Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 23 червня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 159. За час спільного подружнього життя у них народилось два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. на даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати спільних дітей. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 червня 2007 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 159. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2019 року було надано [PERSON] і [PERSON] строк для примирення - 1 місяць - до 24 травня 2019 року. Позивач направила до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач направив до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов частині розірвання шлюбу не підтримує і заперечує проти його задоволення. Позов в частині стягнення аліментів на дітей визнав і не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 червня 2007 року. За час спільного подружнього життя в них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 грудня 2007 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 грудня 2012 року. Відповідно до акту депутата Вишневої міської ради від 07 березня 2019 року та довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради від 13.03.2019 № 344 [PERSON] , 1979 року народження, проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею проживають діти: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2012 року народження. Діти знаходяться на її утриманні. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. З`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: approved