Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку після померлого батька, в обґрунтування вимог зазначила, що звернувшись до приватного нотаріуса Зінківського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у видачі такого свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно після померлого [PERSON], що і стало підставою для звернення в суд. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, як на майно яке є спільною сумісною власністю подружжя, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у позивача виникла необхідність зареєструвати своє право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, однак у позасудовому порядку вона позбавлена такої можливості, так як її чоловік [PERSON] помер, 04.12.2015р. і нерухоме майно у вигляді житлового будинку у встановленому законом порядку не було зареєстроване, ані за її чоловіком, ані за нею. В судове засідання представник позивачів не зявився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечуючи проти заявлених вимог. Від третіх осіб до суду надійшли заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позові не заперечували. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачі позбавлені можливості встановити своє право власності на нерухоме майно у загальному порядку, окрім судового. У звязку з повним визнанням позову відповідачами, на підставі ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved