Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 липня 2016 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Степна, б. 4 та право власності на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року в розмірі 1377 грн. 94 коп., мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 2 (2011-2015 рік) виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Степна, б. 4, що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.12.2016 року за № 1102, і довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.06.2017 року за № 796. Крім цього [PERSON] належало право на недоотриману пенсію за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року в розмірі 1377 грн. 94 коп., що підтверджено довідкою наданою начальником Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 18.05.2017 року за № 1838/05. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 457733 від 12.07.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 10 липня 2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Степна, б. 4. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 01.02.2007 року, посвідченого секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 43, [PERSON] усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право заповіла [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.12.2016 року за № 1102, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до п. 3.1 розяснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 липня 2016 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Степна, б. 4 та на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року в розмірі 1377 грн. 94 коп. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved