Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. Як зазначено у позовній заяві, 25 травня 2015 року позивач разом зі своїм чоловіком зустрілась з [PERSON] та надала останньому 20000 грн. в забезпечення договору купівлі-продажу автомобіля. На теперішній час [PERSON] право власності на автомобіль не переоформив, кошти не повернув. Позивач вимагає стягнути з [PERSON] грошові кошти з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних в загальній сумі 26820 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічно викладені у позові, просила її вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, оскільки він був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності - суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В попередньому судовому засіданні [PERSON] визнав, що дійсно отримав від позивача 20000 грн. та обіцяв переоформити на її сина право власності на автомобіль. Відповідач підтвердив, що всупереч домовленості право власності на автомобіль не переоформив, але пояснив, що в той же самий день віддав кошти, отримані від позивача, її сину. Тому відповідач вважає, що в нього немає заборгованості перед позивачем. Відповідач в судові засідання, будучи належним чином повідомлений не зявлявся, зацікавленості до ходу розгляду справи не виявляв. За таких обставин, суд вважає встановленим факт отримання відповідачем грошових коштів в рахунок сплати за автомобіль. Також відповідач підтвердив, що розпорядився наданими коштами на свій розсуд, а не повернув їх позивачу. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ст. 81 ЦПК України. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що предбачено ч. 2 ст. 13 ЦПК України. Статтею 1212 ЦК України зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув отримані кошти, то вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved