Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 27 квітня 2004 року. Під час спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Додатково пояснила, що відповідач не зацікавлений у збереженні шлюбу. Позивачу стало зрозуміло, що в них з відповідачем діаметрально різні погляди на життя, що стало відстороненням один від одного. Між ними відсутня взаємоповага та взаємне порозуміння. З початку липня 2016 року позивач з донькою переїхали жити за місцем реєстрації позивача. Аліментів на утримання дитини у відповідач добровільному порядку не сплачує. Спільного господарства не ведуть з початку липня 2016 року. Просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, залишивши прізвище «Толстова», також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) до досягнення нею повнолітнього віку, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму. Сторони в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач позов визнав у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є дані про всі права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2004 року. Їх шлюб зареєстровано Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом № 91 (арк.спр.6). Від сумісного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою про склад сімї (арк.спр. 5,14). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази та позиція сторін дають суду підстави для визнання обґрунтованими доводів позивачки щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження сімї, тому суд вважає за можливе їх шлюб розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «Толстова», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Оскільки підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повнолітнього віку. Суд вважає, що такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved