Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.06.1972 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №941. Мотивує заявлені вимоги тим, що причиною розпаду сім'ї вказує те, що подружні стосунки між нею і відповідачем були припинені з початку 1993 року, коли [PERSON], не повідомивши про свої наміри, виїхав з м. Чернівців, будь-яких спроб по поверненню в сім'ю чи пояснення причин свого від'їзду відповідач, за весь час не надав і з того часу вказує, що між нею і відповідачем, стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться, відсутній і спільний бюджет, а тому, на її думку, збереження сім'ї є неможливим. Просить, заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу між нею і відповідачем, задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, у наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, відомостей, про поважність причини неявки суду не повідомив, будь - яких заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] та зі згоди позивача [PERSON] в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 16.06.1972 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №941 (а.с.23). Судом також встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружні стосунки з 1993 року у відповідності до акта ЖБК №37 від 10.11.2015 року (а.с.7), не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її не можливо. Будь - яких заперечень з боку відповідача проти заявлених вимог в суд не поступало. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований 16.06.1972 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №941, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved