Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на майно, а саме, Торговий павільйон з навісом площею 91,3 м.кв. за адресою [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що 18.08.2000 року придбала незакінчений об`єкт будівництва, а саме торговий павільйон в [ADDRESS] , згідно договору, посвідченого нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори. Для здійснення підприємницької діяльності, передала вищезгаданий павільйон своєму родичу , відповідачу [PERSON] .. Вказує, що Свалявською міською радою 21.12.2000 року надано дозвіл № 57 /2000 на право виконання будівельних робіт, та остання почала добудову павільйону, але так як підприємницькою діяльністю займався відповідач, то решту дозволів оформляв на себе. Зазначає, що 27.04.2004 року викупила від Свалявської міської ради земельну ділянку на якій знаходиться майно та оформила державний акт на право власності на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 2124010100:01:002:0092. Посилається на те, що поки вона проводила добудову павільйону, відповідач [PERSON] звернувся до Свалявської райдержадміністрації із заявою про прийняття в експлуатацію торгового павільйону, і як виявилося, до того як вона отримала дозвіл у Свалявській міській раді, відповідач на підставі акту державної технічної комісії про готовність об`єкту до експлуатації оформив павільйон за собою але не зареєстрував його. Стверджує, що розпорядженням голови Свалявської РДА №77 від 28.02.2001 року акт державної комісії було затверджено. Вказує, що на даний час повністю змінився порядок введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна та порядок їх реєстрації, так як остання отримала дозвіл на початок будівельних робіт у 2000 році на підставі Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 року, однак даний наказ втратив чинність 19.01.2010 року. У зв`язку з вищевикладеним, та тим, що було змінено порядок надання дозвільних документів на будівництво, та який не передбачає внесення змін до дозвільних документів, так як Постанова КМУ № 466 від 13.04.2011 року, про Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт, яка на даний час регулює відносини у сфері будівельних робіт передбачає внесення змін лише до Декларації на початок будівельних робіт, а механізм внесення змін у «Дозвіл» відсутній, крім того згідно Акту державної комісії, об`єкт уже прийнятий у експлуатацію, але за іншою особою, остання позбавлена можливості звертатися до компетентних органів про прийняття в експлуатацію об`єкту нерухомого майна, а тому просить позов задовольнити, та визнати за нею право власності на Торговий павільйон з навісом, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки фактичним власником є вона, однак в силу вище викладених обставин позбавлена можливості зареєструвати таке право та отримати правовстановлюючий документ. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в канцелярію суду надав заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Крім того просив справу розглянути за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про день, час та місце судового розгляду, будь яких клопотань щодо розгляду справи суду не надходило. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом, на підставі матеріалів справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом торгового павільйону від 18.08.2000 року, посвідченого державним нотаріусом свалявської державної нотаріальної контори Гуледза С.М., [PERSON] купила від [PERSON] незакінчений будівництвом торговий павільйон за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради № 375 від 21.12.2000 року [PERSON] надано дозвіл на переоформлення будівельного паспорту торгового павільйону по [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 18.08.2000 року. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., зареєстрованого в реєстрі № 2322, купила земельну ділянку площею 65 кв.м. відповідно до плану земельної ділянки, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Свалявської міської ради за адресою. [ADDRESS] . Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 083113 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0065 га за адресою [ADDRESS] , та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2124010100:01:002:0092. Судом встановлено, що згідно з Актом Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації датованого листопадом 2000 року, встановлено, що державній технічній комісії пред`явлений закінчений будівництвом стаціонарний торговий павільйон встановлений ПП [PERSON] , та вирішено, що стаціонарний торговий павільйон, за адресою [ADDRESS] , готовий до введення в експлуатацію. Згідно з виписки з розпорядження голови Свалявської РДА № від 28.02.2001 року про затвердження актів державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, вирішено затвердити державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію стаціонарного торгового павільйону по [ADDRESS] , приватного підприємця [PERSON] . Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ( ч. 1 ст. 392 ЦК України). У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Оскільки матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що фактично власником спірного нерухомого майна є позивач [PERSON] , однак в силу обставин та змін порядку реєстрації права власності на майно та вчиненням часткових дій відповідача щодо реєстрації права на майно на своє ім`я, позивач не може у встановленому порядку оформити правовстановлюючі документи на дане майно та реалізувати право власності на нього в повній мірі, встановлено, що позивач зі свого боку виконала всі необхідні дії для реалізації такого права, однак дії відповідача призвели до настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, які перешкоджають їй зареєструвати належне їй мано у встановленому законом порядку. В зв`язку з чим суд доходить висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно. Згідно з технічним паспортом, інвентаризаційна справа № 845/19 від 09.10.2019 року, замовник технічної інвентаризації [PERSON] , торговий павільйон, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , складається з: «А»- торгового павільйону; «Б»- навісу. Відповідно до довідки виданої ФОП [PERSON] № 610 від 09.10.2019 року, інвентаризаційна вартість торгового павільйону з навісом, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в цінах 2019 року становить : 106 492 (сто шість тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порядку ч.1 ст.82 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, якщо не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на торговий павільйон з навісом, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved