Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення частки житлового будинку в натурі та визнання права приватної власності, який в процесі судового розгляду уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 07.05.1992 року за реєстровим №4-680 позивачу належить 2/3 від 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.03.1992 року старшим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу належить на праві власності 1/2 частка від 27/300 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці. За договором купівлі-продажу, посвідченим 16.10.1998 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2594 позивачу на праві власності належить 27/600 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці. Отже, разом позивачу належить 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці. Окрім того, іншими співвласниками житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці є відповідачі: [PERSON], якому належить 13/100 часток, [PERSON], якій належить 13/100 часток, [PERSON], якому належить 21/100 часток та [PERSON], якій належить 13/50 часток. 17.04.1998 року співвласники житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці уклали договір користування будинковолодінням, який 17.04.1998 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4766. В даний час позивач виявила бажання виділити в натурі належну їй частку будинку, однак деякі співвласники ігнорують її вимоги щодо вирішення даного питання в нотаріальному порядку. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила виділити їй в натурі 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці та визнати за нею право приватної власності в цілому на коридор 1-1, площею 1,6 кв.м., кухню 1-2, площею 6,8 кв.м., житлову кімнату 1-3, площею 15,1 кв.м., загальною площею 23,5 кв.м., а також ганок, погріб літ. «П» та вбиральню літ. «Д», що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Ширшова, 22. Представник позивача адвокат [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та його представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Оглянувши матеріали інвентаризаційної справи №9285, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 07.05.1992 року за реєстровим №4-680 позивачу належить 2/3 від 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці (а.с.14-15). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.03.1992 року старшим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу належить на праві власності 1/2 частка від 27/300 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці (а.с.13). За договором купівлі-продажу, посвідченим 16.10.1998 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2594 позивачу на праві власності належить 27/600 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці (а.с.10). Отже, разом позивачу належить 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці. Окрім того, іншими співвласниками житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці є відповідачі: [PERSON], якому належить 13/100 часток, [PERSON], якій належить 13/100 часток, [PERSON], якому належить 21/100 часток та [PERSON], якій належить 13/50 часток, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці, виготовленим КП «ВМБТІ» 11.06.2014 року (а.с.17-18). 17.04.1998 року співвласники житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці уклали договір конкретного користування будинковолодінням, який 17.04.1998 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4766 (а.с.25). Окрім того, на час проживання у даному будинку у сторін склався певний порядок користування, який існує протягом тривалого часу. В даний час позивач виявила бажання виділити в натурі належну їй частку будинку, однак деякі співвласники ігнорують її вимоги щодо вирішення даного питання в нотаріальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 ЦК України). Згідно ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №9285 на будинковолодіння за адресою: вул. Ширшова, 22, м. Вінниця, встановлено, що дане нерухоме майно зареєстроване за окремими співвласниками сторонами по справі в ідеальних частках. А тому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі [PERSON] належні їй 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці, та які є варіанти такого виділу з урахуванням перебудування в її користуванні наступних приміщень: коридор 1-1, площею 1,6 кв.м., кухня 1-2, площею 6,8 кв.м., житлова кімната 1-3, площею 15,1 кв.м., загальною площею 23,5 кв.м., сарай літ. «Б», погріб літ. «П», розташовані в будинку №22 по вул. Ширшова в м. Вінниці (а.с.62). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи Вінницької торгово-промислової палати №ОС-202 від 30.04.2015 року судовим експертом визначено, що можливий варіант виділу позивачу в натурі 27/100 часток житлового будинку №22 по вул. Ширшова у м. Вінниці з урахуванням перебування в її користуванні приміщень коридору 1-1, площею 1,6 кв.м., кухні 1-2, площею 6,8 кв.м., житлової кімнати 1-3, площею 15,1 кв.м., загальною площею 23,5 кв.м., а також ганку, погрібу літ. «П» та вбиральні літ. «Д», що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Ширшова, 22 (а.с.76-125). Окрім того, експертом у висновку зазначено, що у разі можливого варіанту виділу в натурі частки домоволодіння грошова компенсація співвласників, тобто відповідачів, на користь позивача підлягає стягненню у розмірі 30\~232,00 грн. (а.с.103). Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не бажає заявляти позовні вимоги про стягнення такої компенсації з відповідачів, що відповідає положенням ст.ст.11, 27 ЦПК України. Окрім того, суд звертає увагу, що виділення в натурі позивачу вказаного майна та визнання за позивачем права власності на останнє ніяким чином не порушує прав відповідачів, адже останні зберігають у власності належні їм приміщення, а їхні частки в житловому будинку не зменшуються, що відповідає ст.ст.183, 358, 364, 379, 380 ЦК України, та узгоджується із розясненнями, викладеними у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» і відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 03.04.2013 року №6-12цс13. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved