Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, який поданий в останній редакції від 15.09.2021 року, в якому просить суд, розтлумачити зміст заповіту [PERSON] , посвідченого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 03.04.2001 року, таким чином, що волевиявлення [PERSON] , померлого [INFO] , при вчиненні заповіту було спрямовано на те, що він заповів право на земельну частку (пай) в землях КСП ім. Т.Г. Шевченка, розміром 7,6 га. в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД №0171906, саме [PERSON] , померлому [INFO] та визнати за нею, як спадкоємицею померлого [PERSON] , право власності по праву спадкування за законом на право на вказану земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , померлому [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на підставі належного йому сертифікату на право на земельну частку (пай) в землях КСП ім. Т.Г. Шевченка, розміром 7,6 га умовних кадастрових гектарах. При житті [PERSON] залишив заповіт від 03.04.2001 року, посвідчений Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, відповідно до якого заповідав все своє майно своєму сину і її чоловіку - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і на підставі його заяви відкрито спадкову справу №224/2001. Однак, оформити спадкове майно на своє ім`я [PERSON] не встиг, так як [INFO] помер. Відповідно позивачка, як дружина померлого [PERSON] та його донька [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. Вона звернулась до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Донька померлого не має наміру приймати спадщину після смерті батька, з відповідною заявою не зверталась. Між тим державним нотаріусом 27.10.2020 року прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва на право власності на спадщину, в зв`язку з тим, що в спадковій справі №224/2001 відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між померлим [PERSON] та померлим [PERSON] як батьком та сином. Зазначила в позові, що в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька не вказані, так як актовий запис про народження [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В графі мати зазначено [PERSON] , вказаний запис про батька [PERSON] відсутній у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. Враховуючи, вимоги діючого законодавства вона не має права на звернення до суду з відповідною заявою щодо встановлення родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] . Тому просить розтлумачити заповіт [PERSON] на користь її чоловіка, так як він мав намір залишити спадщину саме йому і при житті визнавав його сином, а також визнати за нею право власності на вказане право, так як вона його успадкувала після смерті чоловіка, подавши в установлені строки заяву про прийняття спадщини. 14.09.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача Роздільнянської міської ради, в якому вони не заперечували проти задоволення позову [PERSON] (а.с.35) В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Чернега В.М. не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с.58) Представник відповідача Роздільнянської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.37) Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати у її відсутність. (а.с.59) В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.05.2001 року Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №6.(а.с.11) При житті [PERSON] склав заповіт від 03.04.2001 року, посвідчений Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, яким все своє майно заповів своєму сину [PERSON] . Так після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі у вигляді права на\~земельну часту\~(пай),\~ яка перебувала\~ в колективній\~власності КСП ім.\~Т.Г.\~Шевченка,\~належна йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД №0171906, виданого Роздільнянською\~районною державною\~адміністрацією Одеської\~області 14.02.1997\~року. [PERSON] після смерті [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, про що було заведено спадкову справу №224/2001. Однак при житті не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину і оформити спадкові права. Так [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.09.2019 року Роздільнянським відділом РАГС МРУЮ в Одеській області, актовий запис №563.(а.с.10) При житті [PERSON] заповіту не залишив, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим на підставі актового запису про одруження №21 від 17.10.1984 року та донька - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису №21 від 17.10.1984 року. Позивачка [PERSON] після смерті чоловіка подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу Приморською державною нотаріальною конторою за №104/2019. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва на право власності на спадщину, винесеною державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 27.10.2020, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як заповіт [PERSON] склав на користь - сина [PERSON] , тоді як згідно наявного свідоцтва про народження [PERSON] відомості про його батька в актовому запису про народження відсутні, реєстрація народження проведена на підставі ст.135 ч.1 СК України. (а.с.14) Із наявного у справі свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Роздільнянським ЗАГСом на підставі актового запису про народження №34 від 08.12.1960 року, встановлено, що відомості про батька в актовому записі відсутні. (а.с.12) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Дані спірні правовідносини виникли та існували протягом дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року та Цивільного кодексу України в редакції 2004 року. Так спадкодавець [PERSON] помер в той час, коли в Україні діяв ЦК 1963 року, відповідно до даних правовідносин належить застосовувати норми щодо відкриття та прийняття спадщини цього кодексу. Так відповідно до ст.524 УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Так\~відповідно до статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину є подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Далі, спадкодавець [PERSON] помер в той час, коли в Україні вступив в дію ЦК України 2004 року, а тому в даному випадку також належить застосувати норми щодо спадкування саме цього кодексу. Так згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України, передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. КЦС ВС в постанові від 30.07.2020 у справі № 378/1160/15-ц вказав, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. ВС нагадав, що Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Тому тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Суд,\~ повно\~та всебічно\~з`ясувавши обставини\~справи,\~на які\~посилаються сторони,\~давши оцінку\~кожному аргументу,\~наведеному позивачем\~в позові,\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову\~виходячи з\~наступного. Так судом достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який при житті залишив заповіт від 03.04.2001 року, посвідчений Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, яким все своє майно заповів своєму сину [PERSON] . При житті [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а в підтвердження родинного зв`язку з померлим свідоцтво про його народження, в якому як встановлено судом відомості про батька відсутні. Відтак родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку не підтверджується. Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, суд вважає, що виникла необхідність тлумачення змісту заповіту, так як має нечітке виявлення волі заповідачем. Суд вважає, що виходячи зі змісту заповіту дійсним наміром заповідача, було заповісти все належне йому майно саме [PERSON] , якого він вважав своїм сином. При житті [PERSON] у встановленому законом порядку відповідно до ст.549 ЦК України прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, на підставі якої було заведено спадкову справу №224/2001. Спадщина відкрилась на все належне померлому майно і в тому числі у вигляді права на\~ земельну частку \~(пай),\~ яка перебувала\~в колективній\~власності КСП ім.\~Т.Г.\~Шевченка,\~яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД №0171906, виданого Роздільнянською\~районною державною\~адміністрацією Одеської\~області 14.02.1997\~року. Однак при житті [PERSON] не встиг оформити спадкові права та помер. Між тим, виникнення у спадкоємця прав на спадщину, які пов`язуються з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його реєстрації. Так [PERSON] заповіту після смерті не залишив, а тому має місце спадкування за законом. В установленому законом порядку відповідно до ст.1261 ЦК України спадщину прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги по закону, подавши заяву про прийняття спадщини до Приморської державної нотаріальної контори, на підставі якої відкрито спадкову справу №104/2019. Суд вважає,\~що позивачка\~вище наведеними\~по справі\~доказами підтвердила,\~що вона\~як дружина\~померлого,\~є спадкоємицею\~першої черги\~по закону\~після його\~смерті,\~у встановленому\~законом порядку\~прийняла спадщину,\~а тому\~за нею\~належить визнати\~право власності\~\~по праву\~спадкування\~за\~законом на\~право\~на\~земельну частку\~\~(пай),\~\~яка перебувала\~\~в колективній\~\~власності колективного\~\~сільськогосподарського підприємства\~ім.\~Т.Г.\~Шевченка,\~\~розміром 7,6\~\~гектарів в\~\~умовних кадастрових\~гектарах,\~\~яку прийняв\~\~в порядку\~спадкування\~за\~ заповітом\~померлий\~ [INFO] \~ [PERSON] ,\~\~після смерті\~\~ [PERSON] ,\~померлого\~ [INFO] ,\~яка\~належала\~останньому на\~підставі\~сертифікату\~на право\~на\~земельну\~частку (пай)\~Серії\~ОД\~№0171906,\~\~виданого Роздільнянською\~\~районною державною\~\~адміністрацією Одеської\~області\~14.02.1997\~року. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved