Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] та Оваднівської сільської територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 05 серпня 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на усе належне їй майно, в тому числі земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], однак не встигла оформити, оскільки померла. [PERSON] за життя належала земельна ділянка розміром 4,21 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. По смерті [PERSON] залишив заповіт, складений на батька позивача [PERSON], за яким заповів все належне майно йому. Однак [PERSON] спадщини не прийняв, фактично відмовившись на користь дружини померлого [PERSON] Оскільки інших живих родичів померлої [PERSON] не залишилось, позивач є єдиним спадкоємцем усього майна, яке залишилось після смерті спадкодавця. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину з цих підстав було відмовлено. У звязку з цим просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,21 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ № 011841, після смерті його дружини [PERSON]. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської обєднаної територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву (відзив), згідно якої позов визнав повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду також не зявився подав до суду заяву про визнання позову, просив проводити розгляд справи без його участі. Згідно із частиною третьою статті 200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13\~ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи. Згідно наявної у справі копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ № 011841 від 28 січня 2003 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства. Довідкою [PERSON] сільської ради № 2204 від 09 жовтня 2018 року стверджується, що [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований у [INFO]. 17 травня 2014 року [PERSON] помер, що також підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії І-ЕГ № 157638. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із жилого будинку, надвірних будівель та споруд, які розташовані за адресою: с. Верба, вул.. Набережна, 1, та земельної ділянки площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства. Від імені [PERSON] 26 серпня 1997 року за № 27 посвідчено заповіт у виконавчому комітеті Оваднівської сільської ради на [PERSON]. Заповіт не змінений та не скасований. З дня смерті [PERSON] спадщина прийняла його дружина [PERSON], яка на день його смерті проживала і зареєстрована разом з ним, і до дня своєї смерті 05 серпня 2016 року, спадщину не переоформляла. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності\~до ст.1268\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 2054/01-16 від 24 жовтня 2018 року, спадкова справа після померлого 17 травня 2014 року [PERSON] не заводилась. Відтак [PERSON] не подав вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, а відтак не прийняв її. Подавши до суду заяву про визнання позову, [PERSON] засвідчив відсутність власних претензій щодо спадкового майна, а тому спадкування майна після смерті [PERSON] відбулось за законом, тобто в порядку визначеному у статтях 1261-1265 ЦК України. Його дружина [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала разом із ним до дня смерті відкриття спадщини, що також підтверджується довідкою Оваднівської сільської ради № 2204 від 09 жовтня 2018 року та записами в по господарській книзі № 1, 2016-2020 років по селу Верба Володимир-Волинського району, по господарський номер 0051-1. [PERSON] померла 05 серпня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 193457. За три доби до своєї смерті, тобто 02 серпня 2016 року секретарем виконкому Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області було посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON]. Згідно довідки Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 2204 від 09.10.2018 року, на день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке вона не переоформила після смерті свого чоловіка [PERSON], яке складається з житлового будинку, надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Верба, вул.. Набережна, 1, а також земельна ділянка площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства. Від імені [PERSON] 02 серпня 2016 року за № 74, посвідчений та зареєстрований заповіт у виконавчому комітеті Оваднівської сільської ради на імя спадкоємця [PERSON]. Заповіт не змінений та не скасований. З дня смерті [PERSON] 05 серпня 2016 року, спадщину прийняла [PERSON]. Копіями матеріалів спадкової справи № 360/2016 до майна померлої 05 серпня 2016 року [PERSON], отриманої із Володимир-Волинської державної нотаріальної контори за № 2055/01-16 від 24 жовтня 2018 року, підтверджено факт прийняття позивачем спадщини шляхом подачі у встановленому порядку та строки заяви про прийняття спадщини. Повідомленням Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1725/01-16 від 03 вересня 2018 року стверджується, що позивач зверталась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після померлої [PERSON], однак їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на неї та рекомендовано звернутися до суду. Частиною 1 ст.328\~ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1216-1218, 1223, 1225, 1233-1234, 1261-1265, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved