Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона із відповідачем [PERSON] мають спільну малолітню дитину - [PERSON], 2005 року народження. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Знаючи, що їхня дитина потребує постійної батьківської допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини. Дитина утримується на її доходи, що є недостатнім для повноцінного харчування, придбання одягу та інших, необхідних для утримання та виховання дітей, речей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила, що вона отримує заробітну плату у розмірі 3500 гривень, при цьому змушена винаймати квартиру, сплачувати у фонд школи, класу, де навчається їх з відповідачем спільна дитина, витрачати кошти на зошити, забезпечувати одяг та харчування їх з відповідачем спільної дитини, у зв'язку з чим її заробітної плати не вистачає на утримання дитини. При цьому, з часу розлучення у листопаді 2015 року відповідач взагалі не допомагає дитині. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає за можливе сплачувати аліменти у розмірі 150 гривень щомісячно. Пояснив суду, що дитині треба допомагати, проте сума, яку бажає отримувати позивач для нього є не підйомною, адже у нього таких коштів немає. Його щомісячний дохід складає 1700 гривень, з яких 1000 гривень він сплачує за квартиру. Крім того, він також сплачує аліменти на утримання ще однієї своєї дитини [PERSON] у розмірі ? від отриманих доходів до повноліття останньої, що складає 150-200 гривень щомісячно. Зазначив, що офіційно він не працює, займається громадською діяльністю, також має тимчасовий підробіток. Протипоказань щодо працевлаштування, він не має. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована разом з малолітнім сином за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3 № 1214 від 25 червня 2014 року, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 403 (а.с.5). На даний час позивач разом з малолітнім сином проживає за адресою: [ADDRESS]. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] офіційно не працює, приймає участь у громадській діяльності, має періодичний заробіток. При цьому, у відповідача також є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.24). Доказів сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], відповідачем суду не надано. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено у 2015 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 вересня - 1455 гривень. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, проживає окремо від дитини, участі в утриманні дитини не приймає, офіційно не працює, а також враховуючи рівність обов'язку батьків в утриманні дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 728 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, що становить ? частину від визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial