Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району в м. Києві 23 серпня 1996 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за № 638. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. З самого початку спільного життя взаємовідносини між ними буди добрими, але через деякий час спільного життя у них почали виникати постійні непорозуміння та суперечності в поглядах на життя, шлюб та сім'ю, що поступово призвело до розпаду сім'ї. Протягом останніх п'яти років спільного з відповідачем подружнього життя їхні відносини поступово погіршувались, а почуття любові було втрачено, внаслідок чого у них змінилось відношення один до одного. Неодноразово вони намагались відновити почуття любові та поваги, однак у них ніколи не виходило повернути колишні почуття один до одного. Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у липні 2013 році, з того часу вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Вона вважає, що їхнє сімейне життя не склалося, оскільки у них різні характери, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], дошлюбне прізвище - [PERSON], та [PERSON], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва 23 серпня 1996 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 638 (а.с.17) Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з липня 2013 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, розмір якого визначено Законом України «Про судовий збір», в сумі 229,40 гривень.

Outcome: approved