Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 24 березня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, протягом шлюбу сімейні відносини поступово погіршувались, часто виникали сварки, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, тому їх шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просить суд його розірвати, та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на неможливість збереження шлюбу, так як вони 7 місяців проживають окремо з відповідачем, тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що він згідний на розірвання шлюбу, так як збереження сім?ї є неможливим. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 березня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 березня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області 24 червня 2010 року. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, більше 7 місяців проживають окремо, тривалий час вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 березня 2010 року.

Outcome: approved