Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 04.04..2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, запис акту №55. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте сім»я склалась невдало, з»ясувалось, що мають різні погляди на життя, розбіжності в характерах, у зв»язку з чим неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння. Протягом усього спільного подружнього життя намагалася бути гарною дружиною, докладала великих зусиль на налаштування сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги один до одного, дружби та взаємодопомоги, створення міцної та стабільної родини, але то не викликало у відповідача розуміння, виявилось марним. Понад два роки вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного домашнього господарства не ведуть, проживають порізно, вважає примирення та збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ спільного майна немає. Малолітній син проживає з нею. Позивач просила позов задовольнити. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач повторно не з»явився, судові документи та повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні п. 5 ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого розгляду справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підтверджений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно, з вини відповідача, по причині різних характерів та поглядів на життя, права та обов»язки подружжя, відсутності взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбу. Понад два роки сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного домашнього господарства не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечитиме інтересам позивача та малолітнього сина сторін, що має істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved