Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказує, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована і її внучка - відповідач [PERSON] , яка довгий час в будинку не проживає, не веде спільного господарства, не несе ніяких витрат по утриманню будинку і взагалі не з`являється по місцю реєстрації більше 10 років. Позивач інколи спілкується з внучкою в телефонному режимі, неодноразово намагалася врегулювати дане питання, але дійти спільного рішення сторонам не вдалося. Відповідач не повідомляє свого фактичного місця проживання, позивачу відомо тільки, що вона проживає у м. Києві, але залишається зареєстрованою у будинку позивача, що створює певні перешкоди позивачу у здійснені права володіння, користування і розпорядження належним їй майном, зокрема, в оформленні субсидії. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 11 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21 листопада 2019 року, яке було відкладене за клопотанням представника позивача на 26 листопада 2019 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 20 грудня 2019 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Крім того, у підготовчому судовому засіданні було розглянуто клопотання позивача [PERSON] про відстрочення від сплати судового збору, клопотання задоволено та ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 768 грн. 40 коп на строк до ухвалення рішення суду та зобов`язано позивача надати суду квитанцію про сплату судового збору у визначений судом час. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позов не подала, про дату час і місце судового розгляду повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 29 листопада 2019 року, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тому суд, за згодою позивача, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.07.2010 року, згідно якого [PERSON] на підставі рішення суду від 24.06.2010 року є власником даного будинку, форма власності - приватна, частка 1/1 (а.с.8). Рішенням Талалаївського районного суду від 24 червня 2010 року, яке набрало законної сили 06 липня 2010 року, за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.7 - 7 зв.). Позивачем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на належний їй на праві власності житловий будинок (а.с.9-11). Розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації № 275 від 20.05.2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки у населених пунктах області» у смт. Талалаївка перейменовано вулицю Маяковського на вулицю Григорія Сковороди (а.с.24-24 зв.). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 262 від 04.11.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, в будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - внучка, зареєстрована, але не проживає (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 17 жовтня 2019 року, проведеного комісією в складі селищного голови та депутатів Талалаївської селищної ради, в будинку разом із [PERSON] зареєстрована її внучка [PERSON] , яка по місцю реєстрації не проживає, її речей в будинку немає (а.с.13). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в будинку позивача підтверджується також і копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.19-22). Факт родинних відносин відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні документами, а саме - копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 08.11.2019 року, з якого вбачається, що в Реєстрі міститься актовий запис про народження [INFO] [PERSON] , відомості про батька - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] (а.с.46- 46 зв.). Рішенням Талалаївського районного суду від 03 квітня 2002 року У [PERSON] відібрано дітей, зокрема, і неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та передано її органу опіки і піклування (а.с.44-44 зв.). Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 11 від 17 травня 2002 року [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми внуками, зокрема і над [PERSON] , 1991 р.н. (а.с.45). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 жовтня 2018 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.16). Судом встановлені такі фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Предметом даного позову являється вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок тривалої відсутності такої особи за зареєстрованим місцем проживання, що регулюється положеннями Житлового Кодексу УРСР, який є чинним на даний час. На підставі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, і на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що та обставина, що відповідач [PERSON] залишається зареєстрованою у будинку позивача, не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірному будинку, тим більше, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Отже, позовні вимоги позивача [PERSON] є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved