Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 31.07.2009 рокуу відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 896 . В обґрунтування позову позивачка зазначила, що до 2012 року вони з відповідачем мешкали разом, а потім [PERSON] будучи громадянином іншої держави поїхав до Королівства Саудівської Аравії і більше з ним вона не бачилась, в наслідок чого будь-яке спілкування з останнім припинене. І цей наявний факт в цілому привів до припинення шлюбних відносин і повної втрати почуття, любові, взаємоповаги, спілкування тощо з останнім. Крім цього, з самого початку реєстрації шлюбу між ними постійно виникали сварки, суперечки, так як вони люди різних характерів, віросповідання, кожний із них мав різні погляди на сімейне життя і ведення спільного домашнього господарства. Дітей у них немає, на даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила суду про обставини викладених вище. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи сповіщався за останнім відомим місцем проживання. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 896 . Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сім'єю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо більше чим два роки, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, але наполягає на тому, щоб їй було залишено дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому після шлюбне прізвище позивача визначити як - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved