Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Мотивує свій позов тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.12.2015 року вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.12.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим зазначає, що в даний час, син [PERSON], [INFO] є повнолітнім. Вказує, що з моменту постановлення рішення значно зросла потреба у коштах на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], крім того відповідач може надавати більше коштів на його утримання, оскільки на даний час працевлаштований. Просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.03.2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, не заперечує сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії І-ЕГ №132768 від 27.08.2004 року, батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], зазначений відповідач [PERSON] (а.с.5). Відповідно до рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.12.2015 року вирішено стягувати з відповідача в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.12.2015 року до досягнення дітьми повноліття. (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON], [INFO] є повнолітнім, а тому аліменти стягуються лише на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що останній не має достатніх стабільних доходів та проживає у цивільному шлюбі з [PERSON], утримує малолітню дитину [PERSON], [INFO], оскільки з поданих [PERSON] копії свідоцтва про народження та довідки про склад сімї не вбачається достатніх доказів того, що малолітня дитина [PERSON], 25.05.2005 року дійсно перебуває на його утриманні та проживає разом з ним. Крім того, з поданих позивачем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.02.2018 року, виписки про доходи [PERSON] від 11.04.2018 року вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштований, та аліменти стягувалися із заробітної плати останнього на підставі постанови державного виконавця Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб і не позбавлений обовязку утримувати неповнолітніх дітей. Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. [PERSON] відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved