Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам в розмірі 2039 грн. 09 коп., пеню за прострочу сплати аліментів в розмірі 44268 грн. 64 коп. та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2007 року [PERSON] повинен сплачувати на користь позивача [PERSON], аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26.02.2007 року до [INFO] року. В період з 01.10.2007 року по 04.06.2008 року на користь позивача на утримання сина, відповідачем [PERSON] було сплачено 4357 грн. Восени 2013 року позивачу [PERSON] стало відомо проте, що відповідач [PERSON] в період з 07.06.2007 року по 12.10.2007 року знаходився в закордонному рейсі та його заробітна плата становила 559 доларів США щомісячно, а з 21.01.2008 року по 30.05.2008 року відповідач також знаходився в закордонному рейсі з базовою ставкою 604 доларі США. Таким чином, як посилається позивач в позові, дохід відповідача [PERSON] за період з 07.06.2007 року по 30.05.2008 року становить 25586 гривень. У зв'яжу із чим за період з 26.02.2007 року по 04.06.2008 року відповідач повинен був виплатити на користь позивача аліменти на утримання сина в розмір 6396 грн. 50 коп. Проте, згідно довідки наданої Ізмаїльським міськрайонним управлінням юстиції від 01.06.2012 року відповідачем за вищезазначений період виплачено на користь позивача лише 4357 грн. 41 коп. Таким чином, сума не сплачених відповідачем [PERSON] аліментів становить 2039 грн. 09 коп., що становить заборгованість відповідача по аліментам за період з 07.06.2007 року по 30.05.2008 року. Крім цього, позивач вважає, що у зв'язку із виниклою заборгованістю по аліментах, вона має право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки в розмірі 44268 грн. 64 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не явилась, про день та час проведення судового засідання була сповіщена належним чином, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов заволинити, а судове засідання провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що ним аліменти повністю сплачено до [INFO] року, про що свідчить постанова відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 18.08.2008 року про закінчення примусового утримання з [PERSON], на підставі того, що до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшла заява стягувача [PERSON], про те, що відповідач [PERSON] виплатив аліменти в повному обсязі до [INFO] року. Крім цього, як зазначив відповідач [PERSON] не дивлячись на те, що ним аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] повністю сплачені він допомагає синові, купує одяг, взуття, продукти харчування іграшки та інше. В 2010 році у нього почались серйозні розлади здоров`я, а в 2011 році він повністю втратив працездатність. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2007 року до [INFO] року, а також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання до досягненням дитиною 3 річного віку в розмірі 150 грн., щомісячно, починаючи з 27.02.2007 року по [INFO] року. 07.08.2008 року, позивач [PERSON] звернулась до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області із заявою, якою просила припинити примусове стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина, у зв'язку із тим, що аліменти сплачено в повному обсязі. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2008 року серії ВП №5905341, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції [PERSON], виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2069-07 від 22.10.2007 року виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] закінчено, на підставі заяви стягувача [PERSON], в якій вказано, що боржник аліменти сплатив в повному обсязі до [INFO] року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2012 року, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції про визнання правочину недійсним, скасування постанови та зобов'язання поновити виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.09.2012 року рішення Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 03.02.2012 року залишено без змін. Підстави для закриття виконавчого провадження про стягнення аліментів підтверджено заявою позивача [PERSON] від 07 серпня 2008 року, через причину сплати відповідачем [PERSON] аліментів в повному обсязі до 03 червня 2023 року, що у свою чергу підтверджено розпискою. Таким чино, позивачем [PERSON] не надано суду відповідних доказів, які передбачають стягнення заборгованості по аліментам з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до вимог ст. ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем [PERSON] не доведено обставини, на які вона посилається, як на підставу своєї позовної заяви та жодного належного доказу позивачем суду не було надано. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені), то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Таким чином, оскілки відповідачем [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] виплачено в повному обсязі, то вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів також не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) то відповідно судом відмовляється позивачу [PERSON] у стягненні судових витрат, у тому числі за надання правової допомоги.

Outcome: dismissed