Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , Відділ реєстрації фізичних осіб по Олександрівському району Департаменту реєстраційних послуг ЗМР про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що 23.04.2015 року між [PERSON] і [PERSON] , як покупцями, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець передав у власність покупців, а покупці прийняли у власність по 1/2 частині кожній квартиру [ADDRESS] . На теперішній час позивач позбавлена можливості вільно користуватися придбаною квартирою через те, що у зазначеній квартирі досі зареєстровані відповідачі, які не здійснили зняття та перереєстрацію свого місця проживання, у зв`язку з чим позивач вимушена захищати свої права у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.07.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, поважну причину неявки суду не повідомили, відзив не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Відділу реєстрації фізичних осіб по Олександрівському району Департаменту реєстраційних послуг ЗМР до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв не надав. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачі не з`явилися до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надали, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] , а останні прийняли в приватну спільну часткову власність, по 1/2 частці кожна, квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/8522 місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. При цьому, суд вважає, що відповідачі обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подали, в судове засідання не з`явилися і жодним чином позовні вимоги не спростували. Належних та допустимих доказів тому, що вони не втратили інтерес до спірної квартири, бажають там мешкати, але з поважних причин не можуть цього зробити, суду не надали. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved