Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 730\~861,76 гривень борг за розпискою. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 25 липня 2013 року [PERSON] позичила [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) доларів США зі строком повернення до 18:00 «31» грудня 2013 року за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 245. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від «25»липня 2013 року. Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою повернути гроші, проте, жодних дій на погашення нею заборгованості не послідкувало. Відповідачка свої зобовязання за розпискою від «25» липня 2013 року не виконала, грошові кошти у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) доларів США не повернула та ухиляється від повернення позики до теперішнього часу. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. . Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 25 липня 2013 року [PERSON] має борг перед [PERSON] у розмірі 730\~861 ,76 гривень. У розписці зазначено, що відповідач зобовязується повернути борг до 31 грудня 2013 року. 25 червня 2015 року [PERSON] отримала від [PERSON]Е грошову суму в розмірі 2000 доларів США в рахунок погашення заборгованості. Надалі грошове зобовязання не виконувалось та кошти не сплачувались. Отже на сьогоднішній день сума заборгованості складає 23\~000 доларів США, що в еквіваленті становить 501\~400,00 гривень. На даний час сума боргу за розпискою не повернута позивачу. При цьому, статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, згідно частини 1 статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.216 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. Факт знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов'язання, поки не доведено інше. В даному випадку борговий документ знаходиться у позивача, що підтверджує наявність боргу на його користь та спростовує доводи відповідача про відсутність боргових зобов'язань перед ним. Згідно зі ст. 376 ЦК України позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі. В тих випадках, коли договір позики повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 375 цього Кодексу), заперечення його за безгрошовістю шляхом свідоцьких показань не допускається, за винятком випадків кримінально карних дій. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З огляду на положення ст.60 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо безгрошовості договору позики, зокрема доказів його звернень з питання розгляду спірних відносин щодо договору позики з позивачем шляхом кримінального судочинства. У відповідності ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки, грошовий еквівалент вищевказаних грошових зобов'язань був визначений у іноземній валюті у відповідності до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України, суд має розрахувати суму боргу за курсом НБУ на день постановлення рішення. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума за розпискою у розмірі 23\~900,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 501\~400,0 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved