Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дітей. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання та розвиток дітей у розмірі 7455 (сім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.16 у цивільній справі № 335/122//16-Ц (провадження 2/335/622/2016) з [PERSON] стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] у розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) гривень щомісяця та [PERSON] у розмірі 584 (п`ятсот вісімдесят чотири) гривні щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вищевказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 29.03.2016 року. Виконавчий лист видано 17.05.16. Діти проживають разом з матір`ю, вона займається їх вихованням, лікуванням, навчанням, а також самотужки несе додаткові витрати на їх утримання. Крім цього має самостійно забезпечити синам належний рівень життя. На цей час у неї не має можливості належним чином забезпечувати потреби двох дітей, які з 2016 року значно зросли. Сини навчаються у спортивній школі, де зросли витрати на щомісячні внески на харчування і до фондів (школи, класу). Щорічно збільшуються грошові витрати на придбання дітям спортивного інвентарю та шкільної амуніції. Крім цього, діти потребують додаткових коштів на лікування в разі хвороби, а також на оплату репетиторських послуг тренерів і викладачів. Діти розвиваються, бажають покращувати свої знання з англійської мови. Для гармонійного розвитку їм цікаво читати нові книжки, відвідувати екскурсії та інші місця спілкування дітей, щоб відчувати себе не гірше своїх однолітків. Самостійно не має змоги їм все це забезпечити. Не зважаючи на те, що завданням батьків, у тому числі, є забезпечення розвитку дітей, їх талантів, духовних та культурних потреб, відповідач ухиляється приймати у цьому участь. Упродовж останніх років з цих питань не бажає йти на будь-які контакти. Крім того, з часу винесення рішення судом у 2016 році значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, необхідні для дітей речі та одяг. Також збільшився прожитковий мінімум на дитину, який на даний момент становить, для дітей віком від 6 до 18 років 2395 гривень. Як вбачається, і на ці суттєві факти відповідач ніяким чином не реагує. 24.05.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позов не надходив. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.16 у цивільній справі № 335/122/16-ц (провадження 2/335/622/2016) позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та вирішено стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] у розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) гривень щомісяця та [PERSON] у розмірі 584 (п`ятсот вісімдесят чотири) гривні щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Виконавчий лист виданий 17.05.2016 року. Позивач посилається на те, що сума аліментів в твердій грошовій сумі, які за рішенням суду підлягають стягненню з відповідача є не достатньою для повноцінного утримання дитини, а тому просить змінити спосіб стягнення вказаних аліментів та встановити його у формі частки від заробітку (доходу) відповідача, що, як вважає позивач, дозволить їй отримувати більше коштів від відповідача на утримання дитини та забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів, що забезпечить кращій захист інтересів дитини. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 185 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після встановлення рішенням суду розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який згідно\~Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»\~складає 2395 грн. (відповідно 50% від прожиткового мінімуму складає\~1 197 грн. щомісячно). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~181,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про зміну порядку способу стягнення аліментів ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому, підлягають до задоволення. Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то суд приходить до наступного. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням Орджоінкідзевського районного суду м.Запоріжжя \~17.03.2016 року у розмірі 728 грн. 00 коп. та стягувати\~з\~відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. З огляду на вказане зазначена позовна вимога підлягає задоволенню. [PERSON] також заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] додаткових витрат у розмірі 7455,00 гривен. Вирішуючи зазначену вимогу суд виходить з такого. Згідно з вимогами ч.1\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі узв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, суд зауважує, що до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Позивачем не надано жодних доказів того, що в спільних дітей сторін є певні здібності в тій чи іншій галузі (музикальній, художній, танцювальній, мовній тощо) і що саме пошиття уніформи сину а також проплати до школи у загальному розмірі 7455 грн. буде сприяти покращенню і розвитку цих здібностей. Позивачем також не зазначено чи є вказані витрати крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень\~статті 185 СК України. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Тим більше, витрати на придбання одягу, пошиття уніформи, не є додатковими витратами на дитину, оскільки це не викликано особливими обставинами у розумінні\~ст.185 СК України, а відноситься до звичайних витрат для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, що передбачені стягненням аліментів з батька дитини, та входять до складу аліментних платежів, які він сплачує щомісячно. Вказані позивачем витрати, пов`язані з повсякденними побутовими витратами на дітей. Так само позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення додаткових витрат по школі, які також не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: partial