Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона уклала шлюб 22.12.2007 року , який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області за актовим записом №114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : - [PERSON] - [INFO] , - [PERSON] - [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, сумісне життя не склалося. З 2010 року і по даний час сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проявляти турботу один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому Позивач, на підставі ст.105, 110,112 Сімейного Кодексу України, звертається до суду з позовом. Позивач у підготовче засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить не надавати час на примирення, так як на даний час створила іншу сім`ю. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін суд приходить до висновку про необхідність у підготовчому засіданні задовольнити позовні вимоги з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 грудня 2007 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER] за актовим записом № 114. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Спільне життя з відповідачем не склалося, збереження сім`ї неможливе, і суперечить інтересам сторін. Діти залишились проживати з позивачем. На даний час Позивач народила третю дитину та перебуває в стосунках з іншим чоловіком. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружні стосунки припинені, питання проживання дітей вирішене добровільно. Враховуючи спільне бажання сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим і буде суперечити інтересам сторін по справі тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України та, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постільки по справі відбулося визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, вважає за необхідне позивачу повернути з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved