Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.11.14, на свою користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду до її повноліття, а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась [INFO] року донька [PERSON]. Між тим, на даний час шлюб між ними було розірвано та вони із чоловіком шлюбних відносин не підтримують. В даний час донька перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, хоча працює та отримує заробітну плату, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмір 1/4 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судовому позивач заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову та необхідності виконання ним своїх батьківських обов»язків не заперечував, та запевнив суд у сплаті аліментів на утримання дитини в майбутньому. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 25.07.2003 року було укладено шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.06.2012 року було розірвано. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.12.2005 року [PERSON], [INFO], то її батькам записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.2). В судовому засіданні не заперечується та з пояснень сторін встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS], яка самостійно здійснює повністю її виховання та утримання. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює спеціалістом по комп»ютеній графіці в ДП «Кондитерська корпорація «Рошен», де отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою від 07.11.2013 року (а.с.3-4). Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і є законні підстави для їх задоволення з урахуванням потреб дитини, тому суд вважає за необхідне визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 вересня 2014 року, до досягнення [PERSON] повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, дані щодо отримуваної ним заробітної плати, та його пояснення надані в суді щодо можливості стягнення аліментів на утримання доньки. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини і не призведе до порушення прав відповідача. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved