Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 10.09.2013 року між нею на ПАТ «КБ Промекономбанк» був укладений договір банківського вкладу № 64599-192 Класичний UAH, згідно якого позивач передала відповідачу 100 000 грн. строком на 6 місяців з 10.09.2013 року по 10.03.2014 року, з виплатою 20 % річних. У січні 2014 року позивач звернулася до ПАТ «КБ «Промекономбанк» для отримання нарахованих на її внесок відсотків та внесок, але їй не було виплачено встановлених договором сум. Вважає, що такими діями відповідача порушуються її права вкладника, у зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь банківський вклад в розмірі 100 000 грн. за договором № 64599-192 Класичний UAH від 10.09.2013 року та суму нарахованих процентів у розмірі 4 931, 54, а також судовий збір. В подальшому позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь суму за договором банківського вкладу № 64599-192 Класичний UAH від 10.09.2013 року в розмірі 100 000 грн., а також суму нарахованих процентів у розмірі 4 932,69 грн., загальною сумою 104 931, 54 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, вимоги уточненої позовної заяви підтримала повністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «Промекономбанк» в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому неодноразово надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи через неможливість явки представника банку в судове засідання через зайнятість в іншому процесі, разом з тим доказів цього жодного разу суду не надав. З огляду на таке суд вважає причину його неявки в судове засідання неповажною та зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши надані ним докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що 10.09.2013 року між [PERSON] на ПАТ «КБ Промекономбанк» було укладено договір банківського вкладу № 64599-192 Класичний UAH, згідно якого позивач передала відповідачу 100 000 грн. строком на 6 місяців з 10.09.2013 року по 10.03.2014 року, з виплатою річних: 1-3 місяці збереження 19,5%, 3-6 місяці збереження - 20% (а.с. 4). Відповідно до частини першої ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що 11 березня 2014 року позивач звернулась до голови правління ПАТ КБ «Промекономбанк» Горбова А.М. з заявою - повідомленням про повернення банківського вкладу, однак відповідачем кошти повернуто не було. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року. Отже, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав та 10.03.2014 р. не повернув [PERSON] суму депозитного вкладу, при цьому фактично користувався запозиченими коштами, на думку суду, вимоги позивача щодо повернення депозитного вкладу в розмірі 100 000 гривень та стягнення з банку процентів за користування депозитними коштами в розмірі 4 932, 69 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судові витрати - судовий збір у розмірі 1 049,32 грн., що відповідає вимогам ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 15, 16, 526, 230, 615, 1058, 1060, 1061, 1075 ЦК України та

Outcome: approved