Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 28.10.2006 р. Свій позов мотивує тим, що шлюбні стосунки з відповідачем не склалися у звязку з відсутністю взаєморозуміння та через різні погляди на життя. Вони з відповідачем проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше сімейне життя неможливе. Примиритись не бажає. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] В судове засідання сторони не зявилися, позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2006 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено починаючи з 2014 р. у звязку з різними поглядами на життя , різними характерами, втратою взаєморозуміння. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Зазначає, що строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна між ними немає. Позивачка також зазначає, що після розірвання шлюбу син надалі проживатиме з нею. Сторони спільне господарство не ведуть. Між подружжям втрачене взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин з 2014 р., причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя Позивачка зазначає, що дитина надалі проживатиме з нею, тобто матірю. Розірвання шлюбу не перешкоджає вирішенню питання щодо реалізації прав батьків та дітей про надання матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved