Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частини квартири був її брат [PERSON] , який помер [INFO] . Вона, як єдиний спадкоємець брата, звернулась до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав перебування квартири під арештом, накладеним 05.03.2010 року ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві. Як зазначає позивач, вона звернулась до відповідача з проханням про зняття арешту з вказаного майна. Листом від 23.07.2018 року № Д/9 відповідач відмовив у знятті арешту, оскільки виконавче провадження, в межах якого накладався арешт, завершено та знищено. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.11.2018 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.02.2019 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 28.05.2019 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, в яких він підтверджує вищевикладені позивачем обставини та зазначає, що згідно даних АСВП виконавчий документ, на підставі якого було накладено арешт, повторно до відділу на виконання не надходив та на виконанні не перебуває. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, у своїх поясненнях просив розглянути справу в його відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] (а.с.25, 26, 27). Відповідно до свідоцтва про право власності від 05.09.2012 року, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.23, 24). [INFO] [PERSON] помер (а.с.28). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його сестра - позивач [PERSON] 19.06.2018 року П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна спадкодавця [PERSON] (а.с.29). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 09.03.2010 року зареєстровано арешт нерухомого майна, належного [PERSON] відповідно до постанови № 1608/9 від 05.03.2010 року Відділу державної виконавчої служби Деснянського району РУЮ у м.Києві (реєстраційний номер обтяження 9595780 від 09.03.2010 року) (а.с.30). Відповідно до листа Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 23.07.2018 року № Д/9, у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-833 від 12.11.2008 року Дніпровського районного суду м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 10 126,46 грн. 16.12.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». В зв`язку з тим, що виконавче провадження № 17850408, по якому державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, завершено та згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення - знищено, зняти арешт, накладений постановами ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві не виявляється можливим (а.с.31). Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2010 році, на даний час виконавче провадження не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу [PERSON] в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , у вигляді Ѕ частини квартири, а також перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на вказану квартиру. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірну квартиру на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved