Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 07.07.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 27 із надвірними будівлями і спорудами по вул. Софіївській у м. Харкові. Визнати за [PERSON] право на земельну ділянку по вул. Софіївській, буд. 27 у м. Харкові. Разом з тим, 23.11. 2015 року позивач уточнила свої позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті 10 жовтня 2007 р. матері [PERSON]Р [PERSON] М позивачкою було у строки, визначені ст. 1270 ЦК, подано до Шостої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріальною контрою було заведено спадкову справу № 154/2008 щодо майна померлої [PERSON], якій за життя належав житловий будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові. Спадщина належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину, з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК). [PERSON], будучи спадкоємицею не першої, а лише пятої черги та за правом представлення, спадкові права позивачки не визнає, хоча у неї права на спадщину відсутні. В нотаріальному порядку оформити спадкові права позивачка не може, що підтверджується листом державного нотаріуса шостої Харківської державної нотаріальної контори. В судове засіданні позивач не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у випадку неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 10 жовтня 2007 р. померла [PERSON] (актовий запис № 14818 від 11 жовтня 2007 р. відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції), після смерті якої [PERSON], як донька померлої прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до шостої Харківської державної нотаріальної контори. За заявою [PERSON] нотаріусом було заведено спадкову справу № 154/2008 щодо майна померлої [PERSON] Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку і строки, визначені ст. ст. 1268-1270 ЦК України суду не надані. Докази прийняття спадщини відповідачкою, її звернення до суду із позовом у порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України, відсутні. Оскільки відповідачка спадщину після [PERSON] не приймала, разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини не проживала, відповідно до ст. ч. 1 ст. 1272 ЦК суд вважає її такою, що спадщину не прийняла. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належав на праві власності житловий будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 лютого 1958 р., виданого [PERSON] першою Харківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим 19 лютого 1958 р. у Харківському міському бюро технічної інвентаризації, та довідкою шостої Харківської державної нотаріальної контори. Доказів визнання зазначеного свідоцтва про право на спадщину в установленому порядку недійсним чи його скасування суду не надано, як не існує доказів припинення права приватної власності на зазначений будинок. Частина будинку належала особисто померлій 10 жовтня 2007 р. [PERSON], а частину вона прийняла як спадщину та не оформила своїх спадкових прав після померлої 21 липня 1999 р. [PERSON], яка призначила [PERSON] спадкоємцем за заповітом. До суду із позовами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] не зверталася, тому єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, суд вважає [PERSON] На заяву від 14.04.2013 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 27 по вул. Софіївській, який належав [PERSON], шоста Харківська державна нотаріальна контора листом від 14.05.2013 р. № 1630/02-14 повідомила, що вона позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок у звязку з тим, що відповідно до листа комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.05.2013 № 209 реєстрацію права власності на житловий будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові згідно з рішенням Дзержинського РВК м. Харкова № 154/54 від 17.08.1999 р. анульовано. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 червня 2014 р. по справі № 638/7165/13-а визнано нечинним та скасовано рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради міста Харкова № 154/54 від 17 серпня 1999 року «Про анулювання реєстрації правовстановлюючих документів на будинки в 421 м/р, які підлягають реконструкції» в частині анулювання реєстрації права власності на будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові. Тому суд знаходить, що [PERSON] за життя право власності на будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові не втратила. Докази припинення права власності на будинок за життя [PERSON] відсутні. Оскільки право власності [PERSON] на будинок не припинилося, будинок № 27 по вул. Софіївській у м. Харкові і включається на загальних підставах до складу спадщини після смерті [PERSON] М, і переходить до її спадкоємиці [PERSON], оскільки це не суперечить ст. ст. 1218, 1219 ЦК України. Відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її як спадкоємця права на спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК і це право підлягає захисту. Рішенням Дзержинського райвиконкому м. Харкова від 26 липня 1955 р. № 20 за домоволодінням за вказаною адресою закріплено та зареєстровано земельну ділянку площею 694 м2. Вказане рішення є чинним до цього часу, в судовому порядку не оскаржено, що є підставою для визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved