Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 15.04.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №12. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різність поглядів на вирішення життєвих проблем, відсутність порозуміння, у зв'язку з чим в них постійно виникали сварки, які негативно впливають на виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З жовтня 2014 р. спільно не проживають, шлюбно-сімейні стосунки припинили. Вважає подальше сумісне життя, збереження сім'ї та їх примирення неможливими, і такими, що суперечитиме її інтересам та інтересам спільної дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 09.01.2018 р. вирішено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON]. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 15.04.2011 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №12, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та народження дитини (а.с.4,5). Позивач зазначила про категоричну відмову від примирення та збереження сім'ї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а тому відсутні підстави щодо застосування заходів щодо примирення подружжя. Враховуючи, що сім'я сторін розпалась остаточно, вони не дійшли спільної згоди щодо вирішення життєвих проблем, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин та їх окремого проживання з жовтня 2014 р., а тому наявні підстави вважати, що шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить її інтересам, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved