Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ«Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» зазначивши, що в період з 02.04.1975 р. по 05.03.2018 р. вона працювала у відповідача, звільнившись за власним бажанням. Станом на дату звільнення сума заборгованості по заробітній платі становила 31163,39 грн., рішенням комісії відповідача з трудових спорів її вимоги по стягненню заробітної плати в сумі 28356,08 грн. задоволені, посвідчення від 13.03.2018 р. передано до виконавчої служби. На виконання рішень КТС № 28 від 16.02.2018 р. та № 110 від 18.06.2018 р., органом ДВС 12.10.2018 р. та 02.11.2018 р. було зараховано 28356,08 грн. та 2807,31 грн. відповідно. Період фактичної затримки розрахунку з нею при звільненні з дати звільнення по день повного погашення заборгованості по заробітній платі становить 8 місяців. За період з 06.03.2018 р. по 25.09.2018 р. нею вже заявлені вимоги до суду про стягнення середнього заробітку та інфляційної складової, тому просить стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні працівника 6066,06 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.09.2018 р. по 01.11.2018 р. Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрити провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач відзиву на позов не надав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не надав суду належних доказів на підтвердження причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] працювала в Акціонерному товаристві «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», звільнена 05 березня 2018 р. за власним бажанням (а.с.7-8 копія трудової книжки). Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір ? це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Так, рішеннями комісії з трудових спорів Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» задоволено вимоги [PERSON], викладені в заяві від 23,02,2018 р. та від в заяві від 04.06.2018 р. та стягнуто на її користь заборгованість з заробітної плати в сумі 28356,08 грн. та 2807,31 грн., на виконання чого їй 13 березня 2018 року та 18 червня 2018 року видано посвідчення про примусове виконання рішення комісії з трудових спорів (а.с. 11,12 копії посвідчень). Згідно виписки з банківського рахунку [PERSON], 12 жовтня 2018 р. їй надійшов платіж в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі в сумі 28356,08 грн., а 02 листопада 2018 р. надійшов платіж в сумі 2807,31 грн. (а.с. 16 виписка). Таким чином, затримка розрахунку становить майже вісім місяців (за період з 05.03.2018 р. по 02.11.2018 р.). Позивачем у вересні 2018 року подано до суду позов про стягнення з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» середнього заробітку за час затримки при звільненні працівника за період з 06.03.2018 р. по 25.09.2018 р. включно та інфляційної складової, ухвалою суду відкрито провадження по справі (а.с. 14,15 копії позову, ухвали суду). Таким чином, [PERSON] заявлено період з 26.09.2018 р. по 01.11.2018 р. включно: 3 робочих дні у вересні, 22 робочих дні у жовтні та 1 робочий день у листопаді. Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Оскільки звільнення [PERSON] відбулося 05 березня 2018 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за січень 2018 року та лютий 2018 року. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так,\~згідно розрахункового\~листка за\~січень 2018\~р.,\~позивач відпрацювала\~1\~день та\~їй нараховано\~заробітну плату\~в сумі 282,25 грн. (а.с. 13). В лютому 2018 року вона відпрацювала 1 день та їй нараховано заробітну плату в сумі 296,36 грн. (а.с. 13). Таким чином, виходячи з розрахунку (282,25 грн. + 296,36 грн. ) / (1 день +1 день), середньоденний заробіток позивача складає 289 грн. 31 коп. Період затримки розрахунку при звільненні складає з 26.09.2018 р. по 01.11.2018 р. включно (3 робочих дні у вересні, 22 робочих дні у жовтні та 1 робочий день у листопаді) та становить 26 робочих днів. Середньомісячний заробіток позивача виходячи з викладеного складає 282,25 грн. * 26 днів = 6209,50 грн. Однак позивачем заявлена сума в розмірі 6066,06 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд розглядає позов в межах заявлених вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач на підставі ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави На підставі викладеного та

Outcome: approved