Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 09 грудня 2000 року, у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2009 року вона з відповідачем не проживають разом. На даний час матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Тому з урахуванням уточнень до позовних вимог позивач просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] та стягувати аліменти з [PERSON] на неї користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо стягнення з нього аліментів та розірвання шлюбу, але надав заперечення в яких зазначив, що на його утриманні знаходиться хвора прикута до ліжка мати. На даний час працює в школі і має заробітну плату в розмірі 800 грн. в місяць. Тому не має змоги сплачувати аліменти у великому розмірі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до свідоцтва про одруження сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження, видане 09 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 731. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільне господарство з 2009 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], підлягають задоволенню. Згідно до свідоцтва про народження малолітня дитина [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 03 травня 2001 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 244. Відповідно до свідоцтва про народження малолітня дитина [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 28 січня 2003 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 59. Згідно до довідки про склад сімї № 000678784 від 17.02.2015 року, діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матірю [PERSON], дана обставина не заперечувалась в судовому засіданні відповідачем. Судом встановлено, що згідно до довідки № 102/297 від 09.02.2015 року позивачу [PERSON] нарахована заробітна плата за шість місяців в розмірі 23248,63 грн., але сума невиплаченої заробітної плати за цей період становить 15 110 грн., дана обставина підтверджується довідкою від 10.02.2015 року № 55. В обгрутування своїх заперечень відповідач [PERSON] до суду надав такі письмові докази, а саме: висновок № 1182 від 08 вересня 2009 року, що його мати [PERSON] дійсно потребує стороннього догляду, та довідку про доходи від 08.04.2015 р. № 86, в якій зазначено розмір його заробітної плати за шість місяців, який становить 5143, 21 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. У звязку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved