Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], у розмірі ? від заробітку [PERSON], проте не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] в них з відповідачем народився син, [PERSON] Після тривалих розбіжностей у сім'ї, вони припинили їхні стосунки. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Знаючи, що син ходить до дитячого садка, потребує постійної батьківської уваги і допомоги, тим самим відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона ніде не працює, утримує себе та дитину за рахунок її батьків, де з огляду на тяжке фінансове становище, утримувати сина самостійно їй важко через що вона змушена звернутися до суду для відновлення прав дитини. Відповідач займається підприємницькою діяльністю у вигляді тримання закладу громадського харчування (кафе), де має постійне джерело отримання коштів, проте, не здійснює фінансове забезпечення їхньої дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, доводи поданої позивачем заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується довідкою, виданою Комітетом самоорганізації населення Селище Моряків, позивач [PERSON] та малолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач же проживає окремо від них, постійної участі у вихованні та утримання дитини не приймає. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, перебування малолітнього сина на утриманні позивача, та враховуючи, що заперечень щодо спростування вимог позивача відповідачем надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] підлягають частковому задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved