Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.09.1989 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2304. 25.06.1996 ними, за спільні кошти, була куплена квартира № 57, яка розташована в будинку № 85 по вул. В.Чорновола в м. Черкаси. Квартира була оформлена на відповідача. 27.09.2014 шлюб між ними було розірвано. Останні чотири роки відповідач не проживає в м. Черкаси, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку провести поділ майна відмовляється, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. На підставі вищевикладеного просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та відповідача [PERSON] Визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину квартири № 57, яка розташована в будинку № 85 по вул. В.Чорновола в м. Черкаси в порядку поділу спільного майна подружжя. Стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір в сумі 3626 грн. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявився, 01.03.2018 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причину не явки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи судовою повісткою. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судовою повісткою. Суд ухвалив: на підставі ст.ст. 280,281 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1989, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-СР № 496768 виданим Черкаським міським відділом ЗАГС, актовий запис № 2304. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-СР № 073231 виданого 27.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 120, 27.09.2014 шлюб між сторонами був розірваний. 25.06.1996 (в період шлюбу) була придбана квартира № 57, яка розташована в будинку № 85 по вул. Енгельса ([PERSON]) в м. Черкаси, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON], реєстраційний номер 19091412 від 05.06.2007, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 115775180 від 01.03.2018. За таких обставин позивач стверджує, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін і має бути поділена між ними в рівних частках. Тож спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, і регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Сімейного кодексу України (далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч .9 ст. 7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.61 СК об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, в тому числі і доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Натомість відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Отже при визначенні права спільної сумісної власності подружжя на майно встановленню підлягають не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від .07.09.2016р. у справі №6-801цс16; від 12.10.2016р. у справі №6-846цс16; від 07.12.2016р. у справі №6-1568цс16). Оскільки відповідач на пропозицію суду надати відзив на позов, своїм правом не скористався, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, достовірно знав про розгляд справи про поділ майна судом, що підтверджується його апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження та клопотанням про перенесення судового засідання призначеного на 19.09.2017, суд розглядає справу на підставі доказів наданих позивачем та в межах заявлених нею вимог. Щодо можливості поділу спірної квартири між сторонами, то суд зауважує, що відповідно до статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.2 ст.70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК). Таким чином, з огляду на обставини справи та докази надані позивачем, суд не вбачає підстав для відступлення від загальної презумпції поділу майна подружжя на засадах рівності часток подружжя в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності, а тому частки сторін у спірній квартирі мають бути визначені рівними. Згідно ч.2 ст.71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Разом з тим, системний аналіз змісту ст.71 СК в контексті положень ст.ст.183, 364, 365, 370 ЦК свідчить, що у разі неможливості реального поділу неподільної речі між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При цьому відповідно до ст.372 ЦК у звязку з поділом квартири між сторонами право спільної сумісної власності припиняється, а за сторонами підлягає визнанню право власності на належну кожному з них ідеальну частку. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в розмірі 3626 грн. (квитанція № 0.0.822340239.1 від 07.08.2017). Оскільки позов підлягає до задоволення, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved