Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.02.2018 року, близько 20 год. 10 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 316 I», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись по вул. Коцюбинського у м. Вінниці зі сторони вул. І. Бевза в напрямку вул. Замостянської, в районі перехрестя з вул. Нансена у м. Вінниці, не вжив своєчасних заходів щодо зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, зліва на право по ходу його руху, внаслідок чого з необережності допустив наїзд на останню. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритий перелом правої плечової кістки у верхній третині (хірургічної шийки) зі зміщенням уламків; закритий перелом лівого стегна у верхній третині (субкапітальний перелом шийки) зі зміщенням; травматичні ушкодження (нейропатія) ліктьового та серединного нервів справа; садна в ділянці лівого суглобу, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №336 від 22.03.2018 року. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №176а від 02.03.2018 року в ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля автомобілем марки «BMW 316 I», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору находяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2018 року у справі №127/7728/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає в понесенні позивачем витрат на лікування та відновлення втраченого здоров`я, що склало 134 202,94 грн., а також моральної шкоди, яку позивач оцінює в 100 000 грн. А тому, зважаючи на вчинення відповідачем кримінального правопорушення, яке призвело до стійкої втрати її працездатності та спричинило останній матеріальну та моральну шкоду, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 134 202,94 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.1-3). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Човганюк А.М. позовні вимоги визнали частково в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., тоді як в іншій частині задоволення позову просили відмовити з мотивів, викладених у відзиві (а.с.84-85), а також у письмових поясненнях (а.с.182-183). Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову та відзиву на позов не скористався. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2018 року у справі №127/7728/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки (а.с.4-10). Зі змісту вищезазначеного вироку суду вбачається, що 02.02.2018 року, близько 20 год. 10 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 316 I», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись по вул. Коцюбинського у м. Вінниці зі сторони вул. І. Бевза в напрямку вул. Замостянської, в районі перехрестя з вул. Нансена у м. Вінниці, не вжив своєчасних заходів щодо зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, зліва на право по ходу його руху, внаслідок чого з необережності допустив наїзд на останню. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритий перелом правої плечової кістки у верхній третині (хірургічної шийки) зі зміщенням уламків; закритий перелом лівого стегна у верхній третині (субкапітальний перелом шийки) зі зміщенням; травматичні ушкодження (нейропатія) ліктьового та серединного нервів справа; садна в ділянці лівого колінного суглобу, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №336 від 22.03.2018 року (а.с.11-14). Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №176а від 02.03.2018 року в ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля марки «BMW 316 I», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вищезазначений вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2018 року набрав законної сили 09.07.2018 року та ніким не оскаржувався. З положень, викладених в ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала. Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні у зв`язку з неправомірними діями відповідача позивачу спричинена шкода, між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того наявна вина відповідача. Зі змісту позову вбачається, що позивач оцінює завдану майнову шкоду в 134 202,94 грн., що включає в себе витрати понесені позивачем на лікування, в тому числі на проведення оперативного втручання, придбання медикаментів під час проходження лікування, покупку продуктів для посиленого калорійного та вітамінного харчування, які, на її думку, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Проте, суд не погоджується з думками та твердженнями позивача з наступних міркувань. Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розслідування кримінального провадження та знаходження позивача на стаціонарному лікуванні відповідачем в добровільному порядку було сплачено позивачу 96 617,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (оплата витрат на лікування), про що свідчать відповідні розписки та квитанції, а саме: розписка від 07.02.2018 року на суму 67 705,50 грн. (а.с.89) на оплату рахунку ТОВ «Остеосинтез-В» №16 від 07.02.2018 року (а.с.92), квитанція №0.0.957944055.1 від 07.02.2018 року (а.с.95); розписка від 05.02.2018 року на суму 10 000 грн. (а.с.90); розписка від 04.05.2018 року на суму 2 000 грн. (а.с.91); а також квитанція №0.0.957992405.1 від 07.02.2018 року на суму 16 912,00 грн. на оплату рахунку ТОВ «Остеосинтез-В» №17 від 07.02.2018 року (а.с.93). Окрім того, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7702365 від 15.01.2018 року, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 2 000 грн. (а.с.96). Згідно листа ПрАТ «СК «Провідна» від 06.05.2019 року №17-05/3717 відповідно до положень ст.ст.24, 26, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу відшкодовано страховою компанією витрати на лікування у розмірі 38 918,79 грн.; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку, що відповідає сумі 44 676,00 грн.; а також моральна шкода у розмірі 4 179,74 грн.; а всього на загальну суму 87 774,53 грн. (а.с.166). Таким чином, позивачу в рахунок відшкодування витрат на лікування відповідачем та третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору відшкодовано 135 536,29 грн. (96 617,50 грн. + 38 918,79 грн. = 135 536,29 грн.), тобто більше, ніж пред`явлено позивачем до стягнення у позові, незважаючи на те, що велика кількість первинних документів (квитанцій, чеків) як доказів понесення позивачем відповідних витрат є нечитабельними, а у деяких зазначені медичні препарати, які у відповідності до виписок із медичних карт не призначались позивачу для лікування тощо. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити у зв`язку з безпідставністю. Що ж стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині з наступних міркувань. Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За таких обставин суд вважає, що неправомірними діями відповідача за фактом спричинення в результаті дорожньо-трансопртної пригоди, яка мала місце 02.02.2018 року, тілесних ушкоджень позивачу, останній спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, які позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо неї. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодуванняморальної (немайнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості завданих травм, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, та,

Outcome: partial