Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нерухомого майна. Відповідач останні три роки не появлявся в квартирі. Наявність зареєстрованого в квартирі відповідача, який фактично відсутній в квартирі понад один рік, порушує право позивача власника на вільне розпорядження своїм майном, при цьому позивач несе додаткові витрати по утриманню житла. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, будучи допитаної в якості свідка підтвердла викладені нею обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений за останнім відомим місцем свого проживання, письмових заперечень не подав. Судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення позивача, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. ст. 383, 391 цього ж кодексу власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 150,155 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистих потреб проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користуватися квартирою. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 150 цього ж Кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS] 01 лютого 2005 року відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою, як піднаймач. Із показів допитаного в суді в якості свідка позивача [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] три роки не проживає та не користується житловим приміщенням, не здійснює витрат за нього. З огляду на вказані обставини вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved