Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 17.04.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 10. Прізвище позивача «[PERSON]» змінено на спільне прізвище подружжя «[PERSON]». Від даного шлюбу у сторін народилося два сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Сімейних та подружніх стосунків позивач з відповідачем не підтримує. 19.10.2015 року відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкас шлюб між сторонами було розірвано, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишено - «[PERSON]». 14.07.2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкас вирішено питання щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/3 зі всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 24.06.2015 року і до повноліття дітей, та в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання дружини, починаючи з 24.06.2015 року і до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, тобто [INFO]. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, так як згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку порівняно з 2015 роком, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дітей необхідним для проживання, харчування. На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Розмір присуджених аліментів на дітей на сьогоднішній день є невиправдано низьким, витрати позивач несе значно вищі. Старший син [PERSON], навчається в школі, тому потрібно купувати підручники, одяг за все необхідно сплачувати кошти, а доходів позивача далеко не вистачає на утримання і нормального забезпечення дитини. Менший син [PERSON] відвідує дитячий садочок, тому на даний час він потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Позивач одна виховує синів, і не отримує достатньо аліментів, що було б значною допомогою, на даний час позивач не має можливості повністю забезпечити та задовольнити потреби синів, не має змоги оплатити відвідування необхідних гуртків, тощо. Слід зазначити, що батько дітей, [PERSON], достовірно знаючи, що згідно рішення суду він зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, своїх обов'язків по сплаті аліментів не виконує. З моменту стягнення аліментів, [PERSON], став злісно ухилятися від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, не зважаючи на те, що діти потребують матеріальної допомоги. Як вбачається з довідки-розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» наданої державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Черкаській області, заборгованість [PERSON] станом на 01.08.2018 рік, становить 40519,49 грн., що в сукупності складає суму виплат більше, ніж за 3 місяці відповідних платежів. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнути з [PERSON] пеню у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. Аліменти відповідач нікому не платить, у шлюбі після розлучення з нею не перебував, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, немає. Просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Соснівського районного суду від 14.07.2015 року, які зобов'язаний сплачувати [PERSON], [INFO], уродженця с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, ІПН [NUMBER], на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 зі всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 24.06.2015 року і до повноліття дітей, до не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з індексацією відповідно до закону і до досягнення повноліття дітей. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця с. Червона Слобода, пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 17.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрованийвиконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 10. Прізвище позивача «[PERSON]» змінено на спільне прізвище подружжя «[PERSON]». Від даного шлюбу у сторін народилося два сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.04.2010 року у виконавчому комітеті Червонослобідської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, актовий запис № 10 розірвано. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишено - «[PERSON]». 14.07.2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкас стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 24.06.2015 року по день повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2015 року до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Тому, виходячи із засад справедливості та захисту неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2015 року з розміру 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на розмір 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги щодо індексації відповідно до закону,не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України індексація застосовується коли розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. В даному випадку аліменти визначені у частці. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до розрахунку Черкаського районного відділу державної виконавчої служби від 11.12.2018 року № 24643/3 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.12.2018 року становить 49871,32 грн. Позивачем надано суду розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів боржником [PERSON], яка за період з березня 2017 року по листопад 2018 року становить 12850,26 грн. З врахуванням вимог ст. 196 СК України та ст. 258 ЦК України, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12850,26 грн., оскільки підстав не довіряти вказаним розрахункам у суду немає. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.

Outcome: partial