Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер 764, яким задоволено вимоги ТОВ «Веллфін» за кредитним договором №1135501 від 17.01.2020, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 51134,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 22.06.2021 вона дізналася що на її рахунки накладено арешт. З автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 11.06.2021 було відкрито виконавче провадження № 65759558, за яким вона являється боржником. При зверненні до виконавчої служби вона дізналася про виконавчий напис приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 764, виданого 05.05.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 51134,00 грн, на підставі якого відкрите та винесена постанова про арешт коштів боржника. Жодних кредитних договорів вона та ПАТ «Веллфін» не укладали. Також жодних повідомлень, вимог про повернення заборгованості позивача ТОВ «Веллфін» вона не отримувала. З виконавчим написом не погоджується, оскільки відповідачем приватному нотаріусу не були надані відомості, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Вважає, що приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, а тому виконавчий напис являється незаконним, необґрунтованим, вчиненим з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 02.07.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Антіхович В.В. в судове засідання не з`явились, згідно заяви просили справу розглядати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Веллфін» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується підписом про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Третя особа представник Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність за наявними у справі матеріалами. Приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від отримання судової повістки відмовився. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 05.05.2021 приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 764, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін», за кредитним договором №1135501 від 17.01.2020, заборгованості у розмірі 51134,00 грн, в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 47334,00 грн та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 800,00 грн. (а.с. 8). 11.06.2021 державний виконавець Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) виніс постанову про відкриття провадження № 65759558. (а.с. 9). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 3 гл.16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який було внесено до Переліку документів Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова КМУ № 662). Зазначеною Постановою КМУ № 662 були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», тобто, згідно цих змін, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою ВП ВС від 20.06.2018 року було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ» Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України. Отже, діюча редакція Переліку документів передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Доказів того, що між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений кредитний договір суду не надано. Суд також бере до уваги відсутність доказів того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Вказані обставини свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 908 грн., сплачені за подання позовної заяви, та в розмірі 454 грн., сплачені за подання заяви про забезпечення позову, слід покласти на відповідача - ТОВ «Веллфін».

Outcome: approved