Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 2001 року працює у відповідача на посаді інженера-хіміка у випробувальній лабораторії. На сьогоднішній день продовжує працювати у відповідача, однак з липня 2014 року по липень 2015 року їй не виплачувалась заробітна плата. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивач була позбавлена права на своєчасну оплату праці, інших доходів не має, а тому змушена позичати гроші в родичів та знайомих, грошей постійно не вистачало, що порушило її нормальні життєві звязки. Це завдало позивачу моральну шкоду. Оскільки, ПАТ « ДЗАК» добровільно не виплатив належну позивачу заробітну плату, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з»явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивача було прийнято на роботу в ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», де вона і працює по сьогоднішній день. Виплата заробітної плати позивачу підприємством з липня 2014 року по липень 2015 року не була проведена. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 16.12.2015 року становить 12835,76 грн., що підтверджується довідкою за №1129 від 16.12.2015 року, виданою бухгалтерією ПАТ «ДЗАК». Згідно ст. 115 КЗпПУ заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Беззаперечно встановлено той факт, що позивачу [PERSON] не виплачувалась нарахована заробітна плата з вини відповідача, дана обставина і не заперечувалась представником відповідача в контексті визнання позову. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача вищезгаданої суми заборгованості, зважаючи зокрема на положення ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1378,00 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved