Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 13840,80 грн. в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 13701,05 грн., 139,75 гривен - три процента річних від простроченої суми, а всього за позовом 13840,80 гривен; стягнути з відповідача також судові витрати в розмірі 243,60 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (діє згідно довіреності від 23.04.2014 року) та позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом та зазначили, що 10 грудня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого вона передала грошові кошти в розмірі 13701,05 грн.. Згідно умов договору позики відповідач зобов»язалась повернути борг в розмірі 13701,05 грн. до 20 грудня 2013 року. Однак свої зобов»язання відповідач не виконала. На неодноразові її звернення до відповідачки про повернення боргу, відповідач вела себе зухвало та не маючи наміру повертати кошти. 31 березня 2014 року на адресу відповідача [PERSON] позивач - [PERSON] направила вимогу претензію. Оскільки відповідач не повернула борг, [PERSON] просить стягнути його у судовому порядку в розмірі 13701,05 грн. та 3% річних в сумі 139 грн. 75 коп., а всього 13840,80 грн.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав, викладених в позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачем, підтримав та просив їх задоволити в повному об»ємі з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК. Пункт 1 частини 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків передбачає договори та інші правочини. 10 грудня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики коштів в розмірі 13701,05 грн.. Згідно даного договору слідує, що відповідач зобов'язалась повернути позивачу до 20.12.2013 року борг в розмірі 13701,05 грн.. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що між сторонами фактично був укладений договір позики, за умовами якого відповідач зобов'язалась повернути позивачеві отримані у неї 13701,05 грн. до 20 грудня 2013 року, але ці зобов'язання не виконала, а тому позивач також просить стягнути з відповідача на її користь три проценти річних станом на 23.04.2014 року, які в сумі становлять 139 грн. 75 коп. за несвоєчасне повернення боргу. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, в якій були передані йому) у строк та порядок, що встановлено договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими. що підлягають задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved