Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 40 300,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: 22 300,00 грн. реальних збитків та 18 000,00 грн. як безпідставно набутого майна у виді орендної плати згідно положення статті 1212 ЦК України, а також позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 18 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивач за Договором оренди від 26 червня 2019 року, укладеним із відповідачем [PERSON] , винаймала житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві власності. 03.01.2020 року внаслідок аварії, що трапилась в системі внутрішньоквартирного холодного водопостачання, у вказані квартирі відбулось залиття. На момент залиття позивач та члени її родини були відсутні в орендованій квартирі. Повернувшись з поїздки, позивач виявила, що внаслідок аварії в кімнатах квартири на підлозі наявна вода висотою 5-10 см. По залиття відповідачу було відомо ще до повернення позивача. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено особисті речі позивача, житлове приміщення стало тимчасово непридатним для проживання. Окрім цього, позивачу з метою мінімізації збитків довелось за рахунок власних коштів усувати наслідки затоплення, а саме: позивачем було замовлено та оплачено послуги СПД [PERSON] з відкачування води і прибирання приміщення на суму 22 300,00 грн. Відповідач окрім перекриття водопостачання на всьому стояку жодних інших дій з усунення наслідків аварії не вжила. Згідно з Актом про залиття від 09.01.2020 року причиною залиття стала розгерметизація фільтру очистки води в квартирі [ADDRESS] , який був встановлений власником квартири, тобто відповідачем. Згідно паспорту фільтру, останній було встановлено у квартирі 25.12.2017 року, однак заміну деталей, його перевірка власником квартири не проводилась. Незважаючи на вину відповідача як власника квартири у залитті, відповідач відмовилась у добровільному порядку відшкодувати позивачу фактичні витрати з ліквідації наслідків аварійного залиття житлового приміщення, стягнула з позивача місячну орендну плату у розмірі 18 000,00 грн. та вимагала у позивача компенсацію у розмірі 40 000,00 грн. на ремонт житлового приміщення після залиття, яке сталося внаслідок винних дій відповідача, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди їй завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, вона зазнала душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані її майну, дискомфорті та погіршенні самопочуття, внаслідок випару вологи у квартирі, появи плісняви, що призвело до дискомфорту в повсякденному житті, відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому позивач вимушена звертатись з позовом до суду з приводу захисту її прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 18 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку. 14 травня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 32-34) Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 14 травня 2020 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, просить у позові відмовити, вказуючи на безпідставність позову, оскільки позивач у день залиття квартири з невідомих підстав знаходилась у квартирі, належній відповідачу на праві власності. Відповідач не подовжувала із позивачем Договір оренди квартири та не давала свого дозволу на проживання у квартирі понад встановлений Договором оренди строк, тому не зобов`язана нести будь-яку відповідальність перед позивачем, яка безпідставно користувалась чужою власністю. (а.с. 40-42) 09.06.2020 року позивачем [PERSON] подано заяву про зміну предмету позову, доповнивши позовні вимоги наступним: стягнути з відповідача на користь позивача 5 449,44 грн. відшкодування вартості знищеного майна; стягнути з відповідача на користь позивача 18 000,00 грн. заборгованості за Договором оренди житлового приміщення від 26.06.2019 року. В іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (а.с. 51-60) 17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідків, подане в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - повернуто суб`єкту звернення. 17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю, подане в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - залишено без задоволення. 17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін, подане в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Відповідно до чинного законодавства України досудове вирішення спорів не є обов`язковою стадією у розв`язанні правових конфліктів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що двокімнатна квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2004 року, що не спростовано сторонами спірних правовідносин відповідно до наявних в матеріалах справи доказів. (а.с. 12) 26.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передала, а орендар прийняла в оренду житлове приміщення для проживання, а саме: квартиру [ADDRESS] . Крім того підписано Акт прийому-передачі житлового приміщення від 26.06.2019 року. (а.с. 11-13, 14) Згідно п. 2.1 Договору оренди, орендодавець зобов`язується передати квартиру в справному технічному стані, придатному для проживання, відповідно до будівельних та санітарних норм, в зазначений у Договорі термін. Згідно п. 3.2, 3.3 Договору оренди, орендар зобов`язалась своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Виплачувати орендну плату в розмірі та в терміни, передбачені розділом 4 справжнього Договору. Згідно п. 4.2, 5.2 Договору оренди, в момент укладання Договору внесена попередня оплата за 1 місяць, що в сумі становить 18 000,00 грн. Термін дії цього Договору з 26.06.2019 року до 26.12.2019 року. Цей Договір може бути автоматично подовжений за взаємною згодою сторін шляхом підписання нового Договору. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені збитки в повному обсязі. (п. 6.1 Договору оренди) 09.01.2020 року комісією в складі майстрів КП «Житло-Сервіс» складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання. Згідно Акту 03 січня 2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , шляхом витоку води з системи холодного водопостачання квартири [ADDRESS] . Причиною залиття, що трапилось Крім того, в матеріалах справи наявні продубльовані посадочні документи на ім`я [PERSON] та [PERSON] за маршрутом Київ-Пасажирський - Воловець, час відправлення 28.12.2019 року о 19.47 год., час прибуття 29.12.2019 року о 08.18 год. (а.с. 16, 17, 18, 19) Згідно рахунку-фактури № 10/21 від 03.01.2020 року та товарного чека від 03.01.2020 року, СПД [PERSON] було надано послуги з прибирання після залиття 80 кв.м., замовником яких є мешканці квартири [ADDRESS] , оплачено 22 300,00 грн. (а.с. 25, 26) Прізвище замовника у рахунку-фактурі № 10/21 від 03.01.2020 року не зазначено, прізвище платника у товарному чекові від 01.03.2020 року не зазначено, Акт прийому-передачі виконаних СПД [PERSON] робіт до матеріалів справи не долучено. Крім того, в матеріалах справи наявна інструкція посібник користувача побутової системи зворотного осмосу та сервісний сертифікат із відміткою у талоні сервісного обслуговування 25.12.2017 року, однак дані документи не містять зазначення адреси проведення сервісного обслуговування та не зазначено об`єкт проведення робіт. (а.с. 20-24) Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 Цивільного кодексу України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Поняття короткострокового найму визначено положенням ч. 2 ст. 821 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму житла, укладений на строк до одного року, є короткостроковим. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. (ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України) За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: dismissed