Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А-1» з прибудовою «А-1-1», верандою «а», та на надвірні будівлі: погреб «Б», сарай «В», гараж «Г», літню кухню «Д» з тамбуром «д», сарай «Л», літній душ «Е», вбиральню «Ж», зливну яму «З», що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить її батьку, [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівництво від 21.01.1964 року, посвідченого виконкомом Пересічанської селищної ради народних депутатів трудящих. [INFO] року помер батько позивачки та єдиним спадкоємцем після його смерті була мати позивачки, так як вони разом, вели спільне господарство. Таким чином [PERSON] у спадщину вступила фактично. [INFO] року померла мати позивачки, [PERSON] та єдиною спадкоємицею після її смерті є позивачка. Як вказує позивач, в установлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, однак за життя вона проживала з матір'ю, вони вели спільне господарство. На теперішній час у позивача виникла необхідність оформити право на спадщину, в зв'язку з чим звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачем, Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за підписом голови надано до суду заяву, з проханням слухати справу за відсутності їх представника, та розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить її батьку, [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівництво від 21.01.1964 року, посвідченого виконкомом Пересічанської селищної ради народних депутатів трудящих. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 07.08.2000 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області [PERSON] помер [NUMBER] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений запис №93. Після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину [PERSON], мати позивачки, шляхом вступу в управління спадковим майном, проживала в спадковому будинку на момент смерті батька, обробляла город. Відповідно до п.4 Прикінцевих положень діючого на теперішній час Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до цивільних правовідносин, що виникли до набрання ним чинності, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину, шляхом вступу в управління спадковим майном, проживала в спадковому будинку на момент смерті матері, обробляла город, сплачувала всі комунальні платежі. Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно листа завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 14.05.2014 року №916/01-16, згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з 2008 року по 2014 року включно, після смерті [INFO] року [PERSON] до Дергачівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved