Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є її батьком. На даний час вона мешкає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2018 року вона навчається у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денній формі навчання, зі строком закінчення навчання до 30 червня 2021 року, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, отримує постійний дохід та може надавати їй матеріальну допомогу, але добровільно цього не робить. 06 травня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. 22 червня 2021 року представник відповідача - Барабашева К.В. надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем не надано доказів потреби надання матеріальної допомоги батьком у зв`язку із навчанням. Також у позивача змінився склад сім`ї, оскільки вона народила сина і перебуває у цивільному шлюбі. Відповідач не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки не працює, має на утриманні неповнолітнього сина. Доказів отримання відповідачем доходу позивач не надала. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Додатково пояснила, що дійсно має новонароджену дитину, але у шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах з батьком дитини не перебуває. У зв`язку з навчанням потребувала коштів на проїзд до місця навчання до м.Харків, роздруківку навчальних матеріалів, купівлю деяких підручників. Останнім часом через карантин навчалась дистанційно, однак, декілька разів їздила у навчальний заклад. Стипендію не отримувала. На даний час закінчила навчальний заклад та отримала диплом бакалавра, але подала документи для вступу у інший навчальний заклад. Представник відповідача - адвокат Барабашева К.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що відповідач дійсно був на заробітках, але повернувся навесні цього року та з того часу не працює, не має доходу. А позивач не довела належними доказами, що потребує матеріальної допомоги з боку відповідача у зв`язку із навчанням. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив наступні обставини справи та відповіді їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 038-2 ф від 26.03.2021, [PERSON] є студентом 3 курсу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (денна форма навчання). Закінчує навчання 30.06.2021. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, станом на 16.06.2021 щодо [PERSON] , за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня. З копії довідки виданої Рубіжанським міським центром зайнятості № 11/04-957 від 14.06.2021 вбачається, що [PERSON] не зареєстрований в Рубіжанському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу (безробітний). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд бере до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем дійсно не надано доказів тому, які саме реальні витрати вона понесла у зв`язку із навчанням. Однак, суд вважає, що потреба повнолітньої [PERSON] у матеріальній допомозі батьків витікає з самого її навчання на денній формі у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», у зв`язку з чим вона не в змозі працювати та отримувати доходи. В якості ще однієї підстави для відмови у позові представник відповідача посилається на те, що відповідач не працює і не отримує ніякого доходу. Однак, стороною відповідача не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач не має доходів, позиваючи з квітня 2021 року. Відсутність доходів за 4 квартал 2020 року та 1 квартал 2021 року не має доказового значення у даній справі, оскільки з позовом до суду позивач звернулась 07.04.2021. Посилання представника відповідача на те, що склад сім`ї позивача змінився, не є тією обставиною, яка впливає на вирішення питання щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у зв`язку із її навчанням. Відповідачем, окрім перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, не надано належних доказів наявності у нього інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання ним, зокрема, за станом здоров`я, матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання. Суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , але зазначене не свідчить про неможливість відповідача, який є працездатним, сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. За таких обставин суд вважає доведеними як потребу повнолітньої доньки у матеріальній допомозі батька, так і можливість останнього надавати своїй доньці таке забезпечення на період навчання. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а донька потребує такої допомоги у зв`язку з навчанням, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано. При цьому, справедливим та розумним розміром аліментів суд вважає 1/8 частку від всіх видів доходу відповідача щомісячно, оскільки відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, а позивач є повнолітньою особою та нею не доведено такого розміру витрат у зв`язку із навчанням, який би потребував стягнення з відповідача саме 1/4 частини його доходів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп., що є пропорційним розміру задоволених вимог. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial