Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області, в якому (з урахуванням поданої заяви а.с.91 том 1) остаточно просила визнати договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 14 січня 2002 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Білоус З.В., недійсним; скасувати рішення та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, повернути сторони у первісний стан. В обґрунтування позову вказала, що, укладаючи оспорюваний договір дарування, вона помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо юридичної природи правочину, оскільки вважала його заповітом та договором довічного утримання. Вона є особою похилого віку, стан її здоров`я був незадовільний, вона потребувала догляду та сторонньої допомоги. Її доглядав її син [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті сина вона була пригнічена, її психологічний стан значно погіршився і, підписуючи договір дарування квартири, вона вважала, що буде укладено угоду, якою після її смерті квартира дістанеться тій особі, яка буде за нею доглядати за життя. Текст договору вона не читала, тільки його підписала. Тільки у 2014 році вона дізналась, що було укладено саме договір дарування. Вона більше 30 років проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вона самостійно сплачує комунальні послуги, доглядає за квартирою, іншого нерухомого майна у власності не має, фактичної передачі житла після укладення договору дарування не відбулось. Враховуючи, що [PERSON] вже померла, а протягом шести місяців ніхто не подав заяву про прийняття спадщини, вважає належним відповідачем Рубіжанську міську раду. Ухвалою суду від 07.09.2020 позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви. Позовну заяву повернуто позивачу ухвалою суду від 25.09.2020, яка була скасована постановою Луганського апеляційного суду від 18.11.2020, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 04.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 21.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про звільнення від сплати, відстрочку, розстрочку сплати судового збору, позовну заяву повернуто позивачу. Зазначену ухвалу скасовано постановою Луганського апеляційного суду від 25.02.2021, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 12.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 29.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, клопотання позивача про відстрочення та розстрочення сплати судового збору задоволено частково, відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення виїзного судового засідання. Ухвалою суду від 05.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 05.07.2021 визнано обов`язковою явку позивача у підготовче судове засідання для вирішення питань, передбачених ч.2 ст.197 ЦПК України, у тому числі і щодо кола відповідачів у справі. Ухвалою суду від 16.08.2021 повторно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення виїзного судового засідання. Ухвалою суду від 16.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. 29.09.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, враховуючи положення ст.51 ЦПК України, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про заміну відповідача, заявленого після того як судом було розпочато розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи наявна заява, в якій позивач зазначила, що позовні вимоги просить задовольнити, розглянути справу у її відсутність. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на викладене у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, відмовити у задоволенні позову з тієї підстави, що Рубіжанська міська рада Луганської області не є належним відповідачем у даній справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.01.2002 [PERSON] як дарувальник та [PERSON] як обдаровувана уклали договір дарування, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. Пред`являючи позов [PERSON] зазначила відповідачем Рубіжанську міську раду Луганської області, оскільки сторона договору дарування [PERSON] померла. За загальним правилом, відповідачем є особа, яка порушила права та законні інтереси позивача. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач на власний розсуд визначає особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Згідно положень ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Таким чином, якщо позивачем буде допущено помилку у визначені відповідача, до якого пред`явлено позов, суд не в змозі вплинути на його позицію щодо притягнення до участі у справі належного відповідача. Відповідно до вимог чинного процесуального законодавства повноважень для заміни неналежного відповідача з власної ініціативи у суду немає. З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що діючим законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів або замінювати первісного відповідача на належного, а зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. З матеріалів справи вбачається, що сторона оспорюваного договору дарування [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] її дочкою [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріус Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 14.01.2002 за реєстровим №481. Відповідні відомості про реєстрацію права власності 09.07.2020 були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. З позову вбачається, що позивачу ще до подання позову до суду було відомо, що [PERSON] , яка є стороною оспорюваного договору дарування, померла. Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України). Завданнями підготовчого провадження є остаточне визнання предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу (пункт 1 частини першої статті 189 ЦПК України). Судом у підготовчому засіданні, яке неодноразово відкладалось через неявку позивача, вживались заходи з метою вирішення питань, передбачених ч.2 ст.197 ЦПК, зокрема, щодо кола відповідачів у справі, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво. З цією метою судом було визнано обов`язковою явку позивача у підготовче засідання. Однак, позивач у підготовче засідання не з`явилась. Судом у підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача було витребувано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Підставою для державної реєстрації права власності стало свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.07.2020 Рубіжанською державною нотаріальною конторою. З огляду на предмет позову, а також, що власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON] , ухвалою суду зазначену особу судом з власної ініціативи було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Також в цій ухвалі, яка була надіслана позивачу і нею отримана, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судом роз`яснено позивачу, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право тільки за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження тільки за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Однак, позивач у підготовче засідання не з`явилась, клопотань про залучення до участі у справі співвідповідача чи заміну відповідача до суду не надала. Тільки у судовому засіданні після того як суд вже розпочав розгляд справи по суті представник позивача заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, пославшись на те, що йому тільки у судовому засіданні стало відомо про те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , як спадкоємиця померлої [PERSON] . Судом було відмовлено у задоволенні цього клопотання з огляду на стадію судового процесу, на якій воно було заявлено, а також недоведеність, що позивач не знала та не могла знати до подання позову у справі про підставу для заміни неналежного відповідача. Суд вважає, що позивач мала об`єктивну можливість отримати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника квартири [ADDRESS] , та підставу виникнення права власності як на стадії підготовки позовної заяви, так і після отримання ухвали суду від 05.07.2021 (залучення [PERSON] в якості третьої особи), проте цього не зробила. Клопотань про витребування у нотаріуса відомостей з метою встановлення осіб, які успадкували квартиру за зазначеною адресою після смерті [PERSON] , позивачем заявлено не було. В той час як інші клопотання, зокрема, і про витребування доказів надходили від позивача на адресу суду. Як було встановлено судом, сторона оспорюваного договору дарування [PERSON] померла. Спадкоємцем майна - квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Тому саме зазначена особа як спадкоємець померлої особи, до якої перейшло право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна, є належним відповідачем у даній справі. Оскільки позивач у строки, встановлені ст.51 ЦПК України, із заявою про заміну первісного відповідача на належного відповідача до суду не звернулась, а нормами ЦПК не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду, то зазначене унеможливлює правильне вирішення спору по суті і є самостійною підставою для відмови у позові в частині позовних вимог про визнання недійсним договору дарування. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання недійсним договору дарування саме за наведених вище підстав, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, але до належного відповідача. У зв`язку з наведеним без залучення до участі у справі належного відповідача суд не вправі робити висновки щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання договору дарування недійсним. Що стосується позовних вимог в частині скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно суд зазначає наступне. У прохальній частині позову, як і в усьому його тексті, взагалі не зазначено дати, номеру, органу, яким такі рішення та свідоцтво видані. В позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги щодо скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. До позовної заяви копії рішення та свідоцтва не додані. Ухвалою суду від 07.09.2020, якою позовну заяву було залишено без руху, суд звернув на це увагу позивача, запропонувавши усунути недоліки позовної заяви. Однак, позивач не скористалась правом уточнити позовні вимоги, належним чином обґрунтувати їх, надати копії оспорюваних рішення та свідоцтва, заявити клопотання про їх витребування у разі неможливості отримати самостійно. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині у зв`язку із необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ухвалою суду від 29.03.2021 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір (за три вимоги немайнового характеру - 840,80 грн. х 3) у розмірі 2522,40 грн.

Outcome: approved