Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з жовтня 2007 року по [INFO] року, тобто протягом більше восьми років, позивач проживала однією сім»єю, як чоловік та жінка, без шлюбу з [PERSON]. За час спільного проживання вели господарство, спільними зусиллями обробляли городи, здійснювали необхідні ремонтні роботи в житлових будинках. Питанню реєстрації шлюбу ні позивач, ні її цивільний чоловік [PERSON] не надавали значення, оскільки не могли передбачити такого швидкого і трагічного повороту подій. В листопаді 2015 року [PERSON] тяжко захворів і [INFO] року в лікарні помер. Під час перебування в лікарні [PERSON] постійно відвідувала його, а після смерті поховала, як рідну людину, організувала поминальний обід, що підтверджується відповідними платіжними документами. Факт їхнього спільного проживання однією сім»єю та ведення спільного господарства також підтверджується актом депутата Катеринопільської селищної ради Красніцької О.О. від 17.04.2016 року та довідкою голови вуличного комітету м. Кам»янка Щербини Т.І. від 23.04.2016 року. Встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю не менше, як п»ять років до часу відкриття спадщини необхідне для оформлення спадщини на належну покійному ? частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили доводи наведені позивачем [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився але надіслав на адресу суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 3 СК України з урахуванням роз'яснень викладених у п. 21. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що [PERSON], та [PERSON], проживали однією сім'єю, оскільки були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України вказано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому право власності на успадковане нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved