Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , у якому просить витребувати у [PERSON] на її користь квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,7 кв. м, в тому числі житловою 16,4 кв. м.; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,7 кв. м, в тому числі житловою 16,4 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 30.10.2007 року вона набула право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,7 кв. м, в тому числі житловою 16,4 кв.м., на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, Білецькою H.A. і зареєстрованого в реєстрі за №11452. Також, на її ім`я була проведена державна реєстрація права власності на квартиру. Згідно з даним договором, дарувальником вказаної квартири виступала її дочка - [PERSON] 16 серпня 2013 року заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області даний договір дарування було визнано недійсним. На підставі цього рішення, [PERSON] провела державну реєстрацію права власності на квартиру на своє ім`я. В подальшому, 11 вересня 2015 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, Береш Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2773. Згідно з умовами даного договору, спірна квартира перейшла у власність відповідачки, [PERSON] В той же день, на ім`я відповідачки була проведена державна реєстрація права власності на квартиру. У серпні 2016 року [PERSON] дізналась про те, що власником спірної квартири, яка належала їй, стала відповідачка. У зв`язку із цим, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності на квартиру. Під час розгляду даної справи позивач дізналась про існування заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2013 року та у вересні 2016 року оскаржила його. 10 серпня 2016 року Апеляційним судом Тернопільської області ухвалено рішення про скасування вказаного заочного рішення. Крім цього, зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2017 року її позов до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності на квартиру було задоволено. Витребувано з незаконного володіння [PERSON] спірну квартиру та скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] . На підставі цього рішення у березні 2018 року за [PERSON] проведено державну реєстрацію речових прав (права власності) на квартиру. Однак, 17 квітня 2018 року зазначене заочне рішення було скасоване постановою апеляційного суду Тернопільської області внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права. У травні 2018 року відповідачка, [PERSON] знову зареєструвала право власності на спірну квартиру за собою. Враховуючи наведені обставини просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, подав суду відзив на позов, згідно якого зазначив, що договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) № 2773 від 11.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., був дійсним та укладений у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] набуте правомірно у встановлений законом спосіб. [PERSON] є добросовісним набувачем і володіння її спірним майном на момент пред`явлення позову є законним. Підставою державної реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] був дублікат договору дарування серії ВРХ 052573 від 13 серпня 2012 року, видний приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. за реєстром № 4149, а не саме рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.10.2017 року у справі № 607/10070/16-ц. 23.05.2018 року, державним реєстратором Тернопільської міської ради Сагайдак І.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 41237654 від 23.05. 2018 року). Підставою державної реєстрації був Договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] № 2773 від 11.09. 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. та постанова Апеляційного суду Тернопільської області від 17.04.2018 року. Враховуючи вищенаведене вважає, що позов до задоволення не підлягає. [PERSON] в судове засідання не з`явилася та про причину неявки суд не повідомила, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] , яка є дочкою позивачки [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 03 жовтня 2003 року за № 4-3024 та зареєстрованого в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 10 жовтня 2003 року №27066. 13 жовтня 2007 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] , про що було укладено договір дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, Білецькою H.A. і зареєстрованого в реєстрі за №11452. (Дублікат договору дарування серії ВРХ 052573 від 13 серпня 2012 року, видний приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Біленькою Н.А., за реєстром № 4149). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2013 року у цивільній справі № 607/7986/13-ц за позовом Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання недійним договору дарування квартири. 11 вересня 2015 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі - продажу за яким продала останній квартиру [ADDRESS] , про що внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №11137202 від 11 вересня 2015 року. Пунктом 2 зазначеного правочину визначено, що квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 2013 року та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2013 року. 10 серпня 2017 року апеляційним судом Тернопільської області рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2013 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири. Рішення апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення, тобто з 10 серпня 2017 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2017 року у цивільній справі № 607/10070/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності на квартиру, позов задоволено. Ухвалено витребувати з незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 17 квітня 2018 року зазначене рішення суду від 09 жовтня 2017 року було скасоване постановою апеляційного суду Тернопільської області. Згідно наявної при матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №129594188 від 03.07.2018 року, 18 травня 2018 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності, квартира [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності зазначено: договір купівлі-продажу №2773, посвідчений 11.09.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., постанова апеляційного суду Тернопільської області від 17.04.2018 року у справі №607/10070/16-ц. Відповідно до положень статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення статті 388 ЦК України, застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, Верховного Суду від 19 лютого 2018 року у справі № 545/696/16-ц (провадження № 61-7878св18). Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Зазначена позиція викладена Верховним Судом у своїх постановах від 06 червня 2018 року у справі № 457/1258/14-ц (провадження № 61-5030св18), від 27 червня 2018 року у справі № 344/9922/15-ц (провадження № 61-24656св18), від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-ц (провадження № 61-16872св18). Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , вибула з власності позивача на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2013 року, яке в подальшому було скасоване рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року, поза її волею. В подальшому 11 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири. Таким чином, суд вважає, що позивач має право витребувати зазначене спірне майно від добросовісного набувача, згідно вимог ст..388 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом витребування з її незаконного володіння квартири [ADDRESS] та скасування її державної реєстрації за [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved