Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON], право власності на житловий будинок з усіма господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказала, що [INFO] померла її мама [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з усіма господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя, а саме 15 червня 2007 року, [PERSON] склала заповіт, за яким вказаний будинок вона заповіла їй. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Юр'ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та зареєстровано у реєстрі за №31. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є її сестра [PERSON]. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову через те, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 24.10.1989 року, виданому виконавчим комітетом Царичанської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області, нотаріусом виявлено підчистку. У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні їй права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] та її адвокат Скопіч А.В. не з'явилися. Надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON]; інший спадкоємець за законом [PERSON] відмовилась від одержання обов'язкової частки у вказаній спадщині; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved