Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із вказаним позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «[PERSON] № 314», [PERSON] державна нотаріально контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 12 січня 2016 року померла її матір [PERSON]. За своє життя матір Позивача, як член Обслуговуючого кооперативу «[PERSON] кооператив - № 314», набула права власності на квартиру [ADDRESS], однак не встигла зареєструвати своє право власності на таке майно. Позивач вказує, що після смерті матері вона звернулася до Другої державної [PERSON] нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2327/02-31 від 15.07.2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність державної реєстрації на вказане спадкове майно у вигляді квартири. Позивач також вказує, що на вказане спірне майно претендує відповідач [PERSON], який заперечує право позивача, як спадкоємця, на таку квартиру. У звязку із чим, позивач вимушена звернутись до суду та просити визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 01 лютого 2017 року до суду надійшла заява від сторони позивача, в якій її представник просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач (його представник) у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань від такої сторони до суду не надходило. Представник третьої особи - Обслуговуючого кооперативу «[PERSON] №314» м. Дніпропетровська у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. До суду, від такої особи, що бере участь у справі, найшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи - Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань від такої особи, що бере участь у справі, до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-КИ № 339698, виданого 05 лютого 1976 року на імя [PERSON] (дошлюбне прізвище Позивача) [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що прізвище позивача з «Луценко» на «Шепель» відбулося внаслідок укладання позивачем 18 грудня 1999 року шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 089797. Судом також встановлено, що 12 січня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 січня 2016 року серії 1-КИ № 669025, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 128. Судом встановлено, що за своє життя [PERSON] була членом Обслуговуючого кооперативу «[PERSON] кооператив - № 314». Із матеріалів справи також вбачається, [PERSON], як членом вказаного обслуговуючого кооперативу, було сплачено у повному розмірі пайовий внесок 6\~557 крб. 58 коп., за квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 1246 від.23.03.2016 року. Згідно матеріалів технічної інвентаризації вказана спірна квартира загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., допоміжною площею 16,8 кв.м., площею літних приміщень 1,8 ка.м., розташована на 1 (першому) поверсі 9 (девяти) поверхового будинку, та складається із: 1 коридор, 2- ванна, 3 туалет, 4 кухня, 5 вбудована шафа, 6 житлова кімната 12,6 кв.м., 7 житлова кімната 16,9 кв.м., 9 житлова кімната 13,8 кв.м., І лоджія, та у своєму складі не має самовільних переобладнань чи перепланувань. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про власність», що був чинним на момент виникнення речового права на таке нерухоме майно, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у п. 11 Постанові пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року №4 із змінами та доповненнями постановами пленуму Верховного суду України від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15 яким передбачено, що у випадках смерті члена кооперативу після 01.07.1990 року відкривається спадщина, якщо до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, а якщо на цей час спадкодавцем був повністю внесений пайовий внесок - спадщина відкривається відповідно на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, інші будівлі і насадження. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (вересень 2008 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова Верхового суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З огляду на вказані вимоги матеріального закону та надані суду докази, суд доходить висновку, що матір позивача - [PERSON] за своє життя набула право власності на вказану спірну квартиру, адже як член кооперативу до дня смерті внесла пайові внески за таке майно у повному обсязі. У звязку із чим, такий обєкт нерухомості входить до спадкової маси, що утворилась після її смерті, і на такий обєкт нерухомого майна відповідно відкрилась спадщина. Судом також встановлено, що Позивач, як спадкоємець першої черги, після смерті матері - [PERSON] звернулась із заявою до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляд вказаного житлового приміщення. Із матеріалів справи вбачається, що Постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії № 2327/02-31 від 15.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру через відсутність державної реєстрації на вказане спадкове майно у вигляді квартири. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст. 1268 чинного ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом маю діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку Позивач, як донька спадкодавця, відносяться до осіб, які мають право на спадкування за законом у першу чергу. Оскільки вказана спірна квартира належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON], і Позивач є спадкоємцем першої черги, і орган нотаріату відмовив такій стороні у вирішенні спадкових правовідносин у позасудовому порядку, то право власності на таке спадкове майно слід визнати за Позивачем на підставі рішення суду. Відповідно до приписів ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, лише в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд зазначає, що відповідач мав можливість реалізувати своє процесуальне право щодо подання доказів та надання заперечень по суті спору як під час попереднього судового засідання так і на стадії судового розгляду справи по суті. Небажання відповідача надавати суду докази в обґрунтування свої заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також, враховуючи характер спірних правовідносин, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивача суму судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 186, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218,224 ЦПК України, суд -

Outcome: approved