Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 19 липня 1997 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають двоє дітей. Спочатку сімейне життя склалося добре, проте протягом останніх років між подружжям поступового погіршувалося відносини, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружні відносини припинилися з грудня 2020 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. На даний час сумісне проживання припинено, шлюб носить формальний характер. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач часто вчиняв сварки, через що виникали конфлікті ситуації. Посилаючись на положення ст.ст. 110, 112 СК України, просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 24 вересня 2021 року позивач надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений судом належним чином. 14 вересня 2021 року на електронну адресу суду направив заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, оскільки на даний час перебуває за кордоном, а також зазначив, що не заперечуває проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 898, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Від спільного шлюбу сторони мають двоє дітей, одна з яких є неповнолітньою - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 16). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Як вбачається зі змісту позовної заяви, з 01 грудня 2020 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved