Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 15 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики у формі боргової розписки, відповідності до якої Позивач передав Відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США , що станом на 15.03.2017 року складає 538000,00 гривень згідно з курсом НБУ з терміном повернення позики до 01 липня 2016 року. Укладання договору позики підтверджується розпискою Відповідача по справі від 15 липня 2015 року. Станом на момент звернення позивача до суду сума позики Відповідачем не повернута. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики та сплачений судовий збір при зверненні до суду. Позивач в судове засідання не зявився. Подала заяву до суду з проханням розглянути справу без неї, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомлений про день, час, місце розгляду даної справи, у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, враховуючи вимоги статей 169, 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та зі згоди позивача ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю, з огляду на такі обставини. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 2\~ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 15 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США з терміном повернення позики до 01 липня 2016 року включно. Укладання договору позики підтверджується розпискою Відповідача по справі від 15 липня 2015 року. Позивач виконав зобов'язання за договором позики, та надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США. У встановлений термін Відповідач позику не повернув, внаслідок чого порушив прийняті на себе обовязки, встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з положенням ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошових коштів. Правила\~статті 625 Цивільного кодексу України\~розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Частина 1 коментованої статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 Цивільного кодексу України). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний буде відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки. В порядку ч. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду та розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, станом на 15 березня 2017 року сума боргу відповідача за договором позики від 15 липня 2015 року складає 20 000,00 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 538000,00 гривень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 88 ч. 1 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5380,00 гривень у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved