Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК» про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 27.09.2012 року у приміщенні відділу продажів нерухомості ТОВ «Будінвест-ДК» позивач [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та з іншої відповідач [PERSON], як працівник та повірений від імені ТОВ «Будінвест-ДК», домовились про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 171,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. При цьому, на вимогу [PERSON] останньому було надано [PERSON] та [PERSON] в якості завдатку 20000 дол. США з умовою укладення сторонами договору купівлі-продажу вищезазначеного нежитлового приміщення в строк до 25.12.2012 року. В свою чергу, [PERSON] склав розписку на підтвердження факту отримання від [PERSON], [PERSON] вищезазначених коштів під зобов'язання укласти договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення в строк до 25.12.2012 року. Однак, в наступному [PERSON] став уникати контактів, перестав відповідати на телефонні дзвінки. У зв'язку із наведеним, позивач [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача [PERSON] та його роботодавця ТОВ «Будінввест-ДК» із вимогою укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, проте, [PERSON] та ТОВ «Будінвест-ДК» вищезазначену вимогу залишили без відповіді, ухилилися від укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. За таких обставин між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] у повному обсязі своє право вимоги за розпискою [PERSON] від 27.09.2012 року. Враховуючи наведене та протиправну поведінку [PERSON] і ТОВ «Будінвест-ДК», [PERSON] звернулася 06.12.2013 року з претензією та вимогою до останніх про повернення їй коштів у сумі 20000 дол. США, які було передано за розпискою. Однак, наведена претензія була залишена без відповіді [PERSON] і ТОВ «Будінвест-ДК» та останні не повернули [PERSON] кошти у сумі 20000 дол. США З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду за захистом і поновленням своїх порушених прав, шляхом стягнення солідарно з відповідачів коштів заборгованості у сумі 20000 дол. США, зазначаючи про те, що отримана відповідачем сума грошових коштів є авансом, який підлягає поверненню. Крім того, позивач заявляє свої вимоги про стягнення з відповідачів солідарно 3% річних від суми порушеного грошового зобов'язання. Також позивачем заявлено позовні вимоги про солідарне відшкодування відповідачами моральної шкоди в розмірі 20000 грн., оскільки протиправні дії відповідачів відносно неї щодо порушення зобов'язання по укладенню договору купівлі-продажу мають тривалий та послідовний умисний характер. Наведене створює у позивача [PERSON] відчуття невпевненості у можливості отримати свої кошти назад, у зв'язку з чим позивач постійно хвилюється та перебуває у стресовому стані. При цьому сума коштів, отримана [PERSON] є значною та позбавляє позивача можливості їх використати для задоволення власних потреб та потреб своєї сім'ї, що завдає [PERSON] душевних страждань. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Смирнової Є.П. від 11.09.2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання (а.с. 31, т.1). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.04.2015 року відхилено апеляційну скаргу [PERSON] та залишено без змін ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року (а.с. 74-75). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року накладено арешт на нежилі приміщення з №1 по №3 групи приміщень №9, 12 (в літ. А), загальною площею 35,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер об'єкта нерухомого майна №329466980000, які на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 119-120, т.1). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.08.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] відхилено, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року залишено без змін (а.с. 119-122, том контрольного провадження) Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2015 року, справу №754/13965/14-ц передано для розгляду судді Деснянського районного суду м. Києва Петріщевій І.В., у зв'язку з перебуванням судді Смирнової Є.П. на лікарняному (а.с. 156, т.1). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Петріщевої І.В. від 22.10.2015 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК» про стягнення коштів прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд справи (а.с. 157, т.1). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.02.2016 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 190-193, т.1). 05.04.2016 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК» про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу (а.с. 2-6, т.2). Ухвалою суду від 05.04.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі (а.с. 119-121, т.2) Ухвалою суду від 21.07.2016 року зустрічну позовну заяву залишено без руху (а.с. 143-144, т.2). 25.07.2016 року до суду надійшла нова редакція зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним правочину (а.с. 152-156, т.2). В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає наступне. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає правочин між [PERSON] і [PERSON] з однієї сторони та ТОВ «Будінвест-ДК» в особі представника [PERSON] укладеним з порушенням вимог норм чинного законодавства, виходячи з наступного. Між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та представником ТОВ «Будінвест-ДК» [PERSON] з іншої сторони було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], за загальною ціною 600000 дол. США, включаючи завдаток. Сторони домовились про укладення між ними договору купівлі-продажу певного нежитлового приміщення у строк до 25.12.2012 року із умовою передачі від покупців - [PERSON] та [PERSON] до продавця - ТОВ «Будінвест-ДК» завдатку у розмірі, що був еквівалентний на час даних відносин 20000 дол. США. Вказаний правочин містить з однієї сторони - зобов'язання [PERSON] та [PERSON] передати завдаток у розмірі 20000 дол. США та зобов'язання укласти договір купівлі-продажу певного нежитлового приміщення у строк до 25.12.2012 року на умовах. вказаних у розписці. З другої сторони правочин містить зобов'язання ТОВ «Будінвест-ДК» в особі представника [PERSON] прийняти завдаток за умови укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], за загальною ціною 600000 дол. США, включаючи завдаток. Тобто, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що зі змісту розписки випливає, що між сторонами відбулось укладення попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], за загальною ціною 600000 дол. США із строком укладення основного договору до 25.12.2012 року та умовою передання від покупців - [PERSON] та [PERSON] до продавця - ТОВ «Будінвест-ДК» в особі представника [PERSON] завдатку у розмірі 20000 дол. США. Окрім цього, правочин не містить зобов'язань ТОВ «Будінвест-ДК» в особі представника [PERSON] повернення завдатку у розмірі 20000 дол. США. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що така домовленість сторін є усним правочином, який містить всі ознаки попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення в майбутньому на умовах сплати завдатку. Договір був укладений усно, тоді як розписка є первинним документом, який підтверджує вчинення певних дій (факти). Але, уклавши усний попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, сторони порушили вимоги ст.ст.635, 657, 203 ЦК України. Також [PERSON] зазначає про те, що позивачем за основним позовом [PERSON] не вказано, зобов'язання за яким саме правочином було порушено [PERSON] та ТОВ «Будінвест-ДК». Тоді як розписка не містить умов повернення отриманих коштів, а лише зобов'язання [PERSON] укласти договір купівлі-продажу приміщення на умовах, вказаних у розписці. Крім того, позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що позивачем за основним позовом [PERSON] не було вчинено дій, спрямованих на виконання своїх зобов'язань за оскаржуваним попереднім договором, з її вини не був укладений основний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], на яке розраховува продавець ТОВ «Будінвест-ДК». Підтвердження недобросовісної поведінки [PERSON] по відношенню до продавця нерухомості за оскаржуваним попереднім договором є пропозиція [PERSON] про укладення договору від 04.04.2014 року, у якій вона, окрім продовження строку укладення основного договору до 15.04.2014 року та погоджуючись із тим, що вона сплатила саме завдаток, а не аванс, пропонує продавцю продати обумовлене раніше нежитлове приміщення за ціною, що майже удвічі меншу за ціну, за якою сторони попередньо домовились укласти основний договір купівлі-продажу. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд визнати недійсним правочин, а саме, розписку від 27.09.2012 року, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] і [PERSON] завдаток у розмірі 20000 дол. США при умові укладення договору купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 171,6 кв.м, до 25.12.2012 року за загальною ціною 600000 дол. США, включаючи завдаток. Ухвалою суду від 18.08.2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним правочину прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження по справі (а.с. 164-165, т.2). 28.09.2016 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності до зустрічних позовних вимог (а.с. 170-171, т.2). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2017 року, справу за єдиним унікальним №754/13965/14-ц передано для розгляду судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Деснянського районного суду м. Києва Петріщевої І.В. (а.с. 212, т.2). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 16.03.2017 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК» про стягнення коштів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним правочину та призначено справу до судового розгляду (а.с. 213, т.2). В ході розгляду справи позовні вимоги були неодноразово змінені позивачем [PERSON] Відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 22.03.2017 року, позивач за основним позовом просить суд: 1. Стягнути на користь [PERSON] солідарно з [PERSON] і ТОВ «Будінвест-ДК» кошти у сумі 20000 дол. США із конвертацією в еквіваленті у гривін за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу. 2. Стягнути на користь [PERSON] солідарно з [PERSON] і ТОВ «Будінвест-ДК» кошти 3% річних у сумі 1398,90 дол. США в еквіваленті із конвертацією у гривні за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу. 3. Стягнути на користь [PERSON] солідарно з [PERSON] і ТОВ «Будінвест-ДК» кошти у сумі 20000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди (а.с. 222-223, т.2). 24.01.2018 року до суду надійшов відзив відповідача за основним позовом [PERSON] на позовну заяву, який вмотивований наступним. Позивачем за основним позовом не надано доказів в підтвердження того, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. Позивач за основним позовом у своїх поясненнях, наданих суду, підтверджує, що між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, але при цьому, намагається довести суду, що між сторонами було досягнуто домовленості укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посилаючись на відповідну судову практику у справах, де між сторонами укладалися попередні договори купівлі-продажу. Відповідач за основним позовом [PERSON] зазначає також, що розписка від 27.09.2012 року взагалі не містить зобов'язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нежилого приміщення, вона не підписана всіма сторонами та не посвідчена нотаріально. Таким чином, з розписки [PERSON] не можна встановити правову природу зобов'язання, її не можна вважати ні попереднім договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, будь-яким іншим доказом досягнення згоди про укладення в майбутньому між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. Крім того, позивачем за основним позовом [PERSON] не надано доказів в підтвердження того, що сума в 20000 дол. США є авансом, а також доказів наявності зобов'язання [PERSON] повернути зазначену суму грошових коштів. До того ж, позивачем за основним позовом не надано доказів того, що вона передала [PERSON] грошові кошти саме в доларах США та того, що вона має право вимагати повернення коштів в еквіваленті за курсом гривні, встановленим Національним банком України на день фактичного повернення коштів. Окрім цього, відповідач за основним позовом [PERSON] вважає, що позивач за основним позовом не мала права нараховувати 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки у своїй позовній заяві стверджує, що кошти, які вона просить стягнути, є авансом. З огляду на викладені обставини, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечує проти вимог основного позову та просить суд відмовити у їх задоволенні (а.с. 1-3, т.3). Ухвалою суду від 24.01.2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача за основним позовом [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження по справі (а.с. 11, т.3). В матеріалах справи містяться заперечення ТОВ «Будінвест-ДК» на позовну заяву [PERSON] з наступним обґрунтуванням. По-перше, відповідач за основним позовом [PERSON] станом на дату підписання розписки, 27.09.2012 року, не мав довіреності від ТОВ «Будінвест-ДК», довіреність відповідачу за основним позовом [PERSON] була видана лише 01.10.2012 року, а, отже, останній діяв без довіреності не як представник ТОВ «Будінвест-ДК», а як [PERSON] фізична особа. По-друге, у ТОВ «Будінвест-ДК» відсутня каса, яка могла би оприбуткувати готівку в завдаток в розмірі 20000 дол. США. Позивачем за основним позовом не надано доказів отримання готівки ТОВ «Будінвест-ДК», відповідно до п.4.2 Постанови Національного банку України від 15.12.2004 року №643 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Відповідно до п.3.1 вказаного Положення, касові операції оформлюються касовими ордерами, а, отже, якщо відповідач за основним позовом [PERSON] як представник ТОВ «Будінвест-ДК» здав готівку в касу, у нього мав бути прибутковий касовий ордер, який він мав віддати позивачу за основним позовом для підтвердження отримання готівки ТОВ «Будінвест-ДК». Як стало відомо співвідповідачу ТОВ «Будінвест-ДК» з матеріалів справи, відповідачем за основним позовом [PERSON] було направлено позивачу за основним позовом [PERSON] пропозицію укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення і ця пропозиція була підписана відповідачем за основним позовом [PERSON] без повноважень. ТОВ «Будінвест-ДК» 15.05.2014 року було відкликано довіреність. З огляду на викладене, ТОВ «Будінвест-ДК» просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Будінвест-ДК». 24.01.2018 року представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] було подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до зустрічного позову [PERSON] (а.с. 9-10, т.3). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у вступному слові зазначає, що 27.09.2012 року [PERSON] разом із [PERSON] було передано грошові кошти на загальну суму 20000 дол. США фізичній особі [PERSON] [PERSON]В, склав розписку на підтвердження факту отримання коштів у сумі 20000 дол. США спільно від [PERSON] та [PERSON] Таким чином, [PERSON] як кредитор, вказаний у розписці, зазначає, що передані [PERSON] кошти у сумі 20000 дол. США дійсно складались із коштів у сумі 10000 дол. США, належних [PERSON], а решта коштів у сумі 10000 дол. США були [PERSON], тому передані кошти належали порівну [PERSON] та [PERSON] В наступному, [PERSON] відступив належні йому права вимоги коштів за розпискою до боржника [PERSON] на користь [PERSON] згідно Договору про відступлення права вимоги від 11.11.2013 року. На підставі викладеного [PERSON] не заперечує проти стягнення на користь [PERSON] всієї суми боргу у розмірі 20000 дол. США за розпискою з боржника [PERSON] та вважає, що первісний позов має бути задоволений судом (а.с. 21, т.3). В судовому засіданні представник позивача за основним позовом [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги за основним позовом та просив суд про їх задоволення, проти зустрічного позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідач за основним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог за основним позовом за викладених у відзиві на позовну заяву підстав, зустрічний позов підтримали та просили суд про його задоволення. Представник відповідача за основним позовом ТОВ «Будінвест-ДК» - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення основного позову та зустрічного позову в частині пред'явлених до ТОВ «Будінвест-ДК» вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] просив суд задовольнити вимоги основного позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії розписки від 27.09.2012 року, відповідач за основним позовом [PERSON] отримав в якості завдатку від третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] та позивача за основним позовом [PERSON] 20000 дол. США за умови укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 171,6 кв.м, до 25.12.2012 року, загальною вартістю 600000 дол. США, враховуючи завдаток (а.с. 7, т.1). Відповідно до копії договору про відступлення права вимоги від 11.11.2013 року, [PERSON] (первісний кредитор) відступив (передав) в повному обсязі, а [PERSON] (новий кредитор) прийняла і набула в повному обсязі право вимоги, що належить [PERSON] за розпискою [PERSON] від 27.09.2012 року на суму 10000 дол. США в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ на день пред'явлення боржнику вимоги про їх повернення. На день укладення цього договору 10000 дол. США еквівалентні за офіційним курсом НБУ сумі у розмірі 79930 грн., які первісний кредитор отримав від нового кредитора. За даним договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника [PERSON], ТОВ «Будінвест-ДК» за розпискою від 27.09.2012 року, зокрема, але не виключно, наступне: 1) повернення у власність нового кредитора коштів у сумі 10000 дол. США у еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ на день пред'явлення боржнику зазначеної вимоги, повернення боржником наведеної суми коштів; 2) сплати на користь нового кредитора 3% річних від суми вищезазначеного грошового зобов'язання за час прострочення його виконання (а.с. 94, т.1). 06.12.2013 року позивачем за основним позовом [PERSON] було направлено ТОВ «Будінвест-ДК» та [PERSON] претензію на суму 20000 дол. США, відповідно до якої просила повернути їй в семиденний строк отримані 20000 дол. США (а.с. 13-14, т.1). 04.04.2014 року позивачем за основним позовом [PERSON] було направлено ТОВ «Будінвест-ДК» вимогу про укладення договору купівлі-продажу вищезазначеного нежитлового приміщення, відповідно до змісту якої просила ТОВ «Будінвест-ДК» укласти з нею договір купівлі-продажу на наступних умовах: - предметом договору є нежитлове приміщення, загальною площею 171,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - вартість одного кв.м складає гривневий еквівалент 2000 дол. США згідно курсу НБУ на день укладення договору купівлі-продажу; - договір укладається не пізніше 15.04.2014 року (а.с. 12, т.1). Як вбачається з оригіналу довіреності, виданої 01.10.2012 року та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Тесленко Ю.П., зареєстрованої в реєстрі за №4822, ТОВ «Будінвест-ДК» в особі генерального директора [PERSON] та в особі виконавчого директора [PERSON] за попередньою домовленістю цією довіреністю уповноважили [PERSON] представляти інтереси Товариства в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, органах нотаріату тощо, з питань: - відчуження (продажу) будь-якого нерухомого майна, що належить Товариству на праві власності, за ціною та на умовах йому відомих; - укладення та підписання від імені Товариства будь-яких договорів купівлі-продажу нерухомого майна, попередніх договорів, договорів про внесення змін та доповнень, договорів про розірвання договорів, договорів про переуступку права вимоги за будь-якими договорами, укладеними вищевказаним товариством за ціною та на умовах йому відомих, але з дотриманням вимог Установчих документів Товариства. Відповідно до оригіналу довіреності, виданої 30.01.2013 року та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Тесленко Ю.П., зареєстрованої в реєстрі за №285, ТОВ «Будінвест-ДК» в особі генерального директора [PERSON] та в особі виконавчого директора [PERSON] за попередньою домовленістю цією довіреністю уповноважили [PERSON] представляти інтереси Товариства в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, органах нотаріату (в тому числі у бідь-якій приватній нотаріальній конторі, державній нотаріальній конторі), Державній реєстраційній службі тощо, з питань: - реєстрації в будь-яких реєстраційних органах, в тому числі в Державній реєстраційній службі, та/або в органах нотаріату прав власності на належне Товариству будь-яке нерухоме майно; - відчуження (продажу) будь-якого нерухомого майна, що належить Товариству на праві власності, за ціною та на умовах йому відомих; - укладення та підписання від імені Товариства будь-яких договорів купівлі-продажу нерухомого майна, попередніх договорів, договорів про внесення змін та доповнень, договорів про розірвання договорів, договорів про переуступку права вимоги за будь-якими договорами, укладеними вищевказаним товариством за ціною та на умовах йому відомих, але з дотриманням вимог Установчих документів Товариства. З листа приватного нотаріуса КМНО Мазарчук Н.В. вбачається, що згідно даних Єдиного реєстру довіреностей, від довірителя ТОВ «Будінвест-ДК» на повіреного [PERSON] було посвідчено дві довіреності від 01.10.2012 року та 30.01.2013 року приватним нотаріусом КМНО Тесленко Ю.П., їх дію припинено 21.05.2014 року приватним нотаріусом КМНО Поліщук О.Ю. (а.с. 93, т.1). Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступних висновків. Щодо вимог за основним позовом. За приписами ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м за адресою: [ADDRESS]. В той же час, отримані відповідачем за основним позовом [PERSON] від позивача за основним позовом [PERSON] та третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000 дол. США не можна вважати й авансом, який би підлягав поверненню у разі наявності попередньої домовленості про укладення договору та фактичного не укладення його в майбутньому, виходячи з наступного. Сторонами по справі в судовому засіданні не оспорювався той факт, що позивач за основним позовом [PERSON] повинна була укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 171,6 кв.м за адресою: [ADDRESS], з відповідачем ТОВ «Будінвест-ДК». В той же час, розписка від 27.09.2012 року не містить відомостей щодо отримання [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в розмірі 20000 дол. США саме в інтересах ТОВ «Будінвест-ДК». Крім того, станом на момент написання розписки від 27.09.2012 року відповідач за основним позовом [PERSON] не був наділений повноваженнями діяти в інтересах ТОВ «Будінвест-ДК», оскільки довіреність від ТОВ «Будінвест-ДК» на його ім'я була видана лише 01.10.2012 року. Інших довіреностей, які б свідчили про наявність повноважень [PERSON] діяти в інтересах ТОВ «Будінвест-ДК» на момент складення розписки, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 20000 дол. США, отримані [PERSON] від [PERSON] та [PERSON], згідно розписки від 27.09.2012 року, не є авансом та завдатком. Що стосується вимоги позивача за основним позовом про солідарне стягнення з відповідачів за основним позовом 3% річних суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 625 ЦК розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» кн. 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зі змісту розписки не вбачається наявність зобов'язання відповідачів за основним позовом щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій, а тому до правовідносин, які виникли між сторонами, приписи ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягають. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги основного позову є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). У ч.1 ст. 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, за приписами ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи те, що за своєю правовою природою розписка від 27.09.2012 року, складена [PERSON], не має зобов'язального характеру, суд дійшов до переконання, що даний документ не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. На підставі вищезазначеного, суд вважає вимоги зустрічного позову безпідставними, а тому відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог основного позову та зустрічного позову повністю. Судові витрати у даній справі відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст.11, 202-204, 215, 509, 546, 570, 625, 635 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed