Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано та на підставі рішення суду з останнього здійснюється стягнення аліментів на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] по сплаті яких наявна заборгованість. Протягом останнього року відповідач проживає окремо від дитини ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його щоденному житті, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Також зазначає, що всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У зв`язку з наведеним просить суд позбавити відповідача прав відносно сина. Ухвалою судді від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із клопотання про розгляд справи за відсутності представника служби. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами, висновок органу опіки і піклування підтримує в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2015 року. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області 26 вересня 2014 року. 04 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області про що складено відповідний актів запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2545 виданою 03 липня 2020 року ПП «Наш дім». На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року видано виконавчий лист №607/15557/16-ц від 29 жовтня 2015 року згідно якого із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 лютого 2020 року наявна заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим листом у розмірі 81 033,70 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вознюк А. від 03 лютого 2020 року. Згідно довідки №87882 виданої Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 04 листопада 2020 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01 травня 2020 року по 30 жовтня 2020 року згідно виконавчого листа №607/15557/15-ц виданого 29 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Згідно висновку органу опіки та піклування Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 07 жовтня 2020 року останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Постановляючи вказане рішення, комісія з питань захисту прав дитини встановила, що у [PERSON] та [PERSON] від спільного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між подружжям розірвано у 2015 році. Мати [PERSON] на засіданні комісії повідомила, що батько дитини не виконує батьківські обов`язки стосовно сина [PERSON] , не телефонує йому, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням, матеріально не допомагає. Відповідно до інформації Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів батько [PERSON] участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його успіхами у навчанні, батьківські збори не відвідує. Як повідомлено КНП «Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на огляд дитину приводить тільки мати. Батько дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не виконує обов`язку щодо виховання дитини, свідомо нехтує ними, не створює умов для фізичного, духовного, морального розвитку своєї дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся про розгляд судом позову про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , однак в судове засідання та на виклик комісії з питань захисту прав дитини Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей не з`явився, жодних доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві чи безпідставність висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно сина не надав. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що «… ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом не встановлено, що відповідач був позбавлений інформації стосовно місця проживання, навчання чи перебування свого сина [PERSON] , чи наявності будь-яких інших перешкод у спілкуванні з дитиною. Таким чином, свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. На підставі вищенаведених обставин та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved