Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її ім'я було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 04.07.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Української сільської ради. 16 жовтня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті батька відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі і на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину і вступила у володіння зазначеним спадковим майном, так як після смерті [PERSON] доглядала за її будинком та земельною ділянкою, але у визначений законом строк не звернулась до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. На даний час коли звернулась до нотаріальної контори, їй було відмовлено, так як у неї відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Що належав спадкодавцю Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Української сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], що належала їй на підставі сертифікату [NUMBER] від 04.07.1996 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21.08.1997 року (а.с.10.). Згідно копії заповіту від 16 жовтня 1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 18.11.2000 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.15). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується довідкою Української сільської ради від 22.09.2017 року, згідно якої [PERSON] згідно схеми поділу земельних часток - паїв присвоєно номер паюю 228 (а.с.13). Довідкою Української сільської ради від 20.09.2017 року підтверджується той факт, що [PERSON] здійснила поховання [PERSON], відбувала ритуальні заходи, здійснювала догляд за житловим будинком та надвірними будівлями (а.с.9). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 29.09.2017 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату [NUMBER] від 21.08.1996 року, що належала [PERSON] станом на 19.07.1997 року становила 34 807, 11 грн. (а.с.30). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 09 вересня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 04.07.1996 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.17). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 28.09.2017 року (а.с.26). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Спадкодавець [PERSON] померла у 1997 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що [PERSON] після смерті [PERSON] поховала її та фактично вступила в управління спадковим майном, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть їй можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку після її смерті, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] Розглядаючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 1997 році, тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що хоча спадкодавець і померла в 1997 році, тобто спадщина після її смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України, але вважаючи на ту обставину, що за цей період спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців, то судом до даних правовідносин у відповідності до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, застосовуються положення книги шостої Цивільного кодексу України. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю за життя згідно сертифікату [NUMBER]. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай), дане право було нею було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved