Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с.29-30), просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.2017 року належить житловий будинок за вищевказаною адресою. У будинку зареєстровані відповідачі по справі, які є її донькою та онукою, але не проживають в ньому, а саме: [PERSON] - з 1989 року, [PERSON] - з народження, не беруть участі у його утриманні та не оплачують комунальні послуги, їх особистих речей у будинку немає. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивач [PERSON]в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву визнали повністю. При цьому пояснили, що вони не проживають у будинку більше десяти років без поважних причин, оскільки проживають за іншою адресою. Не заперечували проти визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 164 від 15.01.2018 року в житловому будинку, який належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], але з 1989 року по теперішній час в ньому не проживає та [PERSON], [INFO], але з народження та по теперішній час не проживає, їх особистих речей у будинку немає (а.с. 5). Викладене підтверджується актом про не проживання від 11.01.2018 року, складеним депутатом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] (а.с. 6). Крім того відповідачі у судовому засіданні підтвердили ту обставину, що вони не проживають у будинку більше десяти років, без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Помилкове посилання позивача у позові на положення на ст. 72 ЦК України, не має правового значення, оскільки підстави позову, які згідно зі ст. 49 ЦПК України може змінити лише позивач, це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Саме по собі посилання на певні норми закону, які суд може змінити, якщо вони не поширюються на спірні правовідносини, не є виходом за межі позову, а тому суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 405 ЦК України. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у будинку на протязі тривалого часу (понад десять років) без поважних причин, вони мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved