Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 17 липня 2008 року та зареєстрованого у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1410. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що від шлюбу є двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх пяти років сімейні відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що у розпаді сімї винен відповідач через свою неналежну поведінку. На даний час сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, кожен живе своїм життям. Приязних стосунків сторони не підтримують. Шлюб існує формально, тому просить такий розірвати. Ухвалою судді від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач подав письмовий відзив, в якому визнав позов та зазначив, що протягом двох останніх років стосунки з позивачем дійсно погіршилися, зникло взаєморозуміння та повага. З 2018 року сторони проживають окремо, сімейним життям не живуть, шлюбних стосунків не підтримують, тому фактично сімя припинила своє існування. При цьому вважає, що причиною розпаду сімї є саме неналежна поведінка позивача. У письмовій відповіді на відзив позивач настояла на тому, що з вини відповідача розпалася сімя. Ухвалою суду від 21.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому мотивів та з підстав наведених у відповіді на відзив. Просила шлюб розірвати. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що відповідач визнає позовні вимоги, просить шлюб розірвати з підстав наведених ним у письмовому відзиві. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, їх дітям, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, взаємне почуття любові та поваги, що вказує на недоцільність перебування сторін у шлюбі, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, судові витрати слід покласти на дві сторони в рівних частинах. При предявленні позову позивачем сплачено 704,80 грн., тому до стягнення з відповідача підлягає 352,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн.

Outcome: approved