Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Покровського відділу поліції [PERSON] Управління національної поліції в Донецькій області, треті особи: Прокуратура Донецької області, Управління державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності органами досудового слідства. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 10.09.2008 року слідчим по ОВД СО НМ ГНА в Донецькій області [PERSON] було порушено кримінальну справу № 180-471 за фактом розкрадання чужого майна невстановленими особами, за попередньою змовою у групі осіб, скоєного в особливо великих розмірах,за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. 31.03.2009 року прокурором Донецької області ухвалено постанову про встановлення підслідності по кримінальному провадженню з прокуратурою Донецької області. 16.04.2009 року старшим прокурором відділу прокуратури Донецької області [PERSON] було порушено кримінальну справу № 180-471/2 відносно начальника Красноармійської ОГНІ [PERSON], а також її як головного державного податкового ревізора-інспектора вказаного органу, справа була об'єднана в одне провадження з № 9180-471. У цей же день, 16.04.2009 року старшим прокурором відділу прокуратури Донецької області [PERSON]Є відносно неї була ухвалена постанова про притягнення її в якості обвинуваченої за ст. 364 ч.2 КК України. 21.04.2009 року постановою старшого прокурора відділу прокуратури Донецької області [PERSON] вона була відсторонена, як обвинувачена, від посади. 24.04.2009 року в її помешканні за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (Покровськ), м-н «Шахтарський», 6уд.22, кв. 86, було проведено обшук, та було накладено арешт на її майно та на 1/3 частину квартири. На підставі постанови прокуратури Донецької області від 21.04.2009 року про відсторонення її з посади 06.05.2009 року наказом по Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції № 41-о її було відсторонено з посади головного державного податкового ревизора-інспектора. Позивач вказує, що вважаючи себе невинною особою у інкримінованому прокуратурою Донецької області звинуваченні вона намагалась захистити себе та свій авторитет державного службовця, для чого через Ворошиловський районний суд м. Донецька подавала скаргу на незаконні дії співробітників прокуратури Донецької області та безпідставне порушення відносно неї кримінальної справи. Зазначені незаконні рішення органу прокуратури відмінялись Ворошиловським районним судом м. Донецька, однак за протестом прокуратури Донецької області Верховним судом України відмінялись ці рішення суду та справа знову розслідувалась прокуратурою Донецької області. 24.12.2009 року старшим прокурором відділу прокуратури Донецької області [PERSON] їй було пред'явлено остаточне обвинувачення за ст.364 ч.3 КК України, не звертаючи уваги на те, що вона протестувала проти притягнення її до кримінальної відповідальності, 14.12.2009 року їй було об'явлено старшим прокурором відділу прокуратури Донецької області [PERSON] про закінчення досудового слідства. 12.02.2010 року прокурором Донецької області було затверджено обвинувальний висновок і кримінальна справа №180-471 відносно неї була спрямована до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. 15.04.2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області винесено обвинувальний вирок, визнавши її винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, засуджено її до позбавлення волі на термін 2 роки і 6 місяців, з позбавленням права займати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями терміном на 2 роки, застосовано також ст.75 КК України встановивши іспитовий термін 2 роки. 08.11.2011 року колегія судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області задовольнила частково апеляційні вимоги апелянтів, але основне покарання визнала за вироком суду першої інстанції законним та вирок у частині засудження та покарання залишила без зміни. 21.06.2012 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року та ухвалу Донецького апеляційного суду Донецької області від 08.11.2011 року було скасовано і кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд. 16.01.2013 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області після судового слідства кримінальну справу направив на додаткове розслідування. 03.05.2015 року постановою старшого слідчого СВ Красноармійського МВ ГУ МВС України у Донецькій області [PERSON] кримінальну справу відносно неї було закрито по реабілітуючим її підставам за ст.284 ч. 1 п.2 КПК України, у звязку із відсутністю в її діях складу злочину. Позивач зазначає, що з часу незаконного відсторонення її від посади державного ревізора-інспектора Красноармійської ОГНІ Донецької області (21.04.2009 року), де її заробітна плата була значно вищою за ту заробітну плату, яку вона отримувала пізніше влаштовуючись на роботу у різні підприємства, подальшим перебуванням під слідством, як обвинуваченої у тяжкому злочині та до моменту закриття кримінальної справи слідчим Красноармійського СВ М8 ГУМВС України у Донецькій області пройшов значний термін. Зокрема, у звязку із незаконними діями органів попереднього слідства прокуратури Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Апеляційного суду Донецької області їй було причинено матеріальну шкоду, яка згідно постанови, затвердженої начальником відділення слідчого відділу Покровського відділу ГУ НП в Донецькій області [PERSON]В від 21.12.2016 року про визначення розміру відшкодування шкоди «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», у зв'язку з закриттям кримінального провадження № 120130504100000585 становить 101 896,48 коп. Позивач вказує, що 27.01.2017 року вона зверталась до Управління державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області із заявою про стягнення з боржника боргу однак їй було відмовлено у задоволені заяви, оскільки відповідно до пункту 2 «Порядку виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року, не передбачено здійснення виплат на підстави постанови слідчих. З огляду на вищенаведене, внаслідок колізії, яка виникла при виданні підзаконного акта Кабінетом Міністрів України, а саме, що не передбачено відкриття провадження за постановою слідчих органів, суттєво порушуються її право відносно отримання на рахованої в установленому порядку відшкодування шкоди. З огляду на вищевикладене та з урахуванням уточнених позовних вимог у судовому засіданні 27.07.2017 року, позивач просить суд її позов задовольнити та стягнути з Держави України в особі [PERSON] Управління національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, [PERSON] управління державної казначейської служби України у Донецькій області з державного бюджету шляхом безспірного списання коштів у сумі 101\~896, 48 грн. Позивач [PERSON]А у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила суд позов із остаточно викладеною резолютивною частиною позовної заяви у заяві від 27.07.2017 року задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], позов з урахуванням уточнених заяв від 13.07.2017 року та остаточної резолютивної частини позову викладеного у заяві від 27.07.2017 року підтримав у повному обсязі, просив такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] Управління національної поліції в Донецькій області [PERSON] у судовому засіданні не заперечуючи право позивача на отримання відшкодування у визначеному у постанові слідчого розмірі в цілому позов підтримала, однак щодо способу виплату визначених позивачем у попередніх редакціях позову заперечила. Крім того, надала пояснення аналогічні змісту заперечення на позовну заяву, що міститься в матеріалах справи (а.с. 99-100). Представник відповідача та третьої особи Прокуратури Донецької області [PERSON] у у судовому засіданні не заперечуючи право позивача на отримання відшкодування у визначеному у постанові слідчого розмірі в цілому позов підтримала, однак щодо способу виплату визначених позивачем у попередніх редакціях позову заперечила. Крім того, надала пояснення аналогічні змісту заперечення на позовну заяву, що міститься в матеріалах справи (а.с. 101-103). Представник відповідача [PERSON] управління державної казначейської служби України у Донецькій області та третьої особи Управління державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області [PERSON] у судовому засіданні щодо позову не заперечив, надав пояснення аналогічні змісту письмових пояснень, що містяться в матеріалах справи. Крім того на питання суду щодо головного розпорядника бюджетних коштів України, представник відповідача та третьої особи суду пояснив, що розпорядником є Верховна Рада України та Кабінет міністрів України. (а.с. 107-109, 119-121). З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи представником позивача заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача на належного і залучення співвідповідачів, які судом було задоволено та ухвалою суду від 11.04.2017 року замінено неналежного відповідача [PERSON] відділ поліції ГУ НП в Донецькій області на належного відповідача ГУ НП в Донецькій області, а також ухвалою суду від 21.07.2017 року залучено співвідповідачів Прокуратуру Донецької області та Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області. Також представником позивача під час розгляду даної справи неодноразово змінювалась резолютивна частини позову щодо порядку стягнення коштів та визначення особи, з якої підлягає означене стягнення, шляхом подання як письмової заяви про уточнення позову від 13.07.2017 року, так і усної заяви у судовому засіданні 27.07.2017 року. Остаточно, представник позивач, якого підтримала позивач, резолютивну частину позовної заяви виклав у заяві від 27.07.2017 року, яку було надано суду під час розгляду справи у судовому засіданні27.07.2017 року. З огляду на вищезазначене суд, з урахуванням положень ч.1 ст.11\~ЦПК України, розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної особи та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судовим розглядом встановлено, що 12.02.2010 року прокурором Донецької області було затверджено обвинувальний висновок і кримінальна справа №180-471 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України була спрямована до суду (а.с. 16-18а). 15.04.2011 року Красноармійським судом Донецької області ухвалено обвинувальний вирок, яким визнано позивача винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 367 ч.2 КК України та засуджено її до позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців, з позбавленням права займати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями терміном на 2роки, а також їй було встановлено іспитовий строк 2 роки, згідно ст.75 КК України Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 08.11.2011 року, частково задоволено апеляції захисника обвинуваченої [PERSON] [PERSON], та обвинуваченого [PERSON], вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року відносно [PERSON] та [PERSON] в частини вирішення цивільного позову скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного провадження у той же суд у іншому складі суду. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 19-30). Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу [PERSON], захисника [PERSON] та захисника [PERSON] задоволено частково, вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08.11.2011 року щодо [PERSON] та [PERSON] скасовано та справу передано на новий судовий розгляд (а.с. 31-38). Згідно постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2013 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України повернути прокурору Донецької області для додаткового розслідування (а.с. 38-42). Згідно постанови Красноармійського МВГУМВС України в Донецькій області від 03.05.2015 року кримінальна справа відносно позивача була закрита по реабілітуючим підставам ст.284 ч.1 п.2 КК України, за відсутністю в її діях складу злочину. Таким чином, з моменту незаконного притягнення до кримінальної відповідальності прокуратурою Донецької області, засудженням Красноармійським судом і подальшим перебуванням під слідством, як обвинуваченої у тяжкому злочені особа, та до моменту закриття кримінальної справи слідчим Красноармійського CB MB ГУМВС України у Донецькій області на реабілітуючій основі пройшов загальний термін в 72 місяці та 17 днів. Незаконними діями органів попереднього слідства прокуратури Донецької області, Красноармійського, та Апеляційного судів Донецької області позивачу була спричинена матеріальна шкода, яка згідно постанови начальника відділення СВ Покровського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] від 21.12.2016 року становить 102438,08 грн. (а.с. 8-11). Згідно листа Управління державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області № 3-21/94 від 27.01.2017 року, [PERSON] повернуто заяву без виконання постанови слідчого від 21.12.2016 року, у звязку із тим, що Постановою КМУ № 845 від 23.12.2016 року не передбачено здійснення виплат на підстав постанов слідчих, а такі виплати передбачено лише на підставі рішення суду та виконавчих документів (а.с. 6). У звязку із вказаною відмовою позивач і звернулась до суду за захистом її права на отримання грошових коштів визначених постановою слідчого, згідно п.п. 1,4 ст. 3 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування. Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі повязуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини. Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ([PERSON] № 266/94). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно п. 9 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Згідно п.п.5 п.4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року Казначейство України відповідно до покладених завдань, в тому числі, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 р., передбачено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. Згідно пункту 38 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Відповідно до п.п.1 п.41 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів. На підставі п.44 вказаного Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Таким чином, за наявності відповідного судового рішення про стягнення матеріальної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України, Державна казначейська служба України в особі відповідного територіального органу, здійснює списання коштів з рахунку, відкритого на вказані потреби, що фінансується за рахунок державного бюджету. Враховуючи приписи ст.\~15 ЦК України, відповідачем у даній справі, повинен бути учасник виниклих правовідносин. Проте, Головне Управління Національної поліції в Донецькій області Прокуратура Донецької області, Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області Управління державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області не є учасником правовідносин, що виникли, оскільки вони не є розпорядниками бюджетних коштів та не порушують право позивача на отримання визначених постаново слідчого грошових коштів, тобто між сторонами відсутній спір щодо стягнення з державного бюджету шляхом списанням коштів на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяну внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності за засудження у сумі 101\~896,48 грн. Згідно вищевикладеного, оскільки Головне Управління Національної поліції в Донецькій області Прокуратура Донецької області, Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області Управління державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області не є належними відповідачами у справі, так як не розпорядниками бюджетних коштів, для цих цілей, оскільки лише Державна казначейська служба України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку має право на списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого права на отримання грошових коштів, визначених постановою слідчого. Водночас суд вважає, за необхідне зазначити що протягом розгляду справи сприяв всебічному та повному розгляду справи, розяснював позивачу зміст ст.. 11, 15, 27,31 ЦПК України. Крім того, усіма представниками відповідачів, які визнають право позивача на отримання грошового відшкодування, однак заперечували позов лише в частині визначення представником позивача порядку здійснення цього відшкодування, у судових засіданнях розяснювалось представнику позивачу порядок виконання таких постанов слідчих, напояснення яких представник позивача уваги не звернув, а суд, в порядку визначеному ЦПК України, на відміну від КАС України, позбавлений був можливості вийти за межі позовної заяви . Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, з урахуванням пояснень сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON].

Outcome: dismissed