Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власником двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2007 р. Разом з позивачем в зазначеній квартирі проживають син [PERSON] та донька [PERSON] На даний момент в квартирі зареєстрована але не проживає [PERSON], яка є для позивача сторонньою. У 2004 році, у [PERSON] народився син [PERSON], а [PERSON] був співмешканцем позивача, на прохання якого у 2009 році вона прописала за своєю адресою його доньку - [PERSON], яка приїхала до України жити та працювати. [PERSON] просив прописати доньку на 3-4 місяці, проте з 2010 року позивач постійно просить її виписатись, на що остання відмовляється. У зв'язку з тим, що відповідач змінила місце свого проживання, її особистих речей в квартирі немає. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації в квартирі, участі у витратах не приймає та її реєстрація за вказаною адресою створює позивачу, як власниці, перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, остання вважає, що її права порушено та вони підлягають захисту в судовому порядку. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 405 ЦК України, позивач зазначила, що право члена сім'ї власника житлового будинку користуватися цих житлом, існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування квартирою в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], усунути перешкоди в користуванні зазначеною квартирою шляхом виселення відповідача, зобов'язати Управління МВ ДУМС України зняти відповідачку з реєстрації зазначеної квартири, а також стягнути з неї на користь позивача судовий збір. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, додатково пояснила, що в її квартирі [PERSON] є прописаною з 25.03.2009 р., проте за даною адресою вона ніколи не проживала. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] у призначені судові засідання не з'являлася, про дати та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що є в матеріалах справи, суд вважає неявку відповідача неповажною. Згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що за адресою мешкання [PERSON], вона ніколи не бачила [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що за адресою мешкання [PERSON] особи з іменем «[PERSON]», жодного разу не бачила. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та свідків, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 04.09.2007 р. [PERSON] набула права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною копією договору (а.с. 6), витягом з Державного реєстру правочинів від 04.09.2007 р. (а.с. 7), та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.08.2008 р. (а.с. 8). Згідно копії домової книги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], вбачається що за даною адресою прописані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановленому законом порядку набула права власності на вищевказану квартиру. Поясненнями позивача та свідків підтверджено, що [PERSON], яка є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], дійсно не мешкає за даною адресою більше одного року, чим підтверджується відсутність її потреби у забезпеченні житлом, у зв'язку із чим наявні підстави для позбавлення відповідача права користування вказаною квартирою зі зняттям з реєстраційного обліку в порядку встановленому законодавством. Позовні вимоги щодо зобов'язання зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Вимоги щодо усунення перешкод у користуванні зазначеною нерухомістю шляхом виселення відповідача також не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні з пояснень позивача та свідків встановлено, що відповідач ніколи не мешкала у квартирі позивача, чим підтверджується, що відповідач не створює перешкод позивачу у користуванні майном, а також вказує на відсутність спору щодо виселення відповідача з квартири позивача. На підставі ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial