Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування вимог позивач вказує, що 14 листопада 2009 року між ними було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені у заяві, проти примирення заперечила. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти примирення заперечив, про що надав суду письмову заяву. Відзив на позов не подавав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 листопада 2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 1963. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 квітня 2011 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 935, та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2014 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 01. Подружні відносини між сторонами погіршилися, постійно виникають суперечки побутового та особистого характеру. Сторони проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. В судовому засіданні сторони не заперечили щодо розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини фактично припинені. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та дітей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 1963. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., згідно квитанції № 0.0.999145405.1 від 28 березня 2018 року.

Outcome: approved