Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та, обгрунтовуючи їх, представник позивача пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27 червня 2012 року із участю автомобіля марки «Москвич», д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (чоловіка позивача), останньому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв»язку із чим він перебував на стаціонарному лікуванні та [INFO] помер. Під час розслідування кримінального провадження за фактом вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди Тисменецьким РВ Управління МВС України в Івано-Франківській області позивач була визнана потерпілою. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв»язку із примиренням обвинуваченого із потерпілою. Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1857040 від 05.01.2012 року, виданого Львівською філією приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Москвич», д.н.з.[NUMBER], застрахована із таким лімітом відповідальності на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю - 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Оскільки ст.23,27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілого на виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну його життю та здоров»ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі і за шкоду, пов»язану із смертю потерпілого (якщо смерть потерпілого настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди), позивачу заподіяна вказана шкода, яку вона оцінює в 50000 грн. Просять позов задовольнити, стягнувши з відповідача в користь позивача 50000 грн. страхового відшкодування. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позову не визнала із підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до справи. Вважає, що передбачених Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для стягнення із відповідача в користь позивача шкоди, заподіяної життю та здоров»ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, шкоди, пов»язаної із смертю потерпілого, немає. Зокрема, представник позивача вказала, що смерть потерпілого [PERSON] в результаті ДТП не є прямим нслідком такої ДТП, між причиною смерті [PERSON] та переломом стегнової кістки при ДТП 27.06.2012 року існує опосередкований, випадковий, не закономірний зв»язок, обумовлений збігом обставин та індивідуальними особливостями організму [PERSON], що підтверджується висновком судово-медичного експерта. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 27 червня 2012 року біля 24 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Москвич», д.н.з.[NUMBER], рухався по вулиці Грушевського в с.Хом»яківка Тисменицького району Івано-Франківської області, проявив неуважність, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого останньому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. [INFO] [PERSON] помер. Під час розслідування кримінального провадження про обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди СВ Тисменецьким РВ Управління МВС України в Івано-Франківській області позивач [PERSON] була визнана потерпілою від вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв»язку із примиренням обвинуваченого [PERSON] із потерпілою [PERSON] Вказана ухвала набрала законної сили. З висновку судово-медичного експерта від 14 вересня 2012 року -11 жовтня 2012 року № 694/683 вбачається, що смерть [PERSON] настала віад уламкового неправильно консолідованого перелому лівої стегнової кістки із повторною травматизацією цієї кістки поза межами стаціонару (за кілька діб до поступлення потерпілого на лікування 22 серпня 2012 року-анамнестичні дані щоденникового запису), що обумовило септично-запальні зміни м»яких тканин лівого стегна та призвело до розвитку септикопіємії (форма сепсису, якій притаманні гнійні процеси в ділянці воріт інфекції з бактеріальним метастазуванням в органи і тканини), котра ускладнилась розвитком поліорганної недостатності. Передумовою формування хворобливого стану у [PERSON] були: уламковий складний перелом лівої стегнової кістки; порушення ліжкового режиму, надмірне навантаження на травмовану кінцівку, що призвело до зламу стержня апарату зовнішньої фіксації та повторної травматизації лівого стегна; невчасне звернення за медичною допомогою після відчуття нестабільності в стегні, тривале лежаче положення, яке мало місце в даному випадку. Між причиною смерті та переломом стегнової кістки у потерпілого є певний наслідковий зв»язок, але він опосередкований, випадковий, не закономірний, обумовлений збігом обставин та індивідуальними особливостями організму [PERSON] Аналогічна причина смерті [PERSON] підтверджена інформацією начальника обласного бюро судово-медичної експертизи Головного управління охорони здоров»я Тернопільської обласної державної інформації від 29.01.2013 року № 135. Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1857040 від 05.01.2012 року, виданого Львівською філією приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Москвич», д.н.з.[NUMBER], на період з 05.01.2012 року до 04.01.2013 року. Вказаним полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю - 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Як вбачається із змісту ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції із змінами, внесеними Законом України від 07.07.2011 року №3610-УІ, який діяв на час виникинення спірних правовідносин), шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов»язана з лікуванням потерпілого, тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого. Згідно з п.27.1, 27.3 ст.27 вказаного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Страхове відшкодування у зв»язку із смертю потерпілого виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що [PERSON] на утриманні потерпілого [PERSON] не знаходилась, оскілька вона працює, доказів про те, що вона взяла на себе витрати з поховання чоловіка до суду не подала. Крім того, у судовому засіданні з»ясовано, що смерть [PERSON] настала [INFO], тобто протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 червня 2012 року, однак не є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. Також судом встановлено, що позивач із позовною вимогою про стягнення моральної шкоди за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, до суду не зверталась. Із змісту ст.10 ЦПК випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи подані позивачем [PERSON] докази, суд вважає, що нею не доведено заподіяння їй шкоди у зв»язку із смертю потерпілого [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а тому у задоволенні її позовних вимог до відповідача про стягнення страхового відшкодування слід відмовити.

Outcome: dismissed