Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту володіння на праві власності житловим будинком, розташованого за адресою: смт Тарутине, вул. Гагаріна, 11, Тарутинського району Одеської області її батьком [PERSON], який помер 17 серпня 2014 року. Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на вищезазначений житловий будинок. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку задовольнити її позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. На позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнала повністю. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи, факт належності батькові позивача зазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: смт Тарутине, вул. Гагаріна, 11, Тарутинського району Одеської області підтверджується актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального житлового будівництва від 02.04.1987 року, довідкою Тарутинської селищної ради Одеської області від 15.09.2016 року за № 2088, в якій вказано, що [PERSON], померлий 17.08.2014 року був зареєстрований та мешкав на день смерті за вищезазначеною адресою (а.с. 9, 19). Згідно довідки Тарутинського РБТІ від 16.06.2016 року за № 82 житловий будинок, розташований за адресою: смт Тарутине, вул. Гагаріна, 11, Тарутинського району Одеської області в Тарутинському РБТІ не зареєстрований (а.с. 23). За таких обставин суд вважає встановленим факт належності батькові позивача [PERSON], померлого 17.08.2014 року зазначеного житлового будинку. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з 17 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с. 8). Відповідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] /[PERSON]/ є рідною дочкою спадкодавця, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-6). Відповідач [PERSON] є дружиною спадкодавця, яка відмовились від прийняття спадщини на користь позивача ( а.с. 20-22). Сторони у справі відносяться до першої черги спадкоємців за законом на підставі ст. 1261 ЦК України. Враховуючи, що відповідач відмовились від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь позивача, суд дійшов висновку за необхідне визнати за позивачем право власності на спадковий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved