Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 27.01.2017 року о 08-20 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Explorer», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по вул.Грецькій в м.Херсоні, будучи неуважним при об`їзді перешкоди у вигляді автобуса та тролейбуса, виїхав на смугу зустрічного руху, не витримав боковий інтервал, в результаті чого скоїв зіткнення з тролейбусом «ЗІУ - 9» під керуванням [PERSON] , з подальшим зіткненням з автомобілем «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку з подальшому виїздом на тротуар зліва, де скоїв наїзд на позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач, отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, проходила лікування. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 30.05.2017 року по справі №766/4909/17, апеляційну скаргу захисника-адвоката Гафтуняка Р.І., який діяв в інтересах відповідача, залишено без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2017 року у справі про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП щодо відповідача залишено без змін. За період проходження лікування позивачем були понесені витрати на придбання медикаментів та медичних препаратів. Сума фактично витрачених коштів на лікуванні складає 1425,06 грн. Протягом тривалого часу, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, позивачу довелося самостійно шукати гроші для придбання ліків, через що тривалий час позивач не могла вночі спокійно спати. Також сімейний бюджет близьких родичів довелося спрямовувати на її лікування. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого [PERSON] почала до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали, крім позивача, і члени її родини, що призвело до розладу стосунків. Крім того, позивачу довелося відкласти важливі сімейні справи у зв`язку з неодноразовим відвідуванням лікувального закладу. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 7000 грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося позивачу перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. 24.10.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача лист-прохання про відшкодування у добровільному порядку завданої матеріальної та моральної шкоди, оскільки понесені фактичні витрати є значними грошовими коштами для позивача. У зв`язку з цим, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму матеріального збитку, яка складає 1425,06 грн., 7000 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 704,80 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.03.2018 року позивач надала до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1409,60 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що розмір шкоди позивачем значно завищено, жодних доказів на підтвердження моральних та фізичних страждань у визначеному розмірі суду не надано. Позовні вимоги визнаються відповідачем частково, а саме матеріальна шкода в сумі 1425,06 грн. та моральна шкода в розмірі 2000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27.01.2017 року о 08-20 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Explorer», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по вул.Грецькій в м.Херсоні, будучи неуважним при об`їзді перешкоди у вигляді автобуса та тролейбуса, виїхав на смугу зустрічного руху, не витримав боковий інтервал, в результаті чого скоїв зіткнення з тролейбусом «ЗІУ - 9» під керуванням [PERSON] , з подальшим зіткненням з автомобілем «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку з подальшому виїздом на тротуар зліва, де скоїв наїзд на позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач, отримала тілесні ушкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2017 року визнано [PERSON] , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 30.05.2017 року постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2017 року у справі про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 24.10.2017 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] лист-прохання про відшкодування у добровільному порядку завданої матеріальної шкоди у розмірі 1477,01 грн. та моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., оскільки понесені фактичні витрати є значними грошовими коштами для позивача. За період проходження лікування [PERSON] були понесені витрати на придбання медикаментів та медичних препаратів, сума фактично витрачених коштів на лікуванні складає 1425,06 грн., що підтверджується зібраними чеками про оплату. Згідно з положеннями ч.1 ст1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень частин 1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі в розмірі 1425,06 грн. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України). Згідно з ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п.п.3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 7000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням розміру моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача та факт отримання позивачем тілесних ушкоджень, внаслідок яких вона зазнала фізичного болю, зміну звачайного укладу життя, відмовм відповідача добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 3500 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial