Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2016 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час сумісного проживання сторони не змогли створити нормальні сімейні стосунки, в сім'ї часто виникали непорозуміння, що призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сім'я повністю розпалась, її збереження є неможливим, в зв'язку з чим наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]», малолітню дитину залишити на її вихованні та вирішити питання судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просила справу розглянути без її участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не подавав, відзив відносно позовних вимог не надав. За таких обставин та враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06.08.2016 року, який зареєстрований Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, про що, був зроблений актовий запис за №116. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї є недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені нею судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 704 грн 80 коп. ( а.с.1). З огляду на викладене , позовні вимоги підлягають до задоволення з мотивів та доводів викладених вище. На підставі викладеного,

Outcome: approved