Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, згідно якого просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2009 року на користь позивача на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного життєвого рівня сина. Зокрема, позивач не працює, перебуває в відпустці для догляду за дитиною від іншого шлюбу. В сина погіршився стан здоров»я, погіршився зір, присутні проблеми з системою травлення, проблеми з хребтом, що також потребує значних витрат. З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду із даним позовом. При цьому, відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. 24.04.2018 р. зі сторони позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, у відповідності до якої просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, починаючи з 16.09.2008 року до [INFO]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, в порядку ст. 192 СК України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на стягнення в твердій грошовій сумі. Зокрема, у відповідності до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а у відповідності до норм сімейного законодавства обов'язок по утриманню дитини несуть обоє батьків. У відповідності до довідки №20/3-37 від 01.03.2017 р. за період з серпня 2016 року по січень 2017 року позивач отримала 2 309, 87 грн. аліментів на утримання сина [PERSON], тобто в місять від 320 грн. до 460 грн. Вбачається, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача значно менший за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік». З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення доцільним. З наданих до суду доказів вбачається, що відповідач [PERSON] є засновником ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Навтогаз Центр». При цьому, суд приходить до висновку що відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження існування обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі, а саме в розмірі 2500 грн. щомісячно. Суд враховує, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористувався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав до суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом зміни способу стягнення аліментів, встановленого рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2009 року та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 2500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня ухвалення даного рішення - 11 липня 2018 року. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved