Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» про скасування наказу Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №161-к від 15.05.2015р. про звільнення [PERSON] з посади лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії №1 Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги». Просить поновити її на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії №1 Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» з 16.05.2015р. та стягнути із Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.05.2015р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом №57к від 18.06.2013р. її перевели з Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги на роботу в Тернопільський міський комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду лікаря терапевта дільничного амбулаторії №1. 02.01.2014р. наказом №67к від 27.02.2014р. у зв'язку з перепрофілюванням посади її переведено на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії №1. 26.06.2014р. органом досудового розслідування їй було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 321 КК України. 27.06.2014 року стосовно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово (з 03.09.2014 року цей запобіжний захід змінено на особисте зобов'язання), що унеможливило виконання позивачем своїх функціональних обов'язків лікаря. Внутрішнім наказом по Тернопільському міському комунальному закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги» позивача відсторонено від посади до завершення досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді. Окрім цього, 11 вересня 2014 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно позивача застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади лікаря загальної практики сімейної медицини. Термін дії ухвали слідчого судді про відсторонення від цієї посади закінчився 25 вересня 2014 року. 10 грудня 2014 року вироком Тернопільського міськрайонного суду по справі №607/19456/14-к затверджено укладену між [PERSON] та прокурором у кримінальному провадженні №12014210010003025 угоду про визнання винуватості. Зазначеним вироком суду [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.321, ч.3 ст.358 КК України, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням 3 років іспитового строку. Вирок набрав законної сили 11.01.2015 року. Так як вироком суду позивача було звільнено від відбування покарання, а також те, що до неї не було застосовано додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позивач 20 січня 2015 року звернулась із заявою на ім'я головного лікаря Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги» про скасування наказу про відсторонення її від посади та поновлення на посаді лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії № 1. 20.01.2015 року на особистому прийомі у головного лікаря Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги» [PERSON], останній наказав позивачу приступити до виконання своїх функціональних обов'язків лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії №1 з 21.01.2015 року. Таким чином, з 21.01.2015 року позивач продовжила працювати на посаді лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії № 1 Тернопільського міського комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги». Проте, 15.05.2015 року наказом № 161-к позивача було звільнено з роботи за ст.ст. 40, 41, 44 КЗпП України. Вважає своє звільнення з роботи незаконним, а наказ № 161-к від 15.05.2015 року «Про звільнення [PERSON]П.» таким, що підлягає скасуванню, так як наказ про звільнення не містить конкретної та чіткої підстави для звільнення з посиланням на відповідний пункт статті КЗпП України. Також підставою для звільнення не може бути вирок суду, так як така підстава не передбачена законодавством про працю, а вирок суду не передбачав заборону їй займатись лікарською діяльністю. Обгрунтування звільнення суспільним резонансом вчиненого злочину також не передбачена жодним нормативним актом. Тому вважає, що її трудові права є порушені, наказ про звільнення слід скасувати, її поновити на роботі та стягнути із роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала суду письмове заперечення та усні пояснення, суть яких зводиться до наступного. Лікар [PERSON] мала безпосередній доступ до виписки рецептів для отримання сильнодіючих лікарських засобів, які можуть використовуватись наркотично залежними особами не для лікувальних цілей. Тобто, є реальна можливість вчинення лікарем [PERSON] повторного злочину. При винесенні вироку, суд не взяв до уваги цей факт. Крім того, багато пацієнтів, які проживають на дільниці, що обслуговується лікарем [PERSON], дізнавшись із засобів масової інформації про вчинення позивачем кримінально переслідуваного діяння, відмовляються від проходження обстежень та лікування у такого лікаря, що відповідно супроводжується додатковим навантаженням для інших лікарів. Також звертає увагу на те, що лікар [PERSON], яка протягом 2013-2014 pp.. регулярно здійснювала протиправні дії з корисливих мотивів, які кваліфіковані судом як тяжкий злочин, зокрема щодо виписки рецептурних бланків ф-1 на сильнодіючі лікарські засоби не за медичними показами, сприяла їх незаконному обігу, що суперечить цілям і завданням діяльності медичних працівників. Оскільки, позивач своїми незаконними корисливими діями «кинула негативну тінь» на всіх інших медичних працівників, підірвала довіру людей до медицини в цілому, було скликано збори Ради трудового колективу, який функціонує в закладі, де обговорювалось питання стосовно подальшого перебування [PERSON] на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря. Присутні на зборах медичні працівники категорично висловились про те, що оскільки лікар здійснила важкий злочин як по відношенню до пацієнтів, так і по відношенню до колег-медиків, своїми винними діями створила негативний імідж як для свого колективу, так і для медичної громадськості міста, крім того, сприяла поширенню наркоманії, що унеможливлює подальше перебування вказаної особи на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря. Рішення зборів, яке було оформлено протоколом, передано головному лікарю носить рекомендаційний характер. Розглянувши клопотання членів Ради трудового колективу, у звязку із значним суспільним резонансом, а також зверненнями самих пацієнтів, адміністрацією закладу було прийнято рішення про звільнення з посади лікаря загальної практики-сімейного лікаря [PERSON]

Outcome: approved