Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає усунути перешкоди у здійсненні нею права користування і розпорядження нерухомим майном та визнати її сина [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач починаючи з травня 2002 року у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, помешканням не користується, його особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла він не бере. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представники третіх осіб до суду не з'явились. Від адвоката Бойченко Г.В., діючої в інтересах позивача [PERSON], на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги нею підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справа розглядається у заочному порядку на підставі доказів наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.04.2002 року Комсомольською міською радою (а.с.6) позивач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано Кременчуцьким МБТІ за позивачем (а.с.50). Згідно з наданою КЖЕП № 4 довідкою (а.с.4) за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач [PERSON] та в якості члена її сім'ї (син) відповідач [PERSON] Відповідно до комісійного акту обстеження від 25.05.2016 року, посвідченого КЖЕП № 4, відповідач [PERSON] починаючи з травня 2002 року у спірному жилому приміщенні не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні (а.с.5). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред'явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред'явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Виходячи із змісту ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що пред'явлений позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved