Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Бердянська міська рада про визнання права власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку по [ADDRESS] посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік О.Ю 29 липня 2008 року. Право власності на ? частку нерухомого майна зареєстровано в комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради. Інша 1/2 частина житлового будинку належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 21 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського нотаріального округу Запорізької області Мягченко С.Г. Право власності [PERSON] зареєстровано в 04.02.2016 року в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Запорізької області, розташований на земельній ділянці, площею 310,8 кв.м, яка виділена на підставі рішення Бердянської міської ради 21.01.1954 року. В 1976 році батько позивача - [PERSON] на території вищезазначеного домоволодіння збудував самовільно без затвердженого проекту за власний рахунок прибудову «А1»,а тому вона не була включена в склад спадкового майна - ? частину житлового будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, за [PERSON] визнано право власності на будівельні матеріали, обладнання, що були використані при будівництві прибудови «А1» по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Крім того, з 2013 року між [PERSON] та [PERSON] виникли спори щодо поділу житлового будинку [ADDRESS]. В 2013 році [PERSON] звернулась до Бердянського міськрайонного суду з позовом про поділ житлового будинку [ADDRESS]. 26 лютого 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення про поділ житлового будинку [ADDRESS], яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано разом з ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, а дану цивільну справу № 310/3522/13-ц передано на новий розгляд до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Крім того, під час розгляду справи про поділ будинку, [PERSON], знаючи зміст ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, не визнала право позивача на спірну прибудову, претендувала на 1/2 частину житлової прибудови «А1» по [ADDRESS], а тому виник спір між позивачем та відповідачем щодо належності прибудови «А1», у зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду з позовом,посилаючись на норми ст.ст. ч. 4, ст. 357, ст. 1216,1218,1268, ЦК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2013 року, Постанову КМУ № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження державної реєстрації прав на нерухоме майно», Постанову КМУ «Про порядок ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1141 та Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (зі змінами від 09 серпня 2012 року № 404). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Міскевич А.Л. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що [PERSON] звернулась до суду з позовом, оскільки іншим шляхом вирішити спір не має можливості. Законодавством України передбачено, що прибудови, які побудовані до 1992 року не вважаються самовільно збудованими і це підтверджено технічним паспортом, виготовленим комунальним підприємством з технічної інвентаризації від 14.06.2013 року. При цьому, правовстановлюючий документ на таке нерухоме майно не видається, лише можливо зареєструвати право власності у державному реєстрі прав на нерухоме майна, але з державного реєстру прав на нерухоме майно не буде вбачатися конкретика належності нерухомого майна, адже в ньому вказуються загальні відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна. Представник позивача також заперечувала про застосування до позовних вимог [PERSON] строку позовної давності, зазначаючи про те, що відповідно до Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Зазначала про те, що [PERSON] дізналась про порушення свого права у 2017 році під час розгляду цивільної справи про поділ будинку, де [PERSON] почала претендувати на 1/2 частину житлової прибудови «А1», вважаючи її спільною частковою власністю на підставі внесення змін до державного реєстру речових прав про нерухоме майно від 04.02.2016 року. Про внесення змін до державного реєстру прав на нерухоме майно позивач дізналась у 2016 році, коли [PERSON] надала вищезазначену інформаційну довідку до Апеляційного суду Запорізької області під час розгляду цивільної справи про поділ будинку. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]не визнали у повному обсязі, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача пояснив , що за [PERSON] вже зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку, до складу якого входить житлова прибудова «А1» по [ADDRESS], а тому [PERSON] вже є співвласницею житлової прибудови «А1». Дії державного реєстратора з приводу державної реєстрації ? частини житлового будинку, до складу якого входить і житлова прибудова «А1» [PERSON] не були оскаржені. Зазначив, що право власності може набуватися різними способами, які поділяються на дві групи: первинні та похідні права, тобто ч. 4 ст. 357 ЦК України регламентує первинне набуття права власності особою, яка побудувала таку прибудову та з урахуванням позиції ВСУ із таким позовом мав би право звернутися батько позивача - [PERSON]П, а не [PERSON], яка вже набула право власності на 1\\2 частину житлового будинку [ADDRESS], за похідною підставою - спадкування. [PERSON] зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності за [PERSON] на житлову прибудову «А1», оскільки відсутній спір між сторонами. Він вважав, що [PERSON] може звернутися до реєстраційної служби і зареєструвати своє право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В провадженні Бердянського міськрайооного суду перебуває цивільна справа про поділ будинку [ADDRESS], де [PERSON] просить поділити будинок за третім варіантом поділу житлового будинку відповідно до висновку експертизи в цій справі ,відповідно до якого [PERSON] буде виділено житлову прибудову «А1», а [PERSON] будинок під літ. «А». Цей порядок поділу є самим зручним та таким, який не порушує право сторін і може вирішити спір між сторонами. Представник відповідача просить суд звернути увагу на те, що житлова прибудова «А1» не є самостійним об'єктом права власності, а тому не може бути предметом спору щодо визнання права власності. Зазначене питання повинно вирішуватися під час поділу всього домоволодіння в натурі та в порядку визначення користування земельною ділянкою. Крім цього, подав заяву про застосування строків позовної давності та наполягав на застосуванні строку позовної давності Відповідач [PERSON] в повному обсязі підтримала свого представника, позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Бердянської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Спеціаліст реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради - Михалакій Р.Я., опитаний в ході судового розгляду в якості спеціаліста в судовому засіданні пояснив, що 04.02.2016 року державний реєстратор [PERSON] вніс зміни до державного реєстру прав на нерухоме майно, зареєструвавши право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області. Реєстрація прав власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] була проведена не на конкретне майно, а лише на його частину, адже в даному випадку реєструвалась ідеальна частка майна. Для визначення належності прав на житлову прибудову одній чи іншій стороні необхідно вирішувати це питання шляхом визнання порядку користування або визнання права власності на це майно. Також Михалакій Р.Я. в судовому засіданні пояснив, що у разі визнання за позивачем права власності на житлову прибудову «А1», відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зміняться, інформація про склад будинку - прибудова «А1» не виключиться. Додатково в пункті «Підставі виникнення прав власності» буде додана інформація про підставу визнання права власності на спірне майно. Крім цього, у реєстраційній справі на житловий будинок [ADDRESS] відсутні відомості про належність на праві приватної власності [PERSON] житлової прибудови «А1». Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, вислухав думку спеціаліста та дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Суд, при вирішенні питання про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON], приймає до уваги обґрунтування відповідача та його представника, заперечення представника позивача та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про застосування строку позовної давності, виходячи з наступного. Згідност.ст. 257, 260, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересумає бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Підставою звернення до суду [PERSON] з позовом про визнання права власності на житлову прибудову став спір між сторонами про розподіл майна. 04.02.2016 року державним реєстратором за [PERSON] була зареєстрована 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідач посилається на вищезазначену реєстрацію, як на підставу набуття ним права власності на 1\\2 частину житлової прибудови «А1» по [ADDRESS]. Представник позивача - [PERSON] в ході судового розгляду пояснила, що позивач дізналася про проведену державну реєстрацію під час розгляду справи про поділ будинку в апеляційному суді Запорізької області в 2016 році. Отже, строк позовної давності необхідно відраховувати з часу державної реєстрації за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з 04.02.2016 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2000 року, спадщину у вигляді ? частини житлового будинку [ADDRESS] у Запорізькій області прийнята його донькою- [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №2-1512 від 29 липня 2008 року, спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] Житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею, 310,8 кв.м, яка виділена під будинок на підставі рішення Бердянської міської ради від 12.01.1954 року. Судом також встановлено, що за договором дарування від 21 квітня 2006 року [PERSON] розпорядилася своєю часткою, здійснивши її відчуження на користь [PERSON] При цьому, за наявності на території домоволодіння самовільної житлової прибудови «А1», [PERSON] спочатку до оформлення договору дарування звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту відсутності належних їй самовільних споруд в спільній частковій власності, в якій вказала, що співвласник домоволодіння [PERSON] на території домоволодіння збудував житлову прибудову «А1». Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2006 року, яке набрало законної сили 10 квітня 2006 року був встановлений факт відсутності належній [PERSON] самовільно побудованої житлової прибудови «А1» в домоволодінні [ADDRESS] 05 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майно, про визнання права власності на будівельні матеріали. На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Встановлено факт будівництва прибудови «А1» по [ADDRESS] [PERSON], який помер [INFO], а також встановлено факт володіння і користування [PERSON] самочинною збудованою прибудовою «А1» та визнано за [PERSON] право власності на будівельні матеріали, обладнання прибудови «А1» по [ADDRESS] Ухвалою колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 14 грудня 2014 року змінено, виключено із резолютивної частини рішення про встановлення фактів будівництва прибудови «а1» [PERSON] та встановлення факту володіння, користування [PERSON] самочинно збудованою прибудовою «А1. Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, бере до уваги рішення Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року за цивільною справою № 310/6103/13-ц про визнання права власності на будівельні матеріали, яким в мотивувальній частині рішення встановлено, що житлову прибудову «А1» за власний кошт будував батько позивача,але за час життя, належним чином, не оформив правовстановлюючі документи на неї, хоча ще 03 жовтня 1996 року рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів за № 435 надавався дозвіл на оформлення документів на будівлі збудовані [PERSON] та [PERSON] (а саме: на житлову прибудову «1», веранди «а1», «а2», «а3», «а4», «а5», сараї, переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м), які на той час були співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] Запорізької області, також суд бере до уваги ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року з розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в натурі, визнання права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку [ADDRESS]. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі вказав, що згідно ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Вказує про те, що за [PERSON] визнано право власності на будівельні матеріали при будівництві прибудови «А1», як за спадкоємицею особи, що здійснила добудову за власний рахунок, рішенням Бердянського міськрайонного суду від 28 березня 2006 року встановлено факт відсутності належності [PERSON] прибудови «А1», після якого [PERSON] подарувала свою частку у праві на будинок [PERSON] за договором від 21 квітня 2006 року, а тому суд вказує про те, що судам необхідно враховувати ці обставини при визначенні конкретних жилих та допоміжних приміщень, будівель і споруд, які необхідно виділити сторонам відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на будинок і застосовувати положення ст. 357 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Не знайшло свого підтвердження у суді посилання представника відповідача та відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] є власницею частини житлової прибудови на підставі технічного паспорту, виготовленого 14.06.2013 року комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради та на підставі інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017року, відповідно до якої 04.02.2016 року державним реєстратором [PERSON] було зареєстровано за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]оскільки, як вбачається із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017 підставою виникнення права власності та державної реєстрації є договір дарування від 21.04.206 року, посвідчений приватним нотаріусом Мягченко С.Г. З договору дарування не вбачається, що житлова прибудова «А1» входить до складу прав власності,технічний паспорт на домоволодіння [ADDRESS], виготовлений 14.06.2013 року фіксує лише факт наявності на території земельної ділянки [ADDRESS] житлової прибудови «А1», рік її будівництва - 1976 рік, а також статус житлової прибудови на час проведення технічної інвентаризації та обстеження житлового будинку. Інших доказів, на підтвердження права власності [PERSON] на прибудову «А1» стороною відповідача надано не було. Суд бере до уваги пояснення спеціаліста реєстраційного відділу Бердянської міської ради - Михалакій Р.Я. з приводу того, що в матеріалах реєстраційної справи відсутні відомості щодо реєстрації за [PERSON] будь-яких прав на житлову прибудову «А1» та те, що за [PERSON] була зареєстрована лише частка у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, а не право власності на житлову прибудову «А1». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Суд враховує той факт, що до [PERSON] перейшли всі права її батька у порядку спадкування за законом, після його смерті, який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та рішенням Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року про визнання права власності за [PERSON] на будівельні матеріали житлової прибудови «А1» в порядку спадкування за законом, а тому визнання права власності на житлову прибудову «А1» на підставі ч. 4 ст. 357 ЦК України можливо, оскільки в даному випадку виникло похідне право, а саме права спадкодавця -[PERSON] перейшли до спадкоємиці - [PERSON] За позивачем на момент прийняття спадщини - 2008 рік після смерті її батька - [PERSON] не можливо було визнати право власності на житлову прибудову «А1» в порядку спадкування за законом тільки тому, що прибудова була побудована батьком в 1976 році , тому вона вважалася самовільно збудованою, тому було визнано право власності тільки на будівельні матеріали, які були використані в ході її будівництва. Відповідач - [PERSON] не заявляла своїх прав в порядку спадкування на цю прибудову, хоча поясняла в ході судового розгляду, що її батько також приймав участь в будівництві прибудові, а чому вона відмовилася від отримання спадщини на цю прибудову після смерті свого батька в ході судового розгляду пояснити не змогла. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших власників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належить до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня1992 року. Судом встановлено, що технічний стан несучих та огороджуючи конструкцій будівлі житлової прибудови «А1» задовільний і забезпечує в цілому міцність і стійкість будівлі, яка придатна до подальшої безпечної експлуатації, при умові визначення норм і правил по безпечній експлуатації будівлі, що підтверджується технічним висновком про стан будівельних конструкцій житлової прибудови «А1» розташованої за адресою: м. Бердянськ, [ADDRESS] виготовленого 19.06.2017 року КП «Архітектурно-планувальне бюро». Суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області, враховуючи, що в позасудовому порядку [PERSON] не може зареєструвати за собою право приватної власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області. Крім, того судом встановлено, що право власності позивача на спірну прибудову оспорюється іншою особою - відповідачем [PERSON], про що вона заявила при розгляді іншої цивільної справи , про розподіл будинку , де також заявила про свої права на цю прибудову, а іншого способу захисту свого цивільного права у позивача в даному випадку немає. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1268 - 1269 ЦК України та

Outcome: approved