Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 червня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням суду від 13.04.2012 р. між ними розірваний. Від шлюбу вони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу їх діти проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Вона самостійно піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, будь-якої підтримки від відповідача вона не отримувала і не отримує. Відповідач не цікавиться долею своїх дітей більше п'яти років, не навідується до них, не спілкується з ними, не проявляє інтересу до навчальних та життєвих успіхів дітей. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з нього судові витрати. В судовому засіданні, яке відбулось 02.08.2017 року, позивач надала пояснення аналогічні викладеним в позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надав. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилась, надавши висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Допитана в якості свідка [PERSON], яка є подругою позивача, зазначила, що з 2011 року вона почала спілкуватись з [PERSON], оскільки їхні діти ходили до однієї школи та на акробатику. Батько не водив дітей у школу, на акробатику, матеріально не забезпечував. Все було на [PERSON]. Знає про ситуацію, коли батько дітей не давав згоду [PERSON] на виїзд дітей. Фактично в житті дітей батька не існує. [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила що є матір'ю позивачки. Зазначила, що сім'я її доньки жила в більшості за їхній рахунок. Років зо три тому, батько дітей останній раз зводив до Макдональдса і після того жодного разу з ними не спілкувався. Онуку з днем народження він не поздоровляє. Взагалі не інтересується дітьми, матеріально їм не допомагає. Останній раз вона бачила зятя на випускному в дитячому садку у Віки. Був випадок, коли він дав нотаріальний дозвіл на виїзд дітей лише після того, як донька сплатила йому гроші в розмірі 1400 доларів США. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, з 03 червня 2000 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03 червня 2000 р. (а.с. 11). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2012 року шлюб між ними розірвано (а.с.13). Сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 2000 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2009 року (а.с.9,10). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утирання дітей (а.с. 12), однак згідно довідки Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.01.2017 р. № 31, заборгованість по аліментам за період з 23.08.2012 р. по 13.01.2017 р. складає 69466,96 грн. (а.с.23). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2017 р., позивачка при укладенні 30 травня 2017 року шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно характеристик з місць навчання дітей, мати приділяє велику увагу їх навчанню та вихованню, батько жодного разу не був у школі та не спілкувався з вчителями (а.с. 14,15). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради №8/22-1084 від 31.07.2017 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], в інтересах дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] щодо неповнолітнього [PERSON] [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO]. При цьому у висновку зазначається про те, що зі слів дітей, батько з ними майже не спілкується, життям та здоров'ям не цікавиться, з днем народження не вітає, подарунків не дарує, матеріальної допомоги не надає. У своєму поясненні, неповнолітній [PERSON], 2000 р.н., зазначив, що він не проти того, щоб його батька позбавили батьківських прав. Вказані факти також були підтверджені показами свідків. В службі у справах дітей [PERSON] надав письмове пояс\-нення про те, що він категорично проти позбавлення його батьківських прав та заперечив факт заборони виїзду дітей за кордон. Зі слів [PERSON], він любить своїх дітей та бажає з ними спілкуватися, але колишня дружина, [PERSON], перешкоджає його зустрічам з дітьми. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач, достеменно знаючи, що в суді на розгляді перебуває вказана цивільна справа про вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей, жодного разу не прибув до суду та не виявив цікавості з приводу перебігу розгляду справи, що невілює його пояснення, надані до служби у справах дітей. Таким чином, всі наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своїх дітей, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, не турбується про їх духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків. Тому, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved