Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», КП «Пріоритет», треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, та зобовязання вчинити дії, з тих підстав, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 06.04.2007 року укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 386/34/07-Пі за умовами якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 35 000,00 доларів США терміном до 05 квітня 2017 року включно. Відповідно до п.1.3. Договору, забезпечення зобовязання між Банком та позичальником є застава двокімнатної квартири [ADDRESS]. Крім того, 24 березня 2008 року між [PERSON] та банком укладено іпотечний договір згідно якого з метою забезпечення зобовязання [PERSON] в іпотеку банку передано кв.№8 в буд.№14 по вул. Банковій в м. Біла Церква Київської області. Оскільки зобовязання з повернення кредитних коштів належним чином не виконувалось, банк 19.06.2018 року переоформив на себе право власності на квартиру [ADDRESS]. Вважаючи такі дії банку протиправними, позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.04.2018 року індексний номер 40562048 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ «Укрсоцбанк», внесеного Комунальним підприємством «Пріоритет» номер запису про право власності 25657111; зобовязати приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] поновити запис про право власності [PERSON] на квартиру за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вулиця банкова[ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились, своїх представників не направили, про місце та час розгляду справи повідомлені\~ належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. ПАТ «Укрсоцбанк» подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти вимог позивача, оскільки банк скористався своїм правом задовольнити вимоги за рахунок іпотечного майна на підставі відповідного застереження передбаченого у договорі. Зясувавши правову позицію сторін, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір № 385/34/07-Пі про надання відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п.1.1.1. Договору, максимальний ліміт кредиту визначено у розмірі 35 000,00 доларів США., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,0%. Відповідно до п.1.1.3. Договору, кінцевим терміном повернення кредиту визначено 05 квітня 2017 року. За змістом п.1.3 Договору, в якості забезпечення основного зобовязання в іпотеку передається кв.№13 в буд.№6 по вул. Гагаріна в м. Біла Церква Київської області, заставною вартістю 252 500,00 грн., що станом на день укладення договору еквівалентно 50 000,00 доларів США. 24 березня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 09/І-50 за умовами якого, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором № 385/34/07-Пі, [PERSON] передає в іпотеку кв.№8 в буд.№14 по вул. Банкова в м. Біла Церква Київської області. Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору, вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 287 850,00 грн., що за офіційним курсом становить еквівалент 57 000,00 доларів США. За змістом п.4.5.3. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». 10 квітня 2018 року державний реєстратор КП «ПРІОРІТЕТ» [PERSON] зареєстрував право власності на кв.№8 в буд.№14 по вул. Банкова в м. Біла Церква Київської області на підставі іпотечного договору серія та номер: №1750 виданого 24.03.2008 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON]. Вважаючи такі дії реєстратора протиправними, позивач звернувся до суду. Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» стверджує, що у звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, банк скористався своїм правом перевести права власника предмету іпотеки на себе, тому підстави для задоволення позову відсутні. Суд вирішуючи спір по суті виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки врегульовано у розділі V Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ст.35 Закону України «Про іпотеку»). У п.4.5.3. Іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю\~ права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань\~ в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. В силу приписів п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Позивач [PERSON] стверджує, що вона та боржник [PERSON] не отримували від ПАТ «Укрсоцбанк»\~ письмової вимоги про усунення порушень, тому підстави для вибуття квартири із її володіння були відсутні. Заперечуючи проти доводів позивача, представник ПАТ «Укрсоцбанк» вказує, що іпотекодержатель надіслав вказані вимоги як іпотекодавцю так і позичальнику. На підтвердження цього до відзиву додано Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 01.03.2018 року за вих.№579. Крім цього, додано виписку відправки листів №161 від 03.03.2018 року та квитанцію про оплату послуг відділення поштового звязку. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Представник ПАТ «Укрсоцбанк»\~ надав до суду зазначені докази на підтвердження своїх доводів про належне виконання банком п.1 п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, щодо подачі реєстратору копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові. Разом з тим, представник ПАТ «Укрсоцбанк» не врахував, що в силу п.2 Порядку, на банк покладається обовязок надати реєстратору документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Докази на підтвердження належного виконання ПАТ «Укрсоцбанк» зазначеного обовязку представник банку суду не надав, як і не вказав на сам факт існування такого документу. Зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресатам, в даному випадку [PERSON] та [PERSON], чи інший документ на підтвердження отримання останніми вимоги банку, суду не надано. Крім того, згідно відповіді Укрпошти №496 від 03.08.2018 року, на імя [PERSON] та [PERSON] рекомендовані листи у період з 10.02.2018 року по 10.04.2018 року не надходили. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не отримували вимоги банку, не розпочав свій перебіг тридцяти денний строк, який надається боржнику для погашення суми утвореної заборгованості. У звязку з цим, надані стороною відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» докази не є достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України, для висновку про належне виконання банком вимог п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року. Відповідно до п.2 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. На вказані обставини державний реєстратор КП «ПРІОРИТЕТ» [PERSON] уваги не звернув, всі необхідні документи для вчинення реєстраційної дії не перевірив, в звязку з чим допустив прийняття рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.04.2018 року індексний номер 40562048 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ «Укрсоцбанк», без достатньої правової підстави. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p., було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачка [PERSON] довела належними доказами ту обставину, що належне їй право власності на квартиру за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця банкова[ADDRESS] було перереєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» з порушенням порядку, тому її права підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved