Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20.09.2003 року Михайлівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №10. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх діти постійно проживають разом з позивачкою. Відповідач з кінця 2019 року разом з ними не проживає. Місце його проживання їй невідоме. Зазначає, що їх менший син [PERSON] має захворювання: «ДЦП, спастичний тетрапарез зі стійким вираженням функцій моторики, відсутністю самостійної ходи». Даний факт підтверджується Медичним висновком №101 від 07.09.2017 року. У зв`язку з цим, вона не має змоги працювати, так як займається постійним доглядом своєї хворої дитини, через що їй призначено соціальну допомогу у розмірі 2344,40 грн. Даний факт підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . З огляду на вищевказаний діагноз, дитина потребує щорічної реабілітації. Зокрема, у Виписці із медичної картки стаціонарного хворого №733 виданій ДЗ Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей», де вона з ним перебувала з 10.06.2019 року по 22.06.2019 року, синові рекомендовано, серед іншого, щорічне санаторно-курортне лікування. Окрім того, у період часу з 14.09.2019 року по 28.09.2019 року син проходив реабілітацію у ТОВ «Центр фізичної реабілітації «Крок за кроком», вартість якої становила 7000 грн. При цьому, згідно змісту Виписки від 27.09.2019 року, виданої вказаним реабілітаційним закладом, її синові рекомендовано проходити повторні курси такої реабілітації кожні 2-3 місяці. Тобто приблизно 4 рази на рік. Відповідно 7000,00 *4= 28000 грн. на рік. Нажаль, це далеко не весь перелік додаткових витрат на дитину, куди входять витрати на білети у міжміському транспорті, оренду житла для неї, коли дитина знаходиться на лікуванні, спеціальний одяг та взуття для дитини, тощо. Їй одній дуже складно знайти такі грошові кошти. Соціальної допомоги не вистачає. Щороку вона змушена звертатися до своїх родичів та друзів за матеріальною допомогою на лікування сина. На сьогоднішній день відповідач не піклується долею їх дітей, не виділяє грошових коштів на придбання для них одягу, продуктів харчування, ліків, іграшок тощо, через що нею подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на їх утримання. Разом з тим він також не виділяє грошових коштів на додаткові витрати, пов`язані із лікування їх меншого сина [PERSON] , через що вона змушена звернутися до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 року справу передано судді Ткаченкові А.В. (а.с.17). Ухвалою суду від 04 березня 2020 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.20-21). Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, згоден на сплату додаткових витрат на дитину в розмірі 1500 гривень. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. З 20.09.2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року розірвано (а.с.6, 84). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №251; сина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №535 (а.с.7-8). Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). Згідно з медичним висновком №101 від 07.09.2017 року КЗ «ЦПМСД №4» [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: ДЦП Спастичний тетрапарез зі стійкими вираженими порушеннями функцій моторики, відсутністю самостійної ходи (а.с.12). Позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу за догляд за інвалідом з дитинства [PERSON] , 2014 року народження, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] виданим Саксаганським УПСЗН (а.с.13). Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №733 Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» [PERSON] , [INFO] , проходив курс лікування з 10.06.2019 р. до 22.06.2019 р. з діагнозом: ДЦП, Спастична диплегія. Рекомендовано: спостереження невролога, ортопеда за м/п, масаж-курсами, ЛГ щоденно, Ортопедичне взуття з високим задником, Г/ст. ортези на час відпочинку, ортези для сидіння, санаторно-курортне лікування щорічно (а.с.14). Відповідно до виписки ТОВ «Центр Фізичної реабілітації «Крок за Кроком» - [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні з 14.09.2019 р. по 28.09.2019 р. з діагнозом: Дитячий церебральний параліч, спастична диплегія, псевдобульбарна дизартрія. Рекомендовані повторні курси реабілітації кожні 2-3 місяці. (а.с.15). Вартість лікування відповідно до квитанції №355 від 20 вересня 2019 року становить 7000 гривен. (а.с.16). Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26.02.2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.85). Додаткові витрати на дитину - [PERSON] , також підтверджуються квитанцією №22 від 01.10.2020 року, згідно якої позивач [PERSON] сплатила за заняття іпотерапії суму у розмірі 2500 гривень (а.с.86). Відповідно до консультативних висновків спеціаліста від 07.08.2020 року та 15.01.2020 року у [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: ДЦП, Спастичний тетропорез з тяжкими, стійкими порушеннями моторних функцій, відсутністю самостійної ходи (а.с.87-88). Згідно довідки від 23.10.2020 року лікаря ЗПСЛ [PERSON] - [PERSON] , [INFO], знаходиться на «Д» обліку лікаря ЗПСЛ та лікаря невролога як дитина інвалід підгрупи «А» з діагнозом: ДЦП, спастичний тетрапарез зі стійкими вираженими порушеннями функції моторики. Відсутність самостійної ходи. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації №210 від 19.09.2019 р. дитина потребує регулярних реабілітаційних заходів та медикаментозного лікування відповідно до рекомендацій лікаря невролога (а.с.89). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховується, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підтвердження наявності додаткових витрат на дитину [PERSON] позивачем надані копії: медичного висновку №101 від 07.09.2017 року КЗ «ЦПМСД №4» відповідно до якого [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: ДЦП Спастичний тетрапарез зі стійкими вираженими порушеннями функцій моторики, відсутністю самостійної ходи (а.с.12); посвідчення серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка отримує державну соціальну допомогу за догляд за інвалідом з дитинства [PERSON] , 2014 року народження (а.с.13); виписку із медичної карти стаціонарного хворого №733 Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» [PERSON] , [INFO] , який проходив курс лікування з 10.06.2019 р. до 22.06.2019 р. з діагнозом: ДЦП, Спастична диплегія. Рекомендовано: спостереження невролога, ортопеда за м/п, масаж-курсами, ЛГ щоденно, Ортопедичне взуття з високим задником, Г/ст. ортези на час відпочинку, ортези для сидіння, санаторно-курортне лікування щорічно (а.с.14); виписку ТОВ «Центр Фізичної реабілітації «Крок за Кроком» відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні з 14.09.2019 р. по 28.09.2019 р. з діагнозом: Дитячий церебральний параліч, спастична диплегія, псевдобульбарна дизартрія. Рекомендовані повторні курси реабілітації кожні 2-3 місяці. (а.с.15). Квитанції про вартість лікування №355 від 20 вересня 2019 року в розмірі 7000 гривен. (а.с.16), №22 від 01.10.2020 року, згідно якої вартість заняття іпотерапії становить 2500 гривень (а.с.86); консультативні висновки спеціаліста від 07.08.2020 року та 15.01.2020 року відповідно до яких у [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: ДЦП, Спастичний тетропорез з тяжкими, стійкими порушеннями моторних функцій, відсутністю самостійної ходи (а.с.87-88), та довідку від 23.10.2020 року лікаря ЗПСЛ [PERSON] відповідно до якої [PERSON] , [INFO], знаходиться на «Д» обліку лікаря ЗПСЛ та лікаря невролога як дитина інвалід підгрупи «А» з діагнозом: ДЦП, спастичний тетрапарез зі стійкими вираженими порушеннями функції моторики. Відсутність самостійної ходи. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації №210 від 19.09.2019 р. дитина потребує регулярних реабілітаційних заходів та медикаментозного лікування відповідно до рекомендацій лікаря невролога (а.с.89). Таким чином, враховуючи обов`язок відповідача як батька дитини брати участь у додаткових витратах на дитину, а також враховуючи часткове визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, а саме згоду на сплату ним додаткових витрат у розмірі 1500 грн., суд вважає, що з урахуванням наданих позивачем доказів, та стану здоров`я дитини [PERSON] , тяжкості його захворювання, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 3000 гривень підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 840,80 грн. Згідно п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного

Outcome: partial