Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача в користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 600.00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 31.05.2012 р. до досягнення дитиною повноліття на стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], [INFO] додаткові витрати на лікування в розмірі 500.00 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2013 р. рішенням Залізничного районного суду м. Львова вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 600.00грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 31.05.2012 р. до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що у звязку із зміною економічної ситуації, зростання цін на комунальні платежі, харчування, витрати на лікування, кошти, які сплачує відповідач, відповідно до рішення суду від 2013 р., є недостатніми. У звязку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Суд не приймає до уваги поданий відповідачем відзив на позов, оскільки ним не виконано вимоги ч. 4 ст.178 ЦПК України, а саме не надано доказів надіслання /надання/ копії відзиву позивачу. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2012 р. шлюб між сторонами розірвано /а.с.5/, від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №098705 /а.с.5,6/ Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Нове» від 11.06.2018 р., [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю позивачем [PERSON] та бабцею [PERSON] у квартирі №65 на вул. О.Кульчицької, 14 у м. Львові /а.с.7/ Як вбачається із матеріалів справи, 06.11.2013 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист від 18.10.2013 р. про стягнення із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 31.05.2012 р. до досягнення дитиною повноліття./а.с.22/ Згідно довідки від 12.06.2018 р., за підписом директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи з поглибленим вивченням англійської мови №18 м. Львова, [PERSON] навчається в 6-Б класі вказаної школи /а.с.13/ Відповідно до частини другої\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ч.3\~ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до\~ст. 183 СК України\~- частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Конвенція ООН ч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~звязку зі\~зміною матеріального\~чи сімейного\~стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоровя\~когось із\~них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», від 17.05.2017 р., внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, ч.2\~ст. 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно постанови Верховного Суду України від 05.02.2014р., право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, жодних доказів існування медичних протипоказань щодо працевлаштування або неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в мінімальному розмірі, який визначений законом, суду не подав. Враховуючи вищенаведене, а також визначений законом прожитковий мінімум на 2018 р., суд приходить до переконання, щ з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, згідно ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою роз'яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У правовій позиції Верховного суду у постанові від 18.01.2018 по справі № 369/959/16-ц зазначено, що витрати на придбання для дитини устілок для ортопедичного взуття, а також на оплату занять дітей з англійської мови є витратами пов'язаними з хворобою дитини та розвитком здібностей дитини та є додатковими витратами згідно\~ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вбачається із матеріалів справи, дитина [PERSON], [INFO], потребує додаткових витрат на лікування, а саме лікарем хірургом рекомендовано плавання, масаж /а.с.14/. Позивач долучила до матеріалів справи роздруківку з сайту Аквапарк «Пляж», згідно якої вартість абонементу у басейн становить 900-1200 грн. та вказала, що цей басейн є найближчий до місця проживання дитини /а.с.23-26/. Згідно довідки про доходи від 08.06.2018 р. №16, [PERSON] працює психологом в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та, за період з грудня 2017 р. по травень 2018 р., отримала 32\~496,10 грн. Крім цього, суд враховує, що на утриманні у позивача перебуває її мама, якій, згідно Довідки до акта огляду МСЕК, встановлено першу групу інвалідності та вона потребує постійного стороннього догляду /а.с.12/. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає задоволенню, а тому з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на лікування в розмірі 500.00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved