по вул. Новий Інвалідний хутір в м. Миколаєві, на підставі свідоцтва про право власності від 01.08.2006 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.08.2006 року. Позивач зареєстрована за вказаною адресою. Крім того, у вказаної квартирі зареєстрована дочка власника [PERSON] та в подальшому з 13.05.1993 року зі згоди власника, зареєстрований чоловік дочки відповідач [PERSON] 06.07.2000 року шлюб між [PERSON] [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації в житловому будинку №63-б по вул. Новий Інвалідний хутір в м. Миколаєві не проживає і не користується ним, у витратах по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг будь-якої участі не приймає, його особисті речі відсутні, кореспонденція на його ім'я не надходить, договір найму жилого приміщення не укладався, що підтверджується актом про не проживання від 26.12.2016 року адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, місце його знаходження не відомо. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Оскільки відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає більше 6 місяців без поважних причин, суд приходить до переконання, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком №63-б по вул. Новий Інвалідний хутір в м. Миколаєві. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Третьою особою в позові зазначено [PERSON] , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. Позивачу на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Літом 2005 року до позивача звернувся її син відповідач [PERSON] з питанням укласти договір довічного утримання, за умовами якого він повинен був надавати позивачу послуги по забезпеченню доглядом, харчуванням, грошовою допомогою, утриманням вказаного житлового будинку в належному стані, за що позивач передає синові цей будинок. Оскільки позивач на той час хворіла, отримувала мінімальну заробітну плату, потребувала сторонньої допомоги, вона погодилась на таку пропозицію відповідача. Позивач надала відповідачу всі документи задля оформлення договору довічного утримання, оскільки вона на той час хворіла. Відповідач повіз позивача до нотаріуса, їй надали на підпис деякі листи, проте, що саме нею було підписано, вона не знала, оскільки повністю довіряла своєму синові. Відтак, текстом правочину її того часу ознайомлено не було. З того часу відповідач дійсно допомагав позивачу, проте з початку 2019 року [PERSON] допомогу своїй матері майже не надає, оскільки, як він їй пояснив, він не має ані часу, ані коштів, тому мати звернулась до сина з питанням про розірвання договору довічного утримання. Після хвороби позивача, а саме влітку 2019 року, сторони поїхали до нотаріуса з питанням розірвання договору довічного утримання, проте їм було зазначено, що на теперішній час сторони не можуть розірвати договір, оскільки збіг вже час для цього, також [PERSON] пояснили, що було вчинено саме договір дарування, а не договір довічного утримання. У зв`язку з зазначеним, позивач вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі.. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення по суті даної цивільної справи, відповідно до яких стверджує, що нею були виконані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» від 12.09.1993, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України від 13.03.2001 за № 20/5, які висуваються до посвідчення договору дарування жилого будинку, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовуючи тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], в якій разом з нею зареєстрований її син - відповідач [PERSON] Останній з 2008 року в даній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не зберігає, місце його проживання позивачці невідоме. В судовому засіданні позивачка заяву підтримала, в обґрунтування позовних вимог послалася на обставини викладені в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності. Заслухавши позивачку, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка являється власником квартири [ADDRESS], в якій разом з нею зареєстрований її син - відповідач [PERSON] Згідно рішення Березанського міського суду Київської області від 14.02.2005р. [PERSON] визнано втратившим право користування [ADDRESS]. В 2008 році позивачка повторно зареєструвала відповідача за місцем свого проживання, однак останній в даній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не зберігає, місце його проживання позивачці невідоме. Відповідно до ч.2 ст..405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] суду показав, що з позивачкою проживає по сусідству, знає, що з нею зареєстрований її син, однак останній з матір'ю не проживає більше року. Вказані обставини доводяться актом депутата від 22.09.2017р. Враховуючи викладене,

Outcome: approved