Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 червня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який згодом розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 15 червня 2016року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітній син сторін знаходиться на диспансерному обліку у Львівському КЗ ЛОР «Львівський обласний протитуберкульозний диспансер» по причині тубінфікування, гіпертрофії мигдаликів II ст. і вимушено навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів». Позивач забезпечує сина усіма необхідними речами, канцелярським приладдям, одягом, кожної п`ятниці забирає дитину на вихідні додому, що потребує додаткових матеріальних витрат, у тому числі на проїзд зі Львова до Тернополя і назад. Позивач ніде не працює, а розмір аліментів, які вона отримує на дитину, є недостатнім для забезпечення всебічного та гармонійного розвитку сина. Незважаючи на хворобу дитини, відповідач, який впродовж останніх п`яти років працює за кордоном та отримує задовільний дохід, не надає сину іншої матеріальної допомоги, крім аліментів в розмірі 1000 грн., попередньо визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2016 року по справі №607/6496/16-ц. З урахуванням викладеного позивач просить суд збільшити розмір аліментів, присудивши до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 щомісячно, з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 16 жовтня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому він просив позовні вимоги задовольнити частково, визначивши аліменти в розмірі 1500 грн. Відповідач зазначив, що їхній син перебуває на не повному державному забезпечені (батьки забезпечують лише одягом та канцтоварами). Ще у серпні 2019 року ним в повному обсязі сплачено аліменти за поточний рік. Окрім того, відповідач та його мама [PERSON] надають [PERSON] адресну допомогу, в тому числі у придбанні одягу, медикаментів, тощо, тобто вони забезпечують його особисто. У [PERSON] є достатні підстави вважати, що у разі збільшення судом розміру аліментів до 4000 грн. щомісячно, позивач більшу частину з вказаної суми буде використовувати в особистих цілях, оскільки вона ніде не працює і не бажає працювати, любить відпочивати, тощо. 15 листопада 2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що висловлені відповідачем заперечення не є істотними причинами щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки жодним документальним доказом не підтверджені пояснення [PERSON] в частині того, що він зі своєю мамою [PERSON] надають позивачу матеріальну допомогу в утриманні малолітнього сина [PERSON] , який вимушено навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат 1-ІІІ ступенів». Твердження відповідача про те, що він надає дитині якусь «адресну допомогу», у тому числі у придбанні одягу, медикаментів не відповідають дійсності і нічим не підтверджені. Абсолютно безпідставними і голослівними є доводи відповідача про те, що позивач нібито буде витрачати аліменти дитини на власні потреби. Єдиною метою збільшення розміру аліментів для позивача є забезпечення всебічного та гармонійного розвитку сина, його оздоровлення. Крім цього, в законодавстві передбачено механізм перевірки витрачання аліментів іншим з батьків, а тому вказана обставина не може бути причиною відмови у сплаті відповідачем аліментів у розмірі 4000 грн. Відповідач має постійний заробіток, тривалий час перебуває за кордоном на роботі, не має на своєму утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, є працездатною особою і не заперечує про власну фінансову спроможність оплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на утримання сина [PERSON] . Незадовільний стан здоров`я сина, його вимушене лікування, оздоровлення та навчання в іншій області, щотижневі поїздки додому тощо потребують значних матеріальних витрат, а тому збільшення розміру аліментів до 4000 грн. щомісячно є цілком підставним та обґрунтованим. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив суд справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29 липня 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] народився [PERSON] . Його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року по справі № 607/6496/16-ц стягнуто аліменти зі [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Дитина сторін зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи № 282 та № 283 від 10 вересня 2019 року, видані Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради. Син сторін знаходиться на диспансерному обліку у Львівському КЗ ЛОР «Львівський обласний протитуберкульозний диспансер» по причині тубінфікування, гіпертрофії мигдаликів II ст., про що свідчать санаторно-курортна карта для дітей віком 0 - 17 років включно № 69 від 21 червня 2019 року, видана лікарською контрольною комісією Львівського обласного протитуберкульозного диспансеру, консультативний висновок спеціаліста від 24 червня 2019 року, довідка № 690 від 26 червня 2019 року, видана лікарською контрольною комісією Львівського обласного протитуберкульозного диспансеру. Дитина [PERSON] навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» і знаходиться на неповному державному забезпечення, що підтверджується довідкою № 262 від 06 вересня 2019 року, виданою Комунальним закладом Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів». Із записів у трудовій книжці позивача [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що позивач на час ухвалення рішення офіційно не працює. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Визначений судом розмір аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно позивач вважає недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільний син колишнього подружжя зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Окрім цього, дитина сторін хворіє у зв`язку з чим навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», що підтверджено долученими до матеріалів справи позивачем доказами. Відтак, на даний час сума стягуваних в користь позивача аліментів не забезпечує належного матеріального утримання дитини, оскільки, в силу свого віку та стану здоров`я, син сторін [PERSON] потребує більших витрат на його розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дітей. На час ухвалення даного судового рішення прожитковий мінімум з 01 грудня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років - становить 2218 грн. При цьому суд також враховує матеріальне становище платника аліментів та вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні їх не здобуто. Крім цього, суд роз`яснює відповідачу, що у відповідності до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Оскільки таких обставин в судовому засіданні не встановлено, суд відхиляє доводи позивача про використання позивачем аліментів у власних інтересах. Відтак, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/6496/16-ц від 22 вересня 2016 року, із 1000 грн. щомісячно до 2500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми згідно закону, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial