Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про вселення. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , однак у зв`язку зі склавшимися неприязними стосунками з відповідачем [PERSON] , остання перешкоджає їй у користуванні та розпорядженні квартирою. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до правоохоронних органів з заявою, однак їй було рекомендовано звернутися до суду. З метою захисту її порушеного права просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення. 06.07.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позовна заява залишена без руху. 26.07.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 06.04.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про отримання судової повістки. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстровано в реєстрі за № 886, після смерті [PERSON] належить Ѕ частини двокімнатної квартири [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133638674. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13975130 від 22.03.2007 року квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] . Статтею\~\~1 ЖК України\~задекларовано, що громадяни України мають право на житло. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до 319 ЦК України власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону . При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства . Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Стаття 386 ЦК України встановлює, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (житловим будинком) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло, сторона позивача це довела, надавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог щодо вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 769,20 грн.

Outcome: approved