Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому (позові) просила: - стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої донька [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею двадцяти трьох річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона спільно проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України та є студентом І курсу факультету «Захисту рослин, біотехнологій та екології» денної форми навчання, закінчення навчального закладу у червні 2024 року. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Однак, вона не в змозі самостійно утримувати її, оскільки її заробітна плата незначна, інших видів доходу вона не має. У зв`язку з чим вони з донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з тим. що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання у гуртожитку, яке коштує 5373,00 грн., одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач є працездатним, працює на підприємстві у м. Кривий Ріг і отримує заробітну плату, також в його власності є земельна ділянка площею 6,27 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Першотравневої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, яка перебуває в оренді, інших дітей він не має, аліментів нікому не сплачує, а отже має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх доньки. Ухвалою від 13.08.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія зазначеної ухвали була направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, однак конверт було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та за адресою проживання, зазначеною у позові, за якою адресат відмовився від отримання поштового відправлення. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Позивач звернулась до суду із заявою, зареєстрованою у суді 10.09.2021 за вх. № 5452/2021, в якій просила позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, та за адресою проживання, зазначеною у позові, за якою адресат відмовився від отримання поштового відправлення, а отже відповідно до положень ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, якому судова повістка вручена 31.08.2021 та 27.08.2021 відповідно, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серія [NUMBER] , у якому батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на факультеті «Захисту рослин, біотехнологій та екології» на І курсі денної форми навчання, термін якого становить до 30.06.2024, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 24.06.2021 № 560. Відповідно до квитанції від 03.06.2021 [PERSON] сплачено Національному університету біоресурсів і природокористування України 5373,00 грн. за проживання [PERSON] у гуртожитку за період з 01.09.2021 по 31.08.2022. Згідно з даними довідки, виданої Маловодянським старостинським округом Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 06.07.2021 № 528 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] . Згідно з даними довідки про реєстрацію місця проживання особи № 53740289 від 30.09.2020 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 30.09.2020. За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 266081315 від 16.07.2021) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,27 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, переданої в оренду із орендною платою у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначені, встановлені судом обставини справи відповідачем не заперечувалися та на їх спростування докази суду не надавались. Положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищенаведеного, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позивачем позову, суд констатує, що [PERSON] , як батько повнолітньої [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю - [PERSON] і яка навчається на денній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, - має обов`язок по її утриманню на період навчання до досягнення нею 23 років, маючи при цьому матеріальну можливість виконати цей обов`язок, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованою та доведеною, вона не суперечить положенням закону, що регулюють, зокрема, сімейні правовідносини, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів фізичної особи. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір», та позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судових збір»), слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved