Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 березня 2016 року помер [PERSON], батько позивача. Ще за час життя, батько позивача склав заповіт, за яким все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповідав його дочки - [PERSON], [INFO]. 14 квітня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON], для оформлення документів про спадщину, та дізналася, що на вищезазначену квартиру було накладено арешт. Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 57915402 від 22 квітня 2016 року на 1/3 частину квартири що розташовано за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], було накладено арешт на підставі постанови, АА № 255342, 28 січня 2005 року, Другим відділом ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, виконавець [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 1663072). Вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 січня 2005 року була винесена судовим виконавцем на підставі в/л № 2-829 видане Суворовським районним судом м. Одеси, в зв'язку з прийнятим рішенням про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON]. Листом № 9011/2 від 11 травня 2016 року заступник начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби [PERSON] повідомив, що виконавче провадження по цій справі знищено за строком давності. Наявність арешту та заборони відчуження вищевказаної квартири унеможливлює володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, перешкоджає позивачу оформити право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №444368 від 02 березня 2016 року, запис №2372. Відповідно до заповіту від 19 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1215, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів свої дочці [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V- ЖД №352738 від 05 червня 1992 року, запис №515. Згідно із свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2002 року, виданого на підставі розпорядження від 04 грудня 2002 року за №170614, зареєстровано і записано в реєстраційну книгу за № 6-12616, квартира [ADDRESS] належить на праві загальної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Відповідно довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрації) у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] (основний), [PERSON] (дочка), [PERSON] (чоловік). 14 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса для оформлення документів про спадщину та дізналася, що на вищезазначену квартиру було накладено арешт. Згідно з відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 57915402, від 22 квітня 2016 року на 1/3 частину квартири що розташовано за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], було накладено арешт на підставі постанови, аа № 255342, 28 січня 2005 року, Другим відділом ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, виконавець [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 1663072). Вказана постанова про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження від 28 січня 2005 року була винесена судовим виконавцем на підставі в/л № 2-829, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, в зв'язку з прийнятим рішенням про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON]. Листом № 9011/2 від 11 травня 2016 року заступник начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби [PERSON] повідомив, що виконавче провадження по цій справі знищено за строком давності. Наявність арешту та заборони на відчуження вищевказаної квартири, унеможливлює володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, перешкоджає [PERSON] оформити право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Відповідно до\~\~ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити з-під арешту, зняти заборону на відчуження 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належіть на праві власності [PERSON], померлому 01 березня 2016 р. (Реєстраційний номера обтяження: 1663072), накладений Постановою державного виконавця відділу ДВС Малиновського районного управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 255342 від 28.01.2005 р.

Outcome: approved