Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на період навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком. На\~\~даний час вона є студенткою Вінницького національного університету ім.Пирогова денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю медицина. Навчання здійснюється за державним замовленням, термін навчання до 01 липня 2024 року. У зв`язку з навчанням вона несе витрати, отримувати доходи не має можливості, оскільки зайнята на навчанні. Так, витрати на проїзд до місця навчання на місяць складають 1009,28 грн.; вартість проживання на найманій квартирі становить 2000 грн. щомісяця; витрати на канцелярське приладдя 200 грн.; витрачаються значні кошти на купівлю одягу та харчування. Також вказує, що часто хворіє, має вади зору, що потребує витрат на лікування. Вважає, що стан здоров`я батька є добрим, він має постійне місце роботи та отримує пенсію. На утриманні у відповідача є неповнолітня дитина. Враховуючи зазначене, вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Згодом позивачка зменшила вимоги та просила стягнути 1/6 частини всіх видів доходу на її утримання. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження\~\~в справі за правилами спрощеного позовного провадження\~\~з викликом (повідомленням) сторін. 01 листопада 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив стягнути з нього 1/8 частини усіх видів заробітку на період навчання. Послався на те, що до досягнення позивачкою повноліття регулярно сплачував аліменти. З вересня 2018 року, з моменту вступу позивачки на навчання, по вересень 2019 року його мати [PERSON] (бабка позивача), за нього, додатково перевела на особистий рахунок позивачки 15900 грн. додаткових коштів на її особисті потреби. Позивач звертаючись до суду із позовом не зазначила про те, що отримує стипендію. Стверджує, що виділити 1/4 частини своїх доходів на утримання позивачки не має можливості з огляду на те, що з 2015 року отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група). Часто через хворобу перебуває на стаціонарному лікуванні районної лікарні, лікування потребує дорогих ліків на які витрачається не тільки пенсія, а й частина заробітної плати. У нього на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який часто хворіє, на лікування якого також витрачаються значні кошти. Також у нього в сім`ї є повнолітня донька його дружини [PERSON] , яка навчається у вищому навчальному закладі та винаймає житло за 2000 грн. 08 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка висловила незгоду із стягненням аліментів у розмірі 1/8 частини, оскільки кошти в даному розмірі будуть недостатні для забезпечення матеріальних потреб на навчання. Ще раз наголосила на тому, що часто хворіє, винаймає квартиру та підтвердила факт отримання стипендії та просила стягнути 1/6 частини всіх видів доходу на її утримання. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/8 частини заробітків до досягнення дочкою повноліття. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2001 року (а.с.7). Відповідно до довідки Вінницького Національного медичного університету ім.Пирогова від 14 лютого 2019 року №319 [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина». Навчання за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2018 року 01 липня 2024 року (а.с.8). На підтвердження потреби у наданні матеріальної допомоги, позивачка надала квитанції про купівлю речей із різних магазинів (а.с.16, 71). Додані до матеріалів справи квитанції підтверджують факт здійснених покупок, проте жодним чином не підтверджують потребу у придбанні товарів за ціною якою вони були придбані, та відповідно, необхідність отримання матеріальної допомоги на їх придбання, більше того в ряді квитанцій відсутні відомості з яких вбачалось би, що саме цей товар придбала позивачка. Обґрунтовуючи свій позов позивачка посилається на те, що часто хворіє, має вади зору, у зв`язку з чим, проходить лікування. На підтвердження вказаного долучила до позовної заяви заключення ЛКК (а.с.10), квитанцію та довідку про прийом терапевта (а.с.13, 14, 18), довідку про первинний прийом лікаря ЛОРа (а.с.73, 74), рецепт на окуляри від 17 серпня 2017 року (а.с.73). Враховуючи предмет позову, а саме стягнення аліментів на повнолітню дитину на період її навчання, суд оцінює критично вказані вище чеки, довідки, квитанції та рецепт від 17 серпня 2017 року, в розумінні ст.77 ЦПК України, як докази що містять інформацію щодо предмета доказування в позові з яким звернулася позивачка. Позивачка будучи студенткою навчального закладу м.Вінниця проживає у вказаному населеному пункті, проте суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що за наймаючи квартиру вона сплачує кошти у сумі 2000 грн. Із доданих до позову фіскальних чеків (а.с. 9, 15, 30) вбачається, що позивачка здійснює поїздки перед початком навчального тижня до м.Вінниця, а по завершенню навчального тижня до смт.Нова Ушиця, тобто на вихідні дні вона прибуває додому. Окрім того, з поїздки здійснюються по місту в якому вона навчається. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України вбачається, що [PERSON] працює в ТзОВ «Новоушицький хлібокомбінат», за перший квартал 2019 року йому було нараховано 12747,00 грн., за другий 12600,00 грн. (а.с. 25). Згідно з довідками [PERSON] ХБК відповідачу з початку 2019 року нараховується заробітна плата у сумі 4200 грн. щомісяця, за січень та лютий вирахувано аліменти по 845,25 грн. на загальну суму 1690,50 грн. (а.с. 38, 39). Відповідно до довідки АВ № №0042637, пенсійного посвідчення, довідки ГУПФУ в Хмельницькій області від 28 жовтня 2019 року [PERSON] особою з інвалідність (3 група) та отримує пенсію з 26 березня 2015 року в сумі 2000 грн. (а.с. 40, 45) Довідками ВДВС Новоушицького РУЮ №154505, 154506, ГУПФУ в Хмельницькій області №154503, 154502 підтверджується те, що із пенсії відповідача здійснювались відрахування на сплату аліментів (а.с. 41, 42). Із долучених до відзиву документів із медичних закладів вбачається, що відповідач за рекомендаціями лікарів потребує періодичного лікування (а.с. 46 - 55). Згідно із довідкою про склад сім`ї від 29 жовтня 2019 року [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , сином [PERSON] , дружиною [PERSON] та її дочкою [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 33). Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 лютого 2014 року (а.с. 34). Суд вважає, що предмета спору не стосуються долучені до матеріалів справи документи щодо [PERSON] , з огляду на те, що суду не представлені дані про обов`язок відповідача на утримання вказаної особи. Так, відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень\~ст. 199\~СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст.ст.\~200,\~201 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За нормами\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що відповідач отримує щомісяця доходи у вигляді пенсії 2000 грн. та нарахованої заробітної плати у сумі 4200 грн. (без вирахування обов`язкових платежів). Більше того, представником позивачки не заперечувався той факт, що до лютого 2019 року відповідач сплачував аліменти на утримання дочки, після досягнення нею повноліття та припинення стягнення аліментів, від імені відповідача здійснювалось перерахування коштів у добровільній формі на її банківську картку. Необхідно також врахувати, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, тому суд зобов`язаний встановити такий розмір аліментів щоб малолітній син не був у скрутнішому становищі порівняно із повнолітньою дочкою. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, матеріального становища відповідача, враховуючи, що повнолітня позивачка навчається за державним замовленням, отримує стипендію, що було нею визнано, та потребує матеріальної допомоги, так як навчається далеко від дому, несе витрати на проживання, також потребує коштів на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, з врахуванням принципу законності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання, як такої, що продовжує навчатися, в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 28 лютого 2019 року до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з обов`язку щодо утримання дитини обома батьками та з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. У разі припинення позивачкою навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч.2\~ст.199 СК України, право на її утримання припиняється. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: partial