Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], наступним чином: виділити в користування їй першу кімнату площею 10,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] другу кімнату площею 15,2 кв.м.; виділити в користування [PERSON] третю та четверту кімнату загальною площею 14,8 кв.м.; у спільному користуванні залишити: кухню площею 6,8 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., коридор площею 9,7 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,6 кв.м. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 січня 2013 року про визнання права власності в порядку спадкування вселилась в ізольовану квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира розташована на 6 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат житловою площею 40,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 10,3 кв.м., 2-а кімната - 15,2 кв.м., 3-я кімната - 7,0 кв.м., 4-а кімната - 7,8 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору площею 9,7 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. Загальна площа квартири 64,6 кв.м. Власниками зазначеної квартири в рівних частках (1/3) є вона, [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 61 ЖК України договір найму вищезазначеного приміщення був укладений з [PERSON], який помер у 2012 році. Однак, на протязі тривалого часу відповідачі відмовляються сплачувати за житло та комунальні послуги. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням погасити суму заборгованості шляхом її розподілу між всіма членами сім'ї. Однак, відповідачі відмовляються. Вона звернулась до ЖРЕО 407 Дніпровського району м. Києва про укладення окремого договору найму квартири, однак останній відмовив, посилаючись на те, що всі власники мають одночасно дати згоду. На сьогоднішній день вона проживає у кімнаті площею 10,3 кв.м., а відповідачі взагалі не проживають у спірній квартирі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, відповідачів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 січня 2013 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.5-7). Відповідачі є власниками вказаної квартири в рівних частках по 1/3 частці кожному. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як роз'яснено пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Згідно ст. 166 Житлового кодексу УРСР, договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків вселення батьками своїх неповнолітніх дітей (частина перша статті 161), а також надання наймачеві після закінчення капітального ремонту будинку (квартири) іншого жилого приміщення (частина третя статті 165).У разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.3 ст.358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до довідки про показники об'єкта нерухомого майна від 10 грудня 2014 року, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 17 листопада 2014 року квартира за адресою [ADDRESS] має такі показники: загальна площа - 64,6 кв.м., житлова площа - 40,3 кв.м. (а.с.8). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказана квартира розташована на шостому поверсі дев'ятиповерхового будинку та складається з чотирьох кімнат житловою площею 40,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 10,3 кв.м., 2-а кімната - 15,2 кв.м., 3-я кімната - 7,0 кв.м., 4-а кімната - 7,8 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору площею 9,7 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 64,6 кв.м., висота приміщень - 2,50 м. (а.с.10-11). Оскільки позивач є співвласником спірного жилого приміщення з відповідачами і має право на володіння та користування часткою свого майна, тому, виходячи з загальної жилої площі квартири, яка складає 64,6 кв.м., виділення в спірній чотирьохкімнатній квартирі однієї кімнати жилою площею 10,3 кв.м. позивачу є законним і обґрунтованим варіантом у виділенні їй окремого житлового приміщення, а іншим співвласникам - відповідачам по справі, [PERSON] виділення другої кімнати площею 15,2 кв.м., [PERSON] - третю та четверту кімнату загальною площею 14,8 кв.м., при цьому дане визначення порядку не буде порушувати житлові права вказаних співвласників. Приміщення загального користування (кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор та вбудовану шафу) квартири необхідно залишити у загальному користуванні. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія Дніпровського району м. Києва» Житлова ремонтно-експлуатаційна організація № 407 про встановлення порядку користування квартирою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved