Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, треті особи Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS], яка була надана її померлій матері [PERSON], оскільки вона мала статус біженця. У вищезазначеній квартирі позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] - її сестра, [PERSON] і [PERSON] - її племінники. Відповідачі в зазначеній квартирі не проживають з 2010 року і відсутні без поважних причин. Відповідачі зібрали свої речі і переїхали на інше постійне місце проживання. Відповідач [PERSON] придбала для своєї родини квартиру за адресою: [ADDRESS]. За комунальні послуги відповідачі не сплачують, чим порушують права позивача і змушують її нести додаткові витрати. Відповідачі не виконали свої зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує права та інтереси позивача, як наймача квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, позивач вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що позивач [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яку отримала її мати як біженка на всю родину. [INFO] померла матір позивача. Вказана квартира не приватизована, в ній зареєстровані [PERSON] і відповідачі [PERSON] - її сестра, [PERSON] та [PERSON] - це її племінники. Фактично в спірній квартирі з 2010 року проживає тільки позивач [PERSON] Відповідачі не проживають у спірній квартирі з 1999 року, забрали усі свої речі. Відповідач [PERSON] вийшла заміж і проживає за місцем проживання її чоловіка. Відповідачі не спілкуються з позивачем. Позивачу відомо, що [PERSON] в 2009 році купила квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій проживають відповідачі. Відповідачі з другої половини 2010 року взагалі проживають на території Російської Федерації. Відповідач [PERSON], яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] в судовому засіданні не підтримала позовні вимоги в частині втрати права користування житлом неповнолітньою дитиною. Додатково суду пояснила, що при обстеженні житлово-побутових умов у квартирі за адресою: [ADDRESS], не було виявлено дитячих речей. Представник Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки невідомо, де проживає неповнолітня дитина і чому її матір не дає згоду на зняття з реєстрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] з 1999 року, оскільки вони дружили з її матір'ю. [PERSON] рано вийшла заміж і переїхала проживати до чоловіка. Зі слів [PERSON] їй відомо, що в 2010 році [PERSON] купила власне житло, переїхала проживати до нього. Неповнолітня дитина взагалі ніколи не проживала у квартирі за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Приблизно з 1999 року у вказаній квартирі живе лише [PERSON] До цього часу [PERSON] разом з батьками проживали у м. Ленінакан Вірменії. Батько [PERSON] був військовим льотчиком. Після землетрусу в м. Ленінакан вони родиною переїхали проживати до м. Сєвєродонецьк та їм надали спірну квартиру. [PERSON] у спірній квартирі на даний час замінила вікна і балконний блок, газову колонку. [PERSON] переїхала проживати до Російської Федерації приблизно в 2008 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає з 1980 року за адресою: [ADDRESS]. В 1990 році в їх будинку родина біженців отримала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживала родина із чотирьох осіб: [PERSON] і [PERSON], і їх матір та батько. Їй відомо, що її подруга [PERSON] вийшла заміж і переїхала проживати до чоловіка приблизно в 1993 - 1994 роках. Із вказаного часу у вказаній квартирі [PERSON] не проживала, та виїхала з квартири за власним бажанням. Матір [PERSON] і [PERSON] померла приблизно в 1998 -1999 роках, а батько залишився проживати разом з [PERSON]. Приблизно в 2005 році їх батько помер. В 2010 році її подруга [PERSON] купила квартиру на [ADDRESS] поблизу «Хитрого ринку». [PERSON] і [PERSON] проживають разом зі своєю матір'ю [PERSON] у квартирі, яка розташована на [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є її знайомою, з родиною якої вона знайома. Їй відомо, що родина [PERSON] отримали житло як біженці в 1989 -1990 роках, яка складалась з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON] та їх батько і матір [PERSON]. Приблизно в 1996 році [PERSON] вийшла заміж та переїхала проживати до свого чоловіка, на даний час вона переїхала до Російської Федерації. [PERSON] купила квартиру в будинку [ADDRESS]. [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Спірну квартиру утримує [PERSON], вона сплачує кошти за комунальні послуги, робить ремонт в квартирі. [PERSON] не проживає у спірній квартирі з моменту її одруження, а [PERSON] і [PERSON] жодного дня не проживали у спірній квартирі. Вислухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 03.11.1989 року №347 надана [PERSON] на сім'ю з п'яти осіб, що підтверджується повідомленням на адвокатський запит Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 12.03.2018 року №1349. За відомостями наданими Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області, станом на 20 грудня 2017 року квартира за адресою: [ADDRESS], не приватизована. Вказана обставина підтверджується повідомленням Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 20.12.2017 року №6297. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.12.2017 року №16159, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS], станом на 19.12.2017 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з актом про фактичне проживання №14 від 04.01.2018 року, виданого Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: [ADDRESS], окрім [PERSON] з 2010 року по теперішній час ніхто не проживає. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вказану норму матеріального права, суд враховує роз'яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено і підтверджено свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 1994 року. Вона за власною ініціативою і у добровільному порядку виїхала з квартири за адресою: [ADDRESS], витрат по сплаті комунальних послуг не несе, майно не утримує, а відповідачі [PERSON], [PERSON], які є дітьми [PERSON], взагалі ніколи не проживали у спірній квартирі. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] перешкоджає проживанню відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] та доньки [PERSON] в спірній квартирі, а також будь-якої домовленості між ними щодо користування вказаним житлом не було. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов'язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім'ю, тобто в вказаному випадку на її батьків. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, неповнолітня дитина [PERSON] не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 01.03.2018 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області Носовець С.В., з метою перевірки факту проживання малолітньої дитини [PERSON], 2010 р.н., за місцем постійної реєстрації за адресою: [ADDRESS], не виявлено ознак проживання малолітньої дитини, зокрема відсутні будь-які дитячі речі, іграшки, тощо. В силу положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 15.03.2018 року №00019761972, [PERSON] народився [INFO], його матір'ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис №353 від 05.05.2010 року. Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.01.2018 року №111214581, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] не є членом сім'ї позивача [PERSON], був зареєстрований у спірній квартирі як за місцем проживання своєї матері [PERSON], при цьому в ній ніколи не проживав. Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітньої дитини є похідним від права її матері. Разом з тим, [PERSON] є власником іншої квартири, отже її неповнолітній син забезпечений іншим житлом. Оскільки [PERSON] є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, правові підстави для проживання та реєстрації неповнолітньої дитини в спірній квартирі відсутні. При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 28.03.2018 року №1609 про заперечення проти позовних вимог щодо позбавлення неповнолітньої дитини [PERSON] права користування житлом, у зв'язку з тим що є недостатньо обґрунтованим. Враховуючи свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], враховуючи, що відповідач [PERSON] перестала проживати у спірній квартирі з 1994 року і переїхала проживати до іншої квартири за місцем проживання її чоловіка, а відповідачі її діти [PERSON], [PERSON] ніколи не проживали у спірній квартирі, то, відповідно, вони втратили право користування спірною квартирою, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців і не приймають участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратили інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2114 грн. 40 коп., з кожного відповідача по 704,80 грн., у зв'язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved