Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з 23.10.2008 перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя не склалося, через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння у подружньому житті. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільний побут, та не підтримують шлюбні стосунки, починаючи з 2018 року, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2020 провадження у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити та розгляд даної справи проводити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розгляд даної справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим, поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 29.10.2008, що був зареєстрований у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що було складено актовий запис № 2129. За час перебування у шлюбі у подружжя народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача вбачається, що сім`я фактично розпалась через протилежність характерів, різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні з 2018 року. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони категорично наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved