Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.05.2009р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у них народилась донька [PERSON], 14.12.2010р.н., яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 01.01.2015р. не проживає разом з відповідачем та не веде з ним спільного господарства. З цього часу відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги на утримання доньки. Оскільки на даний час їй важко самостійно утримувати дитину, яка серед іншого відвідує заняття з танців та приватний садочок, а відповідач не має інших утриманців, просить стягувати з нього аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги, крім вищенаведеного, додатково пояснила, що її місячний дохід приблизно становить 2000 2500 грн., якого не достатньо для забезпечення дитини предметами першої необхідності. Тому, позов просить задовольнити. Відповідач та його представник згідно належної довіреності від 05.11.2015р. [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Відповідач ствердив, що усвідомлює свій обовязок по утриманню доньки та не заперечує проти стягнення цих аліментів, однак визначений позивачем розмір вважає завищеним. З часу окремого проживання брав участь в утриманні дитини матеріально, купував їй необхідні речі, при зустрічі з дитиною витрачав кошти на її розваги, декілька місяців оплачував за відвідування дитиною приватного садочка, однак в подальшому, позивач забрала дитину з цього садочка. Пропонував позивачу кошти на утримання дитини, в замін чого просив в неї розписку про отримання цих коштів, однак позивач від цього відмовилась. Крім аліментів, готовий в подальшому надавати матеріальну допомогу дитині, і тому, обґрунтованим вважає розмір аліментів на рівні 25 % від його місячного заробітку, який приблизно становить 3900 грн., про що і просить суд ухвалити рішення. Стягнення аліментів в більшому розмірі вважає необґрунтованим, оскільки має сумніви щодо цільового використання цих коштів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.05.2009р. зареєстровано шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] 14.12.2010р.н., в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження (а.с.6). Сторони проживають окремо, малолітня дитина проживає разом з матірю, чого відповідач не оспорює. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). В судовому засіданні відповідач хоч і не долучив до матеріалів справи довідку про свої доходи, проте повідомив, що працює офіційно, і його місячний дохід становить приблизно 3900 грн., цього позивач не оспорює. Враховуючи те, що відповідач працює та утримує доходи, і до того ж, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача слід стягувати в частці від його доходу, однак розмір, який обраховано позивачем до стягнення є дещо завищеним, так як обовязок по утриманню дитини лежить на обох з батьків в рівній мірі, в тому числі на позивачу, яка згідно її пояснень має місячний дохід приблизно 2000 2500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом на час розгляду справи, стан здоровя та недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, стан здоровя відповідача, який працює та отримує стабільний дохід, матеріальний стан відповідача, відсутність у нього інших утриманців, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.09.2015 року (з часу предявлення позову) і до досягнення нею повноліття. Також суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Outcome: partial