Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 жовтня 2016 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №221525. [PERSON] за життя 10 жовтня 2013 року було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] відповідно до якого, останній заповів усе своє майно [PERSON] Позивач просить суд зазначений заповіт визнати недійсним, з підстав передбачених ст.1257 ЦК України, тобто у зв»язку із відсутністю волі заповідача, оскільки у період перебування в шлюбі [PERSON] з [PERSON] останній перебував у пригніченому настрої, у нього були дипресії. Його дружина - [PERSON] вела аморальний спосіб життя та вчиняла психологічний тиск на [PERSON]. 22 листопада 2012 року [PERSON] проходив лікування з приводу травми руки внаслідок порізів нанесених при роботі із циркулярною пилою. Вважає, що [PERSON] використала безпорадний стан свого чоловіка [PERSON] та змусила останнього скласти заповіт на корить [PERSON] Також зазначила, що [PERSON] на момент складання заповіту, враховуючи його постійні суперечки із своєю дружиною [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задоволити. [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що її батько [PERSON] в момент складання заповіту не розумів значення своїх дій, заповіт складався без його волі, оскільки його дружина [PERSON] психологічно впливала на нього, змусивши скласти спірний заповіт. Також зазначила, що її батько [PERSON] під час складання ним спірного заповіту намагався покінчити життя самогубством, порізавши собі вени на руці, що свідчить про його хворобливий психічний стан. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просять суд відмовити у його задоволенні за недоведеністю та безпідставністю. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судовому засіданні щодо пред»явленого позову заперечила, вказавши що заповідач [PERSON] особисто у її присутності підписував та прочитав спірний заповіт, він відповідав його волі та волевиявлення його було вільним. Тавкож зазначила, що [PERSON] склав спірний заповіт у жовтні 2013 року, а тому до дня своєї смерті, тобто до 28 жовтня 2016 року він міг його скасувати або скласти новий у користь інших осіб, проте цього не зробив, що свідчить про його особисте волевиявлення щодо складеного спірного заповіту. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. \~ \~ \~ \~Як вбачається із заповіту, складеного 10 жовтня 2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належну йому на праві власності частину квартири №209, що знаходиться в будинку №18 по вул..Лесі Українки в місті Тернополі, а також все інше майно, яке буде належати йому на день його смерті, заповів [PERSON]. У тексті заповіту заповідач власноручно зазначив, що [PERSON] стверджує, що цей заповіт складено нотаріусом на його прохання із його слів, відповідає його волі, вголос прочитано ним та підписаний власноручно. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №221525, виданого 21 березня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 28 жовтня 2016 року помер [PERSON]. \~ \~ \~ \~Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.11.2012 року, виданої Тернопільським районним територіальним медичним об»єднанням, [PERSON] перебував на лікуванні у стаціонарі з 12.11.2012 року по 16.11.2012 року з приводу різаної рани правого ліктьового суглобу, венозна кровотеча. У ній зазначено, що травма руки отримана [PERSON] 12.11.2012 року відбулась внаслідок порізки дров на циркулярці, травмував він руку вдома. Доставлений попутнім транспортом з венозною кровотечою. Будучи допитаним в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] зазначили, що [PERSON] до часу своєї смерті розумів значення своїх дій, керував ними та свідомо виражав свою волю. Будь-які психічні захворювання у нього були відсутні, на момент складання спірного заповіту він розумів значення своїх дій та керував ними. Психічні захворювання, які б перешкоджали останньому вчинити заповіт у повному розумі заперечили. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінивши та дослідивши докази подані сторонами, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення заповіту [PERSON] 10 жовтня 2013 року не було вільним та не відповідало його волі. При цьому, суд відкидає підстави зазначені позивачем, з яких на його думку слід визнати спірний заповіт недійсним, а саме те, що [PERSON] не міг укласти спірний заповіт внаслідок свого хворобливого фізичного чи психічного стану, оскільки доказів щодо наведеної обставини позивачем суду не надано. Крім цього, не надано суду доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] в момент вчинення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, як зазначено про це позивачем у позовній заяві. Також суд зазначає, що як вбачається із зазначеної виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.11.2012 року, нею не підтверджується наявність у [PERSON] психічного чи загального захворювання в момент вчинення заповіту, внаслідок якого заповідач не міг виражати свою волю чи підписати заповіт власноручно, оскільки останній травмував праву руку 12.11.2012 року внаслідок необережного поводження із роботою на циркулярці, через що перебував на лікуванні у стаціонарі з 12.11.2012 року по 16.11.2012 року, тобто така травма була отримана ним за рік до вчинення [PERSON] спірного заповіту. Також суд зазначає, що характер травми у [PERSON] був побутовий, як свідчить зазначена виписка, а не внаслідок психічного захворювання.

Outcome: dismissed