Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] «Запоріжвогнетрив», третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала в [PERSON] «Запоріжвогнетрив» з 25.01.2000 року по 22.11.2016 року просівачем порошків. Стаж її роботи у шкідливих умовах складає 13 років 9 місяців. Внаслідок впливу небезпечних виробничих чинників позивач отримала професійне захворювання, що підтверджується медичним висновком державної установи «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» м. Кривий Ріг від 04.10.2016р. № 1287, щодо обґрунтування діагнозу професійного захворювання, який підтвердив випадок професійного захворювання. Висновком МСЕК від 03.12.2018 року (довідка до акту огляду медико- соціальною експертною комісією серії АВ№ 1022278 та довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії АБ№0035145) позивач визнана особою з інвалідністю ІІІ групи та їй встановлено 30% втрати професійної працездатності. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 24.10.2016 року, яким встановлено, що захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та наявності в повітрі робочої зони пилу глини, шамоту, каоліну, алюмінію оксиду на [PERSON] «Запоріжвогнетрив». У звязку з отриманням професійного захворювання та втратою професійної працездатності позивач за станом здоровя обмежена у побуті, вимушена постійно знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси лікування у медичних закладах, внаслідок чого порушені її звичайні соціальні звязки, та вона постійно перебуває у нервовій напруженості, що негативно впливає на психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у позивача погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість та підвищена дратівливість. У звязку з отриманням професійного захворювання та втрати працездатності позивач вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, потребує сторонньою допомоги для організації своєї життєдіяльності, що також спричиняє моральні страждання. Сукупність всіх цих обставин дуже впливає на моральний стан, та завдає душевні страждання. Враховуючи, що діями відповідача, який не забезпечив належних умов праці, позивачу була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 200000,00грн., просить суд стягнути на її користь з [PERSON] «Запоріжвогнетрив» вказану суму на відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги також підтримали у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позову надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] «Запоріжвогнетрив» - адвокат [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у наданому відзиві на позовну заяву, який долучений до справи(а.с.50-54). Відповідно до відзиву відповідач зазначає, що під час укладання трудового договору між [PERSON] «Запоріжвогнетрив» та позивачем [PERSON] підприємством було її повністю проінформовано про умови праці та про наявність на її робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоровя та про її права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах. Позивач була ознайомлена з умовами праці, які відносяться до шкідливих, та свідомо працювала в таких умовах. Крім того, зауважують, що працівники різних професій ризикують отримати те чи інше захворювання через умови праці на своєму робочому місці. Нерідко виникненню професійного захворювання сприяє саме індивідуальна чутливість організму, тобто чутливість людини до дії тих чи інших факторів зовнішнього середовища. Саме тому працівникам, зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці, діючим законодавством надається ряд пільг,в тому числі у вигляді додаткових відпусток, підвищених розмірів тарифних ставок, зменшення віку для переходу на пенсію за віком, пільгових умовах обчислення різного виду пенсій. Позивач добровільно приступила до виконання трудових обовязків, від дорученої роботи не відмовлялася, про те, що при виконанні нею роботи створювалась виробнича ситуація, небезпечна для життя або здоровя, позивач адміністрацію підприємства не повідомляла. Отже, у виникненні професійного захворювання у позивача [PERSON] відсутня вина підприємства. Адміністрація [PERSON] «Запоріжвогнетрив» своєчасно і в повному обсязі виконує вимоги Закону України «Про охорону праці» щодо дотримання охорони праці на робочому місці. В процесі трудової діяльності позивач була забезпечена санітарно-побутовими приміщеннями, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Отже, вважають, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності причинного звязку між отриманою нею моральною шкодою і протиправними діями [PERSON] «Запоріжвогнетрив», не доведено вини підприємства в заподіянні моральної шкоди, позивачем не надано жодного доказу отримання нею моральної шкоди та не доведено факт моральних страждань, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] «Запоріжвогнетрив» про стягнення моральної шкоди в повному обсязі за необґрунтованістю. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце судового засідання представник третьої особи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.47). Будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи від представника третьої особи не надходила, а отже вислухавши думку учасників справи, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи. Разом з тим, третьою особою надані письмові пояснення на позовну заяву, які долучені до справи, відповідно до яких Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області зазначає, що позивачу [PERSON] провадяться страхові виплати, а моральна шкода повинна бути доведеною. Просять суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення(а.с.42-43). \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, та підтверджено копією трудової книжки БТ-IІ № 2501830, позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 25.01.2000 року, та 22.11.2016 року була звільнена за угодою сторін(а.с.6-8). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.10.2016 року, складеного за формою П-4та затвердженого 24.10.2016 року,встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання [PERSON] є недосконалість технологічного процесу, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на [PERSON] «Запоріжвогнетрив», наявність у повітрі робочої зони просівача порошків на механічних ситах пилу глини, шамоту, каоліну, алюмінію оксиду(а.с.13) Згідно наданого суду медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного характеру захворювання від 04.10.2016 року протокол №1287вбачається, що у звязку із тривалим стажем роботи у шкідливих умовах позивачу первинно встановлено професійне захворювання та протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних речовин, важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату(а.с.9). Медичним висновком від 22.11.2018 року протокол №1684 підтверджено діагноз професійного захворювання легеневої системи(а.с.10). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АВ № 1022278 від 03.12.2018 року позивачу [PERSON] в звязку з професійним захворюванням, повязаним з виробництвом, встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 30%, та вона визнана особою з інвалідністю ІІІ групи. Зазначена потреба у амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с.11-12). З виписок з історії хвороби та довідок медичних установ, наданих позивачем, вбачається, що [PERSON] внаслідок професійного захворювання вимушена неодноразово проходити курси стаціонарного та амбулаторного лікування в медичних установах(а.с.17-25). Судом встановлено, що втрата професійної працездатності позивачу [PERSON] була встановлена МСЕК 03.12.2018 року і саме з цього часу у неї виникло право на відшкодування моральної шкоди заподіяної її здоровю. З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VIII. Положеннями ч.8 ст. 36 зазначеного Закону передбачено, що відшкодування моральної(немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин слід застосувати вимоги положень закону, що регулюють трудові правовідносини, оскільки на даний час законодавець чітко визначив, що відшкодування моральної(немайнової) шкоди здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до норм ЦК України та КЗпП України. Отже, в даному випадку передбачається обовязок роботодавця відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Положеннями статті 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1, 2,4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. \~ \~ \~ \~Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку(стаття 173 КЗпП України). \~ \~ \~ \~Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004\~ про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Таким чином, суд вважає, що сам по собі факт отримання позивачем професійного захворювання, з настанням таких негативних наслідків як визнання її особою з інвалідністю ІІІ-ої групи, з втратою 30% працездатності, з обмеженням щодо умов та характеру праці свідчать про те, [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.\~237-\~1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р. зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення». Оцінюючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає доведеним належними, допустимим та достатніми доказами той факт, що позивач [PERSON] під час виконання трудових обовязків на підприємстві відповідача отримала професійне захворювання, внаслідок чого їй заподіяно моральну шкоду, оскільки було ушкоджено її здоровя. У звязку з отриманим професійним захворюванням позивачу встановлено ступень втрати професійної працездатності 30%, та вона визнана особою з інвалідністю ІІІ групи. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач тривалий час відчуває фізичний біль, страждання та емоційні переживання, потребує постійного лікування. Крім того, вона позбавлена можливості займатися фізичною працею, постійно відчуває дискомфорт в особистому житті. Разом з тим, внаслідок професійного захворювання змінився звичайний спосіб життя позивача, оскільки вона вимушена звертатися в лікувальні заклади, проходити курси лікування, робити обстеження, отримувати консультації спеціалістів, в звязку з чим вона випробовує моральні страждання та повинна додавати додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу суд враховує характер заподіяної шкоди, відсоток втрати працездатності (30% та ІІІ група інвалідності), характер захворювання, неможливості відновлення професійної працездатності і належного стану здоровя, тяжкість вимушених змін в житті позивача, обсяг та глибини фізичних та моральних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач, та виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 20000,00грн., оскільки приходить до висновку, що саме така сума буде розумною, справедливою, необхідною і достатньою для відшкодування заподіяної моральної шкоди у даному конкретному випадку. Так\~\~як позовні\~\~вимоги\~\~позивача задоволені частково, відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~\~України\~суд вважає, що з\~\~відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Але, враховуючи, що він не може бути менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тож, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 764,80грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial