Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. В позовній заяві вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 19.10.2009 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька весь час проживає разом із позивачем. На підтвердження цього, надала до суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2013 року про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не надає матеріальну допомогу доньці, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] за минулий час (останні три роки), починаючи з квітня 2014 року (а.с. 3). В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. На підтвердження факту проживання дитини з позивачем надала суду апостильований витяг з Реєстру даних про громадян муніципалітету Алмейре (Нідерланди) відповідно до якого [PERSON] [INFO] проживає та зареєстрована з 12.03.2013 року за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON], [INFO], яка перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO]. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Просив врахувати такі обставини, як факт наявності малолітньої дитини у відповідача, наявність у відповідача не працюючої дружини та кредитного договору, за яким відповідач є боржником та за яким він сплачує заборгованість. Також представник зазначив про те, що відповідач частково визнає позовні вимоги та погоджується сплачувати аліменти на користь своєї малолітньої дитини в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (свідоцтво серія [NUMBER]) (а.с.10) Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Дитина проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року та апостильованим витягом з Реєстру даних про громадян муніципалітету Алмейре (Нідерланди) (а.с. 18-19, 87-89). Судовим розглядом встановлено, що дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивача. На підтвердження матеріального стану відповідача суду надано докази, досліджені в судовому засіданні, зокрема, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 16.04.2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.69), є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.71), відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2013 року, зобов'язаний сплатити заборгованість за кредитним договором №61/07 від 14.11.2007 року в сумі 72 782, 31 грн (а.с.72-74). Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, враховуючи зміст позовних вимог, часткове визнання відповідачем позовних вимог в частині згоди сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів доходів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів малолітньої доньки, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача - щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.05.2018 року, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 27.04.2016 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час (останні три роки) починаючи з квітня 2013 року, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Наведена правова норма закріплює дві підстави, за одночасного існування яких допускається стягнення аліментів за минулий час - це надання позивачем доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. Позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надала доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. Ухвала суду від 18.09.2015 року про залишення позову про стягнення аліментів без розгляду, на яку посилається позивач як на підставу вжиття заходів одержання аліментів з відповідача, не є належним доказом, оскільки позовну заяву залишено без розгляду з підстав неявки представників позивача, тобто, [PERSON] Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 191 СК України, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривня 21 копійка. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 копійка). В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial