Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 20 000,00 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось та відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року - розірвано. Як зазначає позивач, відповідач інших утриманців немає, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у фіксованій сумі у розмірі 20 000,00 гривень щомісячно. 04 березня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково в розмірі 2 000,00 гривень щомісячно та надав наступні пояснення. В листопаді 2018 року відповідачем за місцем його роботи було подано заяву про добровільне відрахування коштів на користь позивача. З грудня 2018 року по серпень 2020 року включно сума відрахувань становила 10 000,00 гривень на місяць. У вересні відповідача було виведено поза штат у зв`язку із не проходженням атестації з поважних причин. Розмір заробітної плати був суттєво зменшений у зв`язку з чим відповідач був змушений подати до бухгалтерії за місцем роботи нову заяву, відповідно до якої з вересня 2020 року по даний час сума відрахувань на утримання доньки становить 2 000,00 гривень. Іншого майна окрім транспортного засобу УАЗ, 1992 року випуску відповідач не має. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в загальному розмірі 2000,00 гривень та розгляд справи просив проводити у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як убачається з матеріалів справи, 29 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 14) [INFO] від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] (а.с. 12). Також, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). В подальшому, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.04.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 609. Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач заперечуючи щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання доньки в розмірі 20 000,00 гривень зазначає, що ним в період з грудня 2018 року по серпень 2020 року сплачувались кошти в розмірі 10 000,00 гривень, однак з вересня 2020 року відповідача вивели поза штат та розмір заробітної плати суттєво зменшився. На підтвердження вказаної обставин відповідачем разом з відзивом було подано звіт про здійснення відрахувань та виплат відносно [PERSON] в період роботи з 01 січня 2020 руко по 28 лютого 2021 року. Однак, даний звіт не підтверджує того факту, що заробітна плата відповідача значно зменшилась, як він про те зазначає. Доказів того, що відповідач був виведений поза штат у зв`язку із не проходженням атестації та як наслідок був позбавлений надбавок за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи також відповідачем до суду не було надано, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки. Також, як вбачається з наданих позивачем виписок по картковому рахунку з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2020 року, відповідач сплачував в середньому 10 000,00 гривень аліментів на користь позивача щомісячно. В подальшому, розмір аліментів зменшився до 2 000,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що відповідачем раніше сплачувались кошти в розмірі 10 000,00 гривень та доказів того, що заробітна плата відповідача суттєво зменшилась ним не було надано, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитиниє обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, а тому суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 10 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07 грудня 2020 року. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial