Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]\~ про визначення часток у спільній сумісній власності на обєкт нерухомого майна. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач одружилась із відповідачем 16 грудня 1995 року (свідоцтво про укладення шлюбу І-ГЮ №274050). За час шлюбу вони за спільні кошти в 2003 році збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розміщений в с. Городище по вул. Незалежності,2б, Березнівського району, Рівненської області. На підставі рішення №3 від 27.01.2005р. виконавчим комітетом Городищенської сільської ради на ім'я позивача 04 лютого 2005 року було видано Свідоцтво про право власності на вищезгадане майно, частка - 1/1. Вказує, на те, що саме через невизначеність належної частки її чоловіка у будинку, змушена звертатися з позовом до суду, оскільки обмежується право власності відповідача, і вони не можуть досягти згоди стосовно права власності на вказаний будинок. Позивач\~просить суд\~визначити за\~нею та\~відповідачем частки в розмірі по 1/2 кожному у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надмірними будівлями та спорудами, який розміщений в с.Городище вул.Незалежності,2-а, Березнівського району Рівненської області. Позивач [PERSON] подала до суду заяву\~ про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити позов. Відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. З позовними вимогами згідний, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Вітковицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області від 16 грудня 1995 року, актовий запис №20, свідоцтво серія І-ГЮ № 274050. За час подружнього життя, шлюбу вони за спільні кошти в 2003 році збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розміщений в с. Городище по вул. Незалежності,2б, Березнівського району, Рівненської області. Виконавчим комітетом Городищенської сільської ради на ім'я [PERSON] 04 лютого 2005 року було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Городище по вул. Незалежності,2б, Березнівського району, Рівненської області, частка - 1/1, серія САА №025756. Згідно із ст.60 Сімейного Кодексу України, ст.368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із статтею 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст.\~369\~ЦК України,\~співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Через невизначеність належної частки її чоловіка у будинку, вони не можуть досягти згоди стосовно права власності на вказаний будинок. Також, згідно до ст. 67 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Статтею 361 ЦК України встановлено: співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно із статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За наведених \~обставин, оцінкою \~досліджених доказів \~у \~відповідності \~до положень \~чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим \~і \~такими, що \~підлягають до задоволення в повному обсязі. Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення . На підставі ст. ст.60,61,67,

Outcome: approved