Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо доньки, [PERSON], [INFO], та стягнення на її користь аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області. Зазначала, що є рідною матір'ю відповідача та бабусею дівчинки. У свідоцтві про народження дитини в графі мати зазначена [PERSON], а батько записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, у зв'язку з чим її донька має статус одинокої матері. Зареєстрована з відповідачкою та малолітньою дитиною за однією адресою: [ADDRESS]. Дитина з 2013 року навчається у Ватутінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 ім. М.Ф. Ватутіна, є ученицею 3 класу, проте з жовтня 2016 р. проживає разом з нею та її чоловіком, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Її донька, [PERSON], майже з народження дитини, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованням дочки не займається, знаходиться на обліку у соціальних служб міста, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не дбала та не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Постановою судді Ватутінського міського суду від 22.01.2016 р. відповідачку визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП (невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. За інформацією Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] часто на тривалий час від'їжджає у Дніпропетровську область, забуваючи про дитину, не цікавиться її життям. Згідно довідок Звенигородського відділу НП ГУНП в Черкаській області [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. Відповідачка не працює, за інформацією Ватутінського міського центру зайнятості має статус безробітної. Дитина, [PERSON], повністю знаходиться на її утриманні, вона виховує та доглядає за онукою, забезпечує всім необхідним, створила належні умови для її навчання та проживання. Вона не зловживає спиртними та наркотичними засобами, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, характеристикою, довідками. На засіданні опікунської ради виконавчого комітету Ватутінської міської ради відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до її неповнолітньої дівчинки. Встановлено, що мати долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дитини [PERSON]. Позивач просила позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки, та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач та її представник на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат Терещенко В.В., а також представник третьої особи на підставі довіреності, Оришич Н.І., позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, подала до суду в порядку ст.. 174 ЦПК України заяву про визнання нею позову, просить справу розглядати за її відсутності, проти його задоволення не заперечила. Суд, заслухавши пояснення учасників позовного провадження, показання свідків, вивчивши письмові докази, та враховуючи положення ст.174 ЦПК України дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин. На підставі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. особа, в сім'ї якої проживає дитина, що не суперечить положенням ч.2 ст. 258 цього Кодексу, тобто баба має право звернутись за захистом прав та інтересів малолітніх внуків до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що матір'ю дитини, [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18.12.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №144. Батько дитини, [PERSON], записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 18.01.2016 р. (а.с. 8-10). З відповіді Управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради №869/01-13 від 07.12.2016 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги на дитину одинокій матері з врахуванням доходів з 01.11.2016 по 30.04.2017 (а.с. 28). Відповідач зареєстрована та проживає в належній їй та позивачу на праві спільної часткової власності квартирі за адресою: [ADDRESS], разом з позивачем [PERSON] та малолітньою дитиною, [PERSON]. Зазначене підтверджується копіями свідоцтва про право власності на зазначене житло, копією паспорту відповідача, а також актом обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої від 12.10.2016 р. (а.с. 7, 29, 34). Проте, судом встановлено, що дитина знаходиться на повному і постійному утриманні та вихованні позивача [PERSON], її рідної бабусі. Із досліджених судом відповідей та характеристик, а саме Ватутінської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 ім. М.Ф. Ватутіна від 08.12.2016 р., виконавчого комітету Ватутінської міської ради №217 від 22.12.2016, КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» №259/01-14 від 27.04.2016, №556/01-14 від 09.12.2016, КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» №541 від 13.12.2016, вбачається, що дитина, [PERSON] [INFO], проживає постійно з бабусею, [PERSON], яка цікавиться навчанням дитини, постійно перебуває на зв'язку з класним керівником та відповідально ставиться до її виховання, під час перебування дитини на стаціонарному лікуванні знаходилась з нею в лікарні, на щеплення і на обстеження дитину переважно приводила бабуся, всі клопоти по господарству, навчанню та вихованню виконує вона, а також забезпечує дитину усім шкільним приладдям, підручниками, посезонним одягом та взуттям, повноцінним харчуванням, під час хвороби - необхідними ліками, тобто бабуся створює всі належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 22-26). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 14.12.2015, 15.01.2016, 13.04.2016, проведених працівниками служби у справах дітей виконкому Ватутінської міської ради за адресою: [ADDRESS], встановлено незадовільні умови проживання дитини внаслідок неналежного виконання відповідачкою [PERSON] своїх обов'язків щодо виховання та утримання доньки, яка не створила належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, не працює, веде асоціальний спосіб життя, не виявляє належного піклування про дитину, байдужа до її потреб, обов'язки по вихованню та утриманню доньки перекладає на [PERSON] (позивача). (а.с. 61-63). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої від 12.10.2016, складеного працівниками Ватутінської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 ім. М.Ф. Ватутіна за адресою: [ADDRESS], встановлені задовільні умови для проживання дитини, всі клопоти по господарству, навчанню та вихованню виконує бабуся, яка піклується про дитину під час її хвороб, забезпечує необхідними ліками та повноцінним харчуванням, саме бабуся створила всі належні умови для виховання та розвитку дитини, мати дівчинки зі школою зв'язок не підтримує, веде асоціальний спосіб життя, дома буває рідко (а.с.29). Зазначені обставини спонукали директора Ватутінської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 ім. М.Ф. Ватутіна, [PERSON], звернутись із відповідною заявою №434/01-52 від 12.12.2016 до голови комісії з питань захисту прав дитини внаслідок грубого невиконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, а саме: - 27.01.2015 дівчинку не забрали з групи подовженого дня, а її мати, [PERSON], цього ж дня о 22.00 год. за допомогою працівників поліції була виявлена в іншому районі міста в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим дитина ночувала у вихователя; - 28.01.2015 відповідачка, яка з'явилась за викликом директора для проведення профілактичної роботи, перебувала в стані алкогольного сп'яніння, тому дитина відмовилась йти додому, у зв'язку з чим дитина ночувала у вихователя, лише 29.01.2015 була передана матері, яка відіспалась, готувала вечерю та обіцяла не пити, проте в подальшому обіцянки не дотрималась; - у вересні 2015-2016 дитина розпочала навчання з усім приладдям, яким її забезпечила бабуся, [PERSON], мама не працювала. - 11.01.2016 дитина не з'явилась до школи, за місцем проживання дитини біля під'їзду зустріли матір, яка перебувала у нетверезому стані, пояснила, що дитина захворіла, її лікуванням займається бабуся, яка з дитиною проживала за іншою адресою, і після проведення профілактичної роботи з матір'ю вона навчанням та шкільним життям дівчинки не цікавиться, в школу не приходить. - 04.04.2016 дитина потрапила до лікарні з тяжким переломом ноги, про що класного керівника повідомила бабуся, [PERSON], яка перебувала з нею на стаціонарному лікуванні. - 07.04.2016 відвідали [PERSON] за місцем проживання, її дома не було, сусіди повідомили, що бабуся з дитиною знаходиться на лікуванні, а відповідачка пиячить. - з 20.04.2016 дитина була тимчасово переведена на індивідуальну форму навчання. Двічі на тиждень класний керівник займалась дитиною вдома, мами в цей час вдома не було. - під час літніх канікул класний керівник неодноразово телефонувала та зустрічала позивача разом з дитиною, про місце перебування матері нічого не відомо. - у вересні 2016-2017 бабуся кожного дня приводила за забирала дитину зі школи, оскільки із-за травми дитина пересуватись самостійно не могла. - з 21.11.2016 дитина перебувала на повторній операції в м. Черкаси із бабусею. - мати [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та її навчанням, вихованням та утриманням дитини займається лише бабуся (а.с. 16-17). За інформацією Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про роботу з сім'єю [PERSON] №472 від 09.12.2016 р. відповідачка неодноразово перебувала під соціальним супроводом (з 06.04.2009 по 15.02.2010; з 08.10.2012 по 15.01.2013; з 12.05.2015 по 12.11.2015), їй надавався комплекс послуг по відповідальному батьківству, мотивації до ведення здорового способу життя, сприяння у працевлаштуванні… [PERSON] часто на тривалий час від'їжджає у Дніпропетровську область до свого співмешканця, забуваючи про дитину і зовсім не цікавлячись її життям. В цей час дівчинкою опікується бабуся [PERSON], забезпечує її першочергові потреби… Враховуючи, що [PERSON] незважаючи на проведену з нею колосальну роботу так і не змінила спосіб життя, не усвідомлює свою відповідальність за долю дитини, працівники центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вважають за доцільне порушити питання на комісії про позбавлення батьківських прав… (а.с. 14). На підставі заяви [PERSON], враховуючи зазначені вище документи, рішенням виконавчого органу Ватутінської міської ради №436 від 22.12.2016 р. було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 11). Допитана у судовому засіданні малолітній свідок, [PERSON], [INFO], показала, що постійно її вихованням та доглядом за нею займається її бабуся. Дитина не пам'ятає, коли її мама приводила чи забирала зі школи або дитячого садка, до школи вона не приходила. Мама їй не купувала іграшки, одяг, не готувала їжу, не робила з нею уроки, все перелічене робить для неї бабуся. Також дівчинка зауважила, що «боїться маму, коли вона п'є». Не може пригадати чи мама дарувала їй на будь-які свята подарунки (Новий Рік, Св. Миколая, День Народження). Допитаний у судовому засіданні свідок, [PERSON], яка є дитячим психологом у школі, зауважила на те, що дитина за станом тривожності спостерігається в їх школі з першого класу. Вона займалась з нею разом з групою інших дітей, і серед малюнків дівчинки мами на зображеннях не було, дитина скрізь малювала бабусю і себе. Починаючи з жовтня 2016 року психологічний стан дитини значно покращився, вона стала відкритою та веселою, зникло почуття тривоги, що пояснює окремим проживанням дитини та бабусі, без [PERSON]. Із показань свідка [PERSON], допитаної у судовому засіданні, з'ясовано наступні факти, що сторін у справі знає з 2013 р., коли була вихователем у ДНЗ №7, який відвідувала [PERSON]. Мати дівчинки знає добре, постійно з нею проводила профілактичні та роз'яснювальні бесіди щодо недопущення порушень, наголошувала на необхідності приділяти увагу дитині. Проте дитину в садочок приводила і забирала бабуся. Вона за збігом обставин стала класним керівником у [PERSON], та ситуація у школі не змінилась, так само до школи приводила і забирала дитину лише бабуся. Мама ніякої участі у вихованні дитини не приймала. На всі шкільні свята до шкоди приходить лише позивач. Двічі за час навчання, коли [PERSON] не було, мати не забирала дитину зі школи, і дівчинка залишалась у вихователя до наступного дня. Після складного перелому дівчинки стало питання з індивідуальними заняттями, які проводила особисто, і в цей час була присутня лише бабуся, мами не було. Вона, як класний керівник, спілкувалась з [PERSON], яка їй говорила, що боїться мами, коли вона п'є то її ображає, б'є, виганяє з квартири. Зараз дівчинка відвідує школу з гарним настроєм, перебуває в нормальному стані, що пов'язує з окремим проживанням дівчинки з бабусею. Допитаний свідок, [PERSON], зазначала, що сторін у справі знає з 2009 року, коли сім'ю [PERSON] вперше було поставлено на облік до Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, оскільки здійснювала її супровід особисто. За весь час у 2010 р. вони констатували покращення стану в сім'ї, завдяки зусиллям бабусі [PERSON], проте починаючи з 2012 року ситуація погіршувалась. Вважає, що соціальний супровід [PERSON] був потрібен не для налагодження ситуації в сім'ї, а лише для поновлення їй різних документів та виплат, у т.ч. допомоги як одинокій матері, а також як безробітній. Всі інші заходи та роз'яснювальна робота не надали будь-яких позитивних результатів для неповнолітньої дитини та [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.п. 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, … є хронічними алкоголіками, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач, яка є одинокою матір'ю, самоусунулась від виховання дитини, стосунків із дочкою не підтримує, не піклується як мати про свою дитину, не цікавиться станом її здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків. Крім того, при вирішення справи, суд враховує негативну характеристику особи відповідача з огляду на наступні письмові докази. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 22.01.2016 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП (будучи матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], ухилилася від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини, а саме, в квартирі брудно, антисанітарія, мати веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вихованням та долею дитини не цікавиться) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 грн. (а.с. 20). Крім того, як вбачається з довідок Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області від 20.04.2016 р., 20.12.2016 р. в період з 2007 року по даний час [PERSON] 11 разів притягувалась до адміністративної відповідальності, з них: 6 разів за ст.. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях або поява у громадських місцях в стані алкогольного сп'яніння»), 3 рази за ст.. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) та за ст.. 197 КУпАП та ст.. 184 КУпАП. Крім того працівники поліції неодноразово здійснювали виїзд до місця проживання [PERSON] по факту вчинення хуліганських дій насильницького характеру відносно неї та нею самою (а.с.18-19). Із довідки, наданої Ватутінською міською лікарнею №200 від 03.02.2017 р. вбачається, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 16.10.2012 р. з діагнозом «Синдром алкогольної залежності». (а.с. 59). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що тривалий час, фактично з народження вихованням дитини відповідачка не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров'ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, маючи при цьому об'єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідачка [PERSON], маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітньої дочки [PERSON], [INFO], свідомо ухиляється від їхнього виконання, зловживаючи при цьому спиртними напоями і перекладаючи всю відповідальність на позивача. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.п. 2, 4 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та є хронічними алкоголіками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з послід.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 22.12.2016 р. зазначено про доцільність порушення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, враховуючи безвідповідальність [PERSON], її асоціальний спосіб життя, зловживання спиртними напоями, незадовільні побутові умови проживання, несприятливі соціально-психологічні умови в сім'ї, абсолютне ігнорування вимог працівників соціальних служб та вищевикладену інформацію (а.с.12-13). Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, в пункті 54 якого зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції ( 995_004 ) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06) зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], № 39221/98 і №41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, прийняті органом опіки та піклування профілактичні заходи результатів не дали, в зв'язку з чим суд, як крайню міру, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дочки. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитині з боку матері, небажання відповідача та її свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати дочку, спілкуватися з нею, зловживання спиртними напоями, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Установлені судом обставини містять обґрунтовані доводи щодо задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, а тому в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст.182 ч.2 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатна, утриманців не має, малолітня дитина відповідача мешкає з бабусею. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь опікуна дитини - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування виконавчого органу Ватутінської міської ради, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштована дитина. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтверджені та підлягають задоволенню, а щодо стягнення аліментів задовольняє частково в частині стягнення з відповідача на утримання дитини на користь опікуна дитини - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування виконавчого органу Ватутінської міської ради, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштована дитина. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ураховуючи встановлені обставини, які не оспорюються сторонами, суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття дитиною. Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Суд, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 551 грн. 20 коп. та за позов про позбавлення батьківських прав 551 грн. 20 коп., а всього у загальній сумі 1102 грн. 40 коп. Згідно ст.164 ч.5 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Ватутінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для внесення відмітки до актового запису № 144 від 18.12.2007 р. про народження дитини, складеного відділом РАЦС Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial