Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Позов мотивує тим, що до 09.06.1999р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебувають на її утриманні. На даний час син позивача [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчук Полтавської області. Термін навчання визначений до 30.06.2015 р. [PERSON] навчається на денній формі навчання та не має змоги працевлаштуватися, щоб самостійно отримувати заробіток. Матеріальне забезпечення дитини є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання сина не надає. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень щомісячно до закінчення навчання [PERSON] чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. У судовому засіданні позивач, [PERSON] та її представник - [PERSON], що діє на підставі доручення, змінили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні на зміну позовних вимог погодився, позов про стягнення з нього аліментів у розмірі 600 гривень визнав повністю. Проти стягнення аліментів не заперечував, вказав що працює на посаді водія в ТОВ «Агрофірма «Дніпроагролан». Судом встановлено, що визнання відвідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що [PERSON] до 09.06.1999р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебувають на її утриманні. На даний час син позивача [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчук Полтавської області. Термін навчання визначений до 30.06.2015 р. [PERSON] навчається на денній формі навчання та не має змоги працевлаштуватися, щоб самостійно отримувати заробіток. Матеріальне забезпечення дитини є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання сина не надає. Стан здоров'я відповідача добрий, має змогу надавати матеріальну допомогу. Непрацездатних батьків та дітей на утриманні у відповідача не має. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 6.11.1996р. [PERSON] народився [INFO], в графі «батько» зазначено - «[PERSON]», в графі «мати» зазначено - «[PERSON]». Згідно довідки, виданої Вищим професійним училищем № 7 від 04.11.2014р. за № 355, [PERSON] дійсно навчається у Вищому професійному училищі № 7 м. Кременчука Полтавської області на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2012р. до 30.06.2015р. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судові витрати згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved