Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд до відповідача [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.02.2014 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №200. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі спільне життя у них не склалось, їхній шлюб розпався, вони фактично проживають як чужі люди, спільного господарства не ведуть, з лютого 2017 року проживають окремо, від даного шлюбу дітей немає. Подальше існування шлюбу буде суперечити її моральним засадам, примирення між ними неможливе. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Ухвалою від 08.112017 позов прийнято та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позові, просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище «Мартиняк». Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак зазначив, що досі любить дружину. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.02.2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №200, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії 1-СГ № 333561 виданим повторно 03.11.2017р., проте міцної сімї не створили. Сторони фактично не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, з лютого 2017 року проживають окремо. Даний конфлікт в сімї носить тривалий характер, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved