Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 14393грн.35коп. в якості відшкодування матеріально шкоди та 243,00грн. за оплату судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25.04.2014року о 21 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пр. 50 років ВЛКСМ м.Харкова, в районі будинку 55-А, виїжджаючи з прилеглої території не надав дорогу автомобілю марки Тойота д.н. [NUMBER], який рухався по пр. 50 років ВЛКСМ м.Харкова, та допустив з ним зіткнення, в результаті чого її автомобілю Тойота були завдані механічні ушкодження, що призвело до матеріальної шкоди. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2014року була встановлена вина [PERSON] в вище зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до полісу АС/6866922 від 19.02.2014року завдані неправомірними діями відповідача збитки мали бути відшкодовані ТДВ СК «Альфа-Гарант», однак листом №12/2413 від 17.10.2014року в цьому їй було відмовлено. Просить суд стягнути з відповідача як з винної особи в якості відшкодування матеріальної шкоди 13510грн.75коп. та 885грн.60коп. за експертне автотоварознавче дослідження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини вказані в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку з цим, суд, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача по справі. Представник третьої особи ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.04.2014 року о 21-30год. в м. Харкові на пр. 50 років ВЛКСМ, буд.55-А з вини водія [PERSON] який керував автомобілем [NUMBER] сталося зіткнення з автомобілем Тойота д.н. [NUMBER]. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою Московського районного суду м.Харкова. від 30.05.2014 рок. Постанова набрала законної чинності. /а.с.14/. Власником транспортного засобу «Toyoya Yaris» д.н. [NUMBER] є [PERSON] /а.с.15/. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 5244 від 26.05.2014 року, яка проведена експертом ХНДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], ушкодженого внаслідок ДТП від 25.04.2014 року складає 13510,75 грн. /а.с.4-13/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АС/6866922 від 19.02.2014 року. Позивач [PERSON] зверталася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 17.10.2014року за №12/2413 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування /а.с.16/. Відповідно до ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування завданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Як уже було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Виходячи з наведених норм Закону, особа на користь якої здійснено страхування, повинна звернутися з вимогою про відшкодування шкоди до страховика. Страхувальник несе додаткову (субсидіарну) відповідальність, у разі якщо страхової виплати недостатньо для відшкодування шкоди завданої потерпілому. Згідно з роз'ясненнями п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року, непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. При цьому статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено обов'язок страхувальника ([PERSON].) протягом трьох днів повідомити страховика про настання ДТП. Стаття 26 ЗУ «Про страхування», серед підстав для відмови у здійсненні страхових виплат чи страхового відшкодування, називає несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку. Таким чином, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована ([PERSON].), вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку. Така правова позиція висловлена і у вказаному вище пункті 16 Постанови ВССУ. Статтею 3 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачка, як водій транспортного засобу, причетного до ДТП, повідомила про страховий випадок страховику та зверталась із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, отримала відмову у задоволенні вимог щодо виплати страхового відшкодування, а отже до вирішення спору, що виник із страховою компанією, розгляд позовних вимог до страхувальника - заподіювача шкоди є передчасним, оскільки згоди на повне відшкодування останнім заподіяної шкоди не заявлено і заперечення страхової компанії щодо можливості (неможливості) страхової виплати, дотримання (не дотримання) страхувальником своїх обов'язків, передбачених ст.. 33 Закону та наявність обставин, які б давали підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (ст.. 37 Закону) не були предметом судового розгляду в суді. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до вирішення питання про страхове відшкодування із страховою компанією, вирішення заявленого позову про стягнення з застрахованої особи відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, є передчасним, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed