Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідачів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірна житлова квартира [ADDRESS] є її власністю, оскільки була приватизована нею в рівних долях з її покійним чоловіком [PERSON], який помер [INFO] року. В подальшому, частина квартири після смерті чоловіка була успадкована нею. Вона, її онук [PERSON], а також відповідачі [PERSON] (її онука), [PERSON] (чоловік її онуки), який також діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] (її правнука), [PERSON] (її правнука), а також [PERSON] (її онук), [PERSON] (її онук) зареєстровані за вказаною адресою. Відповідачі являються її родичами, оскільки є прямими нащадками її доньки, а сама донька проживає в одній із країн Африки - Камеруні. Відповідачі починаючи з 2008 року прописувались на житловій площі, оскільки їм потрібна була прописка, враховуючи, що вони не народились в Україні, а тут в Києві працювали на ринку. Після народження дітей [PERSON], [PERSON], їх теж десь потрібно було прописати, а так як відповідачі проживали на зйомних квартирах, вона змушена була реєструвати їх у своїх квартирі. [PERSON] (її онука), [PERSON] чоловік її онуки), який також діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] (її правнука), [PERSON] (її правнука), ніколи не проживали в спірній квартирі. В спірній квартирі проживали до 02 вересня 2013 року тільки [PERSON] (її онук) та [PERSON] (її онук). З нею періодично проживає тільки її онук [PERSON], який щоденно навідується до неї, доглядає за нею, забезпечує її усім необхідним: продуктами, прибирання в квартирі і оплата комунальних послуг, а також кожні вихідні знаходиться з нею. Після того, як кількість прописаних осіб в її квартирі збільшилась, вона зрозуміла, що це неодмінно впливає на розмір сплати за комунальні послуги. Вирішити питання про їх виписку з квартири неможливо, оскільки відповідачі наразі проживають за кордоном та в Україні не живуть, окрім [PERSON] і [PERSON], які проживають в зйомних квартирах на території України. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву, з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомили. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, відповідачів, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1993 року, виданого Комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] у рівних долях (а.с. 9). [INFO] року [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 2008 року, спадкоємцем ? частина квартири [ADDRESS], яка належала гр. [PERSON], який помер [INFO] року є його дружина - [PERSON] (а.с.10). Згідно інформаційної довідки № 46806 від 04 лютого 2014 року, ? частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], інша ? частина квартири - за [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки форми № 3, виданої 20 серпня 2014 року Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 403, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] - з 1962 року; [PERSON], [INFO] - з 2008 року; [PERSON], [INFO] - з 2008 року; [PERSON], [INFO] - з 2008 року; [PERSON], [INFO] - з 2009 року; [PERSON], [INFO] - з 2010 року; [PERSON], [INFO] - з 2012 року; [PERSON], [INFO] - з 2014 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з акту свідчень сусідів-мешканців будинку [ADDRESS] від 27 вересня 2013 року, складеного сусідами [PERSON], [PERSON] та затвердженого начальником ЖРЕО № 416, в квартирі [ADDRESS], [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1977 року народження, [PERSON], 1979 року народження, [PERSON], 2010 року народження не проживають з 02 вересня 2013 року та їх особистих речей в квартирі немає (а.с.14). Згідно акту свідчень сусідів мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] від 27 листопада 2013 року та затвердженого начальником ЖРЕО № 416, в квартирі [ADDRESS], [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1977 року народження, [PERSON], 1979 року народження, [PERSON], 2008 року народження і [PERSON], 2010 року народження не проживають з 02 вересня 2013 року та їх особистих речей в квартирі немає (а.с.15). Вказані відомості також підтверджуються актом свідчень сусідів мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 22 січня 2014 року, актом свідчень сусідів мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 26 березня 2014 року, актом свідчень сусідів мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] від 20 березня 2015 року (а.с. 16-17, 37). Крім того, відповідно до листа-відповіді Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 квітня 2014 року № 48/4235, заяв від гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стосовно чинення їм перешкод в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві не надходило (а.с. 34). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вищевикладене, враховуючи не проживання відповідачів за місцем реєстрації тривалий час, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 60,90 гривень з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved