Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що на підставі договору дарування від 09.07.2007 року вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,0143 га, що розташована по [ADDRESS] Львівської області. В подальшому рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 20.11.2008 року № 353 з метою розширення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , їй було надана у власність земельна ділянка площею 0,0378 га, що знаходиться за тією ж адресою. Відтак загальна площа земельної ділянки після розширення становить 0,0521 га. Протягом 2008 року на зазначеній земельній ділянці нею самовільно без відповідних на це документів був побудований житловий будинок, якому рішенням Червоноградської міської ради Львівської області № 195 від 16.12.2012 року присвоєно поштову адресу : [ADDRESS]. Згідно висновку Орендного підприємства Львівського обласного проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро - архітектурно планувальні рішення будівництва її будинку відповідають вимогам ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструнція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і правилам. Легалізація будівництва є можлива. Тому просить визнати за нею право власності на самочинно побудований індивідуальний житловий будинок , загальна площа якого становить 393,6 м. кв., житлова площа - 111,2 м.кв., який знаходиться за адресою Львівська область [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, водночас зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання також не з'явився, надіслав в адресу суду письмову заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності. Аналогічну за змістом заяву подав і представник Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,0143 га, на підставі договору дарування від 09.07.2007 року. В той же час із матеріалів справи убачається, що п. 2 рішення сесії п'ятого скликання Червоноградської міської ради Львівської області № 353 від 20.11.2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.[PERSON], згідно якого надано їй у власність земельну ділянку площею 0,0378 га на [ADDRESS], з метою розширення подарованої земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Разом із тим пунктом четвертим зазначеного рішення було зобов'язано оформити ім'я гр. [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку та провести його державну реєстрацію. Отож зазначений документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0521 га був виданий останній 04 лютого 2009 року управлінням Держкомзему у м.Червонограді Львівської області. В подальшому 05.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON], було придбано земельну ділянку площею 0,0107 га за зазначеною вище адресою [ADDRESS] 27.11.2013 року на ім'я позивача було видане свідоцтво про право власності на земельну ділянку [ADDRESS] в м.Червонограді Львівської області. Із матеріалів справи, зокрема із фотознімків, технічного паспорта, та опису будівлі по [ADDRESS] м.Червонограді Львівської області , встановлено, що позивачем на даній земельній ділянці, яка використана нею за цільовим призначенням, було здійснене будівництво житлового будинку загальною площею 393,6 м.кв. Частиною 1 статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок , будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом , якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці , що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа , який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як зазначено у висновку ОП Львівського обласного проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро - архітектурно планувальні рішення будівництва житлового будинку на [ADDRESS], в м.Червонограді Львівської області відповідають вимогам ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструнція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і правилам. Легалізація будівництва є можлива. Матеріали справи також містять звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку в м.Червоноград по [ADDRESS], Львівської області від 24 липня 2014 року, за результатами якого встановлено, його відповідність надійності вимогам і можливість безпечної експлуатації. В силу вимог ч. 2 ст.331 ЦК України , право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Враховуючи наведене , беручи до уваги те, що житловий будинок побудований позивачем на земельній ділянці призначеній саме для цього, також те, що будівля відповідає вимогам ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструнція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і правилам, не порушує прав інших осіб, суд приходить до переконання , що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved