Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2010 року. У період шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Проте створити дійсної сім`ї не вдалося, одруження виявилося невдалим. Протягом останніх років стосунки між сторонами погіршилися. Вже тривалий час кожен подружжя живе своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування з жовтня 2019 року. Сторони проживають окремо, спільного побуту не мають, а тому позивач не вбачає підстав для збереження шлюбу в подальшому. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 листопада 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1456. У період шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, враховуючи вимоги ч.1ст.142 ЦПК України (визнання позову відповідачем) в даній справі з відповідача на користь позивача слід стягнути половину судового збору у розмірі 420,40 грн., а іншу половину судового збору у розмірі 420,40 грн. компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved