Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про перерахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, за несвоєчасне виконання рішення суду. В обгрунтування позову зазначила, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області відповідача було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON] та стягнуто матеріальну шкоду, заподіяну злочином в розмірі - 48468 грн. та моральну шкоду в розмірі - 70000 грн. На даний час боржник [PERSON] позивачу коштів не сплатив. Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 48468 грн. та моральної шкоди в сумі 70000 грн. Станом на сьогоднішній день вказаний борг відповідачем не сплачений, у зв`язку з цим, просить суд стягнути суму інфляційних витрат та трьох відсотків річних по несплаченій матеріальній шкоді у розмірі 110823,95 грн. та по моральній шкоді у розмірі 160055,79 грн. Ухвалою судді від 15.02.2019 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.07.2010 цивільний позов потерпілої [PERSON] про стягнення матеріальних збитків в сумі 59883 грн. 28 коп. задоволено повністю та стягнуто з засудженого [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] , цивільний позов про стягнення моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з засудженого 70000 грн. на користь потерпілої. Вирок суду набрав законної сили 14.12.2010 ( а.с. 45-49). Відповідно до довідки Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області № 11953 від 22.05.2019 (а.с. 59), вбачається, що на виконанні у Канівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебувають виконавчі листі № 1-6 від 28.07.2015 відкрите 20.12.2016, № 2-105 від 10.02.2016 відкрите 20.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 48468 грн. та моральної шкоди в сумі 70000 грн. Боржником борг не сплачено. Заочним рішенням Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 13.03.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу по несплаченій матеріальній шкоді за вироком Канівського міськрайонного суду від 05.07.2010 за період з 14.12.2011 по 23.09.2016 в сумі 27199,28 грн. та 3 % річних - 6955,62 грн. та інфляційне збільшення боргу по несплаченій моральній шкоді в сумі 39281,86 грн. та 3 % річних - 10045,48 грн. ( а.с. 15-16). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що відповідає приписам ч. 1ст. 76 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тому, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, також погодилися з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. За наведених обставин, суд не погоджується з методикою проведення позивачем розрахунків інфляційних збитків та 3% річних, в наслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення з нього на користь позивача шкоди завданої злочином. Зокрема при розрахунку інфляційних витрат суд бере до уваги період від дати виникнення заборгованості - 24.09.2016 по дату розрахунку 22.01.2019, суму несплаченого боргу за матеріальну шкоду у розмірі - 48468 грн. та моральну шкоду у розмірі - 70000 грн. Таким чином, за період часу з 24.09.2016 по 22.01.2019 включно, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати по матеріальній шкоді в сумі 16543,14 грн., що підтверджується розрахунком ( а.с. 52). Розрахунок 3% річних: -з 24.09.2016 по 22.01.2019, кількість днів 850 днів, сума прострочення 48468 грн., 3% річних за цей період становить 3386 грн. ( а.с. 51). За період часу з 24.09.2016 по 22.01.2019 включно, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати по моральній шкоді в сумі 23892,46 грн., що підтверджується розрахунком ( а.с. 54). Розрахунок 3% річних: -з 24.09.2016 по 22.01.2019, кількість днів 850 днів; сума прострочення 70000 грн., 3% річних за цей період становить 4890 грн. ( а.с. 53). Суд звертає увагу на те, що у цивільно-процесуальному законодавстві, кожна сторона зобов`язана довести у суді свою точку зору, обґрунтувати її, надати всі необхідні докази, якими вона вважає довести свою правоту. Суд вважає, що позивач в повному обсязі довела, що вона потребує відшкодування інфляційних збитків та трьох відсотків річних у зв`язку з невиконанням відповідачем вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.07.2010. Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає інфляційне збільшення боргу по несплаченій матеріальній шкоді за період з 24.09.2016 по 22.01.2019 в сумі 16543,14 грн. та три проценти річних - 3386,00 грн., також інфляційне збільшення боргу по несплаченій моральній шкоді в сумі 23892,46 грн. та три проценти річних - 4890,00 грн., загальна сума боргу складає - 48711,60 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача сплату судових витрат, які складаються з судового збору на користь держави в сумі 4871, 16 грн., що становить 1% від ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial