Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що 28 квітня 2012 року з відповідачем уклала шлюб, від якого сторони мають неповнолітньою доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 01.06.2013 року, проживають окремо, донька проживає разом з нею і знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає. Вона на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дочкою, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, інших джерел доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги відповідача, а відповідач такої допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її утримання 1/4 частину його заробітку (доходу)щомісячно до досягнення донькою трьохрічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, 29.04.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи за їі відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив і заяву про можливість розгляду справи за його відсутності не подав. На підставі заяви позивача суд вважає за можливим ухвалити заочне рішення згідно положень ст.224 ЦПК України, у зв'язку з чим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 28 квітня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №146, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Богдано-Надеждівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №264 від 20.03.2014 року. Позивач [PERSON] не працює, знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення П'ятихатської райдержадміністрації та отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно довідки П'ятихатської райдержадміністрації №649 від 13.03.2014 року. Відповідно довідки про доходи від 18.04.2013 року [PERSON] працює в ТОВ «Будівельно-монтажний поїзд 870» на посаді «мийник автомобіля», його заробітна плата за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року складає 6 921,80 грн. Згідно з ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.4 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки сторони мають неповнолітню дитину, дитина проживає разом з матір'ю, яка знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення П'ятихатської районної держадміністрації і отримує матеріальну допомогу від держави по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте відповідач працює та матеріальної допомоги їй не надає, суд задовольняє заявлені вимоги у повному обсязі. При цьому, на підставі ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми місячного платежу. Згідно положень ст.88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь держави, оскільки позивача звільнено від його сплати. На підставі ст.ст. 84, 91 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved