Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності. Згідно позову зазначила, що в 2003 році син позивача - [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Для придбання даної квартири син позивачки продав свою квартиру, яка належала йому на праві власності за адресою: [ADDRESS] , але йому не вистачало коштів на придбання спірної квартири та позивач надала синові 2500 доларів США, які отримала від продажу своєї квартири. Відповідач [PERSON] ніякої участі у придбанні спірної квартири не приймала. В 2014 році син позивача захворів, йому було поставлено діагноз: рак лівого головного бронху, в лютому 2015 року він був визнаний інвалідом 1 групи з онкозахворювання, [INFO] [PERSON] помер. Через півроку після смерті [PERSON] [PERSON] повідомила позивачці про договір дарування належної [PERSON] квартири - [PERSON] .. Договір дарування позивач вважає недійсним та таким, що порушує права позивачки, у зв`язку із тим, що договір дарування був укладений 26.02.2015 року тобто за 7 днів до смерті [PERSON] , який в останній місяць життя перебував у край тяжкому стані, хвороба швидко прогресувала і він постійно перебував у безпорадному стані, у нього був знесилений організм, він не міг здійснювати які-небудь дії й не міг говорити. [PERSON] колола [PERSON] знеболюючі ліки, які пригнічували нервову систему та позбавляли здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан та поведінку. Також зазначила, що договір дарування від 26.02.2015 року одним з подружжя другому подружжю частки у праві спільної сумісної власності не відповідає дійсності, так як спірна квартира належала на праві власності виключно [PERSON]. Вважала, що [PERSON] не міг самостійно прийняти таке рішення, як укладання договору дарування, відповідачка скористалась його тяжкою хворобою та безпорадним станом та заволоділа квартирою. Позивач просила визнати договір дарування Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] від 26.02.2015 року недійсним та визнати за нею права власності на Ѕ частину вказаної квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того позивач пояснила, що її син [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , позивач купила спірну квартиру для сина та оформила на нього. Син захворів, йому виписували знеболюючі ліки, що у складі мали наркотичні речовини, хворів приблизно 5 місяців до смерті. Вважала, що син через стан здоров`я не міг віддавати звіт своїм діям, тому договір дарування просила визнати недійсним. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила,заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] був її дядьком, [PERSON] його дружина. За життя [PERSON] її бабуся - позивач по справі, продала свою квартиру та придбала для її матері - будинок, а [PERSON] - квартиру. [PERSON] захворів, лікувався, йому потрібні були гроші на лікування в м. Києві, але не вистачало грошей. Запропонували продати квартиру [PERSON] для його лікування, відповідачка сказала, що продасть свою квартиру, але це було проблематично. [PERSON] приймав знеболюючі ліки - кетанов, налбуфен, відповідачка сама колола йому ліки 2-3 рази на день. Він не став проводити останню хіміотерапію. Позивач по справі допомагала [PERSON] грошима та продуктами харчування. Свідок в останнє розмовляла із [PERSON] за 3,5 тижня до його смерті приблизно [INFO] . За день до його смерті подзвонила відповідачка та сказала, що йому погано, вони приїхали до [PERSON] , але він вже нікого не впізнавав. Відповідач повідомила, що [PERSON] подарував їй частину квартири за місяць до смерті. Також свідок зазначила, що [PERSON] за 24 дні до смерті не міг самостійно ходити в туалет, до психіатра [PERSON] за допомогою не звертався. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що позивач його теща. [PERSON] жив у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] .. Позивач продала свою квартиру та придбала квартиру [PERSON]. [PERSON] повідомила про хворобу [PERSON] сказала, що його поклали у лікарню. Родичі давали [PERSON] гроші на хіміотерапію, запропонували продати його квартиру та придбати іншу, щоб були гроші на лікування. Із [PERSON] спілкувались кожного дня, привозили продукти харчування, дзвонили йому, але він не міг розмовляти після 15 лютого. 5 березня 2015 року вони приїхали до [PERSON] , але він їх не впізнав, викликали швидку допомогу, лікарі сказали, що у [PERSON] зневоднення організму. Зазначив, що позивач після продажу своєї квартири, добавила 2800 доларів для придання квартири [PERSON]. Через півроку після смерті [PERSON] їм стало відомо про договір дарування квартири. Також зазначив, що [PERSON] він бачив за 1,5 місяці до його смерті, відвозив його в лікарню. [PERSON] став погано себе прочувати із січні 2015 року, потім свідок його не бачив та приїхав лише в день смерті [INFO] . Які препарати виписували [PERSON] свідку не відомо, але колола його [PERSON] . До 10 лютого 2015 року він спілкувався із [PERSON] нормально, пізніше не спілкувався. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що позивач її мати, [PERSON] - брат. [PERSON] захворів в вересні 2014 року, проходив хіміотерапію, в січні 2015 року їздив на консультацію в медрадіологію. [PERSON] хотів продати свою квартиру щоб були кошти на лікування, але відповідачка запропонувала продати її квартиру, а мешкати в квартирі [PERSON]. В січні 2015 року він кинув лікування. Із [PERSON] свідок розмовляла кожного дня по телефону, до нього не проходили лікарі онколог або терапевт. [PERSON] свідок побачила на прикінці січня 2015 року, він погано їв, погано розмовляв, був слабкий, але впізнавав, із ним можливо було спілкуватись. Потім свідок побачила [PERSON] 04.03.2015 року він був знесилений, не розмовляв, не розумів, що відбувається. За тиждень до його смерті свідок з [PERSON] не спілкувалась по телефону. Також зазначила, що лікарі [PERSON] не бачили та не спостерігали, за повідомленням відповідачки, вона була у онколога, який призначав лікування та вона сама колола йому ліки. З приводу договору дарування із родичами розмови не було. Також свідок пояснила, що квартира, яка була продана перед купівлею спірної квартири належала [PERSON] , він її продав та придбав спірну квартиру, а позивач добавила йому свої гроші на придбання квартири. На час придбання спірної квартири [PERSON] перебував у шлюбі із відповідачкою. Про оформлення договору дарування ніхто нічого довго не знав, поки позивач не пішла оформлювати спадщину. З відповідачкою свідок не спілкується 3 роки. За яких обставин укладено договір дарування свідку не відомо. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування одним з подружжя другому подружжю частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру від 26.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно якого подружжя за час перебування у шлюбі, зареєстрованого 27.07.2001 року за рахунок спільних коштів була придбана у спільну власність подружжя квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 15.05.2003 року. Право власності на дану квартиру зареєстровано на чоловіка ( [PERSON] ). Подружжя вважало, що частки їх в спільному майні, а саме - квартирі є рівними. За цим Договором чоловік безоплатно передав у власність, а дружина прийняла в дарунок 1\\2 частку у праві власності на вказану квартиру. (а.с.10) Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.05.2016 року та від 12.06.2018 року, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2003 року та договору дарування від 26.02.2015 року (а.с.11-12,41) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , вбачається, що його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а.с.14) Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 03.10.2003 року та почала носити прізвище [PERSON] (а.с.15) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.18) Згідно повідомлення Харківського обласного клінічного онкологічного центру від 27.10.2015 року зазначено, що [PERSON] звертався за медичною допомогою до центру з 12.11.2014 року по 26.12.2014 року з приводу діагнозу раку лівого головного бронху. Також були додані виписки № 16233 із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення [PERSON] та виписка № 15918 із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення [PERSON] (а.с.17-19) Також судом було встановлено, що [PERSON] був інвалідом 1 А групи з онкозахворювання з 23.02.2015 року. 05.03.2015 року при прогресуванні захворювання помер вдома, тіло було направлено на розтин, де діагноз підтвердився. Згідно копії висновку експерта № 470-С/15 від 09.04.2015 року було встановлено онкологічне захворювання [PERSON] (а.с.65-67) Згідно повідомлення КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 13.07.2018 року вбачається, що 04.03.2015 року службою ЕМД надавалось медичне обслуговування за викликом з приводу «погано онкохворому» гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Більш детальну інформацію про порядок та обсяги надання медичної допомоги надати не змогли. Згідно повідомлення «Міської поліклініки № 6» вбачається, що [PERSON] в грудні 2014 року було встановлено діагноз: центральна бронхокарцинома лівого головного бронха, з приводу чого була проведена поліхіміотерапія в умовах ОЦО. На фоні лікування стан хворого погіршувався, виявлено рецидив захворювання, 23.02.2015 року був визнаний інвалідом 1А групи. За клопотанням представника позивача ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза у відношенні [PERSON] Призначена судом посмертна судово-психіатрична експертиза [PERSON] не було проведена через відсутність медичної документації за зверненням [PERSON] за життя до психіатра. Згідно ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підставою для визнання договору дарування недійсним позивач зазначив укладання договору особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, а також з тих підстав, що спірна квартира належала виключно [PERSON] , тобто придбано в період шлюбу, але лише за особисті кошти [PERSON]. Згідно ст. 233 ЦК України - правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»п. 19 , 23 судам було роз`яснено, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Згідно ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про те, що підстав для визнання договору дарування спірної квартири не має. Судом встановлено, що відповідач та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в період шлюбу придбали спірну квартиру, що була оформлена згідно договору купівлі-продажу на ім`я [PERSON] , але належала поддружжю на праві спільної сумісної власності. Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження того, що квартира належала та була придбана за особисті кошти лише [PERSON] або прийняття участі у придбанні спірної квартири позивачки надано не було. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно страждав на тяжку хворобу та був визнаний інвалідом 1 групи. Але доказів того, що в момент укладання угоди він через тяжку хворобу не міг усвідомлювати значення своїм дій та керувати ними, не було добровільного волевиявлення на дарування частини квартири або договір укладений на вкрай невигідних умова, надано не було, так як допитані в судовому засіданні свідки не бачили та не спілкувались із [PERSON] на час укладання угоди також в цей момент він не спостерігався лікарями, тому через недоведенність позовних вимог, у задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України - у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору дарування одним з подружжя другому подружжю частки у прав спільної сумісної власності подружжя на квартиру від 26 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шевцовим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 383, застосованні ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed