Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення. \~ \~ \~В підтвердження\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що вона, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина стверджується договором купівлі-продажу від 25.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №453. В даному договорі купівлі-продажу згідно пункту 5.1 Продавець взяв на себе зобовязання до 27.05.2018 року виписати з місця проживання в квартирі усіх зареєстрованих осіб. Позивач, як власник квартири жодних усних чи письмових домовленостей та правочинів щодо проживання відповідачів у спірній квартирі не укладав. В даному будинку залишились зареєстровані [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою №2390 від 22.05.2018р. виданої Центром наданням адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради. 25.05.2018 року [PERSON] направила відповідачам письмову вимогу про добровільне виселення з квартири, однак останніми її вимоги були проігноровані, відповідачі і надалі проживають та не забирають свої речі. У відповідності зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.247 ЦПК судовий\~ розгляд\~ проведено без фіксування судового\~ процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2018р., [PERSON] прийняла від продавця [PERSON] у власність квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], яка складається з двох кімнат та 1 кухні загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати свого майнового права, зокрема із позовом про виселення. Судом взято до уваги і той факт, що при вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ст.319, ч.1, 2 ст.321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. Крім того, судом враховано висновок Верховного Суду України ( справі N6-24089св06 (ухвала від 31 січня 2007р.) Виселення є категорією житлового законодавства, а тому вирішуючи питання щодо задоволення заявлених вимог, суд враховує ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р., відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції , закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне керування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд; укладати щодо свого майна будь-які угоди. \~ \~ \~ У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Згідно ч.1 ст.109 Житлового кодексу України «Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи викладене, суд надавши оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо та дійшов\~до висновку\~про необхідність\~виселити \~відповідачів [PERSON],\~[PERSON] із квартири [ADDRESS], а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Outcome: approved