Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.03.1995 року між [PERSON] га відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу народилося 2-є дітей: донька - [PERSON] [INFO], та син - [PERSON] [INFO]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.04.2005 року шлюб між ними розірвано, обоє дітей залишено на вихованні матері [PERSON]. Діти проживають з позивачкою та її батьками [ADDRESS]. Відповідач постійно проживає та значиться зареєстрованим у своїх батьків [ADDRESS], та який постійно їздить на заробітки за кордон. Відповідач вихованням дітей, не цікавиться, їхнім утриманням, не займається, кошти на забезпечення матеріальних благ не надає, продуктами харчування , одягом, взуттям та іншими потребами не забезпечує в школі та навчанні дітей не відвідує їх розвитком не цікавиться, в оздоровленні дігей участі не приймає, з дітьми не спілкується, за місцем їх проживання, не відвідує. Відповідач на утримання 2-х дітей до листопада 2013року добровільно сплачував 400 грн., яких є вкрай замало. Діти знаходяться на повному утриманні позивача та її батьків. Старша донька [PERSON] [INFO] поступила, та стаціонарно навчається в Ужгородському вищому професійному училищі торгівлі та технології харчування строком з 01.09.2013р. по 20.02.2015р., на її щоденні переїзди на маршрутках до м. Ужгорода, обіди та учбове приладдя потребуються додаткові кошти. Виходячи з вищевикладеного, з метою реалізації права дитини на її утримання, враховуючи той факт, що сукупний дохід відповідача є неврегульованим та мінливим, позивач вважає за доцільне встановити розмір аліментів, що підлягають оплаті відповідачем на її користь, у твердій грошовій сумі. А отже, враховуючи вищевикладене позивач просить Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання 2-х дітей: доньки - [PERSON] [INFO], та сина - [PERSON] [INFO] народження по 1000 грн. щомісячно на кожного до досягнення повноліття сина, а доньки до 23-х років, тобто до закінчення її навчання та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та оплату послуг адвоката в сумі 1000 грн.. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти по 500 гривень на кожну дитину. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно копії рішення Ужгородського міськрайокного суду від 14.04.2005 року по справі №2-297/05 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, неповнолітніх дітей залишено на вихованні матері [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області - [INFO] р. народився [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №42, батьками якого зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області - [INFO] р. народилася [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №53, батьками якого зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії довідки про склад сім`ї № 332 від 14.02.2014 року, виданої КП ЖКГ «Тиса», спільні з відповідачем діти проживають разом з позивачем - [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки виданої Ужородським вищим професійним училищем торгівлі та технологій харчування за №63 від 18.02.2014 року [PERSON], дійсно навчається у вказаному закладі на денній формі навчання на першому курсі. Строк навчання з 01.09.2013р. по 20.02.2015р. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, з урахуванням положень ч.1 ст. 199 СК України, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем по справі, оцінюючи надані докази, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання спільних з позивачем сина [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини [PERSON] та до досягнення двадцяти трьох років доньки - [PERSON], тому в цій частині позовних вимог слід задовольнити частково. Постановою КМУ від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено, що компенсація сплачується іншою стороною, її граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 року та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Склад та розмір витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов»язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу). Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. При визначенні розміру компенсації слід враховувати ( а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом ( іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. Звертаючись до суду з заявою про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. позивач посилається на угоду №18 про надання правової допомоги від 21.02.2014р., де зазначається, що за погодженням сторін оплата складає 1000 грн.. Разом з тим, квитанція про сплату вказаних в угоді коштів до справи не долучалась. Доказів того, що зазначена сума понесених витрат на правову допомогу відповідає граничному розміру, визначеному Законом, не представлено, час, затрачений на надання правової допомоги позивачу. Позивачем не було надано яких небудь документальних доказів, які визначені вищевказаним законодавством. Витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально, інші засоби доказування цих обставин, крім письмових, є недопустимими. За таких обставин, суд вважає, що позивачем, не доведено факту відповідності заявленої до стягнення суми витрат законодавчо встановленому граничному розміру витрат на правову допомогу, тому, вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial