Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2014 року, актовий запис № 933 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, з серпня 2016 року їх подружні стосунки почали руйнуватись, що було викликано різними поглядами на життя, почали виникати сварки та непорозуміння. Це призвело до того, що з 15.08.2016 року вони проживають окремо, припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Збереження сім»ї позивач вважає неможливим, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак зазначив, що вони з позивачем проживають окремо з 25.03.2017 року. Також, відповідач зазначив про те, що з моменту припинення спільного проживання він сплачував аліменти в добровільному порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2014 року, актовий запис № 933 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно довідки департаменту економічного розвитку і торгівлі Київської обласної державної адміністрації від 03.04.2017 року № 2-12-22, позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненні нею 3-х років (а.с.8). На даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд вважає їх частково обгрунтованими з огляду на наступне. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача він не може сплачувати аліменти на утримання позивача та дитини, суду не надано. Відповідач є працездатною особою. При таких обставинах суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання та утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує майновий стан відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, інших утриманців. З урахуванням обставин справи, а також добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду - 07 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням сплати аліментів в розмірі 2000,00 грн. 25 квітня 2017 року та 23 травня 2017 року, згідно заяв на переказ (а.с.37),

Outcome: partial