Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк», в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за суму депозитного внеску у розмірі - 6 530 доларів США та відсотки за договором в сумі - 309,16 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 лютого 2014 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» відділення №2 укладений Договір строкового банківського вкладу №2630/03/156557 (надалі - Договір), у відповідності до пункту 1.2. якого Відповідач прийняв від Позивача суму вкладу у розмірі 6 530 доларів США, строком розміщення 181 календарний день зі сплатою 9,5% річних. В той самий день, Позивачем внесено на депозитний рахунок суму коштів у розмірі у визначеному розмірі. По закінченню 05 серпня 2014 року строку розміщення коштів на депозитному рахунку позивачем було подано заява Відповідачу про повернення суми вкладу та нарахованих те повністю. Між тим, коштів позивач не отримав, а в усній формі повідомили представники банку про затримку коштів із відповідними поясненням причин. Між тим, позивач зазначає про необхідність повернення відповідачем коштів у повному обсязі, що з урахуванням відсотків за користування коштами становить - 6839,16 доларів США, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, лист про розгляд справи у його відсутність не направляв. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на ч. 2 ст. 1060 ЦК України, то за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. За ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 05.02.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/03/156557, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 6530 доларів США, з процентною ставкою - 9,%річних, строком на 181 день з 05.02.2014 року по 05.08.2014 року. 05.02.2014 року на виконання умов вказаного договору, позивач як вкладник внесла у касу банку грошову суму, у розмірі - 6530 доларів США, що підтверджується квитанцією від 05.02.2014 року. 04.08.2014 року за день до закінчення строку дії вкладу та в день його закінчення 05.08.2014 року, позивач звернулась до відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою повернути вклад, оскільки відповідне право позивача передбачене п.п. 1.4 , 4.3.2 договору, що підтверджується заявою вх. №49/502 від 04.08.2014 року. За змістом п. 1.1, 1.3, 4.3.2 договору строкового банківського вкладу №2630/03/156557, від 05.02.2014 року відповідач зобов'язаний був повернути вклад у день закінчення строку дії вкладу, а саме - 05.08.2014 року. За змістом п.1.7 цього ж договору, повернення вкладу мало бути здійснено у будь-який із двох способів: через касу або на рахунок позивача. Позивач просила стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму банківського вкладу із нарахованими відсотками - 6839,16 доларів США, на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 05.02.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/03/156557, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №2630/03/156557 від 05.02.2014 року, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Станом на 09.10.2014 року Національним банком України встановлено наступний курс гривні - 12,83 грн. за 1,00 долар США. Таким чином, сума банківського вкладу, яка підлягає стягненню з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь позивача становить - 6839,16 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.10.2014 року становить - 87 746,42 грн. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір в розмірі - 845,08 грн. та витрати на правову допомогу у встановленому законом розмірі та згідно сум оплачених у квитанція позивачем в сумі - 1200 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума належного до сплати і несплаченого позивачем при подачі позову судового збору у встановленого законом порядку в розмірі - 32,38 грн.

Outcome: approved