overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо вже біля одного року, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що шлюб зберігти він не бажає, часу на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №546 від 02.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, але на його наполягання мирно вирішити питання про продовження спільного проживання із дружиною ніякої реакції з боку позивачки не було. Клопотань щодо надання часу на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1374 від 17.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст..88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений при подачі вказаного позову судовий збір в розмірі - 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, проживають окремо з 2012 року. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав та зазначив про відсутність необхідності для надання часу на примирення. Відповідач просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що часу примирення не потрібно надавати та суду пояснив, що вони із дружиною не бачать перспективи перебування їх у шлюбі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.02.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №143 від 24.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з»явилась, але просила суд розглядати справу у її відсутність та не надавати час на примирення, проти винесення зачного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином двічі, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №2946 від 22.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. У заяві [PERSON] просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «[PERSON]» на дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Ураховуючи вимоги ст. 235 ЦПК України, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу слід змінити прізвище «[PERSON]» на дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав та зазначив про відсутність необхідності для надання часу на примирення. Відповідач просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що часу примирення не потрібно надавати та суду пояснив, що вони із дружиною не бачать перспективи перебування їх у шлюбі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.11.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №136 від 05.11.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав та зазначив про відсутність необхідності для надання часу на примирення. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином двічі, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.08.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №350 від 26.08.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження №102909. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, часу на примирення просила не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Просила суд змінити її прізвище на жіноче «[PERSON]». Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.10.2010 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №3280 від 22.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. У позовній заяві [PERSON] просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «[PERSON]» на дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Ураховуючи вимоги ст. 235 ЦПК України, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу слід змінити прізвище «[PERSON]» на дівоче прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, проживають окремо понад 3 роки. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав та зазначив про відсутність необхідності для надання часу на примирення. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1373 від 27.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. У заяві [PERSON] просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «[PERSON]» на дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Ураховуючи вимоги ст. 235 ЦПК України, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу слід змінити прізвище позивача [PERSON] : з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю, вже не проживають разом 4 роки. В даний час сім»я розпалась остаточно, проживають окремо. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, зазначивши про відсутність необхідності надання часу на примирення. Вказала, що вже є рішення суду про стягнення алементів на дітей, але відповідач його не виконує, участі у вихованні і утриманні дітей не приймає. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.11.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 1660 від 19.11.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має 3-х дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та фактично почались сварки та непорозуміння з 2012 року, хоча проживають разом, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач в судовому засіданні просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що необхідності у збереженні шлюбу немає, часу на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.09.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №668 від 13.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народилось 3 дітей, а саме [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved