Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Прохала визначити їй додатковий строк один місяць для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] , строк рахувати починаючи з дня набрання законної сили рішення суду. У своєму позові вказувала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , через погане самопочуття, хворобу доньки, незнання законодавства [PERSON] не звернулася до нотарільної контори вчасно. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій прохала справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити. Представник відповідача Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської областів судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Антоненко Л.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.7). Позивач є дочкою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.8). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » одружившись 11 листопада 1989 року з [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого міським палацом одружень 11 листопада 1989 року (а.с.9). За час життя [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до довідки Новоселівської сільської ради Полтавського району, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований, не зареєстровані та не проживають малолітні, неповнолітні, недієздатні та обмежено дієздатні громадяни. Заборгованості по сплаті платежів не має (а.с.10). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2009 року, позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] та визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, передану для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану в с. Терентіївка Новоселівської сільської ради Полтавського району (державний акт серії ІІ-ПЛ № 030317). Вказане майно визнано за [PERSON] після смерті її чоловіка [INFO] [PERSON] , який за час життя не залишив заповіту (а.с. 11). Вказане майно надалі зареєстроване за [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру, виданого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Антоненко Л.В. 18.10.2019 року, інформація щодо спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщин, після померлої [INFO] . [PERSON] відсутня (а.с.16) Після смерті матері в шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса, так як важко переживала цю подію, через складний психоемоційний стан після смерті матері вона помилилася щодо обставин, які мають істотне значення та не звернулася до нотаріуса. Окрім цього її дочка [PERSON] саме в цей період отримала важку травму, через, що позивач була зайнята лікуванням і реабілітацією доньки (а.с.15). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийнятті спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якої передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливо судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність, якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримана розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини є незнання діючого законодавства. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин,

Outcome: approved