Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання від 18.04.2003 року, укладений між нею та [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] неналежно виконує свої обов'язки за договором довічного утримання, а саме: з травня 2011 року почав зловживати спиртними напоями, перестав сплачувати комунальні послуги, у звязку з чим утворилися борги, була змушена укласти договори реструктуризації боргів та сплачувати борги самостійно. Крім того, вона має низку хвороб, в період з 25.08.2016 року по 07.09.2016 року перебувала на лікуванні в клініці Запорізького державного медичного університету. Відповідач жодного разу не відвідував її, ліки. не купував, тобто не надає будь-яку допомогу, не забезпечує її харчуванням та одягом. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов з викладених в ньому підстав, просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заява про розгляд справи за його відсутності, заперечення проти позову від нього не надходили. Причину неявки не повідомив. Представник третьої особи теж у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За згодою позивача та її представника у відповідності з вимогами ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, доводи її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 18.04. 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за N 3-694 (а. с. 8). Згідно умов даного договору, а саме п.1 [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй 1/3 частину жилого будинку, що знаходиться в м. Запоріжжі, вул. Солідарності, буд. 39 «а» з відповідною частиною побутових та господарчих будівель та споруд. В свою чергу, [PERSON], відповідно п.п. 4, 5 зазначеного договору, зобов'язався довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігати в його безкоштовному довічному користуванні повністю зазначену частину будинку. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхіднї допомоги) визначена сторонами в розмірі 60 грн. на місяць. Відповідно до запису приватного нотаріуса Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 3-694, 1/3 частина вищезазначеного жилого будинку перейшла від [PERSON] до [PERSON] з 18.04.2003 року на підставі договору довічного утримання (а.с. 7).. За змістом ст. ст. 744, 755 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Допитана в якості свідка [PERSON] надала суду пояснення, що вона є дружиною рідного брата [PERSON], знає її впродовж 44 років. Їй відомо про те, що ще у 2003 році між [PERSON] та її сином [PERSON] був укладений договір довічного утримання, обовязки по цьому договору [PERSON] не виконує. Він зловживає спиртними напоями, ніде не працює, ніякої допомоги матері не надає, харчуванням та одягом її не забезпечує. Коли мати знаходилась на лікуванні в лікарні, жодного разу її не відвідував. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] являється її подругою, знає її впродовж 25 років, часто ходи до неї в гості. Про наявність договору довічного утримання між [PERSON] та її сином [PERSON] їй відомо. [PERSON] ніколи не виконував обовязки за цим договором, він пиячить, влаштовує сварки, харчуванням та одягом мати не забезпечує, комунальні послуги не сплачує. Вона, свідок, приносила позивачу продукти харчування. Свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення та пояснила, що вона доводиться дочкою позивача [PERSON], а [PERSON] відповідно сестрою. Брат не тільки не надає матері будь-яку допомогу, але і виносить з будинку речі. У 2005 році мати перенесла операцію за онкологічним захворюванням, ніякої участи в лікуванні матері [PERSON] не приймав, її жодного разу не відвідував в лікарні, продукти харчування не купував. У кінці серпня 2016 року вимушена забрати мати до себе. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від утримання позивача, забезпечення її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, тобто не виконує взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, укладеного з [PERSON], є підстава для його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved