Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що вони втратили почуття поваги один до одного, немає взаємопорозуміння, мають різні погляди та підходи до побутових та сімейних стасунків ,відповідач постійно нехтує сімейнимим цінностями, постійно виникають сварки, шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки припинені, сім'я фактично розпалася, спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливе. Ухвалою суду від 05.10.2018 року сторонам, за заявою відповідача, було надано строк для примирення 1(один) місяць. Розгляд справи призначено на 26.11.2018 року. В судове засідання 26.11.2018 року позивач [PERSON] не з'явилась, подала письмову заяву, в якій вказала, що протягом наданого судом строку примирення з чоловіком не відбулося, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, розгляд справи просить провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1999 року. (а.с. 3). Між сторонами виникли сварки та непорозуміння, не підтримують подружніх стосунків та не цікавляться інтересами один одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Сім'я фактично розпалася існує вона тільки формально. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом , між сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу. Строк, наданий судом для примирення, позитивних наслідків не мав. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому розриває його. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладають, у разі задоволення позову - на відповідача . На підставі викладеного та

Outcome: approved