Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме - про виділення їй у власність ? частини квартири [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказана квартира придбана сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, однак право власності на неї зареєстроване за [PERSON] На даний час шлюб між сторонами розірвано, і [PERSON] бажає поділити це спільне майно, у зв'язку з чим пред'явлено позов. Відповідач [PERSON] пред'явив до суду зустрічний позов, у якому просив суд визнати за ним право власності на спірну квартиру, як таку, що хоча і придбана за час шлюбу, однак за особисті кошти [PERSON] Вимоги зустрічного позову обґрунтовував тим, що для купівлі квартири частину коштів в сумі 23000 грн. надали його батьки [PERSON] та [PERSON], іншу частину - 11000 грн. він отримав у іпотечний кредит. Після розірвання шлюбу ним було здійснено невід'ємні поліпшення квартири шляхом проведення її ремонту. В судовому засіданні [PERSON] уточнювала та збільшувала позовні вимоги, у заяві від 14.04.14 р. просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири, з урахуванням перебування на її утриманні неповнолітнього сина сторін [PERSON] Вона пояснила, що квартира була придбана нею та [PERSON] за спільні кошти, частину з яких вони позичали у фізичних осіб, іншу частину отримали від банківської установи за кредитним договором, укладеним установою з [PERSON] Як пояснила позивачка за первісним позовом, кредитні кошти на момент розірвання шлюбу виплачені в повному обсязі спільними зусиллями подружжя. З цих підстав [PERSON] просила суд задовольнити її первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову з урахуванням їх зміни підтримала в повному обсязі, свою позицію обґрунтовувала тим, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня дитина сторін - син [PERSON], при цьому [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. З цих підстав просила відступити від засад рівності часток подружжя у спільному майні та визнати за [PERSON] право власності нам 2/3 частки спірної квартири, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав в повному обсязі та пояснив, що квартиру [ADDRESS] було придбано у жовтні 2004 року за ціною 34227 грн., при цьому кошти в сумі 23000 грн. на придбання квартири йому надали його батьки [PERSON] та [PERSON], іншу частину коштів в сумі 11000 грн. він одержав за умовами кредитного договору, платежі по якому також погашались його батьками. Він пояснив, що на даний час не має заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], оскільки поточні платежі вносить у розмірі, більшому за встановлений судом, а щодо сплати аліментів за період 2011-2012 років між сторонами існує спір, що вирішується в судовому порядку. [PERSON] нічого невідомо про позики коштів у фізичних осіб для придбання квартири, а тому, з урахуванням аргументів щодо джерела походження цих коштів, викладених у зустрічному позові, він просив відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] та задовольнити його зустрічний позов, визнавши його єдиним власником спірної квартири. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову та відмову у задоволенні вимог зустрічного позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 01 вересня 1999 року і до 22 жовтня 2010 року, коли шлюб було розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], якого за вищезазначеним судовим рішенням залишено на вихованні матері. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію право власності на нерухоме майно, виданого КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 04.11.04 р., за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] Як вбачається з договору купівлі-продажу від 30.10.04 р., посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON], дану квартиру загальною площею 36,5 кв.м. [PERSON] придбав у [PERSON] за 34227,00 грн. Таким чином, дослідженням вищезазначених документів встановлено, що спірна квартира придбана за час шлюбу [PERSON] з [PERSON] Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного за час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач за первісним позовом [PERSON] звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач за первісним позовом [PERSON], заперечуючи проти цього, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію). Відповідно до ч.1 ст.57 СК України, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Свідок [PERSON] суду показала, що восени 2004 року за зверненням [PERSON] вона позичала сім»ї [PERSON] кошти у розмірі, еквівалентному 100 доларам США, на придбання квартири, в подальшому дані кошти було їй повернуто. Свідок [PERSON] суду показала, що восени 2004 року за зверненням [PERSON] її сім»я позичала сім»ї [PERSON] кошти у розмірі, еквівалентному 400 доларам США, на придбання квартири, через тривалий час ці кошти було повернуто, при поверненні коштів були присутні як [PERSON], так і [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що у жовтні 2004 року він з дружиною [PERSON] придбали квартиру для свого сина [PERSON], при цьому 10000 грн. на її придбання він зняв з свого рахунку у банківській установі, на придбання житла для сина використав 13000 грн. власних заощаджень, віддавши [PERSON] таким чином 23000 грн. для купівлі квартири, решту суми [PERSON] одержав у банку, оформивши кредитний договір. Показання [PERSON] підтвердила і свідок [PERSON] Як вбачається з виписки ПАТ «Промінвестбанк» від 14.08.13 р. по рахунку [NUMBER], що належить [PERSON], 25.10.04 р. з вказаного рахунку власником було знято 9483,77 грн. Доказів надання [PERSON] [PERSON] 13000 грн. для придбання квартири суду не надано, як і доказів використання знятих [PERSON] з рахунку 9483,77 грн. на ці цілі. Судом встановлено, що 26 жовтня 2004 року між АК «Промінвестбанк» та [PERSON] укладено договір № 41 про іпотечний кредит, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 11000 грн. зі сплатою відсотків по процентній ставці 21 % річних терміном повернення до 26 жовтня 2006 р., забезпечення виконання умов за цим договором забезпечувалось іпотекою, предмет якої у договорі не зазначено. З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що кредитні зобов'язання за вказаним договором виконані в повному обсязі під час перебування сторін у шлюбі. Відповідно до ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За таких обставин суд прийшов до висновку, що кредитні кошти в сумі 11000 грн., одержані [PERSON] за умовами кредитного договору № 41 від 26.10.04 р., які, як встановлено судом з пояснень сторін, були використані на придбання спірної квартири, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з довідки УПФ м.Кузнецовська № 411/03 від 21.11.13 р., протягом 2004 року [PERSON] працювала та одержала заробітну плату в сумі 5694,61 грн. Довідкою ПАТ «Промінвестбанк» № 07-1/56-451 від 04.02.14 р. підтверджується, що у 2004 році [PERSON] також працював та одержав заробітну плату в сумі 20849,80 грн. За таких обставин суд прийшов до висновку про недоведеність [PERSON] факту придбання квартири [ADDRESS] за власні кошти, без участі у цьому [PERSON] Як вбачається з інформації приватного нотаріусу Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] № 94/01-16 від 26.03.14 р., [PERSON] надавала згоду [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 30.10.04 р. За таких обставин, виходячи з викладеної у ст.60 СК України правової презумпції, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про частки кожного з подружжя у спільній власності, суд враховує наступне. Статтею ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як вбачається з зустрічної позовної заяви та пояснень позивача за зустрічним позовом, [PERSON] протягом часу з липня по вересень 2011 року за власний рахунок виконав ремонт спірної квартири, замінивши вхідні та міжкімнатні двері, сантехніку, виконавши оздоблювальні роботи, встановивши лічильники, відремонтувавши приміщення балкону із встановленням метало пластикової балконної рами, перекривши дах над балконом та здійснивши зовнішнє шпаклювання швів між панелями будинку, виконавши ремонтні роботи у коридорі. Разом з тим, жодних доказів про виконання [PERSON] таких невід'ємних поліпшень квартири [ADDRESS], суду не надано. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 12.01.13 р., вбачається, що [PERSON] на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] З довідки ДЗ «СМСЧ № 3» від 30.04.14 р. вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку з приводу вагітності. Однак, вказані обставини не можуть враховуватись при визначенні розміру часток майна дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вони виникли після набуття у спільну власність [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS], а також після розірвання шлюбу між ними, і не є обставинами, що мають істотне значення, у розумінні ст.70 СК України. Відповідно до ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається з довідки відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області від 03.04.14 р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] р.н., станом на 01.11.03 р. складає 7670,73 грн. Довідкою відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області від 23.04.14 р. підтверджується, що за період січня - жовтня 2013 року [PERSON] сплатив на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини сторін на загальну суму 14400 грн., протягом листопада 2013 року - квітня 2014 року - 4500 грн. Позивачкою за первісним позовом [PERSON] жодними доказами не доведено, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини [PERSON], у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для збільшення її частки у праві спільної власності на спірну квартиру на підставі ч.3 ст.70 СК України. Таким чином, підстави для відступлення від засад рівності часток сторін у праві власності на спільне майно відсутні, оскільки фактичні обставини в обґрунтування їх існування сторонами не доведені. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що за кожною із сторін слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] У зв'язку з викладеним, вимоги зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права приватної власності на квартиру [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Судові витрати, сплачені за подання первісного позову, підлягають розподілу пропорційно до задоволеної його частини, у зв'язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову судові витрати, пов'язані з його поданням, розподілу між сторонами не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.60, 65, 70 СК України, ст.ст.368, 372, 392 ЦК України,

Outcome: partial