Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.03.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 283 від 09.03.2006 року. Крім того, зазначає, що від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Також вказує, що причиною розпаду сім`ї є те, що у них з чоловіком різні погляди на життя, сім`я розпалася сім років тому, з тих пір проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе, а тому просить строк для примирення не надавати. Майновий спір між ними відсутній. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до початку надала заяву від 24.07.2019, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Судові витрати залишила за собою. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Поважність причин неявки не повідомлено. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2006 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] повторно видане), сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 283 від 09.03.2006 року. Також, встановлено, що від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Відповідач не висловив своєї позиції щодо вирішення спору. Встановлено, що сторони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Судові витрати (судовий збір 768грн. 40коп.) позивач залишила за собою, про що зазначила у позовні заяві. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved