Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] . Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися, а тому шлюб в червні 2016 року було розірвано. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з нею у місті Ківерці. Зазначає, що вихованням та утриманням дитини займається лише вона. Відповідач зовсім не не цікавиться життям сина, не займається вихованням та не надає матеріальної допомоги у його утриманні. У зв`язку з наведеним просить суд позов задовольнити повністю. Позивач та представник позивача в судовому засіданні 06.05.2019 позов підтримали, з підстав викладених у ньому. Пояснили, що відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що свідчить про його батьківську байдужість, проти винесення заочного рішення не заперечили. В подальшому подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні 06.05.2019 вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Покликався на те, що службою уставлено факт самоусунення з 2016 року відповідача від утримання та виховання сина. Всі обов`язки по вихованню та утриманню дитини перебрала на себе мама. Є висновок служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, враховуючи вжиті судом заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Матеріалами справи доводиться та обставина, що [PERSON] 03 грудня 2016 року змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.50). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачем у справі, по [ADDRESS] . В той час, матеріалами справи стверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначала, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина 4 ст. 155 СК України). Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, з розрахунку суми заборгованості по сплаті [PERSON] аліментів вбачається, що станом на червень 2019 року існує заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину боржника, яка становить - 27499,94 гривні (а.с.16). Наданою Ківерційським ДНЗ ясла-садок №1 інформацією від 08.04.2019 року доводиться також та обставина, що [PERSON] є вихованцем вказаного закладу. За період його перебування батько, [PERSON] , не приводив дитину в ДНЗ, не цікавився умовами життя дитини, не відвідував свята та батьківські збори. Вихованням сина займається мама (а.с. 51). В судовому засіданні свідок [PERSON] , матір позивача, пояснила, що її колишній зять [PERSON] , сина [PERSON] не бачив ні разу, ніхто будь-яких перешкод у цьому йому не чинив. Висновком служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області № 13/02-18 від 29.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] , проживаючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак через місяць після народження дитини, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.06.2016 року, шлюб між ними було розірвано, оскільки [PERSON] вчинив щодо [PERSON] протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення. З цього моменту [PERSON] не цікавився життям та здоров`ям сина, не намагався його побачити, матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування не надав і не надає (а.с. 17). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні встановлено, що жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зокрема відповідач: з моменту народження сина не піклується про його фізичний і духовний розвиток; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. При цьому, суд враховує й ту обставину, що місце проживання сина відповідача - [PERSON] , яке відповідає місцю реєстрації його колишньої дружини [PERSON] , після розірвання шлюбу не змінювалося, тобто [PERSON] не був позбавлений можливості вжити усіх необхідних заходів для знаходження контакту з дитиною. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності та давши їм об`єктивну оцінку, суд вважає доведеною винну поведінку відповідача в ухиленні від виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved