Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського управління юстиції у Запорізькій області з актовим записом № 396. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначає, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак протягом останніх років сімейні відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, почуття поваги зникли у зв`язку із чим стали сторонніми. Позивач вказує на те, що відношення до неї відповідача виключає можливість продовження спільного життя як подружжя, а також досягнення домовленостей між ними. Продовження шлюбних відносин між сторонами всупереч їх волі буде мати наслідки у вигляді сварок, що матиме негативний вплив на дитину. Ухвалою від 06.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. 02.08.2021 до суду надійшло клопотання від [PERSON] про розгляд справи з викликом сторін мотивуючи тим що, вони підтримують подружні стосунки, їздять один до одного, відзначають дні народження разом, у зв`язку із чим просить провести розгляд справи в спрощеному порядку з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.08.2021 було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомлення) сторін. 12.08.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про надання строку для примирення, яке обґрунтовано тим, що відповідач любить свою дружину та доньку. У грудні 2020 року дружина заявила, що тимчасово бажає проживати в м. Запоріжжі. Майже у цій же час відповідач захворів на Covid-19, через що не мав можливості приїжджати та проживати разом із сім`єю. Весь час продовжував утримувати родину. Після одужання постійно приїжджав в м. Запоріжжя до своєї дружини та доньки. На початку весни 2021 року дружина заявила, щоб він пішов з квартири в м.\~Запоріжжі, де вона зареєстрована із дочкою. Зазначає, що з того часу вони підтримують подружні стосунки, їздять один до одного, святкували дні народження дружини та його. У зв`язку із чим просить суд надати строк для примирення тривалістю 6 місяців. У судовому засіданні, яке відбулось у режимі відеоконференції, представник позивача позов підтримала у повному обсязі, заперечила проти аргументів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що із дружиною склалися важки відносини, із донькою продовжу спілкуватися. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріал справи та докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2014, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 396 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) 12.11.2015 року від шлюбу народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.12.2015 року серії [NUMBER] . Сторони разом не проживають мешкають у різних містах Запорізької області. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.\~105,\~110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки представник позивачка вказувала на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного життя із відповідачем, при цьому примушування до шлюбу не допускається, суд вбачає підстави для задоволення позову. Щодо клопотання відповідача про надання строку для примирення - суд вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Враховуючи те, що сторони мешкають окремо з кінця 2020 року, з боку відповідача були вчинені певні заходи для примирення, однак за доводами відповідача, що викладені, зокрема, у відзиві на позовну заяву, ці заходи не призвели до бажаного результату на початку весни 2021 року дружина попрохала його покинути місце її мешкання, суд не вбачає підстав для надання строку на примирення. На підставі викладеного,

Outcome: approved