Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 04.10.1999 року. Разом з нею в будинку зареєстрована відповідач, яка з жовтня 2018 року фактично не проживає в її житловому будинку та будь яких дій по його утриманню вона не здійснює. На теперішній час в будинку прописаний відповідач, але у зв`язку з матеріальними труднощами та оформленням соціальних виплат вона не може оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 04 жовтня 1999 року. (а.с.6). Згідно домової книги громадян [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.7-8). Згідно Акту- довідки від 29.10.2019 року №1505 виданої депутатом Михайлівської селищної ради Лукашенко С.І., було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , яка проживає в житловому будинку [ADDRESS] та встановлено, що онука [PERSON] , 1999 року народження, за вище вказаною адресою не проживає вже більше року. (а.с.9). Отже, з наданих доказів, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] , дійсно тривалий час, з жовтня 2018 року не проживає у житловому будинок [ADDRESS] . Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , так як в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі [PERSON] , не проживає з жовтня 2018 року. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved