Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 11 січня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №10; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.01.2005р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя та сімейні цінності, що не раз призводило до виникнення суперечок та скандалів. Понад три роки вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Шлюб існує лише формально. Спільне життя із відповідачем суперечить її інтересам. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей, не бере участі у її вихованні. Їй одній важко матеріально забезпечити дітей усім необхідним, а відповідач, є здоровий та працездатний, та не має на утриманні інших осіб. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб між ними та стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей. Ухвалою від 08 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 05 червня 2018 відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому не визнав заявлених позовних вимог та жодним чином не погодився із викладеними аргументами та доводами позивача в обґрунтування позову, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що дійсно в їхніх стосунках існує складний, кризовий період, певний період часу вони проживають окремо, однак підтримують хороші стосунки. Крім того, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій в сумі 1100 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, оскільки в нього суттєво погіршилося матеріальне становище, пов'язане із втратою роботи, наявність на його утриманні матері та дідуся. У судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задоволити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згідний платити аліменти на утримання дітей у розмірі 1100 грн. на кожну дитину. Проти розірвання шлюбу заперечив, та вважає, що сім'ю ще можна зберегти. Заслухавши пояснення відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що їх спільні діти проживають разом із позивачкою. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, тому, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак, шлюб необхідно розірвати. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відсутність відомостей про матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, те, що діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача, інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність присудження стягнення аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме з 05.12.2017. Відповідно дост.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за даним рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Покликання відповідача на ті обставини, що в нього важке матеріальне становище, та те, що на його утриманні перебувають мати та дідусь, зазначеного висновку не спростовують, оскільки жодних належних та допустимих доказів в підтвердження даних обставин відповідачем суду не надано. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 640 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн. Крім того, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави. Відповідно до ст.112, 141, 180, 181, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved