Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з батька дитини, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що вона, [PERSON], є матірю малолітньої [PERSON] ,[INFO]. З батьком її доньки, [PERSON], вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у Свідоцтві про народження. Позивач зазначає, що вона звернулася до [PERSON] з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачуючи аліменти, так як вони вже протягом року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а донька проживає з нею. [PERSON] давав усні обіцянки, що він зобовязується сплачувати аліменти на свою доньку [PERSON], але їх в добровільному порядку не виконує. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 50% його заробітної плати щомісячно. Позивач [PERSON] [PERSON] надала заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог з ? до ? частини, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав частково в частині стягнення з нього аліментів у розмір 1/5 частини, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 169 ЦПК України, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії !-НО № 400610, виданого 12.04.2011 року ВДАРЦС по м. Красноармійську та Красноарміського МУЮ у Донецькій області (а.с.3). Дитина [PERSON] з 14.06.2011 року проживає разом з позивачем у справі, знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданої Покровською міською радою 20.10.2016 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] працездатний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який одружений та має на утриманні вагітну дружину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою з лікарні про те, що [PERSON] перебуває на обліку у Новогродівській ЦМБ з діагнозом :вагітність 35-36 тижнів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач за подання позовної заяви до суду була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved