Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 12 липня 2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], з яким позивач проживала однією сім'єю та вони вели спільне господарство. З 2008 року батько дитини проживає окремо від сім'ї, жодного з покладених на батьків обов'язку не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно без участі відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Позивач вказує, що відповідач не виконує батьківських обов'язків, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Він ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшому житті, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, навчанням, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Також відповідач не спілкується з дочкою, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Як вказує позивач, дитина прагне спілкуватися з батьком, але останній не повідомляє про своє місце проживання, уникає від спілкування з донькою по телефону. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що відповідач [PERSON] нехтує батьківськими обов'язками, позивач просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, у своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов, повідомила, що сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представникоргану опіки і піклування Оржицької районної державної адміністрації в судовому засіданні просила позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON]. Представник служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, повідомив, що позовні вимоги вони підтримують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, думку неповнолітньої [PERSON], яка висловився за позбавлення батьківських прав свого батька щодо себе, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками у свідоцтві про народження вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 4). Відповідач [PERSON] з 2008 року не проживає разом з позивачем та донькою, участі у вихованні дитини та у її забезпеченні не приймає (а.с. 6-8). Згідно довідки Новооржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Оржицької районної ради Полтавської області за період навчання у школі [PERSON] (з 01.09.2011 року) батько [PERSON] до школи не з'являвся жодного разу. Дитиною опікувалися мати [PERSON], дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON]. Вони були постійними відвідувачами батьківських зборів, конференцій, турбувалися про забезпечення дитини одягом та необхідним шкільним приданням (а.с. 5). У висновку органу опіки і піклування Оржицької районної державної адміністрації зазначено, що є можливість і доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої органу опіки і піклування Оржицької районної державної адміністрації в судовому засіданні просили позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Соціальний супровід сім'ї [PERSON] не здійснювався. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що відповідач майже десять років проживає окремо від позивача [PERSON] та їхньої спільної доньки [PERSON], не приймає жодної участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться її життям, станом її здоров'я, успіхами у навчанні, потребами, за цей час жодного разу не з'являвся за місцем проживання дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON] Він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. В даний час [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Проаналізувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], оскільки він свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання дочки. При таких обставинах, рішення суду про задоволення позовних вимог у цій справі буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved