Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про виселення останнього з належного їй будинку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному будинку за договором найму від 21.12.2012 проживає наймач [PERSON] . Останній веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, приходить до дому у нетверезому стані та часто влаштовує сварки, при цьому участі в утриманні будинку не приймає. Разом з тим, факт проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає останній отримати житлову субсидію. Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що договір найму укладався на 1 рік, а минуло вже більше 9 років, позивач просить суд виселити відповідача з належного їй будинку без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Незаперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, до Шишацького районного суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву, від нього до суду не надходило. В зв`язку з цим суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Допитавши позивача в якості свідка відповідно до ст. 92 ЦПК України, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Шишацької селищної ради 03 червня 2008 року [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.8). 21 грудня 2012 року між домовласником [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] та наймачем [PERSON] укладено договір найму житла. Договір укладено строком на один рік. Згідно п.1 примітки до договору він може бути продовжений по домовленості сторін. Відповідно до п.2 договір може бути розірваний по бажанню однієї із сторін до закінчення строку, після попередження не менше як за 15 днів до розірвання договору. Згідно відмітки, зробленої Шишацьким РС УДМВС України в Полтавській області у паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] проведено реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Будучи допитаною судом в якості свідка позивач [PERSON] пояснила суду, що договір найму житла, а саме будинку по [ADDRESS] був укладений нею та відповідачем 21 грудня 2012 року строком на один рік. На підставі даного договору відповідача зареєстровано у вказаному будинку. Жодних угод, домовленостей (усних чи письмових) про продовження строку дії даного договору між нею та відповідачем не укладалось. Відповідач проживає в будинку періодично, переважну частину часу проводить за межами будинку позивача, має у ньому незначну кількість особистих речей. При цьому має інше житло за місцем проживання свої матері. Жодних сімейних відносин вона з відповідачем не підтримує. Відповідач не приймає участі в утриманні належного їй будинку, не сплачує комунальні послуги, натомість на протязі декількох років відмовляється виселитись з будинку позивача, незважаючи на неодноразові її вимоги. Аналогічні показання надала допитана судом свідок [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до положень ст. 159 ЖК України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Згідно зі ст. 168 ЖК України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до ст. 169 ЖК України в разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи те, що відповідач був вселений до будинку позивача на підставі строкового договору найму жита, який припинив свою дію після закінчення строку на який його було укладено та жодних угод про продовження строку дії даного договору між сторонами не укладалось, відповідач зобов`язаний звільнити дане житло. Враховуючи те, що відповідач відмовляється зробити це добровільно на прохання позивача - він підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 908 грн. сплаченого позивачем судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та відносить їх на рахунок відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved