Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнути заборгованость по виплаті аліментів. В обгронтування позову зазначила, що згідно виконавчого листа Тарутинського районного суду Одеської області від 29 травня 2013 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7 липня 2011 року і до повноліття дітей. Позивач зазначила, що [PERSON] припинив бачитись з дітьми, матеріально забезпечувати їх, піклуватись про їх фізичний і духовний розвиток та виховання, аліменти за рішенням суду не сплачує. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у загальному розмірі 82615,00 гривень. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила позовні вимоги задовольнити, справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою згідно довідки Тарутинського РС ДМС України в Одеській області. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У звязку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа Тарутинського районного суду Одеської області від 29 травня 2013 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7 липня 2011 року і до повноліття дітей (а.с. 11). Згідно зі статтями 180 та 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення, або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу положень ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом враховується той факт, що даних про працевлаштування та загальний дохід відповідача не представлено. Суд враховує, що прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Вирішуючи спір, суд враховує обставини, які змінилися після встановлення розміру аліментів рішенням судом та вимогу закону про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку із зазначеним, суд погоджується з доводами позивача та вважає доцільним змінити розмір аліментів до 1500 гривень на кожну дитину, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.\~\~\~ Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 07.07.2011 по 01.12.2017 року, складеного Тарутинським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області вбачається, що розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] станом на 01.12.2017 року у твердій грошовій сумі становить 82 615,00 гривень (а.с. 14-15). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved