Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі, за їхньою спільною заявою відповідач визнав себе батьком їхньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Коштів на утримання дитини не вистачає, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї. Оскільки їй важко самостійно, власними силами утримувати дитину, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним\~ чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, надавши право представляти її інтереси адвокату [PERSON], який в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним\~ чином, від нього до суду\~ поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. У відповідності до свідоцтва про народження, відповідача [PERSON] зазначено батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки КЖРЕП №14, позивач та дитина [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] «А»/47 (а.с.7). З акта №146 КЖРЕП №14 від 22.03.2018 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] «А»/47 (а.с.8). Довідкою Управління соціального захисту населення Шевченківського району м.Чернівці від 26.02.2018 року підтверджується, що позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~ 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~\~ 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статею 182 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або ) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.\~\~\~\~ При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що дитина\~ перебуває на матеріальному утриманні позивача;\~ як позивач, так і відповідач є працездатними; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню\~судові витрати\~по справі на користь держави в розмірі 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved