Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, яка мотивована наступним: Позивачка з серпня 2018року по серпень 2019р. проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. За цей час відповідач приїжджав до неї в гості, вони разом їхали відпочивати. Відповідач наголошував що хоче створити сім`ю. В серпні 2019року вони розійшлися, оскільки поведінка відповідача не влаштовувала [PERSON] . Після припинення відносин, позивачка дізналася що перебуває на 10-11 місяці вагітності. [PERSON] повідомила про те [PERSON] , однак останній спочатку обіцяв брати участь в утриманні на вихованні дитини, однак після народження жодним чином не відреагував на дзвінки, був відсутній при хрещенні дитини, допомоги на утримання не надавав. [INFO] народився [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження. Однак Відповідач відмовився подати спільну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану для визначення його батьком сина, запис про батька сина був здійснений зі слів позивача в порядку. Незважаючи на все це. Відповідач не визнає себе батьком дитини та не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв`язку із цим, для відновлення порушених прав спільної дитини позивач змушена звернутися в суд із позовом про встановлення батьківства. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком дитини записаний громадянин України [PERSON] , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дичину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття 05.10.2020р. позивачем пред`явлено до суду вищевказаний позов. 26.10.2020р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2020р. 10.12.2020 представником відповідача - адвокатом Шлянта Н.Р. подано до суду відзив на позовну заяву. 11.01.2021р. по справі призначено судово-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено. 23.02.2021 на адресу суду надійшло клопотання експерта. Ухвалою суду від 23.03.2021. задоволено клопотання експерта 02.04.2021 від експерта поступило повідомлення про неможливість проведення експертизи. 02.04.2021 постановлено ухвалу щодо поновлення провадження у справі для вирішення вищевказаного клопотання. 31.05.2021р. судом призначено по справі судово-генетичну експертизу. 02.09.2021 до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/114-21/10704-БД від 20.08.20221. 13.09.2021 поновлено провадження по справі і призначено підготовче засідання. 18.10.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача Ощипок В.С. подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив визнати [PERSON] батьком [PERSON] , стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в 1/4 частині від усіх його доходів з моменту народження сина до досягнення ним повноліття та стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу Відповідач та його представник Шлянта Н.Р. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили частково, подали письмові обгрунтування. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] : у графі «мати» записано [PERSON] , «батько» - [PERSON] . Як вбачається із звіту по тесту на батьківство ID [NUMBER] наданого LLC Genorama, результат тесту ДНК показав, що батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] не виключено з імовірністю 99,9992% , що такий являється біологічним батьком. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-21/10704-БД від 20.08.20221, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved