Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Позов обгрунтовує тим, що 05.12.2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Проте, через відсутність взаєморозуміння та постійні конфлікти, сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до того, що з листопада 2020 року їх стосунки фактично були припинені та в даний час вони з відповідачем спільно не проживають. Вищевикладені обставини і стали причиною звернення позивачки з даним позовом до суду. Дана позовна заява надійшла до суду 18.12.2020 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 21.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи на 18.02.2021 року. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.12.2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 6 та, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, вбачається, що сторони є батькам [PERSON] , [INFO] , який згідно довідки №560 від 14.12.2020 року проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення спільного життя. Спір відносно спільно нажитого майна на день звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу, відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу поділу спільного майна подружжя та утримання їх сина. Ст. 113 СК України визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила бажання змінити прізвище набуте в шлюбі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №24 від 16.12.2020 року позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн. З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивачки, судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до заяви додано лише розрахунок гонорару за оформлення позовної заяви від 11.12.2020 на суму 500 грн. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), акт приймання-передачі виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином, для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Проте, позивачем не надано на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу договору про надання правничої допомоги, з якого можна встановити розмір гонорару, визначеного сторонами, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акту приймання-передачі виконаних робіт та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, закрема квитанцію про сплату коштів. За таких обставин, суд вважає недоцільним стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги адвоката у розмірі 500 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial