Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], Великолучківської сільської ради Мукачівського району про скасування рішень та визнання недійсни державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації. 16 вересня 2015 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги залучено - Управління Держземагенства в Мукачівському районі. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2007 року за нею [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, визнано право власності на 1/3 домоволодіння у с.В.Лучки, вул. Мічуріна, буд.27, Мукачівського району Закарпатської області. Водночас спадкове майно складалося з двох житлових будинків. Співвласником іншої 2/3 частини дворогосподарства стала [PERSON] 23 жовтня 2009 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду визнано право власності за [PERSON] на все домоволодіння за вказаною адресою, а їй ([PERSON]Ю.) присуджено грошову компенсацію за 1/3 частину домоволодіння. В період оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанції [PERSON], з метою позбавлення її права на житло, оформила права власності на ціле домоволодіння. Також, [PERSON] звернулася до суду та приватизувала частину земельної ділянки, що закріплена за вказаним домоволодінням площею 0,25 га. з кадастровим номером № 2122783201:00:105:0145, оформивши за собою право власності. 31 жовтня 2011 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу майна з [PERSON], якому відчужила все домоволодіння у с.В.Лучки, вул.Мічуріна, буд.27, Мукачівського району та земельну ділянку площею 0,25 га/ з кадастровим номером 2122783201:00:105:0145. 15 лютого 2012 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Про вказане рішення суду касаційної інстанції було відомо як [PERSON] так і [PERSON], які розуміли про її ([PERSON]Ю.) право на 1/3 частки спірного домоволодіння. 18 липня 2012 року провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою [PERSON] від позову. 15 жовтня 2013 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду її позов задоволено, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні 1/3 зазначеного домоволодіння та вселено її у зазначене домоволодіння. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасоване у частині вселення та ухвалено нове рішення, яким у вселенні [PERSON] відмовлено. 25 червня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовано рішення суду апеляційної інстанції від 28 листопада 2013 року та залишено в силі рішення суду першої інстанції від 15 жовтня 2013 року. Зазначене рішення суду було виконане тільки у вересні -2- 2014 року та коли вона була вселена у спірне домоволодіння, вона не могла скористатися правом приватизації 1/3 частини земельної ділянки, що рахується за спірним домоволодінням та оформити право власності на таку, оскільки вся земельна ділянка площею 0,25 га. з кадастровим номером 2122781200:10:105:0005 перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №643183, який виданий 18 жовтня 2012 року на підставі рішення Великолучківської сільської ради 12 сесії 6 скликання №729 від 26 липня 2012 року за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до протоколу засідання вісімнадцятої сесії с.В.Лучки 22 скликання від 25 грудня 1997 року, спадкодавцю [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,5 га. у тому числі 0,25га. для обслуговування житлового будинку та 0,25 га. для ведення особистого підсобного господарства. Саме на підставі вказаних документів вся земля біля будинку перебувала у користуванні [PERSON], а після отримання спадщини перебувала у її користуванні. Підтвердженням зазначеного факту є те, що у паспорті [PERSON] є відмітка про право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, згідно рішення 18 сесії Великолучківської сільської ради від 25 грудня 1997 року, якою вже вирішувалося питання про передачу у власність цієї земельної ділянки. Винесення оскаржуваного рішення сесії Великолучківської сільської ради, грубо порушено її права та не враховано її право на оформлення права власності на 1/3 частки земельної ділянки, що відповідає її частці у нерухомому майні, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. Також зазначає, що підставою отримання відповідачем земельної ділянки за рішенням сесії сільської ради, слугувала заява останнього про отримання ділянки під власним нерухомим майном. Разом з тим, вказане право власності останнім посвідчено на підставі рішення суду апеляційної інстанції, яке визнано незаконним та скасованим. За таких умов, її ([PERSON]Ю.) право часткової власності на будівлю є правомірним з моменту вступу у спадщину та до прийняття оскаржуваного рішення сільської ради, що є додатковою підставою для визнання рішення незаконним та його скасування. Також зазначає, що рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також його затвердження було прийнято після скасування Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ рішень суду першої та апеляційної інстанції, якими її незаконно позбавлено права власності та 1/3 частки спірного домоволодіння. Крім того вказує, що рішення прийняте Великолучківською сільською радою з перевищенням своїх повноважень і з порушенням вимог пункту 12 розділу Х Перехідні положення ЗК України, оскільки на момент його прийняття були відсутні будь-які графічні або інші землевпорядні документи, які б підтверджували межі села, а тому державний акт, виданий на підставі незаконного рішення ради, є недійсним. Таким чином вона ([PERSON]Ю.) вважає, рішення 11 сесії 6 скликання Великолучківської сільської ради Мукачівським району від 11 травня 2012 року за № 673 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та рішення дванадцятої сесії 6 скликання Великолучківської сільської ради від 26 липня 2012 року за № 729 Про затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок у власність є незаконними та просить їх скасувати, а також просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 643183 від 18 жовтня 2012 року на земельну ділянку [PERSON] за кадастровим номером 2122781200:10:105:0005 у с.В.Лучки, вул.Мічуріна, буд.27, Мукачівського району та скасувати його державну реєстрацію. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представника позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутнсоті, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на інший час, оскільки у нього помер батько. Однак, в силу статті 157 Цивільно - процесуального кодексу України, оскільки з дня відкриття провадження у даній цивільній справі пройшло понад 02 (два) місяці судом ухвалено розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач - представник Великолучківської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення проти позовної заяви [PERSON], які мотивує тим, що Великолучківська сілсьька рада, як орган місцевого самоврядування покликана захищати права та інтереси територіальної громади та діяти в рамках чинного законодавства, тому доводи зазначені в позовній заяві [PERSON] до Великолучківської сільської ради є абсурдними та такими що не відповідають дійсності. Так, рішення органу місцевого самоврядування № 673 від 11 травня 2012 року та №729 від 26 липня2012 року є нормативно - правовими актами індивідуальної дії. Відповідно до статті 21 -3- Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного судочинства і порушує цивільні права та інтереси. В даному випадку рішення №673 від 11.05.2012 року та № 729 від 26 липня 2012 року, жодним чином не порушує права та інтереси позивача та жодним чином не суперечить актам цивільного судочинства, і такі прийняті в рамках чинного законодавства та відповідно до наданих органу місцевого самоврядування повноважень, що підтверджується рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року, що носить преюдиціальний характер та в якому чітко зазначено, що: [PERSON] набув право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га., під домоволодіння № 27 по вул. Мічуріна на підставі рішення № 729 ..., що на той час відповідало вимогам ст.120 ЗК України. У запереченнях також звертається увага на те, що вищевказаними рішеннями права та інтереси [PERSON] ніяк не порушуються, адже в той час як зрештою і зараз остання не була ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки, яка передавалась згідно вказаних рішень. Мотивація позивача відносно спадкових прав на земельну ділянку спростовується Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року, що носить преюдиціальний характер встановлено: ... позивач [PERSON] не може стверджувати про якісь права на земельну ділянку за адресою: с.В.Лучки, вул.Мічуріна, адже спадкоємець [PERSON]Ю, у власність земельну ділянку не отримував, правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку не оформляв, відповідно і позивач відповідних юридично-значущих документів не має. У свою чергу посилання позивача відносно оформлення її прав на 1/3 частку земельної ділянки є абсурдним, адже належність їй 1/3 частки нерухомого майна не дає їй ніяких юридично-значимих прав на земельну ділянку. Також відповідачем звертається увага на те, що у випадку коли право власності на земельну ділянку посвідчується відповідно цивільно - правовою угодою чи свідоцтвом про право на спадщину, такі документи не є самостійними правовстановлювальними документами, оскільки до них в якості додатка має бути долучений державний акт про право власності на земельну ділянку, що була відчужена чи успадкована. Однак в даному випадку такі документи відсутні. На підставі вищенаведеного секретар сільської ради [PERSON] просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовити. Дослідивши матеріали матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що згідно копії рішення одинадцятої сесії, шостого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської обалсті від 11 травня 2012 року за № 673 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, сільська рада розглянувши заяву [PERSON] вирішила надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Мічуріна буд. №27 в с.В.Лучки в межах населеного пункту (а.с.19). Згідно копії рішення дванадцятої сесії, шостого скликання Великолучківської сільська ради Мукачівського району Закарпатської обалсті від 26 липня 2012 року за № 729 затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки у власність, сільська рада вирішила затвердити технічну документацію та передати [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.В.Лучки по вул. Мічуріна буд. №27 в межах населеного пункту (а.с.18). 23 жовтня 2012 року [PERSON] був виданий [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 643183 на підставі рішення 12 сесії 6 скликання № 729 від 26 липня 2012 року Великолучківської сільської ради, згідно якого [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою : с.В.Лучки, вул. Мічуріна, буд. №27, Мукачівського району площею 0,2500 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16). 03 серпня 2005 року по цивільній справі за позовною заявою Прокурора м.Мукачево в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] до [PERSON], треті особи без самостійних вимог на -4- стороні відповідача [PERSON] нотаріус Мукачівської районної нотаріальної контори [PERSON], приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання частково недійсним заповіт Мукачівським міськрайонним судом винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю та вирішено : Заповіт [PERSON] від 09.10.2003 р., посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] І зареєстрований в реєстрі за № 3636 визнати недійсним в частині спадкування усього спадкового майна виключно [PERSON] і фактичного усунення [PERSON] від спадщини та визнати за [PERSON], [INFO], право на обов'язкову частку у дві третини в даній спадщині, залишивши право на одну третину у цій спадщині за [PERSON], 09.12.1958 р.н.. У свою чергу з [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/3 частку домоволодіння, яке розташовано за адресою : с.В.Лучки, вул. Мічуріна, буд. 27, Мукачівського району (а.с.21-22). Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. У свою чергу у статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а з абзацу 3 частини 2 статті 331 цього Кодексу, вбачається, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 2 статті 89 Земельного кодексу України, визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно частини 1 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. В частині 2 статті 120 цього Кодексу зазначено, що, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Щодо рішень прийнятих Великолучківською сільською радою за № 673 від 11 травня 2012 року та за №729 від 26 липня 2012 року, суд виходить з наступного. Поняття місцеве самоврядування закріплене в статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в якій вказано, що Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Так, з статті 59 цього закону вбачається, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, -5- селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос, а частиною 10 даної статті встановлено, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В пункті 10 даної статті встановлено, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 1 статті 73 Закону України Про місцеве самоврядування встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Так, відповідно до пункту б частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить - передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, і таке право набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них, а Держава, у свою чергу, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. В частині 1 статті 116 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Так, частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про скасування рішень 11 сесії 6-го скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району від 11 травня 2012 року за № 673 та 12 сесії 6-го скликання від 26 липня 2012 року за № 729, а також визнання недійсним державного акту на право на земельну ділянку, яка розташована за адресою : с.В.Лучки, вул. Мічуріна, буд.27, Мукачівського району, оскільки позивач [PERSON] своє право власнсоті на 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою : с.В.Лучки, вул. Мічуріна, буд.27, Мукачівського району зареєструвала у [PERSON] реєстрі речових прав на нерухоме майно та стала власником частки вищевказаного домоволодіння в порядку ст. 331 ЦК України. Також, до будинку № 27 відноситься земельна ділянка площею 0,25 га., цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власником якої згідно державного акту на право власності на земельну ділянку є [PERSON]. Будучи власником 1/3 частки буд.№27 по вул. Мічуріна в с.В.Лучки позивач [PERSON], як співвласник даного будинку, має право на таку ж саму частку і на земельну ділянку, а у іншому разі вона буде позбавлена володіти, користуватися і розпоряджатися такою. З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування рішеня та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - необхідно задоволити. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved