Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Лубенської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди та супроводу батька, мотивуючи тим, що з 21.08.1998 року по 20.01.2010 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , з яким мають двох спільних малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 20.01.2010 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу сини залишились проживати з нею . Відповідач з дітьми не спілкується, не виділяє коштів не їх утримання, не приймає участі у їх вихованні та розвитку. У серпні 2016 року у позивачки знайшлася можливість безоплатного оздоровлення дітей у Грузії, але їх батько [PERSON] не дає згоди на їх виїзд за межі України тим самим ігноруючи інтереси самих дітей. На її неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу малолітнім дітям відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на виїзд дітей за кордон для відпочинку за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON] та [PERSON], з метою захисту прав дітей вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на їх тимчасовий виїзд за кордон. Позивачка прохає надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Грузії у супроводі матері [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з 01.10.2016 року по 31.04.2017, та дозволити матері дітей [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітніх дітей. У судовому засіданні позивач, представник позивачки заявлені вимоги підтримали, прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник органу опіки та піклування Лубенської міської ради не заперечує проти позовних вимог позивачки, вважає за можливе їх задовольнити. Суд , враховуючи думку представника позивача,третьої особи достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Встановлено, що позивач з 21.08.1998 року по 20.01.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , з яким мають двох спільних малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 20.01.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачкою в м. Лубни, вул. Круглицька 34 Полтавської області, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами. У серпні 2016 року позивачу [PERSON] надійшла пропозиція безоплатно оздоровити дітей у передмісті м. Тбілісі, Грузія , але батько дітей - [PERSON] безпідставно не дає згоди на їх виїзд за межі України тим самим ігноруючи інтереси самих дітей. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дітей має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити їх відпочинок та оздоровлення. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про надання дозволу на оформлення проїзного документа для виїзду за межі України без згоди відповідача-батька та надання дозволу на виїзд малолітніх дітей без його згоди та супроводу є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3ст.313 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виїзд [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України відповідає інтересам дітей, сприяє їх розвитку та оздоровленню. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved