Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до Харківської міської Ради, третя особа Перша Харківська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на 62/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м. Харкові по вулиці Черемушній, 45, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого 20.02.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20.02.2014 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 432730 від 21.02.2014 року, який не залишив після себе заповіту. Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді 62/100 частин житлового будинку за надвірними будівлями по вулиці Черемушній, 45 в м. Харкові.22.04.2014 року вона звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2015 року № 1087/02-31 державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька на 62/100 частин частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 45, що розташований по вулиці Черемушній в м. Харкові, у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на нерухоме майно, право власності на яке при житті померлим не зареєстрував згідно діючого законодавства. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Харківської міської Ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, залишив суду письмові пояснення, в який просив прийняти законне та обґрунтоване рішення та розглядати справу у відсутності представника відповідача. Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, залишили суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, залишили суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.\~ Відповідно до ст. 61 ЦПК України\~не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження І-АВ № 485842 від 22.10.1971 року. (а.с. 19) 19.09.1958 року [PERSON] придбав ? частину домоволодіння, яке знаходиться в м. Харкові по вулиці Черемушній, 45, що підтверджується дублікатом договору купівлі продажу домоволодіння від 19.09.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований за реєстровим № 4-281, право власності на яку зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності 10.03.1983 року за реєстровим № 29296. (а.с. 16-17) Надалі вищезазначений житловий будинок було знесено та натомість в 1969 році збудовано новий будинок, який введено в експлуатацію на підставі рішення Червонозаводської районної ради народних депутатів м. Харкова № 185/11 від 12.07.1983 року. Згідно Рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 22.08.1991 року по справі № 2/5-931 між співвласниками будинку № 45 по вулиці Черемушній в м. Харкові було проведено перерозподіл ідеальних часток з урахуванням фактичного користування та за [PERSON] визнано 62/100 частки зазначеного будинку, замість ? частки. (а.с. 21-22) За життя [PERSON] право власності на 62/100 частки будинку № 45 по вулиці Черемушній в м. Харкові не зареєстрував у встановленому законодавством порядку, що підтверджується довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1300028 від 22.02.2015 року. (а.с. 20) 20.02.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 432730, виданого 21.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2746. (а.с. 18) Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, то його пережив, та батьки. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.01.2015 року Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 20.02.2014 року батька [PERSON] на 62/100 частки у спільній власності на житловий будинок № 45 з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Черемушній в м. Харкові у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на нерухоме майно, право власності на яке при житті померлий не зареєстрував згідно діючого законодавства. (а.с. 26) Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 14.05.2015 року, після померлого 20.02.2014 року [PERSON] до нотаріальної контори звернулась дочка спадкодавця [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. Заяву зареєстровано в книзі облік і реєстрації спадкових справ 22.04.2014 року за № 746 та заведено спадкову справу № 294/2014. 19 липня 2014 року з заявою про відмову від спадщини на користь дочки спадкодавця, [PERSON], звернулась дочка спадкодавця [PERSON], а також дружина [PERSON] Інші заяви до нотаріальної контори не надходили. (а.с. 45) Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, [PERSON] до суду поданий документ, що стверджує належність майна спадкодавцю [PERSON], померлого 20.02.2014 року, а саме ? частки в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 45 по вулиці Черемушній в м. Харкові, а саме, договір купівлі продажу домоволодіння, посвідчений 26.02.1983 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-281, зареєстрований Харківським міським бюро технічної інвентаризації 10.03.1978 року та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 26296. Як вбачається з [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2015 року відомості щодо власника житлового будинку з надвірними будівлями № 45 по вулиці Черемушній в м. Харкові відсутні. (а.с. 104) Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1300028 від 22.02.2015 року право власності на 62/100 частки в праві спільної власності на житловий будинок № 45 з надвірними будівлями по вулиці Черемушній в м. Харкові після перерозподілу ідеальних часток за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, їх виникнення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме, не надано належного документу на 62/100 частку житлового будинку № 45 з надвірними будівлями по вулиці Черемушній в м. Харкові, щодо належності майна спадкодавцю та право власності на яке при житті померлий [PERSON] не зареєстрував згідно чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає законним відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed