Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що причиною її звернення до суду є те, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі створює перешкоду у здійсненні нею права власності на майно, у зв'язку з чим вона обмежена в праві володіння та розпорядження своїм майном в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивача підтверджується договором дарування від 11.12.2004 р., посвідченим нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2-3565. Відповідно до цього договору відповідач [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] На даний час у вищезазначеній квартирі позивач проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] [INFO]. Відповідач не проживає у спірній квартирі вже більш ніж п'ять років, однак до теперішнього часу залишається там зареєстрованим. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у 2013 році звільнився з Деканівської виправної колонії, та на даний час проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] Своє небажання знятись з реєстраційного обліку [PERSON] мотивує тим, що будинок, в якому він наразі проживає, належить його сестрі, яка найближчим часом збирається його продати, він же має намір вселитись до квартири за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 50 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його родини, інших осіб та розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження або втручання в права власника можливі на підставах, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Крім цього, відповідно до п.3 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ, суд, ухвалюючи рішення, згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи суду не було надано доказів на підтвердження перебування позивача та відповідача в сімейних відносинах, правовідносини між позивачем та відповідачем є правовідносинами між власником та попереднім власником житлового приміщення, а отже при розгляді справи мають бути застосовані норми ст. 391 УК України, за якою позивач як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилання позивача на застосування норм ст. 71, 72 ЖКУ не узгоджуються з обставинами справи, оскільки відповідач є колишнім власником спірної квартири, а не її наймачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved