Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 18.04.2016 року до суду з вищезгаданою позовною заявою, в якій просить визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.12.1999 року придбала квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.12.1999 року, зареєстрованого на Криворізькій універсальній товарній біржі та в КП «КБТІ» 17.01.2000 року за №181 П . На сьогоднішній день він має намір продати квартиру, але у зв'язку з тим, що договір не був посвідчений нотаріально та один із продавців був неповнолітній , інтереси якого представляла його мати, він не має можливості реалізувати своє право власності, тому звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні позивач присутньою не була, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи - Криворізька універсальна товарна біржа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що позивач придбала [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.12.1999 року, зареєстрованого на Криворізькій універсальній товарній біржі та в КП «КБТІ» 17.01.2000 року за №181 П ( а.с.7). З договору купівлі продажу нерухомого майна вбачається, що відповідач [PERSON], укладаючи договір діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] (а.с.7). Оскільки [PERSON] на час укладення договору була неповнолітньою, тобто не могла бути членом біржі, це суперечить вимогам ст.15 Закону України «Про товарні біржі», якою передбачено, що біржовою операцією визнається угода, якщо серед іншого її учасники є членами біржі. У зв'язку з цим договір купівлі-продажу майна не відповідає вимогам законодавства України, яке діяло на момент укладення договору . [PERSON] померла [INFO], провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито ухвалою суду від 23.01.2017 року. При розгляді даної справи стосовно позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі продажу від 03.12.1999 року, суд вважає за необхідне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу і на час реєстрації права власності позивачем. Відповідно до вимог ст. 224 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. право власності на відчужувану квартиру переходило до покупця з моменту підписання договору купівлі-продажу та розрахунку з покупцем. Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другоюстатті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. З зазначеного вище договору купівлі-продажу вбачається, що сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавців, який прийняли оплату та передали у володіння [PERSON], тобто виконали всі істотні умови договору купівлі- продажу. Отже, на момент укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири позивачем та продавцями було додержано вимог законодавства, яке діяло на той час. Договір було підписано законним представником неповнолітнього [PERSON] з дотриманням вимог ст. 53 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. В подальшому вказаний договір було зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується штампом КП «КБТІ» (а.с.7 зворот). Таким чином, беручи до уваги те, що договір не містить умов, які б суперечили закону, тому суд задовольняє позов.

Outcome: approved