Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому просила : стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, шляхом звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, у розмірі 13 890 000,00 грн. з яких: 1800 000,00 грн. - сума не сплаченої своєчасно позики; 12 090 000 грн. - розмір пені. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] 14 січня 2014 року уклала договір позики між фізичними особами, безпроцентний з [PERSON]. Предметом договору є надання нею, як позикодавцем позичальнику - 1800 000 гривень на строк до 31 грудня 2014 року. Повернення отриманих сум Відповідачем згідно п.2.3. Договору повинно здійснюватись наступним чином: 800 000 до 15 березня 2014 року; 1 000 000 до 31 грудня 2014 року. Отримання суми позики в повному розмірі підтверджується розпискою від 14 січня 2014 року. З метою забезпечення виконання договору позики між сторонами було укладено договір іпотеки. Згідно якого, відповідачем передано позивачу житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходяться за адресою - [ADDRESS]. Відповідач на день подання позовної заяви, на виконання зобов'язань за договором позики не повернув позивачу 1 800 000 гривень. 10 червня 2014 року на адресу відповідача було направлено письмову вимогу щодо погашення заборгованості, однак дана вимога була проігнорована, заборгованість на день подання позовної заяви не сплачена. Враховуючи встановлений договором позики - графік повернення позики, позивачем розрахована заборгованість, враховуючи пеню у розмірі 5 % від вчасно не повернених 800 000 грн. суми позики за кожний день прострочення, починаючи з 16 березня 2014 року по 05 січня 2015 року (загальна кількість днів прострочення становить - 296 днів). Пеня у розмірі 11 840 000 грн. (800 000,00 грн. * 5% * 296 днів). Враховуючи встановлений договором позики - графік повернення позики, позивачем розрахована заборгованість, враховуючи пеню у розмірі 5 % від вчасно не повернених 1 000 000 грн. суми позики за кожний день прострочення, починаючи з 01.01.2015 року по 05 січня 2015 року (загальна кількість днів прострочення становить - 5 днів). Пеня у розмірі 250 000 грн. Сума боргу, яку позивач вимагає стягнути, враховуючи невиконання позичальником умов договору позики становить 13 890 000 грн., яка розрахована із розрахунку 1 800 000 грн. - сума не поверненої в строк позики, та суми пені в розмірі 12 090 000 грн, тому вона і звертається до суду з даним позовом. 20 січня 2015 року [PERSON] надала суду заяву про уточнення позовних вимог в якій остаточно прохала: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13 890 000 грн., шляхом звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходяться за адресою - [ADDRESS] шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, прохали його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON]., будучи повідомлена на останню відому судові адресу до суду не з»явилася, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 14 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] 1 800 000 гривень на строк до 31 грудня 2014 року. Згідно п.2.3. Договору повернення отриманих сум здійснюється позичальником наступним чином: 800 000 гривень до 15 березня 2014 року; 1 000 000 гривень до 31 грудня 2014 року. [PERSON] виконала умови договору надавши [PERSON] 1 800 000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою. З метою забезпечення виконання договору позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого, [PERSON] передано [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходяться за адресою - [ADDRESS]. Згідно з п.1.1. Договору іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1 га, передається, як забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. До п.1.3 договору житловий будинок належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого УЖКГ м.Полтава 07травня 2007 року, зареєстрованого КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 14 травня 2007 року в книзі : 151, номер запису : 20462, реєстраційний номер : [NUMBER] та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 січня 2014 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна : [NUMBER]. Земельна ділянка належить іпоткодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Полтавським міським управлінням земельних ресурсів та земельного кадастру, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі 11 липня 2005 року за [NUMBER] та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 січня 2014 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна : [NUMBER]. Відповідно до п.3.1. Договору іпотеки, [PERSON] набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених умовами іпотечного договору у разі порушення з боку [PERSON] своїх обов'язків, а також, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання [PERSON] ці зобов'язання не будуть виконані, а саме: приповному або частковому неповерненні суми позики у встановлені строки відповідно додоговору позики, вказаного в пункті 1.1 цього іпотечного договору. Відповідно до п.3.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є застереження, визначене пунктом 3.3. та пунктом 3.4 цього договору. У відповідності до п. 2.3.5. Договору іпотеки, [PERSON] має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або не належного виконання [PERSON] основного зобов'язання. 10 червня 2014 року на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу щодо погашення заборгованості. Враховуючи встановлений договором позики - графік повернення позики, враховуючи пеню у розмірі 5 % від вчасно не повернених 800 000 грн. суми позики за кожний день прострочення, починаючи з 16 березня 2014 року по 05 січня 2015 року (загальна кількість днів прострочення становить - 296 днів), пеня у розмірі 11 840 000 грн. (800 000,00 грн. * 5% * 296 днів), де - 800 000 грн. - сума заборгованості; 5% пеня за кожний день прострочки від суми не поверненої позики; 296 - кількість днів прострочення. Крім того, враховуючи пеню у розмірі 5 % від вчасно не повернених 1 000 000 грн. суми позики за кожний день прострочення, починаючи з 01 січня 2015 року по 05 січня 2015 року (загальна кількість днів прострочення становить - 5 днів), пеня у розмірі 250 000 грн. ( 1 000 000,00 грн. * 5% * 5 днів), де 1 000 000 грн. - сума заборгованості; 5% пеня за кожний день прострочки від суми не поверненої позики; 5 днів - кількість днів прострочення. Таким чином загальна сума боргу, яка підлягає стягненню за договором позики становить 13 890 000 грн.,яка розрахована із розрахунку 1 800 000 грн. - сума не поверненої в строк позики та суми пені в розмірі 12 090 000 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно із п.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Згідно ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст.589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.І ст.35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У відповідності до ч.2 ст.35 ЗУ «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно з положеннями ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Частиною 6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що ціна продажу встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при зазначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, в резолютивній частині рішення суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У відповідності до ст.40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Положенням ст.109 ЖК УРСР встановлено ідентичний порядок щодо звільнення заставного майна після прийняття рішення судом, а саме: «звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду». На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила виконання основного зобов'язання, через що [PERSON] вправі задовольнити вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходяться за адресою - [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 3 654 гривень судового збору. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved