Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у зв'язку з тим, що між ними припинені шлюбні відносини, сім'я розпалася. У позовній заяві позивач вказав, що з відповідачем вони уклали шлюб, який був зареєстрований 22.08.1992 року відділом РАЦСу м. Харцизьку Донецької області, актовий запис № 329. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони по справі не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сім'ю, на взаємини в сім'ї. Шлюбні відносини між подружжям припинені і поновлювати їх не збираються. Вони втратили почуття любові та пошани один до одного. Спору про розподіл майна, яке набуте у період шлюбу, між ними немає. Позивач бажає розірвати шлюб, вважає, що збереження сім'ї надалі неможливе, наполягає на розірванні шлюбу, та просить суд покласти судові витрати на відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у порядку ст. 169 ЦПК України, про що в справі є повідомлення. Від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки. У справі мається досить матеріалів про права і взаємини сторін, суд доходе до висновку про можливість розглянути дану справу заочно під час відсутності відповідача на підставі наявних досліджених у судовому засіданні доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 114 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 22.08.1992 року відділом РАЦСу м. Харцизьку Донецької області, актовий запис № 329. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сім'ю, на взаємини в сім'ї, через постійні сварки та скандали в сім'ї. Вони втратили почуття любові та пошани один до одного. Шлюбні відносини між подружжям припинені у січні 2014 року, проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Спору про розподіл майна, яке набуте у період шлюбу, між ними немає. Приймаючи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, причини конфліктів, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємостосунки, тривалість розриву шлюбних відносин, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved