Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна квартири № 62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, укладений 01.07.1998 року між [PERSON] діючим від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на Одеській товарній біржі від 01.07.1998 року за № 3404. А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62, що належала померлій 25.04.2016 року [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що договір купівлі - продажу був посвідчений з недодержанням вимог законодавства, а саме: на Одеській товарній біржі, представництвом в м. Ізмаїлі. В судове засідання [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 1998 року між [PERSON] діючим від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна за № 3404, згідно якого [PERSON] діючий від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 01.07.1998 року за № 3404. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 6 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володів та користувався придбаним майном. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, на даний час власник [PERSON] померла тому, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. Також, згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2017 року за № 28, власником квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62 є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 3404 від 01.07.1998 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстрі за № 67б/49 від 02.07.1998 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 447209 від 26.04.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 25 квітня 2016 року. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 08.06.1999 року зареєстрованого за № 2619, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй на праві особистої власності квартиру № 62, що находиться в м. Ізмаїлі по вул. Івана Франко, б. 22 заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено судом, 10 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, [PERSON] із заявою, якою відмовився від належної йому частки у спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 10.10.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 10 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна квартири № 62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, укладений 01.07.1998 року між [PERSON] діючим від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрований представництвом Одеської товарної біржи від 01.07.1998 року за № 3404 та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 25.04.2016 року право власності на квартиру розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Івана Франка, б. 22, кв. 62. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved