Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом ФОП [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю Мережа агенцій Гарячі тури, Товариства з обмеженою відповідальністю Туристичний клуб, третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про визнання недійсним пунктів договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 17.12.2013 року між нею та ФОП [PERSON], яка діє на підставі ліцензії Державної туристичної адміністрації України від 27.05.2010 року, серія А В № 505995 в особі директора [PERSON], який діє від імені та за дорученням туроператора Туристичний клуб з одного боку та на підставі субагентського договору № 125 від 01.09.2010 року через ТОВ Мережа агенцій Гарячі тури, в особі директора [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування. Згідно умов Договору туристичним продуктом є подорож на двох осіб до Андори проживанням в готелі PRESIDENT 4, із перельотом, трансфером та харчуванням. На виконання умов Договору позивачка сплатила на користь відповідача ФОП [PERSON] 5100,00 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера № 500 від 17.12.2013 року. Позивач звернувся до відповідача ФОП [PERSON] про відмову від готелю PRESIDENT 4, так як його ціна 2538 Євро не відповідала якості умов готелю, а згодом повністю відмовилась від послуг менеджера турагенстава Магнолія і від поїздки в запропоновані готелі. Позивачка звернулась до відповідача ФОП [PERSON] з прохання повернути прийняті від неї документи та повернути сплачені грошові кошти в сумі 5100 грн. Відповідач ФОП [PERSON] звернулась з позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з неї на її користь 27208,00 грн., з яких 21920,0 грн. - штрафні санкції, 5288,00 грн. пеня на підставі п.6.1. та 6.19 даного договору. Вважає такі пункти договору незаконними оскільки на її думку вони порушують принцип добросовісності відповідно до ст.509 ЦК України, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, та завдають шкоду споживачу та просить суд визнати їх недійсними. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю Туристичний Клуб, Товариства з обмеженою відповідальністю Мережа агенцій Гарячий Тур на її користь суму коштів в розмірі 5100,00 грн. Крім того стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю Туристичний Клуб, Товариства з обмеженою відповідальністю Мережа агенцій Гарячив Тур на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримала позов з підстав, викладених у ньому, просили суд його задоволити. Відповідачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] проти позову заперечували та пояснили суду що після укладання Договору на туристичне обслуговування від 17.12.2013 року, Туристом (Позивачем) було здійснено передплату, шляхом внесення до каси коштів готівкою, а ФОП [PERSON], в свою чергу (у відповідності до Субагентським договором №125 від 01.09.2010 року) було подано Заявку на туристичний продукт та зареєстровано під №22742 від 17.12.2013 року. Отже, між сторонами після підписання Договору відбулось фактичне виконання своїх договірних відносин (Виконання своїх зобов'язань за умовами Договору). Відповідач (ТОВ Туристичний Клуб) для організації злагодженої подорожі поніс всі витрати (авіа переліт, готельні номера...) завчасно, за довго до здійснення безпосередньої подорожі. Вважають, що норми договору про штрафні санкції не можуть вважатись такими, що є не справедливими, оскільки розмір таких штрафних санкцій - це не безпідставна винагорода організаторів туристичних послуг а є дійсними їхніми витратами (збитками). Хоча у Договорі зазначено поняття штраф, однак все-одно попередня оплата від Туристів утримується у розмірі понесених фактичних збитків через відмову Туриста. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Мережа агенцій Гарячі тури в судове засідання не зявились, направили суду листа про розгляд справи за їх відсутність, вимоги не визнають, надали письмові заперечення . Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Туристичний клуб в судове засідання не зявились, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Представник Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що питання щодо ціноутворення та визнання недійсними умов договору є поза межами повноважень інспекції. Заходи для належного реагування на скаргу позивачки проведені, документи, а також інші матеріали перевірено, підстави до застосування штрафних санкцій до відповідача відсутні. Заслухавши сторони, їх представників, адвоката [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено: - 17.12.2013 року між позивачкою та ФОП [PERSON], яка діє на підставі ліцензії Державної туристичної адміністрації України від 27.05.2010 року, серія А В № 505995 в особі директора [PERSON], який діє від імені та за дорученням туроператора Туристичний клуб з одного боку та на підставі субагентського договору № 125 від 01.09.2010 року через ТОВ Мережа агенцій Гарячі тури, в особі директора [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування. Згідно умов Договору туристичним продуктом є подорож на двох осіб до Андори проживанням в готелі PRESIDENT 4, із перельотом, трансфером та харчуванням. - відповідно до п. 3.1. Договору загальна вартість туристичних послуг складає 2463 Євр розрахунок проводить в гривні по курсу Туроператора на день здійснення повної оплати туристичних послуг. Для виконання вказаного доручення Турист (Замовник) вносить грошовий депозит в сумі 3600,00 грн. - на виконання умов Договору позивачка сплатила на користь відповідача ФОП [PERSON] 5100,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 500 від 17.12.2013 року. Позивач звернувся до відповідача ФОП [PERSON] про відмову від готелю PRESIDENT 4, так як його ціна 2538 Євро не відповідає якості умов готелю, а згодом повністю відмовилась від послуг менеджера турагенстава Магнолія і від поїздки оскільки на її думку запропоновані готелі, не підходять їй по якості і ціні, готелі низького рівня. - п. 6.1. Договору передбачає за відмову туриста від придбання Турпродукту з будь-яких причин, порушення або невиконання умов даного Договору, що призвело до неможливості здійснення подорожі менше ніж за 60 днів до початку туру турист сплачує штраф у таких розмірах: Більше 30 днів до його початку - 15% (п'ятнадцять) відсотків загальної вартості туристичних послуг; Від 30 до 14 днів до його початку - 60% (шістдесят) відсотків загальної вартості туристичних послуг; Від 14 до 10 днів до його початку - 80 (вісімдесят) відсотків загальної вартості туристичних послуг; Від 10 і менше або за неявку на рейс - 100% (сто) відсотків загальної вартості туристичних послуг. - п. 6.19. Договору передбачено при відмові від Туру, який співпадає в часі з періодом проведення, на території здійснення тури подорожі, Новорічних, Травневих, державних свят, дитячих канікулів, релігійних, етнічних та національних спортивних змагань, виставок, ярмарок та інше, а також при зміні прізвищ в документах туристів у цей період, який характеризується підвищеним попитом туристичних послуг, розмір штрафних санкцій складає 100% від вартості Туру. - позивач звернувся до відповідача ФОП [PERSON] з прохання повернути прийняті від неї документи та повернути сплачені грошові кошти в сумі 5100 грн. - відповідач ФОП [PERSON] звернулась з позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з позивачки на її користь 27208,00 грн., з яких 21920,0 грн. - штрафні санкції, 5288,00 грн. пеня відповідно до договору - рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26.06.2014року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] щодо недійсності договору про надання туристичних послуг від 17.12.2013року у задоволенні позову відмовлено. - ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.01.2015року рішення Соснівського райсуду м.Черкаси залишено без змін Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що п.6.1 та 6.19 договору на туристичне обслуговування є недійсним внаслідок того, що вони суперечать ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів і ст.509 ЦК України, так як містять штрафні санкції, які є надмірними і несправедливими, а тому підлягають визнанню недійсними. Ч. 1 ст. 18 Закону передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. При цьому, ч. З ст. 18 Закону визначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у звязку з розірванням або невиконанням ним договору встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобовязань за договором. Згідно ч. З ст. 509 ЦК України, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Між тим, як встановлено в судовому засіданні дані твердження є безпідставними оскільки матеріалами справи підтверджується, що істотні умови договору були узгоджені з позивачкою у формі, яка вимагається законом, інформація про послугу була доведена до відома позивачки, що підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] В судовому засіданні також було зясовано, що після укладання Договору на туристичне обслуговування від 17.12.2013 року, позивачкою було здійснено передплату, шляхом внесення до каси коштів готівкою, а відповідачкою ФОП [PERSON], в свою чергу (у відповідності до Субагентським договором №125 від 01.09.2010 року) було подано Заявку на туристичний продукт та зареєстровано під №22742 від 17.12.2013 року. Отже, між сторонами пісдя підписання Договору відбулось фактичне виконання своїх договірних відносин (Виконання своїх зобов'язань за умовами Договору). Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.20 ЗУ Про туризм від 15.09.1995р. №324/95-ВР, за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовязується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно ст.20 ЗУ Про туризм, Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов'язаних із відмовою. За ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.І ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З огляду на досліджене суд вважає, що відповідачами по справі було дотримано всі істотні умови для даного виду договору. У п. 2 Постанови Пленуму розяснено запроваджену ст. 203 ЦК України норму, у якій закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину . Згідно з цією нормою насамперед зміст правочину (його умови) не може суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Жодних доказів на підтвердження недійсності договору про надання туристичних послуг, суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а саме суд вважає, що п.6.1. та 6.19 даного договору відповідають вимогам закону, підстав для їх скасування не вбачає. Суд також вважає, що не підлягає до задоволення і вимога про стягнення з відповідачів сплачених позивачкою коштів в сумі 5100грн, у звязку з відсутністю рішення про визнання пунктів договору недійсними. Крім того зясовані обставини, що позивачка зверталась до суду з позовом до ФОП [PERSON] щодо недійсності укладеного між сторонами по справі договору на туристичне обслуговування про надання туристичних послуг від 17.12.2013року і у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.01.2015року рішення Соснівського райсуду м.Черкаси залишено без змін, тобто на день розгляду справи воно є чинним. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Оскільки суд вважає, що у задоволенні вимог про визнання п.6.1. та 6.19 оспорюваного договору необхідно відмовити, то відшкодування моральної шкоди в даному випадку законодавством не передбачено. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed