Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду до Тульчинської міської ради Вінницької області, [PERSON], Реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання недійсним рішення № 921 37 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради від 03.07.2013, свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги і просить визнати недійсними та скасувати рішення № 1400 53 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради від 21.11.2014 та пункт 1.4 рішення 5-ї сесії 4-го скликання Тульчинської міської ради від 19.09.2002, поновивши строк звернення до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі договору дарування, посвідченого 12.11.1994 Тульчинською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-4586 та зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 18.11.1994 в реєстровій книзі за № 2412, належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в місті Тульчині по вул. Фрунзе, 6. Власником суміжного житлового будинку являється відповідач [PERSON] Рішенням № 921 37 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради від 03.07.2013 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), яка знаходилась в користуванні відповідача [PERSON] площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в м. Тульчині по вул. Фрунзе, 4 та надано у власність [PERSON] із земель житлової та громадської забудови земельну ділянку площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в м.Тульчині по вул.Фрунзе, 4, кадастровий номер 0524310100:01:007:0106. В подальшому 06.08.2013 [PERSON] в реєстраційній службі Тульчинського районного управління юстиції зареєструвала своє право власності та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), індексний номер 7619046. Вважає вищевказане рішення сесії Тульчинської міської ради в частині затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки [PERSON] та свідоцтво про право власності на нерухоме майно ( земельну ділянку ) від 06.08.2013 недійсним із наступних підстав. Ухвалою Тульчинського районного суду від 19.02. 2014 було встановлено вину [PERSON] в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України. Судом було встановлено, що [PERSON] в кінці лютого 2013 року умисно з метою отримати державний акт на право власності на земельну ділянку по вул.Фрунзе, 4 в м. Тульчині підробила її підписи в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки з абрисом земельної ділянки та в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання з абрисом зовнішніх меж земельної ділянки. В подальшому [PERSON] умисно використала підроблені нею документи, подавши їх до Вінницького регіонального відділення ДП «Центр державного земельного кадастру» для отримання державного акту на земельну ділянку. Таким чином, рішення сесії Тульчинської міської ради та свідоцтво на право власності на нерухоме майно ( земельну ділянку ) ґрунтуються на підроблених документах і підлягають визнанню недійсними. В звязку з наведеним просить визнати недійсним рішення № 921 37 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка знаходилась в користуванні [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на дану земельну ділянку. Також просить визнати недійсним рішення № 1400 53 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради від 21.11.2014 між земельними ділянками, розташованих по вул.Фрунзе, 4 та вул.Фрунзе, 6 в м. Тульчині, оскільки її не було запрошено на сесію міської ради, де розглядалось питання встановлення меж присадибних земельних ділянок і взагалі їй Тульчинська міська рада не повідомляла, що йде підготовка по розгляду даного питання і що [PERSON] звернулась до Тульчинської міської ради з заявою про встановлення меж землекористування. Цим самим сесія міської ради порушила вимоги п.16 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них. Просить визнати незаконним пункт 1.4 рішення 5-ї сесії 4-го скликання Тульчинської міської ради від 19.09.2002, поновивши строк звернення до суду, так як про дане рішення сесії їй стало відомо під час розгляду даної справи. Дане рішення є незаконним і таким що підлягає скасуванню, оскільки підставою для його винесення стала заява бувшої власниці житлового будинку № 4 [PERSON] в якій вона просила міську раду надати їй в користування земельну ділянку площею 572 кв.м., а їй [PERSON] - 327 кв.м. Вона ж в міську раду з заявою про надання в її користування земельної ділянки площею 327 кв.м. не зверталась. А тому заява [PERSON] була незаконно розглянута і сесією міської ради прийнято неправомірне рішення, так як даним рішенням фактично в неї було вилучено частину земельної ділянки, оскільки рішенням № 22 виконкому Тульчинської міської ради від 28.09.1953 [PERSON], який був її дідом і бувшим власником домоволодіння № 46 ( бувший номер 31) по вул. Фрунзе ( бувша вулиця Чапаєва № 28 ) в м. Тульчині було виділено в користування 910 кв.м. і залишено в тимчасове користування 182 кв.м. Таке рішення було в подальшому підтверджено генеральним планом, який був виготовлений інвентаризаційним бюро 23.10.1953, в якому в графі «загальна земельна площа» вказаний розмір 1092 кв.м. ( 910+182=1092). В подальшому жодних рішень стосовно вилучення у [PERSON] чи послідуючого власника житлового будинку його дочки, а її матері [PERSON] міська рада не приймала. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені нею в позовній заяві обставини. Представник відповідача - Тульчинської міської ради позов визнала частково, не заперечує про скасування рішення №921 37 сесії 6 скликання від 03.07.2013 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Фрунзе, 4 та надання у власність [PERSON] даної земельної ділянки, оскільки дане рішення винесено на підроблених [PERSON] документах, про що міській раді не було відомо. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просить відмовити в його задоволенні та пояснила суду, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2002 являється власником будинку № 4 по вул. Фрунзе в м. Тульчині, який розташований на земельній ділянці площею 0,0541 га. Так як вона мала намір на земельній ділянці, яка була виділена в користування бувшому власнику даного житлового будинку побудувати гараж, то спочатку вирішила приватизувати дану земельну ділянку. Для виділення їй земельної ділянки у власність необхідно було встановити межі землекористування. Так як позивач [PERSON] на той час проживала в м. Києві, то вона в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки та у акті прийому передачі межових знаків здійснила підпис замість [PERSON] За підробку даних документів вона притягувалась до кримінальної відповідальності. Так як [PERSON] відмовлялась підписати акт узгодження меж, то вона звернулась з заявою до Тульчинської міської ради про встановлення межі між присадибними земельними ділянками № 4 та № 6 по вул. Фрунзе. Рішенням 53 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради № 1400 від 21.11.2014 її заява була задоволена і встановлена межа по існуючій огорожі. В частині позовних вимог про скасування рішення сесії Тульчинської міської рада від 19.09.2002 про надання [PERSON] земельної ділянки площею 571 кв.м., а [PERSON] 327 кв.м., то в їх задоволенні просить відмовити, так як позивачем пропущений строк звернення до суду, а сплив позовної давності, про застосування якої нею заявлено, є підставою для відмови в позові. Посилання позивача на те, що про дане рішення їй стало відомо лише під час розгляду справи не відповідає дійсності, оскільки остання в 2009 році зверталась до Тульчинської міської ради з заявою про встановлення межі між її земельною ділянкою по вул. Фрунзе, 6 і її земельною ділянкою по вул.Фрунзе, 4 і для цього надавала план присадибної ділянки з будівлями на якому вказані межі та розміри земельних ділянок відповідно до оскаржуваного нею рішення сесії. Представник реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо ), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження ; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин ; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так при розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] відповідно до договору дарування являється власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тульчині по вул. Фрунзе, 4, що підтверджується договором дарування від 12.11.1994. Власником суміжного домогосподарства, розташованого в м. Тульчині по вул. Фрунзе, 6 відповідно до договору купівлі продажу від 26.09.2002 являється відповідач [PERSON] Рішенням 37 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради № 921 від 03.07.2013 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), яка знаходилась в користуванні [PERSON] площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в місті Тульчині по вул.Фрунзе, 4 та надано у власність [PERSON] із земель житлової та громадської забудови земельну ділянку площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в м. Тульчині по вул.Фрунзе, 4, кадастровий номер 0524310100:01:007:0106, а також зобовязано [PERSON] зареєструвати речове право на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку ( а.с. 9). 06.08.2013 [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку в реєстраційній службі Тульчинського районного управління юстиції та отримала свідоцтво на право власності на нерухоме майно ( земельна ділянка ) індексний номер 7619046. Відповідно до ч.2\~ст.152 ЗК України\~землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За ч.3 вказаної статті способом захисту прав громадян на земельні ділянки\~\~є визнання недісним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно\~ст. 155 Земельного Кодексу України\~\~в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В судовому засіданні встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), яка знаходилась в користуванні [PERSON] площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в м. Тульчині по вул. Фрунзе,4 була виготовлена на підставі підроблених документів, а саме акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки з абрисом земельної ділянки землевласника ( землекористувача ) та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання з Абрисом зовнішніх меж земельної ділянки, в яких відповідач [PERSON] підробила підпис [PERSON], що підтверджено ухвалою Тульчинського районного суду від 19.02.2014, якою встановлена вина обвинуваченої [PERSON] в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України ( а.с.6 ). Таким чином, межі земельної ділянки, яку використовує відповідач [PERSON], в натурі на місцевості були встановлені з порушенням вимог п.2 ст.107 ЗК України, а саме без погодження всіх суміжних землевласників ( землекористувачів ). Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення 37 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради № 921 від 03.07.2013 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельна ділянка ) ґрунтуються на підроблених документах, а тому підлягають визнанню недійсними. Що стосується позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення 53 сесії 6 скликання Тульчинської міської ради від 21.11.2014 № 1400 про встановлення меж між присадибними земельними ділянками № 4 та № 6 по вул. Фрунзе в м. Тульчині, то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного. [PERSON], знаючи, що [PERSON] не підпише Акт узгодження меж і не погодить їй межі їх суміжних земельних ділянок, так як вона раніше підробила її підпис, то для виготовлення документів на приватизацію земельної ділянки остання 09.09.2014 звернулась в Тульчинську міську раду з заявою про встановлення меж між присадибними земельними ділянками № 4 та № 6 по вул. Фрунзе в м. Тульчині, оскільки згідно з ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Стаття 107 ЗК України регламентує, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання земельної ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема, зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно Інструкції про встановлення ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості ) та їх закріплення межовими знаками, межі земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) закріплюються межовими знаками. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) здійснюється виконавцем-розробником документації ( з яким укладено договір на виконання вказаних робіт ) у присутності власника ( користувача ) земельної ділянки, власників ( користувачів ) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним ( ними ) особою, а також представників місцевої ради. Із копії заяви, яка міститься в матеріалах справи, видно, що позивач [PERSON] 10.06.2009 зверталась до Тульчинської міської ради про встановлення межі між її присадибною земельною ділянкою по вул. Фрунзе № 6 та присадибною земельною ділянкою по вул. Фрунзе № 4, користувачем якої є відповідач [PERSON] Для розгляду даного спору [PERSON] надала копію плану присадибної ділянки з будівлями на якому зображено межі ділянок по вул. Фрунзе № 6 та Фрунзе № 4, розміри земельних ділянок та схеми розміщення будівель. За результатами розгляду заяви [PERSON] комісією міської ради був складений акт від 15.06.2009 в якому зазначено, що комісія вивчила представлені матеріали, вислухала пояснення сторін та встановила 4-ри межових знаки, які показані на схемі встановлення межових знаків. З встановленою межею громадяни погодились, про що свідчать їх підписи в акті встановлення межових знаків від 15.06.2009 ( а.с.152-155 ). По заяві [PERSON] від 09.09.2014 стосовно меж суміжних з [PERSON] земельних ділянок по вул. Фрунзе № 4 та № 6 працювала виїзна комісія з питань земельних ресурсів, про що свідчить протокол засідання комісії з питань комунальної власності та земельних ресурсів Тульчинської міської ради від 17.10.2014, який був оглянутий в судовому засіданні, згідно якого були рекомендаційні висновки: « встановити межу між присадибними земельними ділянками № 4 та № 6 по вул. Фрунзе по існуючій огорожі». Дані висновки лягли в основу оскаржуваного позивачем рішення сесії Тульчинської міської ради № 1400 від 21.11.2014. Таким чином, межа між даними присадибними ділянками встановлена за фактичним використанням земельної ділянки, що відповідає вимогам ст.107 ЗК України. Про розгляд заяви [PERSON] на засіданні 53 сесії Тульчинської міської ради 6 скликання 21.11.2014 сторони повідомлялись, про що свідчать копії письмових повідомлень, а також дану обставину підтвердили відповідачі. Таким чином суд вважає, що підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення 53 сесії Тульчинської міської ради 6 скликання 21.11.2014 не має, оскільки воно прийняте відповідно до вимог чинного земельного законодавства України та Закону України « Про місцеве самоврядування». Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування пункту 1.4 рішення 5-ї сесії 4-го скликання Тульчинської міської ради від 19.09.2002 про надання земельної ділянки площею 898 кв.м. по вул. Фрунзе № № 4,6 для обслуговування будинків: [PERSON] - 571 кв.м., Гришко - 327 кв.м., загального користування -54 кв.м., то вони задоволенню не підлягають в звязку зі спливом позовної давності. Відповідно до п.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Позивач [PERSON] стверджує, що про наявність оскаржуваного рішення вона дізналась лише під час розгляду даної справи в суді. Про те з даними твердженнями погодитись не можна, оскільки остання 10.06.2009, звертаючись до Тульчинської міської ради з заявою про встановлення меж землекористування між її присадибною ділянкою і присадибною ділянкою [PERSON] надала план присадибної ділянки з будівлями по вул. Фрунзе, буд. 4,6 на якому зображено межі земельних ділянок, їх розміри та схема розміщення будівель і на підставі якого комісією 15.06.2009 були встановлені межові знаки між присадибними земельними ділянками № 6 та №4 по вул. Фрунзе, з чим остання погодилась. Даний план присадибної ділянки був складений на підставі рішення сесії Тульчинської міської ради від 19.09.2002. Тобто, починаючи з 15.06.2009 позивач могла довідатися про порушення свого права. На підставі викладеного,

Outcome: partial