Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради Берегівського району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач вказує, що позивач є бабою неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (внучка є дитиною дочки позивачки [PERSON] ). Мати дитини, [PERSON] , відповідно до Рішення Виноградівського районного суду від 13.07.2018 року у справі №299/1269/18, позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки. З моменту свого народження неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] , яка здійснює догляд та виховання за нею, дитина перебуває на повному утриманні своєї баби-позивачки [PERSON] .. У той же час батько дитини- відповідач [PERSON] , всупереч вимогам ч.2 ст.141, ст.150 Сімейного кодексу України жодним чином не проявляв своєї турботи про власну дитину, не приймав участь у її вихованні, матеріально не утримував. Рішенням Виноградівського районного суду від 18.03.2019 року у справі №299/3842/18, батьку дитини -відповідачу [PERSON] , було відмовлено у вимозі про відібрання дитини в позивача. Відповідач [PERSON] своїх обов`язків по вихованню і утриманню дочки не виконує. Розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, дочка в свою чергу не проявляє до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про власну дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд заявленого позову без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради Берегівського району в судове судове засідання не з`явився, однак подав до суду Висновок органу опіки та піклування за №105 від 15.09.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є бабою неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (внучка є дитиною дочки позивачки [PERSON] ). Мати дитини, [PERSON] , відповідно до Рішення Виноградівського районного суду від 13.07.2018 року у справі №299/1269/18, позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки. Згідно положень ст.265 Сімейного кодексу України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. З моменту свого народження неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] , яка здійснює догляд та виховання за нею, дитина перебуває на повному утриманні своєї баби-позивачки [PERSON] .. У той же час батько дитини- відповідач [PERSON] , всупереч вимогам ч.2 ст.141, ст.150 Сімейного кодексу України до цього часу жодним чином не проявляв своєї турботи про власну дитину, не приймав участь у її вихованні, матеріально не утримував. Рішенням Виноградівського районного суду від 18.03.2019 року у справі №299/3842/18, батьку дитини -відповідачу [PERSON] , було відмовлено у вимозі про відібрання дитини в позивача. Відповідно до ст.258 Сімейного кодексу баба і дід мають право на самозахист внуків, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Баба дитини спроможна її утримувати, приймає активну та безпосередню участь в її вихованні. Позивачем забезпечено належний рівень матеріально-побутових умов для проживання внучки. За час проживання з позивачкою [PERSON] -неповнолітня [PERSON] дисципліновано та успішно відвідує навчальний заклад, постійно забезпечена доглядом. Між позивачкою-бабою дитини та дитиною налагоджено тісний психологічний взаємозв`язок. Відповідач [PERSON] своїх обов`язків по вихованню і утриманню дочки не виконує. Розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, дочка в свою чергу не проявляє до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про власну дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини. З часу народження дитини, відповідач [PERSON] життям доньки не цікавиться, жодним чином не виявляв бажання спілкуватися з власною дитиною та приймати участь у її вихованні. За ці роки дитина майже не бачила свого батька. Відповідач також не здійснює матеріальне утримання своєї дитини, в тому числі не надає фінансової допомоги на забезпечення її повноцінного розвитку. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування відповідачки [PERSON] та його дитини, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та участі батька в вихованні своєї доньки. Такі обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відсутність повноцінного контакту відповідача з своєю дитиною за останні роки або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до [PERSON] заходів впливу. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків, у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. ~ Відповідно до Ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання доньки, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. Судом встановлено, що органом опіки та піклування Виноградівської міської ради надано Висновок органу опіки та піклування за №02-10/2514 від 22.07.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу [PERSON] у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо своєї доньки. Відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав. Відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved