Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а саме: просить шлюб між сторонами розірвати, призначити аліменти на виховання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 800 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття; стягнення аліментів за минулий час на утримання неповнолітніх дітей в сумі 57600 грн.; двох неповнолітніх дітей залишити проживати з позивачем. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що шлюб з відповідачем вони уклали 27 жовтня 2007 року, зареєструвавши у відділі РАЦС Трускавецького міського управління юстиції під актовим записом № 17. Під час проживання в шлюбі у них народилися син [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO]. Основною причиною, яка послужила зверненню позивача в суд, це те, що сумісне життя з відповідачем в них не склалося через відсутність почуття любові, поваги, дружби взаємодопомоги між ними. Шлюбні відносини між ними припинилися у вересні 2013 року. Позивач прийшла до переконання, що надалі їх спільне проживання і збереження сім'ї є неможливим. Позивач в позові зазначає, що відповідач не приймає участь в утриманні дітей, хоча працює та отримує заробітну плату. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи те що позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задоволити, так як збереження сім'ї сторін і їх подальше спільне проживання як подружжя є неможливим, оскільки подібне суперечило б інтересам одному із них. Вказана позиція суду грунтується на письмових доказах, та тому, що сторони шлюб уклали 15 лютого 2005 року, зареєструвавши у відділі РАЦС Трускавецького міського управління юстиції під актовим записом № 17, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке є в матеріалах справи. Під час проживання в шлюбі у них народилися син [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження наявних у справі. В судовому засіданні встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки №1491, виданої 28.10.2013 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» [PERSON] працює слюсарем з експлуатації та ремонту в УЕГГ м. Борислав та за період з 01.04.2013 року по 30.09.2013 року йому було нараховано 13355,76 грн., що в середньому за місяць становить 2225,96 грн. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач має інших дітей, крім спільних дітей з позивачкою, або має на утриманні, непрацездатних дружину, батьків та дітей. Враховуючи вищезазначене, та те, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей, відповідач добровільно не сплачує аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що слід зобов'язати [PERSON] виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO], доньки [PERSON] - [INFO], щомісячно у твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 19.02.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 57600 грн., суд вважає, що в задоволенні такої слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем всупереч ч.2 ст. 191 СК України не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Outcome: approved