Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.06.2007 р. вони зареєстрували свій шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей: неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, а тому їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні сімейні відносини між ними припинені з квітня 2017 року. Спорів про розподіл майна, що є їх спільною власністю і про утримання та виховання дитини, немає. Неповнолітні діти залишаються проживати разом з позивачем. В звязку з чим, позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02.06.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис №262. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що вона бажає розірвати шлюб з відповідачем через постійні сварки. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей. З квітня 2017 року між ними припинене ведення спільного господарства. Просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Додатково суду пояснив, що дійсно між ними були сварки. Дружина вирішила влаштовувати своє життя з іншим чоловіком. Спільне господарство не ведеться з квітня 2017 року. Строк для примирення з позивачем не потрібен. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 02.06.2007 р. сторони зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №043177, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис №262. Згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №129833, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 05.02.2009 р., [PERSON] народився 24.01.2009 р., батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №260329, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 06.11.2012 р., [PERSON] народився 30.10.2012 р., батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №300096, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 13.05.2014 р., [PERSON] народилася 30.04.2014 р., батьком записаний [PERSON], матірю - [PERSON]. Позивач посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, подальше спільне життя неможливе, просила розірвати шлюб між ними. Судом встановлено, що примирення подружжя неможливе, сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки збереження сімї та шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., у звязку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved