Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року помер її дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадщину прийняла її мати [PERSON], яка померла [INFO] року, нотаріально не оформивши спадкових прав. Після смерті матері позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, що підлягає спадкуванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач Заставецька сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечили. Судом встановлено наступні обставини. Батьками позивача [PERSON].були [PERSON] та Груб»як [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.07.1980 року. Згідно виписки з рішення третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадян сільської ради» № 17 від 25.12.1996 року, [PERSON] (матері позивача) передано безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельну ділянку загальною площею 0, 80 га, а саме: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлових будинків; 0,55 га - для ведення особистого підсобного господарства. Згідно даних виписки з погосподарської книги № 9 за 1991 - 1995 роки Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], належав [PERSON] (дідусь позивача). Станом на 1991 - 1995 роки у даному будинковолодіння були зареєстровані та проживали: матір позивача [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON]., що також підтверджується довідкою № 134, виданою 05.05.2016 року виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №187 від 11.04.2016 року, виданої [PERSON], у [ADDRESS], розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, житловою - 53,1 кв.м під літерою «А». На даний житловий будинок 17.04.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Як убачається зі змісту інформаційного листа КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» № 227 від 30.05.2016 року, дане будинковолодіння не зареєстровано на праві власності за обліком бюро технічної інвентаризації. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту довідки № 134, виданої 05.05.2016 року виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали його дочка - [PERSON] (матір позивача), внук - [PERSON], внучка (позивач) - [PERSON]. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] успадкувала дане будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, проте нотаріально не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] року в с. Заставці Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2007 року. На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею проживав її син [PERSON], що вбачається зі змісту довідки № 133, виданої 05.05.2016 року виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON], про що 07.12.2007 року складено заповіт, посвідчений секретарем Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, звернувшись у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №442/07-14 від 06.05.2016 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписки з погосподарської книги № 9 за 1991 - 1995 роки, копії рішення третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадян сільської ради» № 17 від 25.12.1996 року, технічного паспорта будинковолодіння від 17.04.2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Центральній, 17 в с. Заставці Монастириського району Тернопільської області, є приватною власністю, роком зведення якого є 1969 рік, дане будинковолодіння зведене на відведеній для цього земельній ділянці. Як слідує з технічного паспорта, виданого 17.04.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, житловою - 53,1 кв.м під літерою «А», розташований по вул. Центральній, 17 в с. Заставці Монастириського району Тернопільської області, збудований у 1969 році. Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Центральній, 17 в с. Заставці Монастириського району Тернопільської області, побудований у 1969 році на відведеній для цього земельній ділянці та належав спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом. Як убачається з інформаційної відповіді №505/01-16, виданої 30.05.2016 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, згідно даних спадкового реєстру станом на 30.05.2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, не заводилась. Згідно інформаційної відповіді №505/01-16, виданої 30.05.2016 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, згідно даних спадкового реєстру станом на 30.05.2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] року не заводилась. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved