Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом № 41705353 від 05.10.2015 року, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO], терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування заповіту [PERSON] позивач дізналась від батька [PERSON] та 13.01.2016 року за пропозицією батька вона разом з ним пішла до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С., яка посвідчувала заповіт [PERSON] для виконання необхідних дій з прийняття та оформлення спадщини. Самого приватного нотаріуса Гончарової О.С. в офісі не було, а помічниця нотаріуса, яка там знаходилась вислухала їх та повідомила, що вони прийшли занадто рано, бо не пройшло шести місяців з дня смерті спадкодавця і порекомендувала прийти з цього питання після 16 квітня 2016 року. 26.04.2016 року позивач [PERSON] прийшла в офіс приватного нотаріуса Гончарової О.С. і звернулась до неї з питанням щодо оформлення спадщини. Проте, нотаріус повідомила позивачу, що вона пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає: сімейний стан, а саме наявність в неї чотирьох неповнолітніх дітей і важку хворобу /пневмонію / у дворічної дитини [PERSON] в період прийняття спадщини; юридичну необізнаність та дезорієнтацію помічником нотаріуса стосовно строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, оскільки позивачем не були доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає з 1974 року, оскільки вони жили у одному будинку. В неї не було чоловіка та дітей та вони допомагали один одному. [PERSON] залишила заповіт на ім'я його доньки [PERSON] Після смерті [PERSON] він з [PERSON] прийшли до приватного нотаріуса з метою вирішення питання щодо вступу у спадщину, проте помічник нотаріуса повідомив їм, що вони рано звертаються до нотаріуса і пояснила, що до нотаріуса необхідно звернутися після спливу 6 місяців після смерті спадкодавця. Коли вони звернулись до нотаріуса після спливу 6 місяців, то нотаріус їм повідомив, що вони пропустили строк для прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з 1974 року, оскільки вони проживали в одному будинку, дружили та спілкувались, а потім доглядали за нею. Позивач [PERSON] її племінниця та з її слів стало відомо, що остання зверталась до нотаріуса з питання оформлення спадщини, а помічник нотаріуса їй повідомила про те, що вона рано звернулась і повинна звернутися після спливу 6-місяців з дня смерті [PERSON] Після спливу 6-місячного строку [PERSON] звернулась до нотаріуса, але їй повідомили, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідного свідоцтва про право особистої власності на житло від 23 грудня 1997 року за [NUMBER], виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації [PERSON] належала 1/10 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме [INFO], саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/10 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 05.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. зареєстрованого в реєстрі за № 2353 [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і в загалі все те що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 13.07.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. на ім'я [PERSON] був наданий лист згідно якого позивачу повідомлено про неможливість заведення спадкової справи за усною заявою [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки позивач у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]. Як було зазначено в судовому засіданні позивачем [PERSON] та її представником шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений, оскільки вона є матір'ю чотирьох дітей, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми. Також, в період відкриття спадщини діти хворіли, а саме молодша донька [PERSON], [INFO] в зазначений період хворіла на пневмонію, що підтверджено витягом з протоколу засідання лікарської консультативної комісії від 31.03.2016 року за № 119/4 та позивач [PERSON] здійснювала за нею догляд. Крім цього, юридична необізнаність та дезорієнтація працівником нотаріального офісу стосовно строку подачі заяви про прийняття спадщини призвели до пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», з яких вбачається, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини( наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. В свою чергу, до поважних причин пропуску зазначеного строку можуть бути віднесені: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Аналогічна позиція Верховного суду України викладена у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486 цс 15. Якщо у спадкоємця перешкод для подачі заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відсутні. Причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі юридична необізнаність, щодо строку та порядку прийняття спадщини не свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку. В свою чергу, докази щодо хвороби дитини позивача не свідчать про неможливість протягом 6 місяців подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі викладено, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Outcome: dismissed