Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 27.07.2005р. по 19.06.2008р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Вона бажає повезти дитину за кордон на відпочинок з метою розширення її кругозору, але не може отримати згоду на це відповідача. У зв'язку з чим просила надати дозвіл [PERSON], [INFO]., на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матір'ю [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON], строком на 3 роки з дня набуття рішенням чинності і до грудня 2019р. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, до початку судового засідання надала заяву, у якій у повному обсязі підтримувала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивачки. 15 грудня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.13) [PERSON] народилась [INFO] року та її батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно копії довідки від 28.10.2014р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України (а.с.9) [PERSON], [INFO]., яка раніше проживала у м.Луганськ, перемістилась разом з [PERSON], [INFO] у м.Старобільськ Луганської області. На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, з метою повного захисту прав і інтересів малолітньої [PERSON], [INFO]., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання малолітній [PERSON] дозволу на виїзд за кордон. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою при поданні позову судового збору у розмірі 551,20грн., а також у вигляді сплачених позивачкою витрат на опублікування у пресі оголошення про судовий виклик відповідача у розмірі 420грн., а всього у розмірі 971,20грн.

Outcome: approved