Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою № 132 у будинку № 19 по вулиці Радісна в м. Одесі та зняти відповідача з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідач за адресою реєстрації з моменту розірвання шлюбу, тобто з 1994 року, з позивачкою не проживає, його речей в квартирі немає. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальним платежам, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги позивачки визнав та просив розглянути позов за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія №1-ЖД №028185 від 22.11.2006 року, запис №386, вбачається, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який 06 липня 1994 року був розірваний. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на „Колбасову, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №036543 від 23.11.2006 року, запис №737. Відповідно до наданої суду довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та прописці) від 01.02.2010 року, за адресою квартири під №132 у будинку під №19 по вулиці Радісна в м. Одесі, зареєстровані [PERSON] (основний) та його колишня дружина [PERSON]. На підставі матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не мешкає за адресою реєстрації з моменту розірвання шлюбу між сторонами, що також підтверджує акт про не проживання від лютого місяця 2010 року. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, за загальним правилом, виходячи із кількості зареєстрованих за адресою квартири осіб, факт реєстрації сторонньої особи створює позивачу перешкоди в здійсненні його права власності відносно спірної квартири. Також реєстрація відповідача за адресою спірної квартири створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цією квартирою. Відповідач, враховуючи відсутність відомостей про місце його нинішнього перебування, у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує законні права й інтереси позивача. Таким чином, суд вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом, відповідач, як колишній член сімї на підставі положень ст. 405 ч. 2 ЦК України, яка регулює дані правовідносини між сторонами, втратив право користування спірною жилою площею. При оцінці у своїй сукупності обставин по справі судом також враховано той факт, що таке переселення відбулося у добровільному порядку за згодою відповідача. Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка відсутня за місцем проживання більше 6 місяців, визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому порядку. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою такою, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою; громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, суд вважає, що у ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області є підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку зі спірної житлової площі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: partial