Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, який в процесі судового розгляду уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником 49/100 часток будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення народного суду м. Вінниці від 24.01.1967 року у справі №73 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, позивачу [PERSON], виділено приміщення у будинку літ. «А» під індексами поетажного плану 1-5 (коридор), 1-6 (ванна), 1-7 (кімната), 1-8 (кімната) та сарай літ. «Б». Станом на 29.12.2012 року за позивачем зареєстровано право власності на 49/100 часток вказаного будинковолодіння, до складу яких входять приміщення в житловому будинку літ. «А»: коридор 2-3 (1-5), ванна 2-4 (1-6), кімната 2-5 (1-7), кімната 2-6 (1-8), сарай літ. «Б» на підставі рішення народного суду м. Вінниці від 24.01.1967 року. Крім того, прибудова літ. «а2», до складу якої входять приміщення: коридор 2-1, кухня 2-2, прийняті в експлуатацію позивачем згідно рішення виконкому Вінницької міської ради №281 від 17.04.1975 року. Також, співвласниками вищезазначеного будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] у розмірі 9/100 та 21/50 часток відповідно. Тобто, вищезазначений житловий будинок належить сторонами на праві спільної часткової власності із встановленим порядком користуванням ним. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,0979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Вінницькою міською радою та Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 27.04.2006 року, належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі. У зв'язку з виникненням непорозуміння між сторонами з приводу користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній сумісній власності, сторонами на замовлення було виготовлено план земельної ділянки, на якій розташоване вищезазначене будинковолодіння, згідно якого визначено площу земельної ділянки 0,0979 га та погоджено порядок користування земельною ділянкою. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила припинити право спільної сумісної власності сторін на земельну ділянку, площею 0,0979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER]; встановити порядок користування вищезазначеної земельної ділянки відповідно до Плану поділу земельної ділянки, виготовленого 10.12.2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія», відповідно до якого позивачу [PERSON] виділити у користування земельну ділянку, площею 0,0450 га, зазначену на плані жовтим кольором (ділянка 1); відповідачу [PERSON] виділити у користування земельну ділянку, площею 0,0121 га, зазначену на плані зеленим кольором (ділянка 2); відповідачу [PERSON] виділити у користування земельну ділянку, площею 0,0408 га, зазначену на плані блакитним кольором (ділянка 3). В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились,однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення останніх. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач є власником 49/100 часток будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення народного суду м. Вінниці від 24.01.1967 року у справі №73 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, позивачу [PERSON], виділено приміщення у будинку літ. «А» під індексами поетажного плану 1-5 (коридор), 1-6 (ванна), 1-7 (кімната), 1-8 (кімната) та сарай літ. «Б» (а.с.10). Станом на 29.12.2012 року за позивачем зареєстровано право власності на 49/100 часток вказаного будинковолодіння, до складу яких входять приміщення в житловому будинку літ. «А»: коридор 2-3 (1-5), ванна 2-4 (1-6), кімната 2-5 (1-7), кімната 2-6 (1-8), сарай літ. «Б» на підставі рішення народного суду м. Вінниці від 24.01.1967 року. Крім того, прибудова літ. «а2», до складу якої входять приміщення: коридор 2-1, кухня 2-2, прийняті в експлуатацію позивачем згідно рішення виконкому Вінницької міської ради №281 від 17.04.1975 року (а.с.17), що підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 07.10.2015 року №4264 (а.с.22). Також, співвласниками вищезазначеного будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] у розмірі 9/100 та 21/50 часток відповідно, згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого КП «ВООБТІ» 11.02.2004 року (а.с.18-21). Тобто, вищезазначений житловий будинок належить сторонами на праві спільної часткової власності із встановленим порядком користуванням ним. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,0979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Вінницькою міською радою та Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 27.04.2006 року, належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі (а.с.23). Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна правова позиція закріплена і в ст.120 ЗК України. Разом з тим, відповідно до змісту статті 89 ЦК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності співвласникам жилого будинку. З Плану поділу земельної ділянки, виготовленого 10.12.2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія», вбачається, що на даний час загальна площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у користуванні співвласників будинковолодіння на законних підставах, складає 0,0979 га. (а.с.47). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні фактичний порядок користування земельною ділянкою, що між ними склався, відповідає Плану поділу земельної ділянки, виготовленому 10.12.2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія». Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що порядок користування спільною земельною ділянкою, запропонований позивачем, не позбавляє можливості кожну сторону користуватися своєю частиною будинковолодіння та земельної ділянки, а тому суд вважає, що слід встановити порядок користування земельною ділянкою будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], відповідно до порядку землекористування, що склався фактично та відповідає Плану поділу земельної ділянки, виготовленого 10.12.2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія», а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині припинення права спільної сумісної власності сторін на земельну ділянку, площею 0,0979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], з наступних міркувань. Згідно ч.1 ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 346 ЦК України та статтею 140 ЗК України визначені загальні підстави припинення права власності, в тому числі і на земельну ділянку. Разом з тим, позивачем не наведено правових підстав припинення між сторонами права спільної сумісної власності на земельну ділянку, в той час, як між останніми лише встановлюється право користування останньою, яка їм належить на праві спільної сумісної власності. До того ж, суд звертає увагу, що сторонам не визначались та не виділялись частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, так як позивачем дані вимоги не заявлялись, а тому відсутні правові підстави для припинення спільної сумісної власності на землю. Таким чином, під час судового розгляду даної справи позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial