Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що остання 10 грудня 2012 року подала письмову скаргу на адресу ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» тобто за місцем роботи позивача яка працює доцентом кафедри вказаного учбового закладу. У цій скарзі [PERSON] вказала що [PERSON] єнепорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями. Вказані відомості позивач просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують репутацію, честь та гідність [PERSON], зобов'язати [PERSON] публічно спростувати розповсюджені нею відомості стосовно позивача, що вона - [PERSON] непорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями у той же спосіб, яким вони були поширені, а саме письмово на адресу учбового закладу, а саме Ректору Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут»у термін 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, а також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь позивача - 36 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює доцентом кафедриНаціонального технічного університету «Харківський політехнічний інститут», також судом встановлено, що 10 грудня 2012 року [PERSON] подала письмову скаргу на адресу ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». У цій скарзі [PERSON] вказала що [PERSON] єнепорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями. Вказані обставини підтверджуються копією скарги (а.с. 3), а також визнаються сторонамита іншими особами, які беруть участь у справі, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України - фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Позивач [PERSON] вважає, що діями відповідача, яка поширила щодо неї вказану недостовірну інформацію, були порушені її особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію, а тому просить суд спростувати цю інформацію. За змістом ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України - обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивач [PERSON] довела суду факт поширення відповідачем вказаної інформації, оскільки [PERSON] дійсно направила скаргу від 10 грудня 2012 року на адресу ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» в якій вказала, що [PERSON] єнепорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями і це сторонами не оспорюються. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально- етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює доцентом кафедри Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Відповідач [PERSON] охарактеризувала позивачку як «непорядну людину, брехливий інтриган, шахрайку, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людину з сумнівними моральними якостями». Вказана інформація є недостовірною, оскільки відповідач не довела протилежне, а крім цього відповідно до характеристики (а.с.107) [PERSON] зарекомендувала себе висококваліфікованим викладачем, до виконання службових обов'язків відноситься відповідально, дисциплінована, постійно підвищує свій професійний рівень. Все це загалом свідчить про високий рівень ділової репутації [PERSON]. Таким чином суд приходить до висновку про те, що, позивач довела суду, що внаслідок поширення вказаної інформації були порушені її особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до ч. 4 ст. 277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, позов в частині визнання відомостей - такими, що не відповідають дійсності та принижують репутацію, честь та гідність позивача [PERSON] та зобов'язання відповідача спростувати ці відомості - підлягає задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 36 000 гривень у якості грошового відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що діями відповідача були порушені особисті немайнові права позивача, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до п.4) ч.2 ст. 23 ЦК України - моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що діями відповідача [PERSON] - позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода, але розмір грошового відшкодування моральної шкоди, вказаний позивачем в 36 000 гривень є завищеним та таким, що не відповідає характеру правопорушення та глибині душевних страждань позивача. Відповідно до висновку експерта № 13 від 15 жовтня 2014 року - можливий (орієнтовно-рекомендований) розмір грошового відшкодування моральної шкоди складає 30 мінімальних заробітних плат, але визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, експертом не було враховано те, що відповідач не працює та не має постійного заробітку, також не враховано те, що [PERSON] направила скаргу за місцем роботи позивача з метою вирішення спору про спадщину з [PERSON] в поза судовому порядку, а не з метою приниження її честі, гідності та ділової репутації. Враховуючи викладене та вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 5 000 гривень. Таким чином, позов в цій частині, підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 23, 275, 277, 1167 ЦК України та

Outcome: partial