Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу квартири від 15.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3070. Державна реєстрація права власності позивача на вищевказану квартиру за вищезазначеним правовстановлюючим документом здійснена КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15.06.2007 року в реєстровій книзі №421 за реєстровим №1205/37975, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15.06.2007 року. У вказаній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] та [PERSON] , яка не являлась та не являється членом сім`ї позивача, і фактично з 2014 року не проживала та на даний час не проживає у вказаній квартирі. Всі витрати по обслуговуванню та утриманню квартири здійснюються без участі відповідача. Однак, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі без її фактичного проживання в ній порушує право позивача на вільне розпорядження та користування належним їй майном. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чубенко С.В. до судового засідання не з`явились, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представник не заперечують, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу квартири від 15.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3070 (а.с.8-9). Державна реєстрація права власності позивача на вищевказану квартиру за вищезазначеним правовстановлюючим документом здійснена КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15.06.2007 року в реєстровій книзі №421 за реєстровим №1205/37975, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15.06.2007 року (а.с.11). Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» №1418 від 21.02.2019 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Проте, згідно акту про відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні, № [NUMBER] від 18.06.2019 року, складеного сусідами та затвердженого директором ТОВ «ЖЕО», вбачається, що відповідач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , проте не проживає у останній з 2014 року, особистих речей її у вказаній квартирі не має (а.с.39). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з 2014 року, тоді як остання залишається бути зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] , участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг не бере, добровільно знятись із реєстрації місця проживання також не бажає. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує права останньої як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що відповідач не являлась та не являється членом сім`ї позивача, і фактично з 2014 року жодного дня не проживала та на даний час не проживає у вказаній квартирі Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідача, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки останньою не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved