Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, яка належала померлій 25.09.2007 р. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 601704, виданого Черняківською сільською радою Чутівського району Полтавської області 02.04.2003 р. (а.с. 3, 27). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.09.2007 р. померла її мати [PERSON]. За життя 16.09.1999 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно, належне їй на час смерті, заповіла [PERSON]. Позивач зазначає, що спадщина складається з вищезазначеної земельної ділянки, але у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на імя спадкодавця, вона не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно. За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач та її представник за довіреністю б/н від 03.02.2017 р. [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає і справу просить розглянути без участі його представника. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.09.1999 р. у с. Черняківка Чутівського району Полтавської області [PERSON] було складено та підписано заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, належне їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Зазначений заповіт посвідчений 16.09.1999 р. секретарем виконавчого комітету Черняківської ради депутатів, зареєстрований в реєстрі за №34 (а.с. 6). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47620240 від 04.05.2017 р. заповіт [PERSON] є чинним, інші заповіти / спадкові договори відсутні (а.с. 43). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 080429 від 26.09.2007р., виданого Черняківською сільською радою Чутівського району Полтавської області, [PERSON] померла 25.09.2007 р. (а.с. 5). Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка, право власності на яку позивач просить визнати за собою, а саме - земельна ділянка площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 601704, виданого Черняківською сільською радою Чутівського району Полтавської області 02.04.2003р. (а.с. 7). З довідки Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області № 37 від 23.02.2017 р. вбачається, що [PERSON], яка померла 25.09.2007 р., до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] разом з [PERSON], яка згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту, також була зареєстрована в [INFO] (а.с. 4, 8). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02/31/155 від 21.02.2017 р. вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась, заяв про прийняття спадщини та відмов від спадщини до Чутівської державної нотаріальної контори не надходило. Зазначеною постановою державного нотаріуса було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - Державного акту серії Р1 № 601704 від 02.04.2003 р. (а.с. 11). Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст.\~1268,\~1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~ Згідно ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. Стаття 1297 ЦК України визначає, що\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З приписів ст. 392 ЦК України вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 601704 від 02.04.2003 р., належала померлій [PERSON], входить до складу спадщини, а також те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з нею та не подала заяви про відмову від спадщини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що через відсутність оригіналу на право приватної власності на землю серії Р1 № 601704 від 02.04.2003 р. [PERSON] позбавлена можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності на нерухоме майно, з огляду на те, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved