Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] правонаступником якої є [PERSON] , Комунального підприємства «Софіївське», [PERSON] про поновлення водопостачання та водовідведення і відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги було уточнено та збільшено, востаннє 07.08.2018 року (Т.8 а.с. 212-216). Ухвалою суду від 05.11.2015 року [PERSON] (прізвище змінено з « [PERSON] » на підставі свідоцтва про реєстрацію шлюбу) залучено до справи в якості правонаступника [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що між нею та ОПК «Софіївським комбінатом комунальних підприємств» (зараз КП «Софіївське») укладено договори «Про надання послуг на питне водопостачання та відведення». Але підприємство взятих на себе обов`язків з серпня 2008 року не виконує, зупинивши водопостачання за її адресою: [ADDRESS] , тоді як заборгованість відсутня. У зв`язку з тривалою бездіяльністю комунального підприємства, щодо відновлення водопостачання до її квартири, вона змушена самостійно купувати питну воду та доставляти її до своєї оселі, що призвело до її тяжкого захворювання та лікування в стаціонарному відділенні лікарні, в період з 10.11.2008 року по 28.11.2008 року. В ході розгляду справи в суді, в уточнених позовних вимогах позивач зазначила, що на запит адвоката з приводу відключення водопостачання до її квартири начальник ОКП [PERSON] дав відповідь в якій зазначено, що відсутність водопостачання в її квартирі спричинена в наслідок неправомірних дій [PERSON] , яка перекрила кран на стояку у своїй квартирі, тим самим припинила подачу води в її квартиру. Крім того, «Софіївський комбінат комунальних підприємств» через співвідповідача [PERSON] зібрав у липні та серпні 2008 року кошти для ремонту загального будинкового водопроводу. Вона також внесла кошти на заміну загальних металевих труб на пластикові в підвалі під`їзду № 1 будинку [ADDRESS] та за викачку води із підвалу цього ж під`їзду. Після того, Софіївський ККП провів ремонтні роботи у підвалі їх будинку, відрізав спільний металевий стояк по якому до її квартири поступала питна вода від загальної будинкової мережі. Після ремонту, Софіївський ККП не відновив водопостачання до її квартири і залишив не тільки її, а також інших мешканців жилого будинку без питної води. Згодом водопостачання поновлювалось. В останній заяві про збільшення розміру позовних вимог додала, що нею в листопаді 2017 року в черговий раз було заявлено правонаступнику відповідача КП «Софіївське» вимогу про неякісну послугу з центрального питного водопостачання у зв`язку із заниженням тиску води у водопроводі центрального питного водопостачання у квартирі споживача в порівнянні із нормами затверджених нормативів. З акту опломбування крану водопроводу від 12.10.2016 року та листа від 16.07.2018 року «Про заміну трубопроводу водопостачання» КП «Софіївське», вбачається, що причини, що занижували тиск і подачу води, усунені. Але фактично ситуація з питним водопостачанням для споживача не змінилась. [PERSON] провела ремонтні роботи в будинку [ADDRESS] , в результаті чого роз`єднала спільний міжквартирний водопровідний стояк для подачі питної води до квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим припинила питне водопостачання споживачу [PERSON] Тому споживачу кв. [ADDRESS] [PERSON] для отримання належного тиску води в системі централізованого питного водопостачання необхідно збалансувати систему, шляхом заміни підводу та міжквартирного стояка між кв. 1 та 5. [PERSON] не санкціоновано встановила на загальному міжквартирному стояку централізованого холодного водопостачання вентиль, при допомозі якого самостійно та на власний розсуд регулює водопостачання до кв. [ADDRESS] . Своїми неправомірними діями відповідачі позбавили її на тривалий час питного водопостачання та водовідведення. В наслідок подання позивачем до суду заяв про уточнення та збільшення позовних вимог, обґрунтування позову та обставини справи були доповнені. Тому, позивач просить суд, зобов`язати відповідачів по справі відновити водопостачання та водовідведення до кв. [ADDRESS] , відповідно до проекту; стягнути з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку матеріальну шкоду нанесену здоров`ю позивача в сумі 476,57 грн.; стягнути з [PERSON] (є правонаступником [PERSON] ) на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 150,00 грн. за відновлення знищеного міжквартирного стояка; стягнути з [PERSON] (є правонаступником [PERSON] ) на користь позивача кошти 2000,00 грн. для оплати робіт по перенесенню запірного вентиля розташованого на спільному міжквартирному стояку; стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 6417,00 грн., в тім числі суму 417,00 грн. як неналежно привласнену, відповідно до розписки та вартість матеріальних витрат 6000,00 грн. для збалансування розбалансованої системи водопостачання; стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 9075,00 грн.; зобов`язати [PERSON] (є правонаступником [PERSON] ) забезпечити доступ до міжквартирного стояка у її квартирі для виконання робіт по перенесенню запірного вентиля; а також стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку судові витрати та витрати по суду в сумі 3133,33 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяви, в яких просила розглядати справу за її відсутності, та в присутності її представників [PERSON] та [PERSON] , оскільки за станом здоров`я не може бути присутня в судових засіданнях. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчать письмові матеріали справи. До початку судового засідання від [PERSON] надійшла до суду заяву, згідно якої остання просить прийняти її тимчасову відмову від представницьких повноважень та від вчинення одноосібно дій, що були визначені довіреністю до закінчення лікування позивача [PERSON] [PERSON] до початку судового засідання, також, надав до суду заяву, відповідно до якої він на час лікування позивача по справі, як представник позивача за довіреністю, відмовляється тимчасово від вчинення будь-яких дій, що були визначені довіреністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в попередньому судовому засіданні суду пояснила, що позовні вимоги не визнає. В подальшому надала суду заперечення на позовну заява, та просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача КП «Софіївське» Мілостіва С.В. в попередньому судовому засіданні суду пояснила, що відповідно Закону позивач сама має обслуговувати своє майно, їх підприємство не має право замінювати труби в її квартирі. Представник відповідача КП «Софіївське» Ларічев О.Є. до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В попередньому судовому засіданні суду пояснив, що події, які викладені позивачем у позовній заяві відбувались при іншому підприємству, яке ліквідовано та повноваження були передані Софіївській громаді. КП «Софіївське» є новостворене підприємство, та не є правонаступником ОКП «Софіївським комбінатом комунальних підприємств». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, надала суду заперечення на позовну заява, в яких позовні вимоги не визнала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві та уточнених заявах, письмових запереченнях, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з наступних підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, розгляд справи продовжено за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Даний факт визнаний сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Між ОКП «Софіївський комбінат комунальних підприємств» та [PERSON] 21.03.2008 року укладено договорів про надання послуг на питне водопостачання та водовідведення, за умовами яких підприємство забезпечує постачання споживачам питної води та надання послуг по водовідведенню відповідно до умов договору (п.п. 1.2.4) (Т. 1 а.с. 6). Як зазначає позивач [PERSON] в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , 26.08.2008 року відключено холодне водопостачання. При цьому, [PERSON] в супереч своїм вимогам, 01.01.2009 року при відсутності води в своїй квартирі уклала договір з ОКП «Софіївський комбінат комунальних підприємств» про надання послуг на питне водопостачання та водовідведення, 24.01.2013 року з КП «Софіївське» укладено договір №2867 про надання населенню приватного сектору з центрального питного водопостачання та водовідведення (Т.1 а.с. 7, Т. 7 а.с. 200). Актом від 16.07.2009 року Софіївського комбінату комунальних підприємств встановлено, що водопостачання [PERSON] в кв. [ADDRESS] зупинено сусідкою [PERSON] внаслідок затоплення квартири останньої (Т. 1 а.с. 97). Спір між [PERSON] та [PERSON] з цього приводу про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири, а також по визнання актів обстеження квартири про наявність підтоплення незаконними, вирішено в судовому порядку. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29.12.2010 року в задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено (Т. 5 а.с. 170-173). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2011 року вище наведене рішення суду залишено без змін (Т. 6, а.с. 104-105). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.03.2012 року рішення суду першої інстанції та ухвалу Апеляційного суду скасовано лише в частині вирішення спору [PERSON] про поновлення водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в іншій частині залишено без змін (Т. 6, а.с. 185-187). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про питну воду та водопостачання» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) система питного водопостачання - сукупність технічних засобів, включаючи мережі, споруди, устаткування (пристрої), для централізованого та нецентралізованого питного водопостачання; централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Згідно з ст. 7 Закону України «Про питну воду та водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом: забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання; державної підтримки, регулювання та нагляду у сфері питного водопостачання і водовідведення відповідно до цього Закону; забезпечення відшкодування в установленому порядку шкоди, заподіяної споживачам питної води підприємствами питного водопостачання внаслідок порушення законодавства у сфері питної води та питного водопостачання; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) в установленому порядку функціонування систем питного водопостачання, які не забезпечують нормативної якості питної води, а також діяльності, що негативно впливає на якість питної води, порушує режим функціонування систем питного водопостачання та водовідведення. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Позивачем [PERSON] надано до суду копію претензії від 12.11.2012 року з приводу якості надання послуг з водопостачання та водовідведення, однак остання носить формальний характер, оскільки її зміст не відповідає вимогам вище наведеного закону (Т.1 а.с. 13). Проте, листом ОКП «Софіївський комбінат комунальних послуг» від 01.12.2008 року за №140, розглянуто претензію [PERSON] та повідомлено, що в квартиру останньої безперебійно подається питна вода. Підприємством квартиру від водопостачання відключено не було. Роз`яснено, що квартира приватизована, тому відповідальність за технічний стан несе власник квартири (Т.1 а.с. 14). Між тим, 27.09.2010 року ОКП «Софіївський ККП» був опломбований вентиль у відкритому положенні, у квартирі відповідача [PERSON] , тобто за адресою: [ADDRESS] . Останню попереджено про відповідальність у разі самовільного зняття пломби, що підтверджено актом про опломбуванням вентиля (Т. 4 а.с. 105). Висновком ПП «Експоцентр» № 94 від 01.11.2010 року встановлено, що улаштування запірної арматури (крана) на основній трубі водопостачання в багатоквартирному будинку не можливе, крани встановлюються на відгалуженнях в кожну квартиру або номер готелю, на підводках до змивних бачків, змивним кранам та водонагрівальним колонках, на відгалуженнях до групових душів та вмивальників (Т. 4 а.с. 171-172). Тобто, в іншому місці, ніж у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] , встановити цей вентиль не можливо, а також для уникнення аварійних ситуацій й ліквідувати його також не можливо. Відповідно до довідки КП «Софіївське» від 01.10.2014 року №102 [PERSON] уклала договір на водопостачання та водовідведення від 24.01.2013 року. КП «Софіївське» надає послуги, а споживач проводить оплату за надані послуги. Претензії до КП «Софіївське» від [PERSON] з часу укладення договору не надходили (Т. 7, а.с. 239). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Пунктом 15.2 вказаних Правил передбачено, що виробники та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів. Згідно з ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємства питного водопостачання зобов`язані забезпечити: виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; подачу води для протипожежних потреб; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації); вирішення ситуаційних питань, пов`язаних з порушенням функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації) відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі). Суд зауважує, що під час обстеження квартир 5 та [ADDRESS] , було встановлено, що у квартирі позивача [PERSON] в системі водопостачання вода є постійно. Кран на першому поверсі у кв. [ADDRESS] , яким як стверджує позивач [PERSON] , сусіди їй перекривають постачання води, повністю відкритий. Рекомендовано КП «Софіївське» опломбувати водопровідний кран у квартирі 1 гр. [PERSON] , з метою уникнення подальших спорів між власниками квартири. Акт від 07.10.2016 року складений комісією та засвідчений селищним головою (Т. 8 а.с. 90). Відтак, 12.10.2016 року комісією було проведено пломбування крану по стояку водопроводу кв. [ADDRESS] (пломба № С28640531), про що складено акт від 12.10.2016 року, завірений директором КП «Софіївське» (Т. 8 а.с. 91). З листа КП «Софіївське» за №10 від 06.02.2017 року щодо неякісного водопостання за адресою: [ADDRESS] вбачається, що тиск на вводі в будівлю відповідає нормі. Роз`яснено, що заміна водопостачання в середині житлового будинку виконується за рахунок жителів будинку (Т. 8 а.с. 107, 110). На акт-претензію [PERSON] від 21.11.2017 року про неналежне надання або ненадання послуг, надано відповідь-лист КП «Софіївське» № 55 від 16.07.2018 року, згідно якого бригадою аварійно відновлювальних робіт була проведена заміна трубопроводу водопостачання від контрольного колодязя біля будинку до внутрішніх мереж будинку у підвалі. Було перевірено тиск подачі води у будинок, тиск відповідає затвердженим нормам (Т. 8 а.с. 223). Під час розгляду даної справи у суді та вирішення спору, постановою КМУ від 27.12.2018 року за №1145 було прийнято «Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг». Цей Порядок визначає механізм проведення перевірки відповідності якості надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами в частині надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - комунальні послуги) та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, з метою оцінки їх відповідності основним вимогам до кількості та якості і вжиття заходів до забезпечення надійності та безпеки під час надання комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком Пунктом 2 Порядку визначено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач або управитель багатоквартирного будинку (за дорученням співвласників багатоквартирного будинку в разі прийняття ними відповідного рішення) має право викликати виконавців комунальних послуг (їх представників) для перевірки якості та/або кількості наданих послуг. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя багатоквартирного будинку для перевірки якості наданих послуг. Пунктом 3 Порядку, також, встановлено, що проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, забезпечується виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирного будинку. Споживач також має право звернутися до відповідних уповноважених державних органів за захистом порушених прав щодо якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком. З пункту 7 Порядку встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком споживач зобов`язаний забезпечити виконавцю комунальної послуги (його представнику) або управителю багатоквартирного будинку доступ до житла, іншого належного такому споживачу об`єкта нерухомого майна у порядку, передбаченому статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За результатами перевірки складається акт- претензія за формою згідно з додатком. Відмова споживача в наданні виконавцю комунальної послуги (його представнику) або управителю багатоквартирного будинку доступу до житла, іншого належного такому споживачу об`єкта нерухомого майна є підставою для відмови в задоволенні претензії споживача. В порушення викладеного 15.11.2019 року комісією проведено перевірку тиску внутрішньобудинкових водопровідних мереж. Для цього, в квартирі 2 гр. [PERSON] із застосуванням манометра, підключеного до водорозбірного крана було встановлено, що тиск у водопровідній мережі внутрішньоквартирної системи складає 3,3 атм. Візуально було перевірено наявність тиску води без застосування манометра в квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Вказана квартира є суміжною з квартирою [ADDRESS] , в якій мешкає [PERSON] . Скарг на надання послуг з водопостачання від громадян [PERSON] та [PERSON] не було. Спроба залучити до участі в роботі комісії гр. [PERSON] позитивних результатів не дала, так як двері ніхто не відчинив. Комісія відзначила, що жодних скарг від мешканців будинку на надання послуг з водопостачання, ні в органи місцевого самоврядування, ні в КП «Софіївське» не надходило (Т. 9 а.с. 55, 56). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. ст.43, 49, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Згідно з ст. 48 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду з вимогами до одного з відповідачів до ОКП «Софіївський комбінат комунальних підприємств», в подальшому під час розгляду справи у суді зазначила, що підприємство змінено на КП «Софіївське» в порядку правонаступництва. Між тим, в заяві про збільшення позовних вимог в останній редакції від 07.08.2018 року (Т. 8 а.с. 212-217), позовні вимоги пред`явлено саме до ОКП ««Софіївський комбінат комунальних підприємств» зазначивши, що правонаступником є КП «Софіївське». Проте, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ОКП «Софіївський комбінат комунальних підприємств», 53100, Дніпропетровська область, Софіївський район, смт. Софіївка, вул. Жовтнева, 103, код ЄДРПОУ 03342327, та ліквідовано юридичну особу ОКП «Софіївський комбінат комунальних підприємств». Провадження у справі припинено (Т.7 а.с. 245). Згідно з п.1.1. Розділу 1 Статуту КП «Софівське» в редакції за 2019 рік, затверджений рішенням Софіївської селищної ради від 27.02.2019 року №2257-43/VII дане підприємство створено рішенням Софіївської селищної ради від 20.05.2010 року №461-35/5 (Т. 9 а.с. 57-65). Таки чином, суд прийшов висновку про недоведеність позовних вимог, тому й відмовляє в задоволенні позову з цих підстав, та вважає за необхідне відмітити правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 04.10.2018 року за результатами розгляду провадження за №61-3026св18. З урахуванням викладеного, суд прийшов висновку про залишення позовних вимог [PERSON] без задоволення, та при цьому зауважує, що водопостачання позивачу у квартирі за адресою: [ADDRESS] , поновлено та постачається належним чином, тиск відповідає нормам. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed