Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Чутівської селищної ради Полтавської області в якому, після уточнення позовних вимог, які були прийняті судом, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку літ. В-1 загальною площею 209,8 м.кв., гаражу літ. Г загальною площею 29.8 м.кв., сараю літ. Г1 загальною площею 26,9 м.кв., погребу вхідного літ. г загальною площею 2.4 м.кв. огорожі №1, воріт №2, трубопровіду №3 в порядку спадкування за законом (а.с. 3-7, 75). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 1984 році її свекор - [PERSON] побудував за адресою: [ADDRESS], житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті спадщину, до складу якої входить вищезазначений будинок, прийняла дружина - [PERSON], яка приходилась позивачу свекрухою. [PERSON] померла [INFO]. За життя, а саме 30.10.1985р., [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], заповіла сину - [PERSON], який був чоловіком позивача. [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що до дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним за вищевказаною адресою була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] [INFO] Таким чином, на думку позивача, вона фактично прийняла у спадок все належне [PERSON] майно, в тому числі і житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], яка після перейменування має назву [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вищезазначений будинок входить до складу спадщини, але у зв'язку з тим, що право власності на будинок не було зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця, вона не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно. За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Чутівської селищної ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином був повідомлений, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати за відсутності його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Новицька О.В. у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Чутівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області №9 від 18.05.1982 р., акту на забудову земельної ділянки в натурі від 11.06.1982 р., плану земельної ділянки і червоних ліній забудови, генпланом земельної ділянки, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво жилого будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-14). Як вбачається з матеріалів справи будівництво житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], було завершено у 1984 році, що підтверджується домовою книгою реєстрації громадян по [ADDRESS], згідно якої [PERSON] та [PERSON] 20.01.1984 р. були зареєстровані за зазначеною адресою, а також підтверджується справою на домоволодіння по [ADDRESS] від 27.06.1985р. та технічним паспортом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] від 29.10.1993 р., згідно яких власником будинку значиться [PERSON] (а.с. 16-23). Згідно розпорядження Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області №8 від 15.02.2016 р. [ADDRESS] була перейменована у [ADDRESS] (а.с. 33-34). Згідно довідки 3664 від 20.04.2017 р., виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації, та Інформаційної довідки №88672592 від 01.06.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості про реєстрацію прав та заборон відчуження щодо об'єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с. 37, 76). Суд зазначає, що станом на момент завершення будівництва житлового будинку - у 1984 році, виникнення права власності на житлові будинки та державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалось, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25.12.1974 р. «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 р. за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 р. № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на житлові будинки, споруди, може підтверджуватись, разом з записами у погосподарських книгах, і іншими в сукупності доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на житловий будок, розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] набув право власності на зазначений житловий будинок, оскільки будинок побудовано до набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі рішення виконавчого комітету Чутівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області №9 від 18.05.1982 р., акту на забудову земельної ділянки в натурі від 11.06.1982 р., плану земельної ділянки і червоних ліній забудови, генпланом земельної ділянки, а також підтверджується домовою книгою реєстрації громадян по [ADDRESS], справою на домоволодіння по [ADDRESS] від 27.06.1985 р. та технічним паспортом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] від 29.10.1993 р. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2017 р. виданого повторно Виконавчим комітетом Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області [PERSON] помер [INFO]. Статтею 524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлого [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, незалежно від оформлення права на спадщину, спадщина, яка прийнята спадкоємцем, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 553 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як було встановлено вище, [PERSON] на праві власності належить будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], який входить до складу спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. Згідно домової книги реєстрації громадян по [ADDRESS] та довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 07.04.2017р. №05-26/122 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на дату його смерті за зазначеною адресою була зареєстрована його дружина - [PERSON] (а.с. 20, 30). Факт вступу [PERSON] - дружиною померлого [PERSON] в управління та володіння спадковим майном - вищезазначеним житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами підтверджується також технічним паспортом справою на домоволодіння по [ADDRESS] від 27.06.1985 р. та технічним паспортом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] від 29.10.1993 р., які виготовлено на її замовлення (а.с. 16-23). Докази того, що спадкоємець [PERSON] вчиняв будь-які дії, які свідчать про прийняття спадщини, в матеріалах справи відсутні. Отже, з огляду на приписи ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець [PERSON] відмовився від спадщини, що відкрилась після смерті його батька - [PERSON]. Таким чином, наявними в справі матеріалами підтверджується факт прийняття [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] спадщини, до складу якої входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON] з часу відкриття спадщини - смерті її чоловіка [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області 17.09.2001 р. (а.с. 28). За життя, а саме 30.10.1985 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30.10.1985 р. державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори Савіновою Н.М., згідно якого житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON], який є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 26.08.1936 року Миньківецьким районним відділом актів громадянського стану (а.с. 24-25). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], після смерті своєї матері [PERSON], свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом, а саме на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], не оформив, хоча фактично вступив у володіння спадщиною, оскільки користувався домоволодінням, володів ним, підгримував у належному стані, проводячи поточні ремонти, обробляв присадибну ділянку. Отже, [PERSON], у відповідності до ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, прийняв після смерті своєї матері - [PERSON] спадщину, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки, не зареєструвавши у встановленому законом порядку право на спадщину, фактично вступив у володіння та користувався вищезазначеним домоволодінням. Таким чином, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON] з часу відкриття спадщини - смерті його матері [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2014 р., виданого виконавчим комітетом Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 29). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, який діяв на момент відкриття спадщини після померлого [PERSON], спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. Статтями 1268 - 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для її прийняття (ч. 5 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як було встановлено вище, померлому [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів спадкової справи №53/2016, заведеної на майно померлого [INFO]. [PERSON], вбачається, що спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. За життя, а саме - 12.01.2007 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області Малько Л.М., згідно якого [PERSON] заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS], а все інше майно - заповів [PERSON] (а.с. 93). З матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], разом з дружиною - [PERSON], що підтверджується довідкою Артемівської (Скороходівської) селищної ради Чутівського району Полтавської області №3186 від 28.08.2015 р. та копією паспорта серії [NUMBER] [PERSON], свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.02.1960 р. (а.с. 8, 26, 32). Згідно матеріалів спадкової справи №53/2016 вбачається, що заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого [PERSON] - [PERSON], інших заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило (а.с. 85-91). Тобто, матеріали справи свідчать, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщини, що відкрилась після смерті їх батька - [PERSON], оскільки не проживали разом зі спадкодавцем та не звертались до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON], як спадкоємець за законом за правом представлення прийняла спадщину, до складу якої входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO]. [PERSON], та у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначена спадщина належить [PERSON] з часу відкриття спадщини - смерті [PERSON]. Стаття 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З приписів ст. 392 ЦК України вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Новицька О.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], у встановленому законом порядку не проводилась та на даний час провести державну реєстрацію за померлим відповідно до чинного законодавства України не має можливості (а.с. 38). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], належали на праві власності померлому [PERSON], входить до складу спадщини, а також те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті її чоловіка - [PERSON] та прийняла спадщину. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 14.04.2017 р. до складу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] входять: житловий будинок літ. В-1 загальною площею 209,8 м.кв., вартістю 460969,00 грн., гараж літ. Г загальною площею 29,8 м.кв. вартістю 31295,00 грн., сарай літ. Г1 загальною площею 26.9 м.кв. вартістю 20855,00 грн., погріб вхідний літ. г загальною площею 2.4 м.кв. вартістю 12836.00 грн., огорожа №1 вартістю 3023,00 грн., ворота №2 вартістю 444.00 грн., трубопровід №3 вартістю 1409,00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] позбавлена можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності на нерухоме майно, з огляду на те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved