Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В позовній заяві посилалась на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Його батьками були [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . 03 вересня 2019 року приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. відмовила у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі - [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для нотаріальної дії, а саме документів, що посвідчують право власності померлої на вказаний житловий будинок. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку «А-1» площею 53,6 кв.м., літньої кухні «Б» площею 36,1 кв.м., сараю «В» площею 10,4 кв.м., сараю «в» площею 3,8 кв.м., сараю «Г» площею 13,2 кв.м., навісу «Д» площею 5,9 кв.м., навісу «Е» площею 6,2 кв.м., сараю «Ж» площею 10,5 кв.м., сараю «ж» площею 5,2 кв.м., огорожі №1, №2, колодязя питного №3, трубопроводу №4. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.47). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28 жовтня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Еллу Леонідівну (а.с.53). Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. докази, а саме копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , а також довідку зі Спадкового реєстру щодо наявності заповітів [PERSON] . Відповідач Полтавська міська рада, яка належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відзиву на позов не надала. Третя особа письмових пояснень по суті спору не надала. Інші клопотання та заяви від учасників справи до суду не надходили. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Полтавської міської ради Пашко Н.С. та третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, звернувшись до суду з клопотаннями про розгляд справи за їхньої відсутності. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2018 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина. Як вбачається з даних спадкової справи №6/2019, заведеної 22 березня 2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. до майна померлої [INFO] [PERSON] , 22 березня 2019 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с.60). [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15 квітня 1989 року, виданим Тахтаулівською сільською радою, згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6), та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 21 травня 2019 року №00022900883, виданою Диканським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, згідно якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 19 жовтня 1993 року нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, яким належний їй на праві власності жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідала повністю своєму синові [PERSON] (а.с. 72, 85). Оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 травня 2016 року Виконавчим комітетом Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області (а.с.7), спадкування відбувається за законом. Чоловік померлої - [PERSON] , помер ще раніше - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 20 червня 2020 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а.с.9. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] бабусі - [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Як підставу для прийняття саме такого рішення нотаріусом вказано, що [PERSON] не подано документ, що підтверджує право власності померлої на вищевказаний житловий будинок (а.с.87). Таким чином позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину позасудовим порядком. Вирішуючи питання про обсяг майна, на яке відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , суд встановив наступне. Як вбачається з витягу з погосподарської книги №2 за 1982-1982 роки, особистий рахунок [NUMBER], виданого Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 03 липня 2020 року за №535/02-27, сім`я [PERSON] дійсно мала домоволодіння та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] на території Супрунівської сільської ради. Склад сім`ї: [PERSON] , 1931 року народження, голова домогосподарства, [PERSON] , 1927 року народження, чоловік, [PERSON] , 1956 року народження, син. Земельна ділянка площею 0,05 га знаходилась в особистому користуванні, в тому числі 0,01 га під будинком та господарськими будівлями і спорудами. Рік збудування житлового будинку 1957 (а.с.18). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 зроблено висновок, що «спірний житловий будинок був збудований у 1957 році. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації». Згідно довідки від 31 липня 2019 року №7671, виданої Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок «А-1» площею 53,6 кв.м., літня кухня «Б» площею 36,1 кв.м., сарай «В» площею 10,4 кв.м., сарай «в» площею 3,8 кв.м., сарай «Г» площею 13,2 кв.м., навіс «Д» площею 5,9 кв.м., навіс «Е» площею 6,2 кв.м., сарай «Ж» площею 10,5 кв.м., сарай «ж» площею 5,2 кв.м., огорожа №1, №2, колодязь питний №3, трубопровід №4. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація - відсутні. Згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності за [PERSON] за даною адресою не проводилась (а.с.42). Як вбачається з рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих №299 від 23 червня 1971 року «Про зміну адміністративної межі міста Полтави», згідно генерального плану міста Полтави, розробленого Харківським інститутом «Харківпроект» і затвердженого Радою Міністрів УРСР розпорядженням від 08 вересня 1965 року за №1161 населені пункти Рябухи, Пушкарівка, Яр, Шилівка Полтавського району входять в межі міста, передбачені генпланом забудови. На підставі розпорядження виконкому обласної Ради депутатів трудящих №578-р Харківським Укрміськбудпроектом розроблений проект детальної планіровки району «Половки» під забудову, де розташовані населені пункти Рябухи, Пушкарівка, Яр, Шилівка. Приймаючи до уваги клопотання і згоду правління колгоспу «Перемога» Полтавського району (лист №216 від 8.ХІІ.1969 р.) про передачу цих населених пункті під адміністративне підпорядкування міської Ради депутатів трудящих, - виконавчий комітет міської Ради депутатів трудящих ухвалив вважати за необхідне, в зв`язку забудовою жилого району «Половки» в 1972-1975 рр. та враховуючи, що в указаних населених пунктах переважна більшість населення є робітниками або службовцям підприємств та організацій міста Полтави, передати населені пункти Рябухи, Пушкарівка, Яр, Шилівку Полтавського району під адміністративне підпорядкування Полтавської міської Ради депутатів трудящих з виключенням цих сіл з адміністративного підпорядкування Супрунівської сільської Ради депутаті трудящих Полтавського району (а.с.19). Зазначеним підтверджується приєднання села Рябухи до міста Полтави та зміна адреси належного [PERSON] майна. Таким чином судом встановлено, що незважаючи на відсутність реєстрації за [PERSON] права власності, їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса [ADDRESS] ), який після смерті власника увійшов до спадкової маси. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Наведеними вище доказами підтверджується, що позивач [PERSON] , яка є онукою спадкодавця, а тому у зв`язку зі смертю її батька [PERSON] , який є сином спадкодавця [PERSON] , згідно ч.1 ст.1266 ЦК України спадкує за правом представлення, спадщину за законом прийняла, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, у зв`язку з невизначеним обсягом спадкового майна у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Оскільки, як вже встановив суд, спадщину після [PERSON] за законом прийняла [PERSON] , позасудовим порядком позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у видачі зазначеного свідоцтва нотаріусом їй відмовлено, суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved