Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі, крім позивача зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], який з 2005 року в зазначеній квартирі не мешкає. Всі зобов'язання по сплаті комунальних послуг виконуються позивачем, відповідач не компенсує свою частину витрат. Позивач неодноразово просила відповідача знятися з реєстрації, але отримує лише обіцянки. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Представник третьої особи до суду не з'явився, третя особа про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надано заяву з клопотанням розглянути справу без участі її представника, рішення прийняти на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, якій не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.01.2003 року, позивачу належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7). Згідно з довідкою ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» м.Димитрова, наданою станом на 10.07.2014 року, у квартирі [ADDRESS], зареєстрована позивач [PERSON], син позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 10 червня 2005 року (а.с. 8). 10 липня 2014 року комісією у складі працівників ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» за участі сусідів складений акт, згідно з яким [PERSON], [INFO], не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2005 року (а.с. 10). Вказані обставини та факт непроживання відповідача в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивача знає як сусідку приблизно 15-20 років. Також знала відповідача - це колишній чоловік позивача. Останній раз бачила відповідача приблизно 15 років тому, але більше 10 років тому. У неї квартира поруч з квартирою, де зареєстрований відповідач. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивача знає з 1999 р. Знає відповідача - це його сусід, чоловік позивача. Останній раз бачив відповідача у 2005 р., більше його не бачив навіть у м.Димитров. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з'ясуванні причин відсутності відповідача [PERSON] у квартирі, належній позивачу, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався спірною квартирою та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з 2005 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved