Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності від 27.12.2012 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 27.12.2012 року за №3328, взамін свідоцтва про право власності від 25.04.1996 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно з рішенням від 25.04.1996 року №303; договору дарування, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою від 22.06.2011 року за реєстровим №6-958. Право власності позивача на вищезазначену квартиру в подальшому зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 109588405101. В належній позивачу квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, який доводиться рідним братом позивача. Однак, відповідач з 2003 року до теперішнього часу в квартирі [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні платежі за користування квартирою, речей його в квартирі також немає. На даний час позивачу відомо, що відповідач проживає в Вінницькій області, точна адреса його не відома. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання, як і не бажає приймати участь у сплаті комунальних витрат за квартиру, які позивачу важко самостійно сплачувати. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності від 27.12.2012 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 27.12.2012 року за №3328, взамін свідоцтва про право власності від 25.04.1996 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно з рішенням від 25.04.1996 року №303; договору дарування, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою від 22.06.2011 року за реєстровим №6-958 (а.с.4). Право власності позивача на вищезазначену квартиру в подальшому зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 109588405101, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6491557, сформований 19.07.2013 року Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.5). Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» №922 від 17.03.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник та [PERSON] - брат (а.с.23). Однак, згідно акту ТОВ «ЖЕО» №1043 від 16.01.2015 року про відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 20.04.1998 року, складеного інспектором ТОВ «ЖЕО» [PERSON] та мешканцями будинку, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» 16.01.2015 року, відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 20.04.1998 року, проте з 2003 року не проживає за даною адресою (а.с.9). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з 2003 року, тоді як останній залишається бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved