Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти арешт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,4227 га, житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 0,1704 га, кадастровий номер [NUMBER] , яке належало [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , якому належало вищевказане майно. 05.12.2016 року вона звернулась до Державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори Бернацької Н.Г. для прийняття спадщини. При формуванні Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувалось, що на все майно її чоловіка було накладено заборону, яка виникла 19.06.1969 року. Вона звернулась до Державного нотаріального архіву Херсонської області для з`ясування причин накладення заборони на майно [PERSON] та отримала витяг з «Реестра для регистрации запрещений отчуждения жилых домов», де вказано, що запис про підстави зняття арешту внесено у збірник знятих арештів та вказано сторінку у цьому збірнику №167422. Також, виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради було підтверджено факт утримання з заробітної плати боргу за будинок в сумі 1120 р. 99 коп. на підставі книги обліку розрахунків з робітниками та службовцями за 1969-1974 роки. Позивач вважає, що на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Генічеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, до суду надали заяву, у якій просив розглянути справу без їх участі, на розсуд суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,4227 га, житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 0,1704 га, кадастровий номер [NUMBER] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом №1664, №1665, №1666 від 05.12.2016 року та копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43104544 від 29.02.2016 року. 05.12.2016 року [PERSON] звернулась до Державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори Бернацької Н.Г. для прийняття спадщини. При формуванні Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувалось, що на все майно [PERSON] було накладено заборону, яка виникла 19.06.1969 року, що підтверджується копією Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74870925 від 05.12.2016 року, №74867678 від 05.12.2016 року. Відповідно до копії витягу з «Реестра для регистрации запрещений отчуждения жилых домов» вказано, що запис про підстави зняття арешту внесено у збірник знятих арештів та вказано сторінку у цьому збірнику №167422. Відповідно до копії довідки №1031 від 15.1.2016 року, виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради було підтверджено факт утримання з заробітної плати боргу за будинок в сумі 1120 р. 99 коп. на підставі книги обліку розрахунків з робітниками та службовцями за 1969-1974 роки. Таким чином, існуюча заборона на відчуження порушує права та інтереси позивача [PERSON] , як власника майна, тому наявна заборона відчуження належне їй майно на даний час не має жодних правових юридичних підстав Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі. На підставівикладеного,

Outcome: approved