Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно заявлених вимог позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є квартиронаймачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ордеру №109661 від 05 листопада 1963 року. В спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] (син), [PERSON] (онук) та відповідач. Позивач зазначає, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважний причин, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач є її онукою, проте остання проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В спірній квартирі відповідач ніколи не проживала, їй ніколи не чинились перешкоди в користуванні квартирою. В квартирі проживає позивач разом з третьою особою та онуком. Також 26 серпня 2021 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та за зазначеним позивачем фактичним місцем проживання), причини неявки суду не повідомила, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористалась. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити, зазначив, що відповідач є його племінницею, яка ніколи не проживала в спірній квартирі, лише інколи приїжджала в гості до бабусі (позивача). Також пояснив, що відповідачу не чинились перешкоди в проживанні та користуванні квартирою [ADDRESS] . Як визначено ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що 05 листопада 1963 року видано ордер №109661 [PERSON] з сім`єю з чотирьох осіб на право зайняття двох кімнат 32,0 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Київської ради депутатів трудящих від 28 жовтня 1963 року (а.с.7). [PERSON] після укладання шлюбу 01 листопада 1990 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Станом на 07 жовтня 2020 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-зворот, 9, 14, 26). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, проживає в квартирі - [ADDRESS] , відповідача бачила в останнє на вулиці років 10 тому. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що є сусідом позивача, проживає в квартирі - [ADDRESS] з 1960-х років, відповідача ніколи не бачив. Показання допитаних свідків узгоджуються з актом №7 від 08 жовтня 2020 року, підписаним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідчені майстром тех. Дільниці та начальником ЖЕД-401. (а.с.4). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує шість місяців (на дату звернення з позовом до суду), без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved