Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхніх спільних неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися діти [PERSON] та [PERSON], проте шлюб у подальшому було розірвано і відповідач після розлучення з нею не проживає, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їх не підтримує. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити його, з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлений належними чином, до суд направлено заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.04.2003 Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO], що посвідчено свідоцтвом про народження, виданим 25.12.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції серії [NUMBER] /а. с. 9/. Як вбачається з копії паспорту відповідача, з 26.10.2004 він значився зареєстрованим у [ADDRESS] /а. с. 7/. Позивач вказала, що 24.01.2011 рішенням Євпаторійського міського суду (справа № 2-298/2011) скасовано реєстрацію відповідача за вказаною адресою, проте це остання відома адреса його проживання. З 2014 року зв'язок з [PERSON] втрачено: його місце проживання, номер телефону або місце роботи не відомо позивачу. Згідно з висновком Івано-Франківського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, встановити місце проживання [PERSON] не представилося можливим /а. с. 15, 16/. Підсудність розгляду цивільної справи визначено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2017, згідно із ст. 107 ЦПК України та ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» /а. с. 5/. 27.04.2017 Органом опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за зверненням позивача про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які проживають з матір'ю, надано ствердний висновок /а. с. 61-63/. Відповідно до встановлених Органом опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відомостей, діти проживають разом з матір'ю (позивачем). Позивач бере активну участь у вихованні дітей: турбується про здоров'я, забезпечує необхідними речами, цікавиться навчальними успіхами, натомість батько (відповідач), участі у їхньому вихованні не бере, не спілкується з ними, матеріально не допомагає, не цікавиться навчанням дітей. Проведеною Органом опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради перевіркою та складеним актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї, в якій проживають неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], встановлено, що матір'ю для них створені всі необхідні умови для їхнього здорового та всебічного розвитку. Відповідно до інформації Івано-Франківського природничо-математичного ліцею від 07.04.2017 № 95 про участь батьків у вихованні [PERSON] відомо наступне. За час навчання дівчинки у закладі батько [PERSON] жодного разу не був у ліцеї, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дочки. Участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Мати дівчинки займається вихованням дочки на належному рівні, постійно підтримує контакти з наставником, відвідує батьківські збори, дбає про здоров'я та розвиток [PERSON]. Згідно з психодіагностичним обстеженням, проведеним О. Овчар практичним психологом ПМЛ, дівчинка проживає разом з мамою. Зі слів [PERSON], з батьком не має жодних контактів впродовж останніх двох років. У стосунках з матір'ю домінує високий рівень позитивного інтересу, прагнення всіляко підтримувати дитину, задовольняти її бажання та потреби, мати проявляє турботу та опіку, корегує свій стиль життя у відповідності з потребами дитини. Взаємини з батьком неповнолітня [PERSON] оцінює як емоційно холодні, напружені та нервозні. Батько сприймається автономно від сім'ї, він не демонструє інтерес до потреб і запитів близьких. У стосунках відсутні теплі дружні емоції. В процесі діагностики виявлено низький показник емоційної близькості з відторгненням дитини, бездоглядність та невтручання з боку батька. У спілкуванні дівчинка неохоче згадує батька, не може чітко пригадати та охарактеризувати їхні взаємини. Спогади, як правило, носять негативне забарвлення, хоча [PERSON] не вважає батька поганою людиною. Відповідно до психодіагностичного обстеження № 115, проведеного 07.04.2017 практичним психологом СШ № 1 Г. Кривцун, найбільш емоційно близькими людьми для [PERSON] є мама, сестра та родина з боку мами. Саме з цими людьми хлопчик пов'язує почуття безпеки та захищеності. Стосунки з татом характеризуються внутрішнім конфліктом та відсутністю емоційних зв'язків з ним. Встановлено, що неповнолітня [PERSON] навчається у Природничо-математичному ліцеї, у математичному класі, свої знання удосконалює завдяки участі у додаткових секціях та навчанням за допомогою репетиторів. Неповнолітній [PERSON] навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів за № 1 з поглибленим вивченням англійської і інших іноземних мов, де учні цих навчальних закладів часто їздять за кордон для удосконалення знання іноземних мов. Через відсутність батька в Україні і інформації про нього, діти не мають змоги їздити з класом, чи з матір'ю, яка також має намір забезпечити повноцінний відпочинок своїм дітям в ближнє і дальнє зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їхнього здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Також хлопчик шість років займається спортом і входить до складу збірної України по Зендокай Будо Карате, на даний час гостро постає питання участі його як спортсмена в міжнародних змаганнях. Разом з тим, неповнолітні діти не можуть поїхати за кордон з класом для поглиблення своїх знань, для участі у міжнародних спортивних змаганнях або для оздоровлення. Позивач, обґрунтовуючи свій позов, вказала, що не має можливості відвезти дітей за кордоном, оскільки відсутня можливість отримання дозволу від відповідача як батька на виїзд неповнолітніх дітей за межами України. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Також, при вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дітей є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім'ї та людей, з якими він перебуває у родинному зв'язку, зокрема. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved