Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області та зроблено актовий запис № 427. В даному шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вісім місяців тому між ними припинено спільне проживання та шлюбні відносини. Відповідач зовсім не шукає шляхів для примирення і не бажає повертатися до неї з донькою. Сімейне життя з відповідачем в них не склалося, в них різні характери, погляди на життя, в результаті чого часто виникають сварки та непорозуміння, відповідач зовсім не піклується про сім'ю, матеріально не утримує вже тривалий час. Вважає, що шлюб розпався, примирення між ними неможливе, тому просить розірвати шлюб, доньку залишити на проживання разом з нею, та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу, однак в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі заперечив, оскільки він офіційно працевлаштований, а тому просить стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб 05 жовтня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 427. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у сторін не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, близько восьми місяців сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. Збереження сімї є не можливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач та відповідач мають стійке переконання до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~\~іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві слід відновити дошлюбне прізвище «Гаврішко», оскільки про це вона просить в позові. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно поданої [PERSON] довідки від 14.03.2016 року за № ТД000000199, відповідач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «САН ОЙЛ» на посаді електрика, за період з 15.10.2015 року по 29.02.2016 року його дохід складає 6400 грн. За таких обставин суд вважає, що відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, жодних даних щодо отримання ним частини доходу в натурі, тому відсутні підстави для визначення аліментів в твердій грошовій сумі. В такому випадку розмір аліментів слід визначати відповідно до ст. 183 СК України в часті заробітку відповідача. Згідно з ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоровя, його матеріальне становище, і приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за вимогою про стягнення аліментів, від оплати яких було звільнено позивача, та на користь позивача витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: partial