Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення постійного місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи його тим, що 18.04. 2012 р. вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 69 від 18.04.2012р. Вказує, що від шлюбу в них є дочка - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дочці душевні страждання, крім того відповідач, маючи дружину та дитину, виїхав за межі України, де проживає з іншою жінкою та жодним чином не допомагає ні морально, ні матеріально виховувати та забезпечувати доньку. Стверджує, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. На підставі вищенаведеного просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, визначити постійне місце проживання дитини та призначити сплату відповідачем аліментів на утримання дитини. До початку розгляду справи по суті 28.01.2016 року через канцелярію суду надійшла письмова заява позивача про відмову від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини та сплати аліментів на утримання дитини у даній цивільній справі. У зв'язку з прийняттям судом відмови від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини та сплати аліментів на утримання дитини провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог про визначення постійного місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини закрито згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2016 року. У судовому засідання позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини та сплати аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1625219 6), що повернулося на адресу суду 23.11.2015 року за закінченням терміну зберігання, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88010 0057275 8), що повернулося на адресу суду 23.12.2015 року за закінченням терміну зберігання. За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 18 квітня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18 квітня 2012 року складено відповідний актовий запис № 62, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 18 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У позивача з відповідачем є спільна дитина: дочка [PERSON], яка народилася [INFO] року, про що 18 квітня 2012 року складено відповідний актовий запис № 442, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх дочки, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 28 січня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved