Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Приватного підприємця [PERSON]; третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Відділу по захисту прав споживачів Дніпродзержинської міської ради, про визнання договору, вчиненого під впливом обману, недійсним та стягнення майнової та моральної шкоди. У своєму позові позивач, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд визнати недійсним договір від 13 серпня 2014 року № GP-14274, як вчинений під впливом обману та стягнути з відповідача на її користь подвійну суму завданих їй збитків в розмірі 1 331,80 грн.; моральну шкоду в розмірі 1 500 грн., витрати на оформлення довіреності на ім'я представника в розмірі 289 грн., витрати на отримання допомоги юриста в розмірі 1 350 грн. та витрати, пов'язані з підготовки документів до суду в розмірі 40,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13 серпня 2014 року нею був підписаний укладений договір № GP-14274 на виготовлення та установку ПВХ конструкцій та вартість склала 3 080 грн., у зв'язку з чим нею було сплачено 650 грн. Вважає, що договір який вона підписала, був вчинений під впливом обману, тому як їй не роз'яснені його умови, також в ньому не вказано розмір виробу, розрахунок вартості виробу, розшифровка ціна договору та підпис другої сторони ФОП [PERSON] В свою чергу відповідач надала суду зустрічну позовну заяву, у якій просить суд розірвати договір від 13 серпня 2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позову відповідач зазначила, що 13 серпня 2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого виконавець зобов'язується організувати роботу по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкцій, а замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби. Вартість виробу склала 3 080 грн. та [PERSON] було сплачено завдаток в розмірі 650 грн. та борг до передачі у власність становив 2 430 грн. Після укладання договору [PERSON] відмовилася оплатити борг до передачі у власність у розмірі 2 430 грн. Замовлені ПВХ конструкції були виготовлені у визначений договором строк та знаходяться на зберіганні у відповідача. Вважає, що у зв'язку з невиконанням замовником умов договору, договір вважається розірваним. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір від 13 серпня 2014 року № GP-14274, як вчинений під впливом обману та стягнути з відповідача на її користь подвійну суму завданих їй збитків в розмірі 1 331,80 грн.; моральну шкоду в розмірі 1 500 грн., витрати на оформлення довіреності на ім'я представника в розмірі 289 грн., витрати на отримання допомоги юриста в розмірі 1 350 грн. та витрати, пов'язані з підготовки документів до суду в розмірі 40,60 грн. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в позові. В задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити, у зв'язку з необґрунтованістю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір № GP-14274 від 13 серпня 2014 року, як вчинений під впливом обману та стягнути з відповідача на користь позивача подвійну суму завданих їй збитків в розмірі 1 331,80 грн.; моральну шкоду в розмірі 1 500 грн., витрати на оформлення довіреності на ім'я представника в розмірі 289 грн., витрати на отримання допомоги юриста в розмірі 1 350 грн. та витрати, пов'язані з підготовки документів до суду в розмірі 40,60 грн. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в позові. В задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити, у зв'язку з необґрунтованістю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволені позову, посилалась на обставини викладені в запереченнях. Зустрічні позовні вимоги підтримала та просила суд розірвати договір від 13 серпня 2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] В судове засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Відділу по захисту прав споживачів Дніпродзержинської міської ради, не з'явився, хоча був повідомлений відповідно до діючого законодавства. Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги позивача та відповідача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2014 року між відповідачем ФОП [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір № GP-14274, згідно умов якого виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій, а замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби, що вбачається з наданого суду договору. Згідно до умов договору вартість виробу склала 3 080 грн. та позивачем [PERSON] було сплачено завдаток в розмірі 650 грн., що вбачається з наданих суду документів та не заперечується сторонами. Відповідно до вимог ст.627 ЦК України, зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання позивача на те, що її не ознайомили належним чином із змістом та документами, що засвідчують її замовлення є безпідставними, оскільки на час укладання договору позивачу було зрозуміло та надано інформацію стосовно характеристик виробів, їх ціни, прав та обов'язків замовлена, на що позивач своїм підписом засвідчила в самому договорі. Ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до вимог ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивачем будь-яких доказів того, що договір № GP-14274 від 13 серпня 2014 року, укладений між відповідачем ФОП [PERSON] та позивачем [PERSON] на організацію роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкцій укладений під впливом обману, суду не надано, а тому відсутні будь-які підстави для визнання договору недійсним, як вчинений під впливом обману. В п.23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Так, позивачем не надано суду доказів того, що діями відповідача їй спричинена й моральна шкода. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Окрім цього, позовні вимоги відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору також не підлягають задоволенню. Частиною третьою ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Так, відповідачем не доведено, що зі сторони позивача [PERSON] було істотне порушення умов договору № GP-14274 від 13 серпня 2014 року на організацію роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкцій. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] та відповідачу було відмовлено та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення судових витрат, а саме позивачу - витрат на оформлення довіреності на ім'я представника в розмірі 289 грн., витрат на отримання допомоги юриста в розмірі 1 350 грн. та витрат, пов'язаних із підготовкою документів до суду в розмір 40,60 грн., відповідачу - повернення судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed