Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду 10 липня 2020 р. з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 08 квітня 1978 року до 14 грудня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За 39 років подружнього життя ними було придбано певну кількість рухомого та нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя та підлягає поділу, а саме: транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, вартістю 270 000 грн., житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою [ADDRESS] , вартістю 335200 грн., земельна ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070), за адресою: [ADDRESS] вартістю 128 000 грн., земельна ділянка, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071), за адресою: [ADDRESS] , вартістю 29 000 грн. Таким чином, загальна сума спільного майна становить 762 200 тис. грн. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначила, що окрім набутого майна, за час шлюбу подружжя набуло й борги, а саме: борг у розмірі 40 тис. доларів США, які надані позивачу під розписку для погашення кредиту на 2 автомобіля та проведення реконструкції спільного будинку. Станом на дату звернення з даним позовом до суду сума боргу становить 37 тис. доларів США, оскільки 3 тис. доларів США було погашено подружжям за час шлюбу. Враховуючи вищевикладене, позивач прохає визнати спільною сумісною власністю перелічене в позовній заяві майно та поділити спільну сумісну власність з урахуванням особисто сплаченого нею боргу наступним чином: Визнати особистою приватною власністю [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на зазначене майно. Також позивач прохала визнати приватною власністю [PERSON] транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску та припинити право власності [PERSON] на дане майно. Крім того, позивач прохала стягнути з відповідача судові витрати. 06 жовтня 2020 року до суду від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому він вказав, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так позивачем у позовній заяві вказано, що вона сплатила борг у сумі 40 тис. доларів США, які вона витратила на потреби родини, а саме на погашення кредиту за транспортні засоби та реконструкцію спільного житлового будинку, однак відповідач дані обставини не визнає, та вказує що про даний борг йому було не відомо, жодної згоди на отримання даних коштів у борг він не надавав. Крім того, позивачем не надано суду жодного підтвердження про те, що ці кошти були витрачені на спільні потреби родини. Тому, прохає суд не враховувати даний борг у розмірі 37 тис. доларів США при поділі спільного майна подружжя та відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини позову відповідач [PERSON] не заперечує. 06 жовтня 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій [PERSON] вказав, що між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 14.12.2017 р. розірвано. За час подружнього життя ними було придбане наступне майно: транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску, вартістю 184 379, 93 грн., транспортний засіб марки «Hyndai IX35», вартістю 434 310, 00 грн., житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з цим прохав визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його наступним чином: - Визнати за ним та за [PERSON] по 1/2 власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою в [ADDRESS] , на земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] . - Визнати за [PERSON] , право власності на транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску. - Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Hyndai IX35». Крім того, [PERSON] прохав стягнути із [PERSON] різницю у вартості між транспортними засобами та судові витрати. 18.11.2020 року та 02.07.2021 до суду надійшли уточнені позовні заяви від [PERSON] , згідно яких вона вказала, що до спільного сумісного майна подружжя також слід віднести транспортний засіб марки «Hyndai IX35», земельну ділянку 0,1000 га (кадастровий номер: 1211900000:01:003:0042), розсташовану за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2263 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0043) за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, [PERSON] прохає суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: - транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску та транспортний засіб марки «Hyndai IX35»; - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; - земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] ; - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,10 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0042); - земельну ділянку, площею 0,2263 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0043) за адресою: [ADDRESS] ; - боргове зобов`язання, яке сплачене позивачем після розірвання шлюбу у розмірі 37 тис. доларів США - (1043422, 00 грн.); Вищевказане майно [PERSON] прохає поділити з урахуванняим сплаченого нею боргу наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності: - на транспортний засіб марки «Hyndai IX35»; - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; - на земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] ; - на земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на вищеззначене майно. Визнати за [PERSON] , право власності: - на транспортний засіб марки «Honda Accord» 2006 року випуску; - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , який розміщений на земельній ділянці, площею 0,10 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0042); - земельну ділянку, площею 0,2263 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0043) за адресою: [ADDRESS] ; - борг в сумі 521700, 00 грн. Також прохала припинити право власності [PERSON] на вищезазначене майно. Крім того прохала стягнути із відповідача різницю між розділеним майном у розмірі 273975,99 грн. та судові витрати. 30.11.2020 року до Кобеляцького районного суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] вказав, що він заперечує уточнені позовні вимоги [PERSON] в частині визнання спільною сумісною власністю боргового зобов`язання на 37 тис. доларів США, оскільки він не знав, що [PERSON] його отримувала, жодної згоди на таке отримання коштів він не надавав, доказів, що дані кошти використовувалися на спільні інтереси подружжя позивачем не надано. Також зазначив, що не визнає позов [PERSON] в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя земельних ділянок, площею 0,10 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0042) та площею 0,2263 га (кадастровий номер1211900000:01:003:0043), оскільки вони набуті ним внаслідок безоплатної приватизації, тому є його особистою приватною власністю. Позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] , та її представник, адвокат Савко В.В., в судовому засіданні прохали суд їхню уточнену позовну заяву задовольнити в повній мірі з підстав вказаних у ній, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] - заперечували. Відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представник, адвокат Алексєєв О.Є., в судовому засіданні уточнену позовну заяву [PERSON] визнали частково з підставі вказаних у відзиві, а зустрічній позов до [PERSON] прохали задовольнити в повній мірі. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 р. було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 квітня 1978 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 14). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2017 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 10). 21 грудня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (т.1 а.с. 6). За час шлюбу сторонами було придбано наступне нерухоме та рухоме майно, а саме: 1) житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 137,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2007 р. та зареєстрований за [PERSON] (а.с. 28). Згідно висновку експерта вартість даного будинку становить 296803,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1 а.с. 87-107); 2) земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0071) за адресою: [ADDRESS] , яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2007 р. та зареєстрована за [PERSON] . Згідно висновку експерта вартість даної земельної ділянки становить 20760,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1 а.с. 87-107); 3) земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 5321883204:04:001:0070) за адресою: [ADDRESS] , яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2007 р. та зареєстрована за [PERSON] (а.с 12-13). Згідно висновку експерта вартість даної земельної ділянки становить 64 875,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1 а.с. 87-107); 4) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який набуто на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2007 року та зареєстрований за [PERSON] . Згідно висновку експерта вартість даного будинку становить 44 800,00 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1 а.с. 154,164); 5) транспортний засіб «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданий 22.12.2006 року, який зареєстрований 22.12.2006 р. за [PERSON] , вартість якого згідно висновку експерта становить 157963,34 грн., яка сторонами не оспорюється (т.1 а.с. 230-258); 6) транспортний засіб «Hyndai IX35», ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , який зареєстрований 13.07.2012 р. за [PERSON] , вартістю якого згідно висновку експерта становить 393349,35 грн., яка сторонами не оспорюється (т. а.с. 230-258). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено та підтверджено документально, що вищеперелічене спірне майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі та є об`єктам спільної сумісної власності подружжя. За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного нерухомого майна подружжя, виходячи з положень ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе провести поділ вищевказаного нерухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 частку даного майна. Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу такого майна, зокрема те, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Також судом встановлено, що при поділі транспортних засобів, які є об`єктом спільного сумісного майна подружжя між сторонами у судовому засіданні досягнуто домовленості щодо порядку користування даним рухомим майном наступним чином. Так як, постійним користувачем автомобіля «Honda Accord» 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданий 22.12.2006 року, який зареєстрований 22.12.2006 р. є [PERSON] , тому право власності на даний транспортний необхідно визнати за ним. Також, оскільки користувачем транспортного засобу «Hyndai IX35» ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , який зареєстрований 13.07.2012 р. є [PERSON] , тому необхідно визнати право власності на даний автомобіль за нею. Крім того, суд, дотримуючись рівності ідеальних часток у спільному майні подружжя дійшов до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості транспортних засобів в сумі 117693,00 грн. (393349,35 грн./2-157963,34 грн./2). Також судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 0,2263 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0043) та площею 0,10 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0042), згідно рішень 15 та 21 сесій 5 скликання Новомосковської міської ради, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки від 11 серпня 2009 року (т.2 а.с. 41-42). Відповідно до п. 5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Однак, відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України у редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено. Отже, з урахуванням змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. Виключно протягом періоду з 08 лютого 2011 року до 13 червня 2012 року приватизована одним із подружжя земельна ділянка вважалася об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду по справі від 31 серпня 2020 року по справі № 738/703/18. Враховуючи вищевикладене, оскільки дані земельні ділянки набуті [PERSON] шляхом безоплатної приватизації, в період до 08 лютого 2011 р., тому суд вважає, що дані земельні ділнки є особистою власністю [PERSON] , тому вони не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога [PERSON] щодо визання спільною сумісною власністю подружжя земельних ділянок, площею 0,2263 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0043) та площею 0,10 га (кадастровий номер 1211900000:01:003:0042) не підлягає задоволенню. Також, суд не бере до уваги посилання позивача [PERSON] про те, що грошові кошти на суму 37 тис. доларів США., які були отримані нею в борг, були витрачені в інтересах сім`ї, а саме для погашення кредиту на придбання транспортних засобів «Honda Accord» 2006 року випуску і «Hyndai IX35» та реконструкції спільного житлового будинку, оскільки дані твердження позивача спростовуються наявною в матераліх справи борговою розспискою про отримання коштів в борг на вищевказану суму, яка датована 25.04.2013 р., натомість кредитний договір на придбання транспортного зособу «Honda Accord» 2006 року випуску був припинений, шляхом його повної сплати ще 13 липня 2012 року, що підтверджується довідкою банку (а.с. 9). Крім того, позивачем [PERSON] не доведено іншими належними та допустимими доказами, що кошти в сумі 37 тис. дол. США, які отримані нею в борг використані на придбання автомобіля «Hyndai IX35» та реконструкцію спільного будинку. Також не доведено те, що відповідач [PERSON] знав про існування такого боргу. В матеріалах справи його письмова згода на отримання даного боргу відсутня, тому підстави для визнання вказаних коштів спільним боргом подружжя відсутні. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 лютого 2013 року у справі № 6-163 цс 12. У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання спільною власністю подружжя боргу в сумі 37 тис. доларів США, слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, а також приймаючи до уваги вимоги зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] про поділ майна слід задовольнити частково, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] підлягає повному задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що ціна позову при подачі уточнених позовних вимог [PERSON] зазначила 897308,97 грн., однак на даний час судом встановлено, що вартість 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя, яке є предметом розгляду справи становить 1173636,35 грн., тобто позивач повинна була сплатити судовий збір у розмірі 10 510,00 грн., але фактично сплатила лише 6308, 00 грн., тому із [PERSON] на користь держави слід стягнути недоплачений судовий збір у розмірі 4202,00 грн. Судом позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та за нею визнається право власності на майно, загальною вартістю 489275,35 грн., тобто задоволено на 41,69 %, тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог на суму 4381, 62 грн. Крім того, [PERSON] було сплачено за забезпечення позову судовий збір у сумі 420,40 грн., який необхідно стягнути на її користь із [PERSON] . Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 4802,02 грн. Також, судом встановлено, що до суду звернувся [PERSON] із зустрічною позовною заявою, ціна позову якого становить 1001127,93 грн. та сплатив судовий збір в сумі 10510,00 грн. Під час розгляду справи судом встановлено, що 1/2 вартість спільного сумісного майна становить 489275,35 грн., тому йому необхідно було сплатити судовий збір лише в сумі 4892, 75 грн., у зв`язку з цим із державного бюджету йому слід повернути зайво сплачений збір в сумі 5617,25 грн. Оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, тому із [PERSON] слід стягнути на його користь судові збір у розмірі 4892,75 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи вищевикладене, із [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 90,73 грн. ( 4892,75 грн. - 4802,02 грн.). Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Тому, слід скасувати заходи забезпечення, вжиті ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року.

Outcome: partial