Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування майном належного на праві спільної часткової власності. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що за нею, [PERSON], згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року визнано право власності по ? ідеальній частині автомобіля [NUMBER], № куз.[NUMBER], та по ? ідеальній частині автомобіля ВАЗ 21110, д.н.з [NUMBER], № куз.[NUMBER]. Іншим співвласником автомобілів [NUMBER] та автомобіля ВАЗ 21110, д.н.з [NUMBER], є її колишній чоловік [PERSON]. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. [PERSON], незважаючи на вищевказані рішення судів та її численні вимоги, відмовляється надати їй, співвласнику, автомобілі для користування, а тому вона змушена захищати своє право власності у судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була вручена своєчасно, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Що відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Як вбачається із копії Свідоцтва про шлюб від 08.05.2015р., [PERSON] та [PERSON] 06.06.1986р. уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, про що складно відповідний запис за №184. Як вбачається із рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2015р., за [PERSON] визнано право власності на автомобіль [NUMBER], куз. № [NUMBER] та припинено право власності [PERSON] на автомобіль [NUMBER], куз.№ [NUMBER]; за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/2 ідеальній частині автомобіля [NUMBER], куз. [NUMBER]. Як вбачається із копії рішення Апеляційного суду Львівської області від 21.01.2016р., рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2015р. в частині визнання за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], та припинення права власності [PERSON] на цей автомобіль - скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині автомобіля [NUMBER]; рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2015р. в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, припинення права власності на майно, змінити зазначивши, що позови задоволити частково. Згідно ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а відтак оскільки сторонам по справі належить по ? ідеальних частин автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], так як відповідач [PERSON] являється її колишнім чоловіком, суд, оцінюючи докази по справі, приходить про переконання про те, що заявлені позовні вимоги є підставними та необхідно встановити відповідний порядок здійснення позивачем даної правомочності власника. Крім того, судом взято до уваги ф той факт, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності та у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, та оскільки сторонам по справі належить по ? ідеальних частин автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved