Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2007 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON]. Від даного шлюбу у подружжя є донька - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося. Систематичні непорозуміння погіршили взаємовідносини між сторонами та дуже погано впливають на позивача, а також на спільну дитину. В наслідок цього позивач разом з донькою на початку березня 2014 року переїхала жити з с. Тисаашвань до її батьків у м. Чоп. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. З питання щодо виховання спільної дитини спору немає, оскільки відповідач, не заперечує проти того щоби дитина проживала разом з позивачем по місцю її проживання в м. Чоп і по цьому питанню у сторін є домовленість. З часу розірвання сімейних стосунків відповідач надає деяку матеріальну допомогу на утримання дитини, але позивач вважає, що така допомога має бути систематичною та носити обов'язковий характер. Відповідач [PERSON] має мінливий заробіток, отримує заробітну платню, а відтак, спроможний і повинен утримувати спільну дитину. Тому, просить суд, визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень на місяць, до досягненню дитиною повноліття. На підставі наведеного позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 14 липня 2007 року у Виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області, актовий запис №32; призначити і стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. на місяць, по досягненню дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову; стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача судові витрати пов'язані з розглядом справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надійшла заяви від позивач про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Служба у справах дітей, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської районної державної адміністрації в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого 14 липня 2007 року виконавчим комітетом Чопської міської ради, 14 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 12.01.2009 року виданого виконавчим комітетом Тисаашванської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області - [INFO]. народилась [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 02, серія [NUMBER], батьком записаний [PERSON] Згідно довідки ЖКГ «Тиса» від 23.05.2014 р. №955 встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON] та донькою [PERSON]. Згідно довідки Тисаашванської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.05.2014 р. №231/02-30 [PERSON] має наступний склад сім`ї: донька - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років з 01.01.2014 - 31.12.2014 р. становить 1032 грн. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, визнання позовних вимог відповідачем, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Окрім цього беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, оцінюючи надані докази, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved