Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, [PERSON] звернулася \~до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є квартиронаймачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в даній квартирі на реєстраційному обліку знаходяться [PERSON] та [PERSON]. Ордер на вищевказану квартиру виписаний на чоловіка Позивача, який помер в 2014 році. Відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не мешкає з 2004 року, а онук Позивача [PERSON] у вказаній квартирі не жив ніколи. Позивач неодноразово просила доньку знятися з реєстрації у спірній квартирі, але вона відмовляється, комунальні платежі не сплачує. особистих речей її в квартирі не має. Враховуючи те, що [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] без поважних причин , не мешкають у вищезазначеній квартирі понад встановлені строки, \~позивач просить визнати [PERSON], та її неповнолітню дитину [PERSON] \~особами, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняти їх реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. В судовому засіданні відповідач та її представник не зявились. Натомість в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, за наявними в матеріалах справи доказами. Нових доказів сттороною позивача не представлено, тому, суд, враховуючи розумність строків судового провадження, приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та розглядає справу за наявними в ній доказами. \~\~\~\~\~\~ Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Виконкому Дзержинської районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до довідки Криворізької обєднаної міської довідково - інформаційної служби № 15, а також копії паспорту, за адресою [ADDRESS] зареєстровані - позивач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6 зворот, 10). Встановлено, що ордер на вищевказану квартиру виписаний ще у 1969 році на [PERSON], який доводиться чоловіком Позивача, та який проживав з нею за вищевказаною адресою. Окрім позивача [PERSON] та її чоловіка, в ордері були зазначені їх діти - [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне: Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Правовідносини що склались між сторонами врегульовані\~Житловим кодексом України. Так, частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вказаною статтею\~ЖК України\~передбачено підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Згідно\~ст. 163 ЖК України\~у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертоюстатті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. В пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 25.12.1992 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою для відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Суд зауважує, що\~житловим кодексом України\~передбачено видачу охоронних свідоцтв (броні) у разі відсутності наймача житла понад встановлені строки. Так, відповідно до\~ст. 73 ЖК України, жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направлені на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку\~\~(\~ст. 72 ЖК України). Статтями10,60 ЦПК Українипередбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 та 2 статті 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В ході розгляду справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] вимушена була не проживати за місцем своєї реєстрації, через хворобу- розсіяний склероз, вона не могла підійматись на 5 й поверх, що підтверджується довідкою з лікарні та виписним епікризом. Також судом встановлено, що відповідач 25 травня 2016 року народила дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом від 09.06.2016 р. серії І-КИ № 593343 (а.с. 88-92) Окрім зазначеного, відповідач, як вбачається з її заперечень, приїздила до спірної квартири, але не змогла до неї потрапити, так-як були змінені замки. Вказані обставини також підтверджені висновком за матеріалами ЖЕО від 04 лютого 2017 року за № 1906 (а.с. 95) Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не проживала в [INFO] з поважних причин. Також, суд критично ставиться до акту про не проживання відповідача за вказаною адресою у вказані строки, оскільки інших доказів відсутності поважних причин не проживання у спірній квартирі не надано. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог. Відповідно достатті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право відповідача на користування житлом зі сторони позивача порушено, відповідачі не були відсутні в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому не втративли право користування нею, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] було звільнено від сплати судового збору через малозабезпеченість, тому сплата судового збору за перегляд заочного рішення, підлягає стягненню з позивача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved