Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до громадянки України [PERSON] про зобовязання припинити дії по втручанню в особисте життя, стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у поштою нею отримано Акт перевірки №739 від 24.12.2012р., складений громадянкою України [PERSON], та рішення №2369 від 24.12.2012р. про застосування штрафних санкцій, підписане громадянкою України [PERSON] від імені субєкта господарської діяльності - юридичної особи з назвою «Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області Пенсійного фонду України», даним рішенням здійснюється неправомірне втручання у її право приватної власності, так як це спроба в незаконний спосіб позбавити її власності, грошових коштів, з метою особистого збагачення, хоча між нею та приватною особою ЮО «УПФУ в м. Сєвродоненьк» або громадянкою України [PERSON] можуть виникати виключно цивільні правовідносини, які регулюються основним актом законодавства Цивільним кодексом України, а у випадку наявності господарських правовідносин, Господарським кодексом України. При цьому в неї не існує зобовязань перед субєктом господарювання ЮО «УПФУ в м. Сєвєродонецьк» та цивільних зобовязань особисто перед громадянкою України [PERSON], яка склала рішення, прикриваючись іменем субєкта господарювання ЮО «УПФУ в м. Сєвєродонецьк», і які принижують її честь та гідність, чим спричиняють їй моральні страждання та наносять їй матеріальні збитки у вигляді витрат, що повязані з підготовкою і направленням звернень стосовно цих рішень та підготовкою і подачею позову до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов та доводи, викладені в ньому на його підтвердження, просив суд позов задовольнити та зобовязати громадянку України [PERSON] припинити дії по втручанню в сферу особистого життя [PERSON], що порушує її права на повагу до честі та на повагу її права власності і неприпустимість посягання на права власності у розмірі 170 грн., а також стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 45,60 грн., та завдану її протиправними діями моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Крім того пояснив, що під діями по втручанню до сфери особистого життя [PERSON], які і порушують її право на повагу до честі, права власності, і на захист від неприпустимості посягання на її право власності на грошові кошти у розмірі 170 грн., позивач розуміє саме винесення громадянкою України [PERSON] рішення № 2369 від 24.12.2012 року від імені юридичної особи з назвою «Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області Пенсійного фонду України». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву просила справу розглянути без її участі, крім того надала пояснення, згідно яких вважає, що предметом даного позову є її дії у якості посадової особи Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області, але ні в якому разі як фізичної особи громадянки України. Так, вона є начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку, представляє управління в державних органах, громадських організаціях, без доручення підписує документи від імені Управління. Таким чином, підписавши рішення № 2369 від 24.12.2012 року, вона виступала не від власного імені, а у якості посадової особи управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області, про що безпосередньо свідчать позначення в рішенні посади особи, а її підпис скріплений печаткою управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними, так як вона, як громадянка України, не втручалась в особисте життя [PERSON] і не завдавала шкоди її майну. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, реєстраційна служба Сєвєродонецького міського управління юстиції, в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків та встановив відповідні їм правовідносини. Як видно з позовної заяви, громадянка України [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до громадянки України відповідача [PERSON] з вимогами про зобовязання припинити дії по втручанню в її особисте життя шляхом винесення рішення № 2369 від 24.12.2012 року про застосування штрафних санкцій, яке підписане громадянкою України [PERSON] від імені субєкта господарської діяльності - юридичної особи з назвою «Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області Пенсійного фонду України», і оскільки вважає дані дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права, просить зобовязати громадянку України [PERSON] припинити дії по втручанню в сферу особистого життя [PERSON], що порушує її право на повагу до честі та гідності, та на повагу її права власності і неприпустимість позбавлення права власності на грошові кошти у розмірі 170 грн., а також стягнення матеріальної шкоди у розмірі 45,60 грн., та завдану протиправними діями моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Однак, вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, пояснення, надані представником позивача у судовому засідання в якості їх обґрунтування, суд не може погодитись з такими ствердженнями позивача виходячи з наступного. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що під діями по втручанню до сфери особистого життя [PERSON], які порушують її право на повагу до честі, гідності, і на захист від посягання на її права власності на грошові кошти у розмірі 170 грн., позивач розуміє саме винесення громадянкою України [PERSON] рішення № 2369 від 24.12.2012 року від імені юридичної особи з назвою «Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області Пенсійного фонду України». Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Територіальним органом Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області є Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, що створено і діє відповідно до законодавства України. Правовий статус Управління визначений у Положенні про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, з подальшими змінами, що затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2. Управління, згідно п. 3.1. Положення про Управління, очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з неї начальником відповідного регіонального управління Пенсійного фонду України з погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації та Пенсійним фондом України. Згідно наказу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 02.02.2011 року №4-0 начальником управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 03 лютого 2011 року призначено [PERSON]. Коло повноважень начальника Управління визначено п. 3.2. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах. З копії рішення № 2369 від 24.12.2012 року, яке підписане саме начальником управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку [PERSON], видно, що на підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, застосувані штрафні санкції до [PERSON] у розмірі 170 гривень. Тобто, рішення № 2369 від 24.12.2012 року прийнято не громадянкою України [PERSON] з метою втручання у сферу особистого життя позивача [PERSON], які порушують її права на повагу до честі, гідності та права власності, захист від посягання на позбавлення яких позивач намагається отримати в суді, а начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON], яка є посадовою особою органу виконавчої влади і наділена виконавчо-розпорядчими повноваженнями та правом діяти від імені даного державного органу, рішення про оскарження якого в установленому законом порядку суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що в розумінні ЦПК України позивач самостійно визначає відповідача за своїм позовом, а позивачем в якості підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог до громадянки України [PERSON] будь-яких фактичних доказів, які стосуються втручання в особисте життя позивача чи порушення її прав, не надано. Суд, розглядаючи заявлені позивачем вимоги, відповідно до ст.ст. 11, 15, 60 ЦПК України вважає, що спірні правовідносини виникли саме між [PERSON] та начальником Управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] з приводу винесення останньою рішення № 2369 від 24.12.2012 року, за своїм характером є публічно-правовими, повязаними із сферою реалізації публічної влади, оскільки [PERSON] вказане рішення винесено як субєктом, наділеним виконавчо-розпорядчими повноваженнями, а не в якості громадянки України, дане рішення, на думку суду, не повязано з втручанням громадянки України [PERSON] в сферу особистого життя позивача, чи порушення її права на повагу, честь і гідність, а також посяганням на її право власності. У звязку з чим позовні вимоги [PERSON] до громадянки України [PERSON] про зобовязання припинити дії по втручанню в особисте життя не підлягають задоволенню, як і позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які є похідними від основних вимог позивача про зобовязання припинити дії по втручанню в особисте життя, у задоволенні яких відмовлено.

Outcome: dismissed