Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позові вказала, що між нею та відповідачем 02.05.2020року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння та сварки, що призвело до втрати любові та поваги. Крім того, позивач стверджує, що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому прохає суд: розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.05.2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане Миргородським міськрайонним відділом державної РАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.. 10). Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Судом також встановлено, що сторони наміри зберегти сім`ю не мають, шлюбні відносини не підтримують та не проживають разом, сім`я припинила існування остаточно, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього, [PERSON] , [INFO] , (а. с. 11), який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку та дитину в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов в цій частині, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved