Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.09.2001 Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1853. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі спільне життя у них не склалось, від шлюбу у них народилося двоє дітей, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Сім'я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Ухвалою від 07.12.2018 позов прийнято та відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01.09.2001 сторони уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1853, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб [NUMBER] виданим 01.09.2001, проте міцної сім'ї не створили. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Сторони фактично не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Даний конфлікт в сім'ї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved