Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Яношівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок №32 по вул. Угорська в с. Балажер, Берегівського району. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 травня 2005 року помер її дідик [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за законом на вищезазначений житловий будинок, який належав останньому згідно даних господарської книги села. 01.06.2015 року померла і її бабка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за законом на вищезазначений житловий будинок. На момент смерті з батьками у житловому будинку №32 по вул. Угорська в с. Балажер, Берегівського району проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] (померла 01.06.2015 року) та син [PERSON] Бейлович, які являлися спадкоємцями за законом, однак [PERSON] та [PERSON] згідно заяв, які посвідчені секретарем Яношівської сільської ради, відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] залишилася їх внучка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак оформити право власності не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок. Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що дане будинковолодіння належним чином не зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Яношівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved