Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] ; визначити такі способи її участі у вихованні онуки [PERSON] : систематичні побачення кожну неділю з 08:00 год. до 21:00 год., спільний відпочинок влітку - 15 днів безперервно, навесні та восени - 15 днів безперервно, взимку - 7 днів безперервно і в цей період дитина має знаходиться з нею або за її місцем проживання, без особистої присутності матері; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі - 768,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її син, [PERSON] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року, та мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивача. Протягом декількох років відповідач зловживає спиртними напоями, палить у присутності дитини. За наполяганням позивача відповідач в кінці серпня 2019 року проходила курс лікування від алкоголізму, однак через два тижні після закінчення курсу лікування знову стала зловживати спиртним. На ґрунті зловживання спиртними напоями відповідачки [PERSON] , її відносини із чоловіком вкрай погіршились. Сварки, скандали, з`ясування відносин створили обстановку, неможливу для спільного проживання. Після розпаду сім`ї батько дитини став проживати окремо, а малолітня [PERSON] залишилася проживати з відповідачкою. Внаслідок того, що відповідачка приділяла мало уваги вихованню та розвитку дочку, позивач змушена була втрутитися у справу виховання дитини та разом із матір`ю відповідачки взяти турботу про оформлення онуки у дитячий садок, а також у розвиваючі гуртки. Позивач та батько дитини [PERSON] взяли на себе більшу частину витрат на дитину та відповідачку, зокрема: оплата по 7 300 грн щомісяця за приватний дитячий садок «Зарина», заняття у центрі розвитку дитини «Джерельце», консультації, лікування, аналізи, вакцинація дитини у приватних клініках, розважальні заходу, відпочинок, купівля одягу тощо. Останніми місяцями відповідачка проживає із співмешканцем, який час від час вживає наркотичні засоби, між ними часто виникають сварки та навіть бійки у присутності дитини. З вересня 2019 року позивач наполегливо просила відповідачку надати їй можливість бачитись та спілкуватись із онукою, приймати участь у вихованні та розвитку дитини, однак відповідачка відмовляє їй у цьому на навіть налаштовує дитину проти неї. Позивач [PERSON] має достатній досвід у вихованні дітей, є лікарем та кандидатом медичних наук, працює та отримує пенсію, її матеріальне становище дозволяє надати онуці необхідні речі, продукти харчування та інше. Також позивач є власником двокімнатної квартири, де проживає сама. Позивач дуже болісно ставиться до ситуації, у якій опинилася її онука, переживає за її фізичне та моральне здоров`я і розвиток. Позивач любить свою онуку та хоче приймати участь у її розвитку шляхом спілкування та виховання. Онука [PERSON] любить позивача та бажає із нею спілкуватись і проводити час. Однак жорстока агресивна позиція її матері - відповідачки позбавляє дитину можливості бачитися із бабусею, травмує психіку, змушує нервувати та засмучуватися. Протиправна поведінка відповідачки [PERSON] негативно впливає на виховання та розвиток дитини, а також порушує права позивача як бабусі на зустрічі, спілкування, виховання онуки. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи роз`яснені їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлені процесуальні строки. Копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 08.02.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 14 лютого 2020 року до суду від представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Грищенко Л. надійшов лист, я кому просить справу розглядати без присутності у судовому засіданні представника Служби та прийняти рішення в найкращих інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , та згідно чинного законодавства. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року закінчено підготовче провадження у цій цивільній справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по даній справі. Третя особа - [PERSON] , уповноважений представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та третіх осіб, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 червня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 656. Від указаного шлюбу [INFO] народилася [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17.03.1990 відділом РАЦС Мінського РВК м. Києва, позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Таким чином, за матеріалами справи судом установлено, що [PERSON] є бабусею малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. За нормою ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України. Згідно із ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, згідно вимог закону батьки мають переважне право при визначенні порядку та способу виховання дитини. Згідно вимог закону баба чи дід також мають право брати участь у вихованні дитини, перешкоди чинитися батьками не можуть. За нормою ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Як встановлено у суді та підтверджується матеріалами справи, між сторонами склалися спірні правовідносини щодо спілкування бабусі із онукою, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні способів участі бабусі у вихованні онуки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. З Преамбули та статті 5 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв`язку. Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. У ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України»). Як убачається позовної заяви, позивач прагне спілкуватися зі своєю малолітньою онукою [PERSON] , підтримувати із нею родинні стосунки та приймати участь у її вихованні. Згідно із ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Положеннями ч. 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що доводи позивача в обґрунтування усунення перешкод у її спілкуванні з онукою та встановлення способів участі у її вихованні не суперечать інтересам малолітньої дитини [PERSON] , виходячи з її віку, фізичного та морального розвитку. Крім того, суд приходить до висновку, що батьки малолітньої дитини, зокрема відповідач [PERSON] , зобов`язані вчиняти дії по забезпеченню спілкування онуки із бабусею, сприяти налагодженню та підтримці між ними емоційного контакту. Однак, суд вважає, що порядок спілкування бабусі з онукою [PERSON] , запропонований позивачем при зверненні з позовом до суду, призведе до порушення прав відповідача по справі, як матері дитини, яка має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з онукою, приймаючи до уваги малолітній вік дитини [PERSON] , особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо визначення способів її участі у вихованні онуки [PERSON] підлягають частковому задоволенню, шляхом встановлення таких способів участі бабусі у вихованні онуки: систематичні побачення кожну неділю місяця з 10:00 год. до 18:00 год.; спільний відпочинок влітку - 15 днів безперервно, при цьому дитина має знаходитися із бабусею [PERSON] або за її місцем проживання, без особистої присутності матері дитини - [PERSON] . При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище регламенту у вихованні онуки бабусею, суд враховує малолітній вік дитини, її емоційну прихильність, а тому навіть незначне розлучення онуки із бабусею не буде сприяти якнайкращим інтересам малолітньої дитини. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з онукою. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: partial