Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано 23.11.2010 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , на утримання якого на підставі постанови судді Придніпровського місцевого суду м. Черкаси від 01.03.2002 року відповідач сплачував аліменти до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18.02.2001 року і до повноліття дитини. На даний час їхній повнолітній син [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Він є студентом 1 курсу денної форми навчання в Черкаському державному бізнес - коледжі, вищому навчальному закладі І-ІІ рівнів акредитації за спеціальністю «комп`ютерна інженерія». Термін навчання 2 роки 10 місяців, починаючи з 01.09.2018 року. Незважаючи на те, що син навчається за рахунок коштів державного замовлення, він потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі, влаштуватися на роботу не може, а тому зараз син - студент перебуває повністю на її утриманні. Зазначає, що, хоча вона і працює, однак її заробітна плата мінімальна і самостійно утримувати студента їй важко. Відповідач по справі може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки є працездатним, має дохід, який є прихованим, інших дітей не має та аліменти більше нікому не сплачує. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) щомісячно з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не довше досягнення сином двадцяти трирічного віку, а саме - до [INFO] . Ухвалою суду від 29.03.2019 прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до початку надала заяву від 24.07.2019, в якій просила проводити розгляд без її участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, до початку судового засідання надав заяву від 24.07.2019, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відзив на позов поданий не був. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.11.2010 року (свідоцтво серії [NUMBER] від 29.08.2012). Від даного шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON] , на утримання якого на підставі постанови судді Придніпровського місцевого суду м. Черкаси від 01.03.2002 року відповідач сплачував аліменти до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18.02.2001 року і до повноліття дитини. Відповідно до довідки № 87 від 18.02.2019 [PERSON] навчається на денній формі навчання в Черкаському державному бізнес-коледжі, вищому навчальному закладі І-ІІ рівнів акредитації за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на І курсі за рахунок державного (регіонального) замовлення. За даними довідки № 2034 від 03.05.2017, виданої КП «Придніпровська СУБ» та акту про фактичне проживання особи від 25.02.2019, засвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Богданівський», позивач [PERSON] постійно проживає та зареєстрована разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який перебуває на її утриманні. Відповідачем не були спростовані доводи позивача, зазначені у позовній заяві, про те, що самостійно він не може матеріально забезпечити належне існування та навчання сина, враховуючи, що він навчається на денній формі навчання та влаштуватись на роботу не має можливості з-за графіку навчального курсу, доходів не має. За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України). Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення сином 23-х років. Разом з тим, суд зауважує, що ст. 200 СК України передбачено визначення розміру аліментів двома способами: у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій формі. Статтею 201 СК України не передбачено можливість застосування до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, положень ч. 2 ст.182 СК України, яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, системний аналіз положень ст.ст.182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального розміру в грошовому еквіваленті, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто, фізичних осіб, які не досягли повноліття (ст. 6 СК України). При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Свій обов`язок по утриманню повнолітнього сина відповідач [PERSON] визнає та згоден сплачувати аліменти на його утримання у заявленому в позовній заяві розмірі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом. При визначенні розміру аліментних платежів, суд враховує обставини щодо розміру доходів позивача та необхідність в матеріальному забезпеченні батьками повнолітнього сина. При цьому, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним і отримує щомісячний дохід. Стосовно періоду, протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Отже, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду (28 лютого 2019 року) і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: approved