Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2009 року у справі №2-1121/2009 на її користь з відповідача стягнені аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн. щомісячно. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2012 року у справі №1805/4683/2012 стягнуто з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 02 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття та сплачувати аліменти матері дитини [PERSON], відкликано виконавчий лист по справі №2-1121/2009 року, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області від 14 жовтня 2009 року. На даний час сума аліментів, що стягується за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2012 року є значно меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За своїм матеріальним станом вона не взмозі самостійно утримувати сина, її фінансовий стан суттєво погіршився в звязку із знеціненням грошової одиниці України та внаслідок значного зростання цін на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, тощо. Відповідач не має офіційного місця роботи, але має нерегулярний дохід. За віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоровя. Вважає, що на сьогоднішній день достатнім щомісячним розміром аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі є розмір у сумі 1200,00 грн., який буде відповідати інтересам дитини і не буде порушувати прав та інтересів відповідача. Після збільшення розміру аліментів на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти. У звязку з чим, станом на 01 липня 2018 року за ним утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 37483,33 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 02 липня 2018 року №389 виданою державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу ДВС. Зазначає, що за правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 02 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року становить 11400,17 грн., яка не перевищує 100 відсотків заборгованості відповідача по аліментам. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, а також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 02 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року в сумі 11400 грн. 00 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано\~ в строк не\~ більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20 вересня 2018 року о 15 год. 10 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у звязку із звільненням судді Бурди Б.В. у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2018 року прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П. зазначену справу, призначено судове засідання на 17 жовтня 2018 року об 11 год. 00 хв. 17 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 19 грудня 2018 року о 16 год. 00 хв. у звязку з першою неявкою в судове засідання відповідача. У зазначене судове засідання позивач не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обовязок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2009 року у справі №2-1121/2009 на користь [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. 00 коп., щомісячно (а.с. 28). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2012 року у справі №1805/4683/2012 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 02 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття та сплачувати аліменти матері дитини [PERSON] Відкликано виконавчий лист по справі №2-1121/2009 року, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області від 14 жовтня 2009 року (а.с.29). Положеннями частини третьої\~статті 181 СК України\~(зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за\~№ 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~ При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. 17 травня 2017 року внесено зміни до\~\~ч. 2\~ст. 182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 1944 грн. 00 коп., а з 1 грудня - становить 2027 грн. 00 коп. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що у законодавстві відбулися зміни стосовно мінімального розміру аліментів на одну дитину, тобто визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини, а тому суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності збільшення стягнутих судом аліментів з визначенням їх у розмірі 1200 грн. При цьому суд зазначає, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. З довідки-розрахунку № 389 від 02 липня 2018 року Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області вбачається, що відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 02 квітня 2012 року по червень 2018 року становить 37483 грн. 33 коп. (а.с. 12-13). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. За змістом ст.\~549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196\~СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов'язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов'язання. Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що несплата відповідачем аліментів була наслідком тяжкої хвороби, несвоєчасною виплатою заробітної плати, інших незалежних від нього обставин, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 02 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року в сумі 11400 грн. 17 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved