Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи Сихівської районої адміністрації Львівської міської ради, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківський прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини була [PERSON], яка померла у 2009 році від завданих відповідачем тілесних ушкоджень, за що останнього вироком суду першої інстанції було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено до 9 років позбавлення. Зазначений вирок суду першої інстанції апеляційною та касаційною інстанціями залишено без змін. У 2009 році, позивач, як баба по матері [PERSON], [INFO], оформила опіку над останнім. У 2015 році відповідача умовно достроково звільнено від відбування покарання. Після повернення з місць позбавлення волі відповідач прийшов провідати сина без відома та згоди позивача, як опікуна, придбав йому планшет, пропонував жити разом, проте дитина - [PERSON] відмовився жити разом із батьком, відповідачем у справі, заявивши, що бажає жити з бабою, позивачем у справі, яка також є опікуном дитини. Вважає, що відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, останній боїться батька, через винні дії якого померла матір дитини. У 2015 році органом опіки та піклування, розглянувши заяву позивача, було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], в якому зазначено, що відповідач не має належного впливу на дитину, між батьком та сином відсутній емоційно-позитивний контакт. На підставі наведеного позов просить задовольнити. У судовому засіданні позивач, та її представник [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві, просили позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав до відношенню до сина [PERSON] Зазначили, що у березні 2016 року судом прийнято рішення про стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини. Крім того, коли позивача було допитано як свідка, остання дала покази про те, що відповідач приходив до сина у школу, в цей час вчителька подзвонила до неї та дитину від батька заховали. Після цього відповідач звертався в орган опіки та піклування. Дитина з власної волі не хоче спілкуватись з батьком, перешкод у такому спілкуванні позивач не чинила. Зазначила, що відповідач попередньо дав сину 1 000,00 грн., купив йому планшет вартістю 2 000,00 грн., батько і син ходили разом в піцерію на піццу, а також у Макдональдс. Причини відсутності у сина бажання спілкуватись з батьком їй не відомі, дитина має власну точку зору. Також вказала, що у зв'язку із тим, що в дитини порушена нервова система, вона разом із ним кожні 6 місяців відвідує психолога. Відповідач у судове засідання з'явився, зазначив, що після того, коли його було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі за спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть матері дитини, відповідач, разом із дочкою, матір'ю якої була померла, поїхав в орган опіки та піклування щоб вияснити порядок спілкування з дитиною. До початку 2016 року у нього були хороші стосунки із сином, з яким він спілкувався і зустрічався, давав гроші, також купляв речі, зокрема телефон, іграшки, відвідував школу дитини. Проте, в подальшому позивач налаштував негативно дитину проти нього та чинить перешкоди у їх спілкуванні, однак це не стало перешкодою для відповідача належним чином сплачувати аліменти на утримання сина. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] у судове засідання з'явився, зазначив, що опікуном двох дітей, сина і доньки, батьками яких є відповідач у справі та померла у 2009 році [PERSON], на підставі рішення органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, була позивач [PERSON] Проте через 1 рік це рішення було оскаржено і опікуном доньки, [PERSON], 1996 року народження, стала матір відповідача. Після звільнення від відбування покарання відповідач у встановлений законом двомісячний термін звертався до органу опіки та піклування про повернення йому дитини [PERSON] Проте, оскільки з дитиною працював психолог, а сама дитина заперечувала проти повернення до батька, то щодо повернення дитини батьку було відмовлено. В судовому засіданні 30.05.2016 року було з'ясовано думку сина відповідача [PERSON], [INFO], щодо якого позивач звернувся в суд із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, який вказав, що батько до нього дзвонить, проте він не піднімає трубку. Зазначив, тато купив йому планшет, що разом ходили у Макдональдс та два рази давав йому гроші, одного разу 1 000,00 грн., а іншого 100,00 або 500,00 грн. Розповів, що уроки робить разом із бабою (позивач у справі), а також, що має старшу сестру з якою спілкувався коли не було тата, останній раз приблизно у вересні 2015 року. З татом жити та бачитись не хоче, оскільки він вбив маму, також вказав, що батько бив і його, коли він маму захищав. Висловив бажання бачитись з сестрою. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], [INFO], яка надала покази про те, що її батьками є [PERSON], відповідач у справі, та померла у 2009 році [PERSON] На даний час із бабою, [PERSON], яка є позивачем у справі, не спілкується. Раніше представники органу опіки та піклування лякали її та брата повідомляючи, що віддадуть їх у інтернат. Зазначила, що [PERSON] завжди негативно ставилась до батька і його родини, а тому [PERSON] пішла жити до матері батька. Вказала, що на даний час спілкується з батьком, а з молодшим братом спілкувалась до початку 2016 року, після цього брат перестав з нею та батьком спілкуватись з невідомих причин. Менше ніж через тиждень часу після звільнення від відбування покарання батько зустрівся з братом, а взагалі таких зустрічей було декілька. Наголосила, що батько систематично дзвонив до сина [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, свідка, думку дитини, щодо якої виник спір про позбавлення батьківських прав, а також розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2003 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2009 року вбачається, що [INFO] року померла [PERSON]. Із лікарського свідоцтва про смерть №78/09 від 08.07.2009 року вбачається, що причиною смерті останньої є внутрішньочерепна травма заподіяна внаслідок нападу на неї з використанням тупого предмету, який було використано з метою вбивства або нанесення ушкодження. Згідно вироку суду від 19.12.2011 року, який набрав законної сили, [PERSON], який є відповідачем у справі, визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України та засуджено до дев'яти років позбавлення волі за заподіяння [PERSON] умисних тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останнього. Встановлено, що [INFO] року Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від [INFO] року №673 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та призначено їх опікуном [PERSON]. 12.07.2010 року Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №396, внесено зміни до вказаного вище розпорядження №673 від [INFO] року, згідно яких опікуном над [PERSON], [INFO], призначено [PERSON], а піклувальником над [PERSON], [INFO], призначено [PERSON]. Згідно довідки про звільнення серії ЛЬВ №12851 02.09.2015 року [PERSON] звільнений від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, яке було призначене вказаним вище вироком суду від 19.12.2011 року. Із психодіагностичного дослідження [PERSON], [INFO], яке проведено у Комунальному закладі «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер» 20.10.2015 року вбачається, суб'єкт дослідження демонструє свою прив'язаність до бабусі та підкреслює її значимість для нього, щодо батька займає ізольовану позицію, в хлопчика високий рівень особистісної тривожності, в ході розмови демонструє тугу за матір'ю. У характеристиці учня 7 В класу СЗШ м. Львова [PERSON] зазначено, що належний контроль за навчанням та дисципліною у школі ведеться з боку бабусі, яка є його опікуном. Остання відвідує батьківські збори, завжди цікавиться поведінкою онука. Зовнішній вигляд хлопця охайний, він одітий у чистий одяг, підстрижене волосся, доглянутий. Згідно характеристики 19.10.2015 року виданої ЛКП «Старий Сихів» [PERSON] за період проживання по [ADDRESS] від сусідів та мешканців будинку на останню скарг не поступало. Відповідно до висновку № 46 від 19.11.2015 року органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON] не має належного впливу на свою дитину [PERSON], між ними відсутній емоційно-позитивний контакт, в хлопчика виявляється високий рівень особистісної тривожності, деяка агресивність, дитина демонструє тугу за померлою матір'ю, а тому, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківський прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідач належним чином сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], крім того, після звільнення з місць позбавлення волі звертався в орган опіки та піклування з метою отримання інформації щодо продовження спілкування з дитиною, неодноразово гуляв із сином, окрім сплати аліментів давав гроші останньому, купляв речі, зазначені обставини сторонами визнано у судовому засіданні, а тому у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України такі доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відтак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що він жорстоко поводиться з дитиною або є хронічним алкоголіком чи наркоманом, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва, засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відбув покарання за вчинений ним злочин щодо матері дитини [PERSON], а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть останньої, проте зазначена обставина законодавством не передбачена підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, на підставі наведеного, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зокрема взаємовідносини батька та дитини, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, прийшов до переконання, що відсутня необхідність застосувати крайні заходи та позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed