Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем договір № 32 від 20.08.2016 р., стягнувши з нього кошти на виконання замовленої роботи в сумі 68170,00 грн. та штраф за прострочені дні належного виконання в сумі 35025,75 грн., посилаючись на невиконання [PERSON] умов договору. В обґрунтування позову зазначила, що 20 серпня 2016 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір на індивідуальне замовлення робіт № 2. Вичерпний перелік був встановлений додатком № 1 до договору, до складу меблів входив кухонний гарнітур «Модерн» «П-образна», розміри якого 1230х2350х3600, відповідно сума якого складає 72170,00 грн. Строк виконання замовлення до 15.12.2016 р. На виконання умов договору нею було сплачено відповідачу 20 серпня 2016 року платежі в сумах 20 000,00 грн. та 30500,00 грн., 22.08.2016 р. платіж в сумі 5000,00 грн., 12 липня 2018 року платіж в сумі 12670,00 грн., що підтверджується записами на копії додатку № 1 до договору № 32 від 20.08.2016 р., відповідно до якого загальна сума, що нею сплачена відповідачу, становить 68170,00 грн. На даний час замовлення відповідачем не виконане, встановлено лише каркас кухні, акт здачі-прийому не підписаний, тому вона змушена звернутися до суду з позовом щодо повернення сплачених нею коштів та стягнення штрафу за період з 20.06.2016 р. по 02.05.2019 р. відповідно до п. 6.4. укладеного між ними договору. Строк простроченого зобов`язання складає 734 дні, тому виходячи з розрахунку 0,07% (розмір штрафу) х 68170,00 грн. (сума боргу) х 734 дні, сума штрафу складає 35025,75 грн. Ухвалою суду від 30 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача до суду надана заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 20 серпня 2016 року між [PERSON] , як замовником, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виконавцем, було укладено договір на індивідуальне замовлення робіт № 32, відповідно до умов якого замовник дає індивідуальне замовлення, а виконавець зобов`язується виконати роботу, визначену у додатку № 1, що додається до договору і є його невід`ємною частиною в строк, визначений в даному договорі (а.с. 10-11 - копія договору). Пунктом 2.3 договору сторони погодили строки оплати при готівковому виді розрахунку: протягом 1 дня з моменту підписання цього договору замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 70%; протягом 1 дня з моменту повідомлення замовника про готовність замовлення, до здавання та передачі (згідно п. 3.5. договору) замовник проводить остаточний 100% розрахунок з виконавцем. Пунктом 3.1. договору виконавець зобов`язався розпочати виконання робіт протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання коштів, зазначених в пунктах 2.3, 2.4, 2.5. даного договору. Виконавець зобов`язався виконувати роботу до 45 трудових днів, до 15.12.2106 р. з правом дострокового виконання (п. 3.2. договору). На виконання п. 2.3. договору [PERSON] було сплачено частинами грошову суму в розмірі 68170,00 грн., що підтверджується відповідними записами в додатку до договору. Однак, в зазначені вище строки, відповідач погоджені в договорі № 32 від 20.08.2016 р. умови, не виконав. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Зазначене кореспондується положеннями статті 849 ЦК України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Отже, позивач має право звернутись до суду із даним позовом для захисту порушеного права, тому зважаючи на викладені обставини суд вважає, що відповідачем порушенні істотні умови договору щодо термінів поставки та передачі у власність позивача кухні «Модерн» (а.с.12), а тому заявлені вимоги про розірвання договору та стягнення коштів, сплачених на виконання договору № 32 від 20.08.2016 р. є обґрунтованими. Крім того, пунктом 6.5. договору сторони погодили, що за порушення терміну виконання робіт встановлено п. 3 договору, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 0,07% від суми договору, за кожен день прострочення. Виконавець не звільняється від відповідальності в разі переносу строків виконання робіт замовником в т.ч. вчиненому за допомогою телефонного зв`язку). Згідно додатку № 1 до договору, 20 серпня 2016 року виконавцем отримано від замовника аванс в розмірі 70%, що склало 50500,00 грн. (а.с. 12). Таким чином, відповідно до п. 3.1. договору. термін виконання початку робіт протягом 5 днів з моменту отримання коштів, тобто до 26 серпня 2016 року. Отже саме з цього строку слід рахувати прострочення зобов`язання. За період з 26 серпня 2016 року по 02.05.2019 р. (згідно тексту позову), строк прострочення складає 979 календарних днів - 2016 р. - 127 днів. 2017 р. - 365 днів, 2018 р. - 365 днів та 2019 р. - 122 дні (оскільки в договорі не визначено календарні чи робочі дні). Сума договору складає 72170,00 грн. Таким чином, виходячи з розрахунку 0,07 % * 72170,00 грн. * 979 днів = 49458,10 грн. Разом з тим, позивачем заявлено суму 35025,75 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд розглядає позов в межах заявлених вимог. Належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, тому враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 768,40 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підстави викладеного,

Outcome: approved