Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1986 року. З вересня 2014 року фактично припинені. З того часу вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стало охолодження стосунків, зловживання відповідачем спиртними напоями. В стані алкогольного спяніння відповідач вчиняв сварки, погрожував позивачу фізичною розправою, самогубством. Сторони неодноразово намагалися примиритися, але через деякий час знову сварилися. Неповнолітніх дітей в них немає, тому позивач неодноразову пропонувала відповідачу розірвати шлюб через органи РАЦС, але відповідач відмовляється це зробити, мотивуючи свою відмову тим, що ще не настав час. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем не відповідає її інтересам. Спору, щодо поділу спільного майна між ними немає. Просила суд їх шлюб з відповідачем розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити Молчанова. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що 23 травня 1986 року, Димитровським виконкомом Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 172 (а.с. 6). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей в сторін немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнав у повному обсязі, а саме: погодився на розірвання шлюбу (а.с. 12). Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «Кропивка», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved