Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на наступне. 07.10.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї складено актовий запис №2289. 18.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві шлюб, укладений між сторонами було розірвано. Вже після розірвання шлюбу [INFO] року у сторін народилась спільна донька - [PERSON]. Шлюбні стосунки між сторонами припинено, проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини між сторонами не виникало, відповідач не заперечував проти проживання дитини з позивачем. [PERSON] цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються самостійно позивачем. З огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.06.2017 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. 19.06.2017 року до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків. 20.06.2017 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги за викладених обставин та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин, заслухавши думку представника позивача, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві РДА в судове засідання не з'явилась. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві РДА, а також направлено до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року, та акт обстеження умов проживання від 03.08.2017 року. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї складено актовий запис №2289, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). 18.03.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу, що підтверджується копією паспорта позивача [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народилась спільна донька сторін [PERSON] (а.с. 4). З листа Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві РДА №101/46-В-428-111 вбачається, що [PERSON] зверталась до вказаної служби із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 13). 17.01.2017 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання дитини, у зв'язку з відсутністю згоди другого з батьків (а.с. 12). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 03.08.2017 року встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Житло розміщене на 1-му поверсі 9-типоверхового будинку, складається з двох кімнат. Квартира з усіма комунальними зручностями. У дитини є власне ліжечко, столик для годування, столик для пеленання, іграшки. Для дитини створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку. Згідно з висновком Дарницької районної в м. Києві РДА №101-8224/04 від 17.08.2017 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч.3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є невірозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи до уваги висновок Дарницької в м. Києві РДА про доцільність позбавлення батьківських прав, а також встановлені судом обставини, що свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав: 1. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. 2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved