Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] , Старосинявської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення Старосинявської селищної ради, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО №442089 належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства 0,22 га. та яка розташована по [ADDRESS] . Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ№056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я [PERSON] та зареєстрованим за № 327. Рішенням сесії Старосинявської селищної ради № 3 від 18.09.2015 суміжному земелекористувачу відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га по [ADDRESS] . З метою присвоєння кадастрового номера належної позивачу земельної ділянки та внесення даних до Державного земельного кадастру [PERSON] звернулася до ліцензійної землевпорядної організації для розроблення технічної документації щодо встановлення меже земельної ділянки, однак під час проведення кадастрової зйомки було встановлено, що в межах її земельної ділянки розташована земельна ділянка відповідача [PERSON] з присвоєним кадастровим номером 6824455100:01:007:0566. Із даних збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок вбачається, що на належну позивачу з 2003 року земельну ділянку частково накладається земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу [PERSON] на підставі рішення Старосинявської селищної ради у 2016 році, площею 0,1167 га, площа накладення земельних ділянок складає 0,0264 га. Таким чином, позивач вказує, що передаючи у власність відповідачу суміжну земельну ділянку по [ADDRESS] рада безпідставно та протиправно зменшила площу земельної ділянки, яка їй належить на праві власності з 2003 року, на 0,0264 га. Позивач вказує, що оскільки рішенням Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,1167 га, яка частково накладається на належну їй земельну ділянку площею 0,0264 га, відтак частина її земельної ділянки передана у власність відповідачу, а площа її земельної ділянки зменшилась, тому вказане рішення є незаконним та порушує її право власності на земельну ділянку. Крім того, вказаним рішенням затверджено технічну документацію відповідача, однак у протоколі встановлення та погодження меж земельної ділянки, що міститься у технічній документації, від 09.10.2015 року відсутній її підпис у графі погодження меж суміжного землекористувача [PERSON] (від Б до В). Виходячи із наведених обставин, позивач звертається до суду з позовом про захист порушеного її права власності та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, а також просила витребувати у відповідача копію оскаржуваного рішення. Ухвалою судді Завадської О.П. від 11 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Старосинявського районного суду від 15 травня 2019 року залучено до участі у цивільній справі співвідповідача [PERSON] 03 липня 2019 року позивачем [PERSON] подано суду заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом відповідач [PERSON] подарував спірну земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 своїй дочці [PERSON] на підставі договору дарування від 02 травня 2019 року, тому захист прав позивача на суміжну земельну ділянку вимагає визнання недійсним з моменту укладення вказаного договору дарування. Ухвалою судді Галиш І.Б. від 22 липня 2019 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 15 серпня 2019 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано від Старосинявської селищної ради копію рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,1167 га. 10 вересня 2019 року позивачем [PERSON] подано суду заяву про зміну предмета позову, а саме, посилаючись на те, що право власності [PERSON] на земельну ділянку було зареєстровано шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав, а не видачі свідоцтва, тому позивач змінює предмет позову та замість вимоги про визнання незаконним та скасування свідоцтва просить скасувати запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 у Державному реєстрі речових прав. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566. Згідно ухвали Старосинявського районного суду від 24 грудня 2019 року за клопотанням позивача у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою судді від 03 липня 2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку земельно-технічної експертизи №742/020. Ухвалою Старосинявського районного суду від 30 вересня 2020 року за клопотанням позивача у справі призначено повторну земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 30 серпня 2021 року судом поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експертизи №3369/3370/20-26 та призначено підготовче засідання. Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання справ у одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] , її представники адвокати Рохов О.В., Семенюк К.В. позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та поданих письмових поясненнях, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кашин В.А. у судовому засіданні повністю заперечили відносно задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність позовних вимог щодо наявності перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою, відсутність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Старосинявської селищної ради, так як у даного органу місцевого самоврядування не було підстав для відмови [PERSON] у затвердженні технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Щодо вимоги про скасування запису про право власності [PERSON] на земельну ділянку, то право власності припинено у зв`язку із переходом права власності до [PERSON] у зв`язку із відчуженням даного нерухомого майна, а вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу є необґрунтованими. Обраний позивачем спосіб захисту є невірним та неефективним, що є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Старосинявської селищної\~ради в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак попередньо подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства 0,22 га. та яка розташована по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО №442089. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ№056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я [PERSON] та зареєстрованим за № 327. (а.с.6 Т1) Позивач [PERSON] \~звернулась до\~ТОВ «Подільський\~земельний центр»\~з метою\~розроблення технічної\~документації із\~землеустрою щодо\~встановлення меж\~вказаної земельної\~ділянки в\~натурі та\~проведення державної\~реєстрації земельної\~ділянки \~у Державному\~земельному кадастрі\~і присвоєння\~кадастрового номера,\~однак листом\~від 11\~листопада 2017\~року за\~№ 136\~їй повідомлено,\~що в\~межах земельної\~ділянки,\~яку передбачається\~зареєструвати,\~розташована інша\~земельна ділянка,\~надано збірний\~кадастровий план\~суміжних землевласників\~та користувачів\~ (земельна\~ділянка [PERSON] \~та земельна\~ділянка [PERSON] 6824455100:01:007:0566), згідно якого площа накладення 0,0264 га. (а.с.7-8 Т1) Також судом встановлено, що рішенням сесії 6-го скликання Старосинявської селищної ради № 3 від 18 вересня 2015 року надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передати у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться на території селищної ради в межах [ADDRESS] , площею 0,1200 га. (а.с.9 Т1) Рішенням четвертої сесії сьомого скликання Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року (п.42,п.43) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1167 га з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, яка знаходиться у [ADDRESS] . (а.с.167 Т1) Право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1167 га з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, яка знаходиться у [ADDRESS] [PERSON] зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.03.2016 року, номер запису 13769004 (а.с.11 Т1) Відповідно до договору дарування земельної ділянки ННЕ 392479 від 02 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І., [PERSON] передав у дар [PERSON] земельну ділянку площею 0,1167 га з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, яка знаходиться у [ADDRESS] і належить йому на підставі рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року, державна реєстрація права власності на яку проведена шляхом внесення запису про право власності номер 13769004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.03.2016 року, дарунок сторони оцінили на суму 123662,81 грн., право власності на земельну ділянку виникає у обдарованої з моменту державної реєстрації. (а.с.110 Т1) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 травня 2019 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , рішення про державну реєстрацію прав 46696167 від 02.05.2019, номер запису про право власності 31391167 (а.с.111 Т1) Згідно з висновком експерта №742/020 від 25 червня 2020 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи надано висновок про те, що фактична площа, місце розташування та конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, яка знаходиться у [ADDRESS] , не повністю співпадають із даними правовстановлюючих документів та документації із землеустрою; фактична площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] не відповідає площі та конфігурації, що зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку ХМ№056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я [PERSON] , визначити відповідність розташування меж не є можливим; фактичні межі земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,28 га та фактичні межі земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566\~не перетинаються,\~земельна ділянка,\~що знаходиться\~у фактичному\~користуванні [PERSON] \~накладається із\~земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, площа накладення становить 0,0001га. (а.с.103-143 Т2) В ході розгляду справи позивач [PERSON] звернулася до державного кадастрового реєстратора відділу у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Гарник Т.М., яким та на підставі технічної документації із землеустрою 02.09.2020 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0584 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 6824455100:01:007:0341, яка розташована по [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, державному акт на право власності на земельну ділянку ХМ№056717, про що наданий витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6812274462020 від 02.09.2020 року (а.с.235-237 Т2) Рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 02.09.2020 року №РВ-6800639082020 та від 11.09.2020 року № РВ-6800641862020 позивачу [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, рекомендовано привести обмінний файл у відповідність, так як відповідно до висновку щодо перевірки електронного документа встановлено, що з земельною ділянкою з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 площа співпадає на 11,6208 % та відсутній підпис власника сусідньої земельної ділянки. (а.с.233-234 Т2, а.с. 4-5,9-10 Т3) Висновком додаткової земельно-технічної експертизи № 3369/3370/20-26 від 17 серпня 2021 року встановлено, що: фактична площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 частково не відповідає конфігурації меж, площа 11,67 га та координатам меж цієї земельної ділянки, що зазначену у землевпорядній документації; фактична площа та конфігурація меж земельної ділянки [PERSON] площею 0,28 га, яка яка складається з двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0584 га, кадастровий номер 6824455100:01:007:0341 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, які розташовані по [ADDRESS] , частково не відповідає конфігурації меж, площі та розташуванню цієї земельної ділянки, що у технічній документації. Експертом встановлено, що накладення нашарування меж земельної ділянки по фактичному використанні станом на 08.06.2021 рік по [ADDRESS] з межами земельної ділянки з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 відсутнє. Накладення нашарування меж земельної ділянки кадастровий номер 6824455100:01:007:0341 по [ADDRESS] з межами земельної ділянки з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 по [ADDRESS] відсутнє. Одночасно встановлено, що площа накладення (нашарування) меж земельної ділянки площею 0,22 га (згідно технічної документації із землеустрою, розробленої у 2020 році) по [ADDRESS] із межами земельної ділянки з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 по [ADDRESS] становить 0,0255 га, що відображено у плані співставлення меж (а.с.208-236 Т3) Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Згідно з вимогами ч.1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За змістом ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем державного акту) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що поствідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до пунктів 2 та 10 Розділу VІ\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про державний\~земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр»державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] набула у визначений законом спосіб та порядок право власності на земельну ділянку площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства 0,22 га. та яка розташована по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО №442089, яке посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ№056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я [PERSON] . Вказаний акт зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів за № 327, є чинним, ніким не оспорювався та недійсним не визнавався. На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, розробленою за замовлення позивача у 2020 році, до Державного земельного кадастру внесено відомості та 02.09.2020 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0584 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 6824455100:01:007:0341, яка розташована по [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, державному акт на право власності на земельну ділянку ХМ№056717 Однак, рішенням Державного кадастрового реєстратора позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га. та яка розташована за цією ж адресою та належить позивачу на підставі вказаного вище державного акту через встановлене накладення меж суміжних земельних ділянок, а саме з земельною ділянкою з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 площа співпадає на 11,6208 % та відсутній підпис власника сусідньої земельної ділянки. Право власності на суміжну земельну ділянку з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 площею 0,1167 га з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566, яка знаходиться у [ADDRESS] , набуто відповідачем [PERSON] на підставі рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року, державна реєстрація права власності була проведена шляхом внесення запису про право власності номер 13769004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.03.2016 року, тобто після набуття права власності на земельну ділянку позивачкою. З 02 травня 2019 року право власності на вказану земельну ділянку перейшло до [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки ННЕ 392479 від 02 травня 2019 року та зареєстроване у встановленому законом прядку, рішення про державну реєстрацію прав 46696167 від 02.05.2019. Також судом встановлено, що підтверджується і висновком експерта, накладення спірних земельних ділянок, площа накладення (нашарування) меж земельної ділянки [PERSON] площею 0,22 га (згідно технічної документації із землеустрою, розробленої у 2020 році) по [ADDRESS] із межами земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 по [ADDRESS] становить 0,0255 га. У зв`язку з наведеним, позивач позбавлена можливості здійснити реєстрацію належної їй на праві власності власної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Встановлений факт накладення меж земельної ділянки відповідачами не спростовно. За змістом\~статті 158 ЗК України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЗК України). Згідно змісту позовної заяви позивач [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилається на наявність\~факту накладення меж належної їй на праві власності власної земельної ділянки на суміжну земельну ділянку, тому вважає, що рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року є незаконним, оскільки відповідачу [PERSON] передано у приватну власність частину належної їй з 2003 року на праві власності земельної ділянки, що призвело до зменшення площі її земельної ділянки, та яку [PERSON] в подальшому незаконно відчужив на користь [PERSON] . Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів\~\~з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси\~у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Предметом спору в цій справі є визнання незаконним рішення Старосинявської селищної ради № 75 від 02 лютого 2016 року про передачу земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером 6824455100:01:007:0566 у власність [PERSON] , на підставі якого було внесено відповідні записи про зареєстроване право власності\~\~останнього до Державного реєстру речових прав\~на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування цієї ж земельної ділянки на користь [PERSON] . При цьому, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення селищної ради незаконним та його скасування, скасування запису про реєстрацію права власності, яке у даному випадку припинилось у зв`язку із відчуженням майна, не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача, повернення у володіння або користування спірної земельної ділянки. Одночасно слід зауважити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції та законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, що у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права. Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування,\~\~\~без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 94), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі\~\~№ 911/3680/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19\~\~(пункти 42-43, 47, 49). Верховний Суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Отже, із врахуванням наведених висновків, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення селищної ради, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, оскарження подальшого правочину - договору дарування щодо спірного майна, не призведе до поновлення прав позивача на земельну ділянку, які вона вважає порушеними, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 571/1168/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 676/1682/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 450/2421/18. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. При вирішення питання щодо судових витрат, суд, виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України, покладає понесені позивачем судові витрати на останнього, оскільки у позові відмовлено.

Outcome: dismissed