Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що 15 березня 2009 року вона позичила [PERSON] 20000 гривень на строк до 15 березня 2013 року на підтвердження чого, [PERSON] надала позивачу розписку про отримання нею зазначеної суми коштів, проте у зазначений строк [PERSON] зазначену суму коштів не повернула. В грудні 2009 року [PERSON] померла та [PERSON] повідомив, що поверне зазначену суму боргу після оформлення спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із тим, що відповідач [PERSON] не може виконати свої зобов'язання через відсутність необхідної грошової суми, 31.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про припинення зобов'язання передачею відступного згідно якого, позивач [PERSON] приймає житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON] взамін сплати боргу в сумі 20000 гривень отриманих останньою за розпискою від 15.03.2009 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 49 [PERSON] та [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.09.2013 року № 2267. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.1992 року виданого Багатянською сільською радою Ізмаїльського району, Одеської області [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 35920928 від 29.11.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] разом з ним не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.09.2013 року № 2267, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2009 року, виданого виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], 1/2 частину якого вона фактично прийняла, після смерті свого чоловіка [PERSON], але юридично не оформила. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.04.1995 року, посвідченого за № 43, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі все те на що вона буде матиме право заповіла [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 12.10.2011 року за № 1098, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Згідно розписки про отримання грошів від 15.03.2009 року [PERSON] отримали в борг у [PERSON] 20000 гривень та зобов'язались в строк до 15.03.2013 року повернути зазначену суму боргу [PERSON], однак до теперішнього часу зобов'язання не виконали. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Відповідно до договору про припинення зобов'язання передачею відступного від 31.12.2013 року та розписки про передачу житлового будинку від 31.12.2013 року, відповідач [PERSON] передав у власність житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] позивачу [PERSON], а позивач в свою чергу не заперечував проти передачі йому у власність вказаного житлового будинку, взамін сплати 20000 гривень, отриманих в борг спадкодавцем [PERSON] Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню та визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved