Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що сторони 31.03.1990 року уклали шлюб. Однак протягом останнього часу сімейне життя погіршувалось, через різні характери та погляди на сімейне життя стали виникати непорозуміння, що призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливі. За таких обставин, просить розірвати шлюб з відповідачем. 27.02.2020 року позивач подала до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.03.1990 року сторони зареєстрували шлюб у Кіровському райЗАГС м. Кіровограда, актовий запис № 308, про що 31.03.1990 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та 12.12.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського райвиконкому м. Кіровограда повторно видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 14, 15). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved