Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Комінтернівський РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач по справі є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач по справі, який є чоловіком її доньки. Однак сімейні стосунку в них не склалися та він більше року тому зібрав всі свої речі та пішов з сім»ї. Відповідач в квартирі не з'являється, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Таким чином відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий час, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем права на користування спірним житловим приміщенням не існує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Спірним житловим приміщенням є квартира № 102, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки дільниці № 24 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 15.10.2013 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач по справі, її донька [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с.10). Відповідач по справі [PERSON] більше року тому добровільно залишив спірне житлове приміщення та з цього часу місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. Ці обставини в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні більше одного року, його майна в спірній квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або з зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачці, безперечно, обмежує її права власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивачка вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач не користується без поважних причин спірною квартирою більш як один рік, він є таким, що втратив право користування цим житлом. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved