Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] «Львівські автобусні заводи», просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 31.03.2017р. по 09.06.2017р. в сумі 3920,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.07.2016р. стягнуто з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.05.2013р. по 20.07.2016р. в загальному розмірі 83\~725,68 грн. Крім того, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2017р. стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2016р. по 30.03.2017р. в розмірі 15\~333,12 грн. Вказані рішення суду фактично виконані відповідачем 09.06.2017р., у звязку з чим просить стягнути середній заробіток за період з 31.03.2017р. по день фактичного розрахунку 09.06.2017р. в розмірі 3920,40 грн. В судове засідання позивач не зявилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Скерувала до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.07.2016р. (а.с.3-4), з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 11\~241,84 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3659,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.05.2013р. по 20.07.2016р. в розмірі 68\~824,80 грн., а всього 83\~725,68 грн. Згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2017р. (а.с.8), таке рішення суду фактично виконано, розпорядженням державного виконавця від 07.06.2017р. заборгованість згідно виконавчого документу в повному обсязі перераховано стягувачеві. Крім того, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2017р. (а.с.5-6) з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.07.2016р. по 30.03.2017р. в розмірі 15\~333,12 грн. Згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2017р. (а.с.10), таке рішення суду фактично виконано, розпорядженням державного виконавця від 07.06.2017р. заборгованість згідно виконавчого документу в повному обсязі перераховано стягувачеві. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-79цс14 розяснив, що передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП обовязок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Враховуючи, що кошти перераховані стягувачу згідно розпорядження державного виконавця від 07.06.2017р., середній заробіток підлягає стягненню саме до цієї дати, а не до 09.06.2017р. дати винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8\~лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата, відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20.07.2016р. становить 87,12 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно листа Міністерства соціальної політики України № 11535/0/14-16/13 від 05.08.2016р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», у квітні 2017р. визначено 19 робочих днів, у травні 2017р. 20 робочих днів, а станом на 07.06.2017р. включно 4 робочих днів з врахуванням того, що 05.06.2017р. визначено вихідним днем. Загалом, у період з 31.03.2017р. по 07.06.2017р. кількість робочих днів становить 43 дні, у звязку з чим з відповідача на користь позивача належить стягнути 3746,16 грн. (43 * 87,12 = 3746,16). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір за ставками, чинними на момент звернення до суду згідно Закону України «Про судовий збір», що становить 640 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial