Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на своє утримання, на період навчання , з моменту подання цього позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до 23-ти років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] є її батьком. Станом на дату подання заяви позивачка є студенткою 2 курсу Національного університету «Запорізька політехніка», досягла повноліття та потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, що стало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримують, клопотань не мають. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача , суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.6). Згідно з довідкою № 6178, виданої 24.05.2021 року вбачається, що [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання за контрактом , факультету Міжнародного туризму та економіки Національного університету «Запорізька політехніка»(а.с.9). Позивач перебуває на утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять років, але є меншим двадцяти трьох років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та повнолітніх доньку, сина). СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З огляду на те, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими. Враховуючи, що право повнолітньої доньки на утримання діє протягом її навчання до двадцяти трьох років, але в разі припинення навчання раніше досягнення цього віку право на таке утримання втрачається, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved