Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового юудинку з господарськими будівлями та спорудами, та просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], паспорт серії НС № 235367, виданий Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області 01.03.1997 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]: - право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами: веранда «а», ганок «І», погріб «Б», гараж «В», «Ж», сарай «Г», «Е» літня кухня «Д», вбиральня «З», колодязь «К 12» паркан № 1, ворота з № 2, що розташовані по вул.Шевченка, № 46 в с.Шукайвода Христинівського району Черкаської області. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що 23.05.1993 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Сарнівською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області було вчинено відповідний актовий запис за № 2. 04.12.2013 року рішенням Христинівського районного суду Черкаської області шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу ними було придбано за спільні кошти житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району Черкаської області. Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 20.04.2017 року у справі № 706/448/17 встановлено, що домоволодіння по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району є обєктом права спільної сумісної власності. Визнано за [PERSON] право приватної власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району. Через свою юридичну необізнанність вона не заявляла будь-яких вимог щодо визнання права власності на частину спірного будинку за собою, адже в провадженні Христинівського районного суду Черкаської перебувала справа саме про поділ майна подружжя. Проте на теперішній час вона не має можливості користуватися спірним будинком, не має підстав для внесення змін у правовстановчі документи щодо визнання за нею прав на спірний будинок. В судове засідання позивач не з'явилась, проте від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове засіданні відповідач [PERSON] не зявився, проте від нього до суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає. Судом встановлено, що 04.12.2013 року рішенням Христинівського районного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу ними було придбано за спільні кошти житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району Черкаської області. Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 20.04.2017 року у справі № 706/448/17 встановлено, що домоволодіння по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району є обєктом права спільної сумісної власності. Визнано за [PERSON] право приватної власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Шевченка, 46 в с.Шукайвода Христинівського району. Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. \~ Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~Враховуючи, що домоволодіння по вул. Шевченка, № 46 в с. Шукайвода Христинівського району Черкаської області сторони по справі придбали у шлюбі, позивачка [PERSON] має право на його 1/2 частину, як і відповідач, у зв'язку із отриманням права власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння, згідно з рішення Христинівського районного суду від 20.04.2017 року, тому позивачка так само має право на ? частині на житловий будинок.

Outcome: approved