Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. Крім того, від шлюбу у них 13.10.2011 року народилася дочка [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утриманні дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №124498, яке видане відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 146628, яке видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб між сторонами носить формальний характер; неповнолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає дочці матеріальної допомоги. Наведені обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved