Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що 14.05.2011 року вона з відповідачем по справі зареєструвала шлюб. З 01 травня 2015 року відповідач пішов з сімї та проживає на даний час окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В даний час відповідач вихованням та утриманням доньки не займається. Оскільки в добровільному порядку з відповідачем про сплату аліментів не вдалося домовитися, тому позивач звернулась до суду та просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність за наявними у справі документами. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує щодо його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем дійсно було укладено шлюб 14.05.2011р., який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 071194 від 14.05.2011р. (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії 1-СР № 138184 від 26.10.2011р. від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Позивач сама не може утримувати доньку та нести одноособово витрати пов'язані з її вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved