Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, мотивуючи тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що на земельній ділянці за вищевказаною адресою, також знаходиться будинок № 25 «А», три сараї та гараж та мешканці будинку 25 «А» по вулиці [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] самовільно встановили огорожу, що відділяє значну частину двору, тим самим спричинивши перешкоди їй у користуванні частиною двору та сараями. Департаментом житлового - комунального господарства Чернівецької міської ради № с-2230/103/01 від 15.09.2016 року при огляді зазначеного будинковолодіння виявлено встановлення огорожі з металевої сітки, яка відокремлює частину подвіря загального користування біля багатоквартирного будинку № 25 «А» на вулиці [PERSON], а також побутове, будівельне сміття і складування мішків з сипучим матеріалом біля будинку № 25 «А» на вулиці [PERSON]. При її усних зверненнях відповідачі категорично відмовляються усувати перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням - сараєм та частиною двору. Посилаючись на вимоги чинного законодавства просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та повідомила, що встановлено металеву сітку десь приблизно 2005-2006 році, і з того часу вона просить відповідачів демонтувати металеву огорожу, оскільки вона їй перешкоджає користуватися спільним подвірям та сараями. Пояснення позивача в судовому засіданні були підтримані в її інтересах представником [PERSON], який в подальшому у судові засідання не з»явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Аналогічно проти заявлених вимог заперечував і відповідач [PERSON] Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON]\~в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в інтересах своїх довірителів відмовити в їх задоволенні доповнивши пояснення відповідачів тим, що позивач звернулась із позовом про усунення перешкод в користуванні майном, проте права власності на майно спірне у неї не має. Крім того з пояснень позивача вбачається, що спір фактично між сторонами з приводу перешкод в користуванні майном допоміжними приміщеннями триває з 2006 році, а тому просив застосувати строк позовної давності. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення; заслухавши пояснення сторін, доповнення до пояснень представників сторін; обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.12.1998 року на праві спільної сумісної власності з [PERSON] (а.с.6) та технічним паспортом на квартиру (будинок), що знаходиться у власності (а.с.7). Будинок № 25 по вул. Заньковецької в м. Чернівці, знаходиться на земельній ділянці на якій є ще також три сараї та гараж, що підтверджується схематичним планом земельної ділянки (а.с.10) та у відповідності до повідомлення Департаменту житлового - комунального господарства Чернівецької міської ради № Р-1389/0-03/01 від 08.06.2016 року, при огляді будинковолодіння встановлено, що на території знаходиться три сараї. Зі слів мешканців будинку № 25 на вулиці М.Заньковецької даними сараями користуються власники будинку № 25 «А»; надати правовстановлюючі документи на сараї власники зазначеного будинку категорично відмовилися. Крім наведеного, судом встановлено, що згідно рішення сесії Чернівецької міської ради від 14.04.2011р. №153, розподіл допоміжних приміщень між мешканцями будинків не входить до повноважень, які здійснює міська рада та її виконавчі органи в інтересах територіальної громади міста (а.с. 8), що узгоджується і з Правилами користування приміщеннями житлових будинків, де зазначено, що спори між мешканцями будинку, які виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розвязуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку (п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45 Про внесення змін до постанови КМУ від 08.10.1992р. № 572 з змінами і доповненнями). Згідно повідомлення Департаменту житлового - комунального господарства Чернівецької міської ради С-2230/103/01 від 15.09.2016 року при огляді будинковолодіння виявлено встановлення огорожі з металевої сітки, яка відокремлює частину подвіря загального користування біля багатоквартирного будинку №25 на вулиці [PERSON], а також побутове, будівельне сміття і складування мішків з сипучим матеріалом біля будинку № 25 «А» на вулиці [PERSON]. Перевірити правовстановлюючі документи на частину прибудинкової території, яка відокремлена огорожею не було можливо, так як [PERSON] не надав. Влаштування огорожі стало причиною виникнення конфлікту, недобросусідських відносин між мешканцями будинку № 25 і 25 «А» на вулиці [PERSON]. За результатами розгляду звернення вирішено направити листа в інспекцію з питань благоустрою при виконавчому комітеті міської ради стосовно перевірки санітарного стану прибудинкової території та законність розміщення малої архітектурної форми (огорожі) біля будинку № 25 «А» на вулиці [PERSON] (а.с.11). Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2008 року, яке набрало законної сили 25.04.2008 року, позов виконавчого комітету Шевченківської районної ради в м.Чернівці, Чернівецької міської ради, департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про знесення огорожі задоволено. Зобовязано [PERSON], [PERSON] знести самовільно встановлену огорожу з металевої сітки за адресою м. Чернівці вул. М.Заньковецької, 25 «А» (а.с.38). Відповідно до акта обстеження побутових умов інваліда Великої Вітчизняної війни другої групи складеного Чернівецькою спілкою ветеранів Великої Вітчизняної війни «Регіон Центр», відповідач [PERSON] проживає в тяжких умовах, ванна, кухня, туалетна кімната, комора не опалюються. Підтоплювало комору та кухню «лівньовими» водами, у звязку з чим він за власні кошти вимушено зробив ремонт даху, комори та будівлі (а.с.45). Витягом з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №479/11 від 08.06.2004 року «Про присвоєння поштових адрес, розділ будинковолодіння (делеговані повноваження), присвоєно поштову адресу вул. Заньковецької, 25 «А» (замість вул. Заньковецької, 25 ) житловому будинку літ. «Б» (квартира №8) загальною площею 47,80 кв.м., в тому числі житловою площею 34,10 кв.м., власниками якої є [PERSON], [PERSON] (а.с.52). За заявами відповідачів [PERSON], [PERSON], рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №58/2 від 06.02.2007 року «Про зняття будинків з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців» будинок за адресою м. Чернівці вул. М.Заньковецької, 25 «А» знято з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівці (а.с.49-51). Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON], [PERSON] належить на приватній спільній сумісній власності житловий будинок в м. Чернівці вул. Заньковецької, 25 «А», загальною площею 47,80 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., будинок літ. «Б» складається з двох житлових кімнат (а.с.53), що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.58). З повідомлення Шевченківського ВП ЧВП ГУНП України №13090 від 05.10.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] звертався з приводу неправомірних дій сусідів - громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], з якими правоохоронним органами було проведено профілактичну роботу по недопущенню та попередженню протиправної поведінки (а.с.55). Висновком за результатами розгляду матеріалів ЄО №10091, ЄО10135 від 15.06.2016 року встановлено, що 06.06.2016 року до Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області зверталися відповідач [PERSON], та громадянка [PERSON], оскільки відсутній склад кримінального правопорушення, а мають місце цивільно-правові питання, які вирішуються в судовому порядку (а.с.56). Крім того відповідач [PERSON] звертався за допомогою до Чернівецького міського голови [PERSON] з приводу проведення службового розслідування подій які мали місце 06.06.2016 року під час роботи комісії (а.с.57). Також судом встановлено, що 20.08.2008 року на адресу голови Шевченківської районної ради [PERSON] був підписаний лист опитування мешканців будинку №25 по вул. Заньковецької, які користуються двором за цією адресою і не заперечують проти встановлення огорожі у дворі ветерана інваліда 2 групи [PERSON] з металевої сітки, який мешкає в окремому будинку за №25 «А», зокрема даний лист підписаний крім відповідачів [PERSON], [PERSON], громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачем [PERSON], як мешканки квартири №7 даного будинку та яка не заперечувала проти встановлення огорожі з металевої сітки відповідачем (а.с.27), що також підтверджується повідомленням №146 від 21.08.2008 року Голови Чернівецької міської організації ветеранів України [PERSON] на адресу Голови Шевченківської районної у місті Чернівці ради [PERSON] (а.с.78). Із заяв відповідача [PERSON] про надання дозволу на ремонт, реконструкцію даху, благоустрій території, фасадної частини, підїзду та сходів за адресою м. Чернівці вул. Заньковецької, 25 сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Вайнзор - не заперечували та надали дозвіл (а.с.74), а також на прохання відповідача [PERSON] встановити огорожу з метою охорони помешкання та саду, [PERSON] не заперечував та надав дозвіл (а.с.80). З довідки ПП «Регіон-Центр» №1910 від 05.04.2017 року, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Відповідно до повідомлення Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №1178 від 23.05.2006 року, згідно з рішення Чернівецького МВК за №512 від 26.06.1953 року , за домоволодінням №25-25 «А» по вул. Заньковецької в м. Чернівці зареєстровано земельну ділянку площею 935 м.кв, в тому числі площа земельної ділянки житлового будинку №25 «А» складає 183 м.кв. та згідно з рішенням Чернівецького МВК за №479/11 від 08.06.2004 року будинковолодіння №25-25 «А» по вул. Заньковецької, в м. Чернівці визнано неподільним. [PERSON] та [PERSON] відповідно до угоди дарування від 03.01.2013 року подарували з метою покращення умов благоустрою інваліду ІІ групи ВВ війни [PERSON] нерухоме майно сарай за адресою: м. Чернівці вул. Заньковецької, 25 «А». Вищенаведені досліджені судом докази в своїх сукупності узгоджуються і з показами свідків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом сторін по справі, і він памятає, що металева сітка знаходиться тривалий період часу, а до металевої сітки стояла деревяна огорожа, яка погнила і її замінили металевою сіткою і він надавав згоду на встановлення металевої огорожі відповідачами. Аналогічні пояснення надали і свідки [PERSON] [PERSON] Свідок [PERSON] суду під присягою пояснив, що він працює завідуючим відділом по роботі з ветеранами Шевченківської районної ветеранської організації м. Чернівці. В червні 2016 року відповідач [PERSON] звертався до них з приводу захисту від незаконних посягань сусідів його майна, з приводу чого вони звернулися до міської ради. З відповіді першого заступника директора департаменту житлово-комунального господарства міської ради [PERSON] вбачається, що рішенням міськвиконкому №58/2 від 06.02.2007 року житловий будинок №25 «А»по вул. Заньковецькій знятий з балансу житлового фонду комунальної власності разом з допоміжними приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами і передано у власність власникам квартир цього будинку, тобто [PERSON] тО.Д., [PERSON] Право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб відповідно до ст. 316 ч.1\~ ЦК України. У відповідності до\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ч.1, 2 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 321 ч. 1\~ ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті першій Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Найбільш ефективним і поширеним способом відновлення порушених прав та законних інтересів власника є судовий захист. Судовий захист права власності у порядку цивільного судочинства здійснюється за вимогами, серед яких: про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном; про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням прав власника; про визнання недійсними договорів та про визнання договорів дійсними - у випадках, передбачених\~ЦК. Вимогами ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Вказане вище узгоджується і з правовими позиціями ВСУ; так в постанові від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16) Верховний Суд України зазначив, що згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності з ч.3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З врахуванням наведеної норми закону, судом звертається увага, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2008 року, яке набрало законної сили 25.04.2008 року, позовні вимоги виконавчого комітету Шевченківської районної ради в м. Чернівці, Чернівецької міської ради, Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про знесення огорожі було задоволено та зобовязано [PERSON], [PERSON] знести самовільно встановлену огорожу з металевої сітки за адресою м. Чернівці вул. М.Заньковецької, 25 «А» (а.с.38). Вказане рішення суду не було виконано, оскільки позивач [PERSON] С,О. та інші співвласники буджинковолодіння за вказаною адресою надали 20.08.2008 року згоду на встановлення металевої огорожі (а.с.77, 80) та на благоустрій території (а.с.79). Даного в засіданні не заперечувалося і самою позивачкою. Вимоги позивача [PERSON] заявлені в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самовільно встановленої огорожі фактично ототожнюють вимоги, за якими фактично в квітні 2008 року було вже прийнято судове рішення. Крім наведеного, при з»ясуванні обставин відносно заявлених позовних вимог було установлено в засіданні і підтверджено позивачем [PERSON], що вона про порушення своїх прав відносно , як допоміжних приміщень (сараю під літерою В.Г.Е та огородженої частини двору за адресою м. Чернівці вул. Заньковецька, 25 м. Чернівці відповідачами дізналася ще в серпні 2008 року, проте за захистом своїх прав звернулася до суду лише 25.10.2016 року. В судовому засіданні відповідачами і в їх інтересах представником було заявлено клопотання про застосування позовної давності відносно заявлених вимог. У відповідності до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 ЦК України передбачено, що\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Встановлено, що позивач є інвалідом 1 групи довічно (а.с.9), а тому, відповідно до п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~вона підлягає звільненню від сплати судового збору. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог по суті позивачу [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed