Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 25 жовтня 2018 року з позовом до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 21 квітня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], котрий було зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №92. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], котра проживає разом із нею. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано, рішення набрало законної сили 20 листопада 2017 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року, з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року, і до повноліття дитини. Вважає, що розмір аліментів, призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини, у зв'язку з чим просить суд стягувати з відповідача щомісячно 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь, на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Будучи присутньої у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримала їх у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Присутні у судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], кожен окремо також надали пояснення по суті справи, проти позову заперечували частково з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву, посилаючись на відсутність офіційного місця роботи та мінливий дохід відповідача, та вважають за можливе збільшити розмір аліментів з 1000,00 гривень, до 1300,00 гривень. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Так, судом встановлено, що 21 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №92, та видано відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.4), та котрий розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, котре набрало законної сили 20 листопада 2017 року (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьками котрої є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], та на утримання котрої з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року, котре набрало законної сили 08 грудня 2017 року, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року, і до повноліття дитини. Спільна донька сторін проживає разом із позивачем (а.с.12). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 та ст.183СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Аналогічна правова позиція викладена у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №143цс13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Судом встановлено, що позов підлягає задоволенню. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів зокрема тому, і суд з нею погодився, що на даний час аліменти стягуються на неповнолітню дитину, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved