Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним рішення сесії Старопочаївської сільської ради Кременецького району № 179 від 05.03.2012 року та зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батька - [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представники уточненні позовні вимоги підтримали та пояснили, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Єдиним спадкоємцем його майна є [PERSON], яка і успадкувала належне йому майно. За життя в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що по [ADDRESS]. Після сметі батька позивач звернувась до Старопочаївської сільської ради із заявою про наданні їй в користування вищезазначеної земельної ділянки. Однак рішенням сесії Старопочаївської сільської ради Кременецького району № 179 від 05.03.2012 року, переведено земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], яка була в користуванні громадян [PERSON] та [PERSON] та віднесено до земель ненаданих у власність чи постійне користування в межах населенного пункту (землі сільськогосподарського призначення), незважаючи на те, що позивачем подана заява про наданні її у користування. Про винесення данного рішення позивачці стало відомо у 2016 року, при повторному зверненні із аналогічною заявою до Старопочаївської сільської ради. Через поганий стан здоров'я [PERSON] довгий час перебувала на тимчасовому лікуванні закордонном, а тому не мала змоги реагувати належним чином на оскаржуване рішення. Після смерті батька позивач обробляє спірну земельну ділянку, у чому їй допомають [PERSON] та [PERSON] Вважають, що вказане рішення сільської ради № 179 від 05.03.2012 року прийнято із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки [PERSON] зверталась із заявою про надання їй у користування земельної ділянки яка знаходилась в користуванні її батька і рішення по цьому питанню не прийнято. Однак 17.08.2016 року рішенням сесії Старопочаївської сільської ради № 127 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батька [PERSON] Просять позов задоволити. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали та пояснили, що після смерті батьків позивачки право користування на земельну ділянку, площею 0, 35 га, якою вони користувались, припинилось, а вона не входить до складу спадщини, оскільки не перебувала у власності батьків. 05 березня 2012 року на сесії сільської ради розглядалась заява [PERSON] про надання їй спірної земельної ділянки в користування після смерті батька. Оскільки із вищезазначеної заяви позивачки не було зрозуміло, на яких умовах заявниця хоче отримати земельну ділянку, то сесією прийнято рішення про переведення даної земельної ділянки в землі запасу. 20 липня 2016 року позивач повноторно звернулась у сільську раду із заявою про надання їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, якою користувались її батьки та відповідно сесієї сільської ради 17 серпня 2016 року виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,1146 га. Вважають, що оскаржуване рішення прийтяне в межах повноважень та у спосіб, передбачений чиним законодавством та жодних прав позивачки даним рішенням не порушено. Окрім того вважають, що остаточні позовні вимоги, що заявлені позивачем повинні розглядатись в порядку КАС України. Також представником відповідача подано заяву про застосування судом строку позовної давності, так як про винесення оскаржуваного рішення позивач була письмово повідомлена у 2012 році, тому звернувшись із даним позовом у 2017 році фактично пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Голова Старопочаївської сільської ради також пояснив, що [PERSON] не є жителькою с. Старий Почаїв, що було іще однією підставою для винесення сесією оскаржуваного рішення. Окрім того, позивачем дана земельна ділянка не оброблялась та вона нею не користувалась. На даний час спірна земельна ділянка майже уся передана у власність жителям [INFO]. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: В судовому засідані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що спірною земельною ділянкою користувались батьки позивачи. Після їх смерті позивач продовжила нею користуватись, однак за станом здоров'я не мала змоги сама особисто її обробляти. На прохання позивачки дану земельну ділянку їй допомагала обробляти сім'я [PERSON]. Вважають, що позивач має право на користування данною земельною ділянкою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є депутатом сільської ради та на сесії сільської ради у 2016 році голова на голосування поставив питання про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,11 га, якою користувались її батьки, за що депутати і прогосували в тому числі і він. У заяві [PERSON] розмір земельної ділянки зазначений не був. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є депутатом сільської ради та головою земельної комісії. У 2016 році позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га. Не надали земельну ділянку в повному розмірі, оскільки [PERSON] не є жителькою с. Ст. Почаїв Кременецького району Тернопільської області. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. 06.11.2009 року приватним нотаріусом Ковтунович О.П. заведена спадкова справа після смерті [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про розірвання шлюбу, батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Рішенням Старопочаївської сільської ради № 179 від 05.03.2012 року переведено земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], яка була в користуванні громадян [PERSON] та [PERSON] та віднесено до земель ненаданих у власність чи постійне користування в межах населенного пункту (землі сільськогосподарського призначення, рілля). Згідно виписки з протоколу сесії Старопочаївської сільської ради від 05 березня 2012 року, слухалась заява [PERSON] про надання земельної ділянки в користування для ведення особистого селянського господарства. Виступали [PERSON], [PERSON] сільський голова, який пропонував дати відповідь [PERSON]: так, як попередні землекористувачі ( батьки) не виготовили правовстановлюючих документів на земельну ділянку то вона не має права успадкувати її - проголосувати одноголосно «за» та [PERSON] який пропонував дану земельну ділянку долучити до земель запасу сільської ради - проголосували одноголосно «за». Згідно архівного витягу із протоколу другої сесії п'ятого скликання Старопочаївської сільської ради від 13 червня 2006 року, право користування земельною ділянкою площею 0, 37 га після смерті [PERSON] перейшло до спадкоємця [PERSON] Рішенням Старопочаївської сільської ради № 127 від 17.08.2016 року, дано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батька [PERSON], в межах населенного пункту, в т.ч. землі сільськогосподарського призначення, рілля. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2017 року, власником земельної ділянки площею 0, 15 га, що розташована по [ADDRESS] є [PERSON] Згідно довідок № 479 від 27.04.2017 року та № 491 від 04.05.2017 року виданих виконавчим комітетом Старопочаївської сільської ради, у погосподарських книгах з 1993 року та по даний час записи щодо гр. [PERSON] та її сім»ї відсутні. Жителька м. Почаїв [PERSON] у 2009-2011 роках із заявами про виділення земельної ділянки до сільської ради не зверталась. Згідно довідки № 492 від 04.05.2017 року виданої виконавчим комітетом Старопочаївської сільської ради, земельна ділянка померлого [PERSON] на протязі п'ятнадцяти років не оброблялась та не використовувалась. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як роз'яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Судом встановлено, що про винесення оскаржуваного рішення [PERSON] стало відомо лише у 2016 року, що стало підставою для її повторного звернення до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батька [PERSON], тому суд вважає, що позивачем не пропущено строку для звернення із даним позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч.ч. 1,3,4 ст. 116 , п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки при прийнятті рішення Старопочаївською сільською радою № 179 від 05.03.2012 року «Про переведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» були допущені порушення законодавства, зокрема, пояснення сільського голови в протоколі дванадцятої сесії шостого скликання Старопочаївської сільської ради від 05 березня 2012 року щодо наміру [PERSON] спадкувати спірну земельну ділянку не відповідає дійсним обставини, оскільки остання подала заяву про надання їй даної земельної ділянки в користування, а не у власність. Окрім того, посилання представника відповідача щодо відсутності підстав для надання [PERSON] земельної ділянки в повному розмірі, як особі яка не є жителькою с. Ст. Почаїв Кременецького району спростовується поданим рішення сесії № 127 від 17 серпня 2016 року, яким дано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеусрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батька [PERSON]. Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] за рахунок земель померлого батка - [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки дане рішення приймається колегіальним органом, а суд не підміняє роботу сільської ради.

Outcome: partial