Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача в якому вказує, що у її строковому платному користуванні перебуває земельна ділянка кадастровий номер 7310136900:42:002:0034, яка знаходиться в м. Чернівці по 1-му пров. Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га, яку їй надано в користування на підставі рішення Чернівецької міської ради, згідно якого між Чернівецькою міською радою («Орендодавцем») та позивачем («Орендарем») було укладено договір оренди землі № 4689 від 07 квітня 2008 року. Зазначає, що відповідно до п.4 договору оренди, земельна ділянка була надана в оренду до 15 листопада 2010 року, а згідно із додатковими договорами №1/4689 та 2/4689 до 25 червня 2013 року та до 26 червня 2018 року. Вказує, що суміжним землекористувачем та землевласником є відповідач [PERSON], в якої згідно правовстановлюючих документів знаходяться в користуванні та власності земельні ділянки кадастровий номер 7310136900:42:002:0073 та кадастровий номер 7310136900:42:002:0074, що розташовані по 1 пров. Рокитнянському, 10-а. Зазначає, що відповідач самовільно захопила частину земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача, без його дозволу на самовільно зайнятій земельній ділянці облаштувала бетонний відбійник та встановила огорожу. З огляду на викладене, 29 липня 2016 року позивач звернулася з відповідною заявою до міського голови міста Чернівців [PERSON] та за результатами розгляду поданої заяви, комісією яка була створена для перевірки заяви, було встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача згідно договору оренди, самовільно використовується без дозвільних документів відповідачем. Позивач звернулася до СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр» та 02.09.2016 року інженером - геодезистом було проведено встановлення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в користуванні позивача, при цьому були виявлені порушення зі сторони відповідача щодо самовільного зайняття частини вказаної земельної ділянки. Зазначає, що після встановлення межових знаків в кількості 5 шт., та передачі їх позивачу на зберігання, відповідач [PERSON] зразу ж вказані межові знаки знищила, шляхом виривання їх із землі. Крім того, відповідач на протязі тривалого часу створює різні перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачем, тобто крім самовільного захоплення частини земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача, відповідач вчиняє інші дії , а саме : знищила межові знаки, пошкодила бетонні стовпчики, а також не дає можливості огородити позивачу земельну ділянку, яка знаходиться в неї в користуванні, вступає постійно з позивачем та її чоловіком в словесні суперечки. Переконана, що такі дії відповідача порушують її права, як користувача земельної ділянки, а тому просить, суд зобовязати [PERSON], протягом 10 днів з дня набрання рішення законної сили, відновити стан земельної ділянки кадастровий номер 7310136900:42:002:0034, яка знаходиться в м. Чернівці по 1-му пров. Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га, яку надано в оренду [PERSON], а саме: звільнити самовільно зайняту нею частину вищезазначеної земельної ділянки загальною площею 0,0030 га; знести частину бетонної огорожі площею S = 0,0004 га встановлену нею із заступом 0,06 м та 0,15 м на вищезазначену земельну ділянку; знести самовільно споруджений нею на цій земельній ділянці бетонний відбійник площею 0,00018 га; знести частину фундаменту площею 0,0008 га під павільйоном, встановлений нею на вищезазначеній земельній ділянці; відновити знищені нею межові знаки в кількості 5 шт., якими була закріплена вищезазначена земельна ділянка та зобовязати [PERSON], особисто чи через третіх осіб не чинити у будь-який спосіб перешкоди [PERSON], у володінні та користуванні вказаною земельною ділянкою. До початку розгляду справи по суті, [PERSON] предявила зустрічний позов до [PERSON], Чернівецької міської ради в якому вказує, що нею, відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2007 року був придбаний житловий будинок з існуючою капітальною огорожею, а в 2013 році отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7310136900:42:002:0073 та кадастровий номер 7310136900:42:002:0074, що розташовані по 1 пров. Рокитнянському, 10-а. Разом з цим, [PERSON]Г станом на 01.10.2007 року не представила в Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради проект відведення земельної ділянки напроти її будинку, а тому в порушення ст. 123 ЗК України, рішення про надання в користування спірної земельної ділянки було прийнято без такого проекту, що є порушенням. Переконана, що мало місце порушення законодавства, що привело до відсутності підписання меж зі спільним землекористувачем, тобто, із нею, [PERSON], а тому договір оренди землі № 4689 від 07.04.2008 року, укладений між [PERSON] та Чернівецькою міською радою необхідно визнати частково недійсними частині надання в оренду 0,0012 га вказаної земельної ділянки, про що просить ухвалити рішення. В судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічні викладеним у позові, просить, суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, дали пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові, який просили задовольнити в повному обсязі. Представник Чернівецької міської ради в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні зустрічного позову та не заперечує проти задоволення первинного позову. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість первинного позову та наявність підстав для його часткового задоволення та про необхідність відмовити у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради № Ш-3973 від 29.09.2005 року на звернення [PERSON], спеціалістами департаменту було встановлено, що власником житлового будинку № 10 по 1-му провулку Рокитнянському, земельної ділянки площею 0,10 га за тією ж адресою, а також користувачем земельної ділянки площею 0,0951 га по вищевказаній адресі була [PERSON] Виїздом спеціалістів за вказаною адресою, було встановлено, що останньою було розпочато роботи по влаштуванню огорожі, при цьому виявлено самовільне зайняття земель міської ради площею 0,015 га. Судом встановлено, що 14.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку № 10а по 1-му провулку Рокитнянському, а земельна ділянка, де розташований житловий будинок, площею 0,0873 га, перебувала на той час у державній власності. Таким чином, встановлено, що [PERSON] не здійснювала роботи по встановленню огорожі, однак з моменту переходу права власності на житловий будинок за правочином, всі права та обовязки власника перейшли до нового власника - [PERSON] Судом не виявляється можливим встановити момент спорудження бетонного відбійника та частини фундаменту, однак саме власник несе відповідальність за порушення, які мають місце при здійсненні ним володіння користування та розпорядження власністю. Відповідно ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Із листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради № Р-4881 від 05.10.2007 року встановлено, що рішенням 36 сесії міської ради ІV скликання від 29.09.2005 року № 835, [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки по 1-му провулку Рокитнянському, навпроти будинковолодіння № 15, площею 0,04 га для ведення городництва. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на момент прийняття вищевказаного рішення, особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Надання земельної ділянки в оренду без зміни її цільового призначення, межі якої визначені в натурі, здійснюється без розроблення проекту її відведення. В даному випадку, межі земельної ділянки не були визначені внатурі (на місцевості), згідно з протоколом погодження зовнішніх меж землекористування в натурі від 13.08.2007 року. 11.10.2007 року було розроблено проект відведення земельної ділянки площею 0,0370 га для ведення городництва по 1-му провулку Рокитнянському, навпроти будинковолодіння № 15, погоджено межі земельної ділянки, та загалом було визнано за можливе надати в оренду вказану земельну ділянку. Однак вказана земельна ділянка відповідно до рішення 36 сесії міської ради ІV скликання від 29.09.2005 року № 835 в оренду передана так і не була. В подальшому, на підставі рішення 25 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 28 лютого 2008 року № 532, між Чернівецькою міською радою («Орендодавцем») та [PERSON] («Орендарем») було укладено договір оренди землі № 4689 від 07 квітня 2008 року, а саме земельної ділянки кадастровий номер 7310136900:42:002:0034 , яка знаходиться в м. Чернівці на 1-му пров. Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га. Згідно ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 124 ЗК України, який був чинний на момент прийняття вказаного рішення, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Відповідно до чинного на той час законодавства, необхідності складати проект відведення при передачі в оренду вказаної земельної ділянки не визнавалось необхідним, оскільки були відсутні умови та підстави для складання такого проекту. Передача вказаної земельної ділянки в користування [PERSON] була проведена на місцевості у відповідності з технічною документацією, розробленою Державним підприємством «Чернівецький геоінфоцентр» 2 квітня 2008 року у відповідності з актом встановлення та погодження меж земельної ділянки, які встановив та передав інженер - геодезист «Чернівецького геоінформцентру» [PERSON] у розмірах згідно плану. Вказані відомості встановлені із акту прийому-передачі. Судом встановлено, що відповідно до п.4 договору оренди землі № 4689 від 07 квітня 2008 року, земельна ділянка була надана в оренду до 15 листопада 2010 року. В подальшому згідно додаткового договору №1/4689 до договору оренди землі від 21 жовтня 2010 року, договір оренди поновлювався терміном до 25 червня 2013 року, а згідно додаткового договору 2/4689 до договору оренди землі від 09 липня 2013 року, договір оренди поновлено до 25 червня 2018 року. Таким чином встановлено, що [PERSON] набула земельну ділянку, володіє та користується нею в законний спосіб. Судом також встановлено, що в 07.08.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7310136900:42:002:0073 по 1-му пров. Рокитнянському, 10-А площею 0,1 га, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 8359032 від 22.08.2013 року отримано свідоцтво про право власності серії САК № 266081 від 22.08.2013 року. Окрім того, відповідно до договору оренди землі № 8309 від 18.02.2013 року укладеного на підставі рішення міської ради № 671 від 29.11.2011 року, [PERSON] отримала в оренду земельну ділянку площею 0,0367 га, кадастровий номер 7310136900:42:002:0074, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), яка розташована по 1 пров. Рокитнянському, 10-а. Відповідно до ст. 123 ЗК України, який діяв на момент прийняття вказаного рішення № 671 від 29.11.2011 року, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Так, у своєму зустрічному позові, [PERSON] вказує про те, що при наданні [PERSON] в оренду вказаної земельної ділянки не було визначено межі зі спільним землекористувачем. Однак, ще у серпні 2007 року згідно із протоколом погодження зовнішніх меж землекористування внатурі, за присутності попереднього власника житлового будинку [PERSON], такі межі були погоджені та встановлено межові знаки. Окрім того, межі вказаних земельних ділянок було погоджено 12.12.2007 року на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури та будівництва Чернівецької міської ради, на якій були присутні [PERSON] та [PERSON] Таким чином посилання [PERSON] про відсутність визначення меж земельної ділянки спростовуються наявними матеріалами справи, а тому судом до уваги взяті бути не можуть, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову. Що стосується часткового задоволення позовних вимог за первинним позовом, варто вказати про наступне. Як вказано вище, [PERSON] є законним користувачем земельної ділянки кадастровий номер 7310136900:42:002:0034 , яка знаходиться в м. Чернівці на 1-му пров. Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га. Пунктом «а» ч. 1 ст. 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Однак, як вказує [PERSON], вона позбавлена можливості користуватись земельною ділянкою в повному обсязі, оскільки [PERSON] самовільно захопила частину вказаної земельної ділянки, облаштувала бетонний відбійник, огорожу та фундамент під павільйон. Реалізуючи своє право на захист, [PERSON] звернулася з відповідною заявою до міського голови міста Чернівців [PERSON] та за результатами розгляду заяви, комісією яка була створена для перевірки заяви, було встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] згідно договору оренди, самовільно використовується без дозвільних документів [PERSON], в звязку з чим позивачу за первинним позовом було запропоновано звернутися в проектну сертифіковану організацію для встановлення межі земельної ділянки в натурі, що підтверджується листом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради за № Ш-5415/0-04/01 від 12.08.2016 року. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Встановлено, що [PERSON] звернулася до СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр» та 02.09.2016 року інженером - геодезистом, в присутності останньої та власника суміжної земельної ділянки [PERSON], проведено встановлення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0370 га, кадастровий номер 7310136900:42:002:0034, яка знаходиться в користуванні заявника. При цьому були виявлені порушення зі сторони [PERSON] щодо самовільного зайняття частини вказаної земельної ділянки, а саме: - частина бетонної огорожі площею S = 0,0004 га [PERSON], яка встановлена із заступом 0,06 м та 0,15 м на суміжну земельну ділянку [PERSON]; - самовільне зайняття земельної ділянки гр. [PERSON] площею S = 0,0018 га зі сторони [PERSON] та спорудження нею на суміжній земельній ділянці бетонного відбійника; - частина фундаменту площею S = 0,0008 га під павільйоном, що встановлена гр. [PERSON] на суміжній земельній ділянці, яка знаходиться в оренді гр. [PERSON] Вищевикладене підтверджується актом встановлення поворотних точок земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками і передача їх землекористувачу від 02 вересня 2016 року та ситуаційним планом, складеним СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр». Однак в подальшому, [PERSON] межові знаки знищила, що підтверджується письмовими доказами у вигляді фотознімків, які знаходяться у матеріалах справи. Відповідно до п. а, г, е, є, ж ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Статтею 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Досліджені докази, які є належними та допустимими, дають підстави вважати про порушення земельного законодавства з боку відповідача [PERSON] відносно користувача суміжної земельної ділянки, а тому право [PERSON] підлягає захисту у відповідності до ст. 16 ЦК України шляхом відновлення становища, яке існувало до виявленого порушення. Окрім самовільного захоплення частини земельної ділянки, [PERSON] створює перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON] Вказані посилання підтверджуються: - висновком щодо результатів розгляду звернення [PERSON] від 13.05.2015 року де вказано, що [PERSON] вчинила із ним словесну суперечку з приводу земельної ділянки, якою він користується. На [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП; - висновком щодо результатів розгляду звернення [PERSON] від 02.08.2016 року де вказано, що остання звернулась до правоохоронних органів із заявою в якій просить прийняти міри стосовно [PERSON], яка самовільно захопила спірну земельну ділянку та з 28.07.2016 року по 29.07.2016 року проводила роботи по укріпленню паркану, який знаходиться на спірній земельній ділянці; - висновком щодо результатів розгляду звернення [PERSON] від 15.11.2016 року де вказано, що останній звернувся до правоохоронних органів із заявою в якій просить прийняти міри стосовно [PERSON], яка самовільно захопила спірну земельну ділянку та пошкодила бетонні стовпчики, розміщені на території спірної земельної ділянки, яка перебуває в користуванні [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе зобовязати [PERSON]Г не чинити перешкоди [PERSON]Г у господарюванні на спірній земельній ділянці. Однак, що стосується позовної вимоги про зобовязання [PERSON] не чинити перешкод через третіх осіб, варто зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 2, ч. 2 ст. 14 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязком для неї. Правовідносини - це врегульовані нормами права суспільні відносини, учасники яких мають суб'єктивні права та юридичні обов'язки. Суб'єкт правовідносин - це суб'єкт права, який виступає учасником правових відносин і наділений відповідними суб'єктивними правами та юридичними обовязками. Оскільки відповідачем у справі є тільки [PERSON], яка є учасником правовідносин, які склались між сторонами та наділена відповідними правами та обовязками, судом не може бути ухвалене рішення, яке поширюється на невизначене коло осіб та примушує осіб до дій чи бездіяльності, вчинення яких не є обовязком для них, оскільки спірні правовідносини на них не поширюються. Що стосується позовної вимоги про зобовязання [PERSON] здійснити відновлення попереднього стану земельної ділянки протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд повідомляє про таке. Згідно з положеннями Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обовязковість судового рішення. Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Випадки, коли може бути застосовано негайне виконання судових рішень, передбачені у ст.367 ЦПК України, однак заявлена позовна вимога до них не належить. Згідно ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Примусове виконання рішення суду регулюється ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, судом у даному випадку не може бути встановлено конкретного строку для виконання рішення суду, оскільки воно виконується в загальному порядку, відповідно до норм чинного законодавства.

Outcome: partial