Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач [PERSON] та її син [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON] . У 2005 році відповідач [PERSON] покинула свою доньку [PERSON] , яка з того часу залишилась проживати разом з позивачем, її сином [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідно до ухвали Марківського районного суду Луганської області про встановлення місця проживання дитини. У 2008 році відповідач [PERSON] рішенням суду була зобов`язана сплачувати аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] , але внаслідок невиконання своїх батьківських обов`язків за вироком суду була визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Крім того, позивач зазначає, що під час проживання однією сім`єю з її сином відповідач [PERSON] часто залишала дитину на піклування її сина та її сім`ї, а сама зникала у невідомому напрямку та на невизначений термін, постійно зловживала спиртними напоями, не піклувалася про стан одягу дитини, не готувала їжу та не слідкувала за побутом сім`ї, а тому виховання дитини повністю лягло на сина позивача та неї з її співмешканцем (бабусю та дідуся). У 2006 році відповідно до ухвали Марківського районного суду Луганської області була затверджена мирова угода щодо спору про встановлення місця проживання дитини [PERSON] разом з сином позивача - [PERSON] . 18.09.2007 шлюб між відповідачем та [PERSON] був розірваний. Позивач вказує, що у зв`язку з засудженням її сина до позбавлення волі, у 2010 році відповідач [PERSON] звернулась до Марківського районного суду Луганської області з позовною заявою про відібрання малолітньої дитини [PERSON] . У липні 2020 року [PERSON] втекла від матері до своєї тітки - [PERSON] , а потім позивач забрала її до себе та з 08.07.2020 дитина зареєстрована та проживає у вільний від навчання час разом з позивачем та фактично знаходиться на її повному утриманні. Будь-яких зв`язків ані фізичних, ані психологічних з матір`ю не підтримує, мати взагалі не цікавиться життям доньки, її фізичним та психологічним здоров`ям, не надає їй належної турботи, догляду та піклування. З донькою не спілкується, ніякої допомоги не надає, про стан здоров`я та умови розвитку дитини не цікавиться, тобто самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач [PERSON] з липня 2020 року до теперішнього часу не виявляє до доньки ніяких батьківських почуттів, не приймає участі в її утриманні та не піклується про її розвиток, здоров`я. Не цікавиться її життям, проживає окремо від дитини та зовсім не відвідує доньку. Позивач зауважує, що вихованням та утриманням дитини займається тільки вона, купує їй їжу, одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку, забезпечує її та створює їй належні умови виховання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.02.2021. 11.02.2021 підготовче судове засідання перенесено на 23.02.2021, у зв`язку перебуванням головуючого по справі у нардчій кімнаті по кримінальному провадженню ЄУ №420/2003/18. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.02.2021 підготовче судове засідання відкладено до 22.03.2021, у зв`язку із здійсненням процесуального правонаступництва третьої особи - замінено Службу у справах дітей Марківської районної державної адміністрації Луганської області, на його правонаступника - Службу у справах дітей виконавчого комітету Марківської селищної ради, а також залучено Службу у справах дітей Новопсковської селищної ради до участі у справі. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.03.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21.04.2021. 21.04.2021 по справі оголошено перерву до 25.05.2021, у зв`язку з викликом в судове засідання третьої особи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення згідно обставин, викладених у позові, просила суд про задоволення позовних вимог. У своїх поясненнях позивач також зазначила, що її онука [PERSON] жила разом з нею від народження до 5 років, але після засудження її сина до позбавлення волі, відповідач [PERSON] забрала доньку до себе, яка проживала з нею до липня 2020 року, а потім втекла. Причиною втечі позивач вказує знущання матері над дитиною, яке виражалося у тому, що відповідач постійно примушувала [PERSON] доглядати за іншими дітьми відповідача, прибирати та поратися на городі, навіть у 5-річному віці. Відповідач постійно била дитину, після чергової сварки скинула її з двоярусного ліжка, після чого [PERSON] зламала собі руку. В молодшому віці мати обпекла дитині ногу. Проте, вказані випадки ніяким чином не були зафіксовані ані в Службі у справах дітей, ані в поліції, хоча позивач до них зверталась з вказаними інцидентами. У 14 років [PERSON] важила 29 кг, оскільки [PERSON] не давала дитині їжі, а також грошей на обіди в школі, та взагалі забороняла стороннім їй щось давати та годувати. Після того, як [PERSON] почала проживати разом з бабусею та дідусем, її мати жодного разу не відвідувала, не дзвонила навіть на день народження. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала пояснення наступного змісту. Після укладення шлюбу з [PERSON] та народження доньки [PERSON] , вони разом з чоловіком та його батьками проживали в с. Курячівка. Чоловік її бив, а з його батьками у неї склалися конфліктні стосунки. У віці 5 років [PERSON] забрав чоловік та його батьки, які переїхали жити до смт Новоайдар. Між колишнім чоловіком та нею була укладена мирова угода, згідно якої був встановлений графік відвідувань дитини. Після того, як [PERSON] засудили до позбавлення волі, відповідач забрала доньку [PERSON] до себе, оскільки дід та баба не були опікунами над онукою. Відповідач зазначає, що всі травми у дитини були випадковими - як опік, так і зламана рука. Вона ніколи не примушувала [PERSON] няньчити молодших дітей та поратися на городі. Коли ні з ким було залишити [PERSON] та її молодшу сестру [PERSON] , відповідач брала їх з собою на город - вони там просто гралися. В школі Снєжана навчалася гарно, відповідач завжди з нею робила домашнє завдання, дитина приймала участь різних конкурсах. З 8 класу Снєжана перестала прислухатися до матері, робити уроки, стала частіше спілкуватися з бабусею, яка настроювала дитину проти неї. Відповідач вважає, що втеча доньки була спланованою, оскільки перед випускним вона їздила до бабусі, але повертатися звідти не хотіла. Приїхала [PERSON] додому після дзвінка вчителя, який запросив сфотографуватися в шкільний альбом. Після цього, 07 липня минулого року [PERSON] втекла до своєї двоюрідної сестри у м. Старобільськ, а звідти - до бабусі. Відповідач зазначає, що зверталась до поліції з приводу зникнення дитини, а потім до Служби у справах дітей з приводу надання рекомендацій та допомоги психолога, оскільки у дитини перехідний період. [PERSON] вказує, що також зверталась до Центру надання соціальних послуг, в якому близько півроку здійснювався соціальний супровід з приводу складних стосунків із донькою [PERSON] та її втечі з дому. Відповідач вказує, що перший час після втечі дитини вона намагалася з нею спілкуватися, але остання відмовлялась, мотивуючи це стресом, що виникає після такого спілкування. Потім, відповідач цікавилась життям доньки через спільних знайомих, але матеріально ніяк не допомагала, про що жалкує. Відповідач зауважує, що її доньці не подобався постійний батьківський контроль та надмірна опіка, тобто їй не дозволяли гуляти з ранку до вечора та інше, тому вона втекла до бабусі, де має більше свободи. [PERSON] пояснила, що не бажає позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , оскільки любить її, та вважає, що всі конфліктні ситуації пов`язані з перехідним періодом дитини. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, допитавши свідків та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.11.2005 виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.11.2007 Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Позивач [PERSON] є бабусею [PERSON] по лінії батька, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.11.2001 Краснопільською сільською радою Марківського району Луганської області. 30.08.2006 ухвалою Марківського районного суду Луганської області визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] про встановлення місця проживання дитини на умовах, що дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] буде постійно проживати з позивачем [PERSON] , а відповідач [PERSON] має право в будь-який час та без обмежень відвідувати доньку [PERSON] та при зміні місця проживання забирати до себе доньку терміном до 7 днів протягом одного місяця. Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 30.10.2009 [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку з наявністю заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05.10.2010 відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] від [PERSON] та повернуто її матері - [PERSON] . Встановлено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю - [PERSON] . Зазначеним вище рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої [PERSON] та визначення її місця проживання, оскільки внаслідок засудження [PERSON] та перебування його у місцях позбавлення волі, умови мирової угоди від 30.08.2006 виконуватись не можуть. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що у липні 2020 неповнолітня [PERSON] змінила своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] , де мешкають її баба [PERSON] та дід [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Марківської селищної ради про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №407 від 10.08.2020 за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї [PERSON] , 1952 р.н. входять: [PERSON] , 1950 р.н. - співмешканець, [PERSON] , 2005 р.н. - онука. Актом обстеження матеріально-побутових умов №408 від 10.08.2020 встановлено, що [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON] та онукою [PERSON] . Сім`я проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що в помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних норм проживання. Для проживання [PERSON] є в наявності окрема кімната. Всі умови для проживання неповнолітньої дитини створені. З побутової характеристики №418, виданою 26.08.2020 виконавчим комітетом Марківської селищної ради вбачається, що [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] пенсіонер за віком, займається веденням особистого господарства, за характером добра, спокійна, не конфліктна, працьовита, веде здоровий спосіб життя, скарг від жителів села до сільської ради не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалися. [PERSON] , [INFO] з 01.09.2020 навчається за денною формою навчання в Марківському професійному аграрному ліцеї за професією «Кухар, кондитер» на І курсі, та проживає у гуртожитку ліцею, що підтверджується довідкою від 07.10.2020, виданою директором Марківського професійного аграрного ліцею. Згідно характеристики Марківського ПАЛ - [PERSON] за період навчання зарекомендувала себе ученицею, яка цікавиться майбутньою професією, має оцінки середнього та достатнього рівня, систематично виконує домашнє завдання, на заняттях не завжди активна та уважна, бере активну участь у житті групи та ліцею, підтримує дружні стосунки з одногрупниками. Бабуся та дідусь приділяють належну увагу вихованню онуки, цікавляться її навчанням. Відповідач [PERSON] , 1986 р.н. проживає у [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , 1978 р.н. - чоловік, [PERSON] , 2009 р.н. - донька, [PERSON] , 2011 р.н. - донька, [PERSON] , 2012 р.н. - син, [PERSON] , 2016 р.н. - донька, [PERSON] , 2017 р.н. - син, [PERSON] , 2020 р.н. - син, про що виконкомом Новопсковської селищної ради видана довідка №9 від 10.02.2021. З побутової характеристики, виданою 10.02.2021 виконкомом Новопсковської селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживає в с. Макартетине з 2007 року разом з чоловіком [PERSON] , з яким має шестеро спільних дітей. також [PERSON] має старшу доньку від першого шлюбу - [PERSON] , 2005 року народження, яка з нею на даний момент не проживає. [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми. Стоїть на обліку у центрі надання соціальних послуг Новопсковської селищної ради, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з втечею дитини з дому. З сусідами та односельчанами [PERSON] має нормальні відносини. Має неврівноважений характер, у зв`язку з чим виникали конфлікти з вчителями, директором школи та соціальними службами через жорстоке поводження матері зі старшою донькою, методом виховання якої був підвищений тон, погрози, лайки. [PERSON] гарна господиня, проте, авторитетом і повагою в селі не користується через шкідливі звички та конфліктний характер. Притягувалася до адміністративної відповідальності. Згідно акту обстеження житлових умов заявника, складеного 09.02.2021, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок складається з 3-х кімнат та має площу 46,2 кв.м. В будинку є газ, водопровід, каналізація, індивідуальне опалення. В будинку проживає багатодітна родина, санітарно-гігієнічні норми проживання дотримуються, умови для проживання дітей створені. [PERSON] виконує всі медичні рекомендації та вимоги відносно здоров`я своїх дітей, профілактичні щеплення дітям виконуються вчасно, без відмовлень, що підтверджується довідкою №8 від 08.02.2021, виданою Макартетинським фельдшерським пунктом. З довідок, виданих Головним управлінням у Чернівецькій області, вбачається, що у період з 01.06.2013 по 30.11.2013, з 01.12.2013 по 31.05.2014, з 01.06.2015 по 30.11.2015 [PERSON] не отримувала аліменти, стягнуті рішенням Новопсковського районного суду Луганської області з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у сумі 400,00 грн. щомісячно, оскільки засуджений [PERSON] відбуває покарання в Сокирнянській виправній колонії №67, утримання по аліментах не проводяться, оскільки у останнього відсутня заробітна плата. Згідно постанови про відмову у порушення кримінальної справи від 24.09.2010, винесену Марківським РВ УМВС, 18.08.2010 приблизно об 11-00 год [PERSON] прийшла до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , щоб побачити свою малолітню доньку [PERSON] , яка на даний час мешкає зі своїм дідусем [PERSON] за вказаною адресою. Під час розмови, зі слів [PERSON] , [PERSON] не давав їй доньку [PERSON] , виражався на її адресу нецензурною лайкою, а також наніс декілька ударів ногою по спині. [PERSON] відмовився від факту вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень та пояснив, що [PERSON] виражалася нецензурною лайкою на його адресу та вдарила його рукою в область голови. Висновком оцінки потреб сім`ї Молочкових №430 від 19.03.2021 встановлено наявність складних життєвих обставин. 19.03.2021 КУ «Центр надання соціальних послуг Новопсковської селищної ради» складено акт оцінки потреб сім`ї [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] виконують батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей. Батько багато часу працює. В матері зі старшою донькою [PERSON] складні стосунки, які стали причиною втечі неповнолітньої з дому. У висновку, що є додатком до рішення виконкому від 18.05.2021 №12/19, зазначено, що Служба у справах дітей Новопсковської селищної ради, враховуючи думку дитини [PERSON] , яка пояснила, що позбавлення матері відносно неї батьківських прав вважає недоцільним, оскільки вона взагалі не знає свого батька і не розуміє як в подальшому буде разом з ним проживати, дійшла до висновків про недоцільність позбавлення [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, у висновку вказано, що начальником служби проведено бесіду з неповнолітньою [PERSON] в присутності бабусі та дідуся, з якої встановлено, що причиною втечі дівчинки з дому став конфлікт дитини з матір`ю, в поясненні неповнолітня зазначила, що поки вона жила з матір`ю та її била та ображала, також дівчинка хоче жити з бабусею та дідусем, навчатися в Марківці, щоб мама не заважала їй жити і навчатися там, де вона хоче, якщо її примусово повернуть до матері, то її більше ніхто не знайде. Психолого-педагогічною характеристикою, наданою в.о. директора Марківського професійного аграрного ліцею, встановлено, що вихованням неповнолітньої [PERSON] займається бабуся, також вона цікавиться навчанням та поведінкою онуки, приїздить на батьківські збори та при потребі, але, на жаль, ні баба, ні дід авторитетом для дівчинки не є, їм буває складно знайти спільну мову. Протягом 2020-2021 навчального року бабусю неодноразово запрошували до ліцею на бесіди з приводу поведінки та пропусків уроків [PERSON] , бесіди бажаного результату не дали, порушення поведінки мають місце і зараз, крім пропусків уроків без поважних причин, конфлікти з одногрупниками на уроках і після них, погрози через месенджери, штурханина, лайка, часті крики, істерики, бійки, з`ясування стосунків з мешканцями гуртожитку ліцею, крики та лайки на викладачів і рідних; останнім часом помічено в месенджерах Снєжани повідомлення, що містять суіцидальний характер. За час навчання в ліцеї мати жодного разу не поцікавилась [PERSON] , дівчина згадує часи проживання з матір`ю лише негативно. Спираючись на проведену психодіагностику та спостереження, зауважено, що переважним є холеричний темперамент, поведінка протягом навчального року має риси неврівноваженості, бувають стани афекту, розвиток здібностей на низькому рівні. Свій професійний вибір зробила несвідомо, під примусом бабусі. В судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок Служби у справах дітей Новопсковської селищної ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , затверджений рішенням виконкому Новопсковської селищної ради №12/19 від 18.05.2021. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює фельдшером в с. Макартетине. З приводу даної справи їй відомо, що в минулому році [PERSON] пішла з дому. Відношення до неї з боку матері було не дуже гарне, в молодших класах до [PERSON] зверталися працівники школи, в якій навчалась [PERSON] , з приводу синців на тілі дитини. Згідно профілактичних медоглядів - у Снєжани встановлений діагноз «недостатня маса тіла». Свідок повідомила, що дівчинка ніколи не зізнавалася, що мати її б`є, говорила, що це хтось інший. Коли [PERSON] зламала руку свідок знаходилась у відпустці, з опіками мати дитини до свідка не зверталась. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 2010 року була вихователем в дитячому садочку, який відвідувала [PERSON] , потім була в неї учителем молодших класів, та до 9 класу спостерігала за життям [PERSON] , оскільки була директором школи, в якій дитина навчалася. Свідок пояснила, що з [PERSON] у неї склалися конфліктні стосунки з приводу її відносин зі старшою донькою [PERSON] . В початкових класах у дитини часто були присутні синці на обличчі, дитина була психологічно подавлена, емоційний стан був нестабільний, на уроках була тривожна. З приводу фізичного насильства складались доповідні, які надавались до Служби у справах дітей та у відділ освіти. У 2011 році [PERSON] писала розписки в Службі у справах дітей, що вона доньку не б`є. Коли [PERSON] з`являлась у школі с синцями та пропускала тривалий час шкільні заняття - робили відвідування, під час якого [PERSON] не пускала до дому, після чого приходив соціальний інспектор і складав відповідний акт. У 2014 році [PERSON] зламала руку та з поламаною руку прийшла до школи, однак нікому нічого не говорила, вчитель визвала фельдшера до школи тільки, коли побачили велику пухлину на плечі. [PERSON] також прийшла до школи, але вона була дуже агресивна, кричала, у зв`язку з чим була викликана поліція. Свідок зазначає, що з 2017 року фізичних слідів на тілі дитини не було, однак дівчинка була емоційна, неспокійна. В школі проводили бесіди з матір`ю [PERSON] та пояснювали, що дитина повинна відпочивати у літніх таборах, з цього приводу звертались і до бабусі, проте, результатів це дало. [PERSON] також не використовувала свою можливість на безоплатне харчування дитини в школі, гроші на харчування [PERSON] батьки давали не завжди. Свідок [PERSON] зазначила, що дитина була одягнута чисто, охайно, з зачіскою. В початкових класах дівчинка часто пропускала уроки, пропуски траплялися в той період, коли на дитині були синці а мати надавала пояснення - за сімейними обставинами. Снєжана навчалася гарно, завжди була підготовлена до уроків, в дитячому садочку була дуже розвинута, але виражала страх перед матір`ю , коли були виховні заходи - вона замикалася , нервувала та плакала. При відвідуванні сім`ї [PERSON] складалися акти, згідно яких не було встановлено порушень санітарно-гігієнічних норм - в хаті завжди було прибрано, в наявності були іграшки, місце для уроків, окреме ліжко. У період 2018-2020 роки конфліктних ситуацій у свідка з відповідачем не траплялося, однак у цей час [PERSON] була помічена на крадіжках коштів, але ці випадки в поліції не фіксувались, а проводились індивідуальні бесіди з матір`ю. Свідок вказує, що викрадені гроші дитина тратила на їжу. У 2020 році [PERSON] закінчила 9 класів, була на вручені диплому разом з матір`ю, дитина була одягнута святково з зачіскою та з букетом. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є тіткою [PERSON] по лінії батька та донькою позивача [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] росла до 5 років з її матір`ю, а потім за рішенням суду [PERSON] забрала її до себе. На думку свідка [PERSON] не стала для [PERSON] матір`ю та не полюбила її. В період, коли [PERSON] навідувала сім`ю [PERSON] вона мала не доглянутий вигляд, була брудна, голодна, не навчена особистій гігієні. Дочка свідка завжди купувала [PERSON] одяг та взуття, дарила телефони. В день втечі [PERSON] приїхала до доньки [PERSON] , а потім до неї та бабусі. [PERSON] була дуже налякана, однак нічого не казала чи б`є її мати, ні на що не скаржилася. Свідок вважає, що дитина має психологічні проблеми - вона дуже знервована, але ні в чому не зізнається. [PERSON] пояснила, що про умови проживання та виховання [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснив, що він є дідом [PERSON] та співмешканцем позивача [PERSON] [PERSON] зазначив, що [PERSON] та його син [PERSON] були одружені, однак з самого народження доньки [PERSON] покидала на кілька днів свою новонароджену дитину, а потім поверталася до дому у стані алкогольного сп`яніння, а тому вихованням дитини займались він та його співмешканка [PERSON] . Коли дитині було 5 років відповідач забрала дитину до себе, у зв`язку з тим, що [PERSON] було засуджено до позбавлення волі. Свідок [PERSON] вважає, що [PERSON] забрала дитину до себе, оскільки вона збиралася народити третю дитину, за яку могла отримати велику суму державної допомоги. Свідок вказує, що мати завжди знущалася зі старшої доньки - била її, заставляла з 5 років робити на городі, умисно зламала їй руку, скинувши з другого ярусу ліжка та обпекла ногу окропом, при цьому в лікарню не зверталась. Після того як [PERSON] втекла з дому, в Службі у справах дітей разом з [PERSON] було вирішено питання, що онука залишиться проживати в сім`ї [PERSON] , та [PERSON] , про що були написані відповідні розписки. Свідок [PERSON] зазначив, що причини втечі дитина не пояснила, проте сказала, що більше не може терпіти матір, яка заставляє її робити хатні справи, а сама в цей час вживає алкогольні напої. За клопотанням позивача [PERSON] суд заслухав думку неповнолітньої дитини [PERSON] , яка пояснила, що підтримує позовні вимоги бабусі. [PERSON] зазначила, що вона хоче проживати разом з дідом та бабою, з якими краще ніж з матір`ю. Неповнолітня [PERSON] також пояснила, що мати до неї відносилася по-різному - вона її часто сварила, ніколи не хвалила, однак з яких причин вона пояснити не може, конфліктні ситуації у них виникали з будь-яких причин. Мати била [PERSON] , поводилась з нею завжди жорстко, ображала її , у неї була заламана рука, під час проживання разом з матір`ю, остання вживала алкогольні напої. [PERSON] пояснила, що не хоче щоб мати приймала участь у її житті, про наслідки позбавлення її матері батьківських прав відносно неї їй нічого невідомо. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, врахувавши думку неповнолітньої дитини, яка зводиться до того, що вона хоче проживати разом з бабою та дідом по лінії батька, а також її психологічний стан, пояснення сторін та свідків, які мають розбіжності та здебільшого містять суб`єктивні міркування з приводу обставин справи, які матеріалами справи не підтверджені, наявність конфлікту між відповідачем та батьками її колишнього чоловіка, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання дитини, а також те, що мати дитини виявляє намір спілкуватись з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, позивачем не надано.

Outcome: dismissed