Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2008 року. В даній квартирі зареєстрований її син, [PERSON], який протягом тривалого часу, а саме з червня 2013 року не мешкає в ній, його особистих речей в квартирі немає. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на неї, відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. Наразі реєстрація відповідача у квартирі чинить їй перешкоди у здійсненні права власності. На підставі викладеного, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що у спірній квартирі не проживає більше 3-х років. Представник третьої особи також у відкрите судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту адміністративних послуг. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Борисевич Т.С., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ 15 січня 2009 року за реєстраційним номером 9333961. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірній квартирі більш трьох років без поважних причин. Відповідно дост.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved