Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом скасування арешту, який накладений державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Коломієць С.С., постановою про відкриття виконавчого провадження № 28380330 від 30.08.2011 року, номер запису про обтяження 32699803. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2010 року солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 11348278000 від 21.05.2008 року у розмірі 479\~999,16 грн. та 1\~402,03 грн. пені, із них: 453\~717,09 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 26\~282,07 грн. заборгованість по простроченим процентам, 425,01 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 977,02 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Солідарно стягнуто судові витрати, зокрема державне мито у розмірі 1\~700,00 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 250,00 грн. Наразі заборгованості за кредитним договором погашена в повному обсязі, виконавчий документ повернуто стягувачу з зазначенням строку пред`явлення до виконання до 09.03.2017 року, однак, більше виконавчий документ до примусового виконання не пред`являвся, виконавчі провадження щодо витрат та щодо виконавчого збору не відкривалось. Позивач вважає, що на теперішній час накладення арешту на майно позивача є безпідставним, а наявність арешту перешкоджає [PERSON] у здійсненні права власності , через що вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року провадження по справі відкрито. 30.01.2020 відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що у зв`язку з повним виконанням [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, АТ «Дельта Банк» не має майнових та фінансових претензій до позичальника та поручителів, та просив прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства без порушень інтересів АТ «Дельта Банк». 17.01.2020 року третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя надала пояснення, в яких зазначила , що 09.03.2016 року виконавчий документ про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» було повернуто стягувачеві в порядку п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся. З огляду на те, що нормою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника, накладеного під час виконання виконавчого провадження, просила розглянути справу з урахуванням вимог чинного законодавства та наданих пояснень. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, , в зв`язку з чим суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України . Представник третьої особи Олександрівський ВДВС у м. Запоріжжя в наданому суду клопотанні просив справу розглядати без його участі з урахуванням наданих пояснень. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2010 року позовна заява ПАТ ««УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволена повністю. Вказаним рішенням суду стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 1134827800 від 21.05.2008 року у розмірі 479 999,16 грн. та 1402,03 грн. пені та судові витрати. Зазначене рішення набрало законної сили 11.10.2010 року, стягувачу видано виконавчі листи, які були передані на примусове виконання. 14.02.2013 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/656/13-ц судом замінено стягувача у виконавчому провадженні у примусового виконання виконавчих листів, виданих судом у справі № 2-209/2010 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2010 року. 30.05.2013 року державним виконавцем на підставі зазначеної ухвали суду замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». 27.03.2014 року [PERSON] було повністю погашена заборгованість за кредитним договором і вказана обставина визнана відповідачем. Разом з тим, постановами від 30.08.2011 року та від 30.09.2011 року Жовтневого ВДВС ЗМУЮ відкриті виконавчі провадження про стягнення суми боргу в розмірі 481 401,19 грн. та 1950,00 грн. судових витрат з [PERSON] , як поручителя за кредитним договором, на користь ПАТ «УкрСиббанк», ВП № 28380330 та № 28939869 відповідно. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 28380330 державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ Коломійцем С.С. постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.08.2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. 16.04.2014 року на підставі заяви АТ «Дельта Банк» державним виконавцем в межах ВП № 25017221 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. В подальшому, 22.04.2014 року за постановою № 25017221 від 16.04.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору відкрито виконавче провадження № 43027439. Так само 22.04.2014 року за постановою № 25017221 від 16.04.2014 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій відкрито виконавче провадження № 43027306. Постановою Запорізького окружного адміністративного свуду від 07.10.2014 року у справі 808/6308/14 за позовом [PERSON] до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про визнання дій протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження позовна заява задоволена:визнано протиправними дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Коньон О.Р. щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 24.06.2011 року ВП №25017221;визнано протиправними дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Коньон О.Р. щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 16.04.2014 року ВП №25017221;визнана протиправною та скасувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2014 року ВП №43027306;визнана протиправною та скасувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2014 року ВП №43027439. 11.11.2014 року зазначеної постанова суду набрала законної сили. Тобто, судом встановлено, що після повернення виконавчого документу стягувачеві 16.04.2014 року , виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся, виконавчі провадження щодо витрат та щодо виконавчого збору не відкривалися, а заборгованість за кредитним договором наразі погашена позивачем в повному обсязі. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 «Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно позивача , остання позбавлена можливості в повній мірі реалізувати своє право власності на нього, а саме розпоряджатись ним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності позивача на нерухоме майно є порушеним. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі, якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем [PERSON] надані належні та допустимі докази того, що на теперішній\~час накладення\~арешту на\~її майно\~ є\~безпідставним,\~а наявність\~арешту перешкоджає\~позивачу у\~здійсненні права\~власності щодо\~майна,\~яке йому\~належить,\~а тому\~позов підлягає скасуванню.

Outcome: approved