Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба в справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2013. Мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . З 2017 року сторони фактично припинили сімейні відносини та почали проживали окремо один від одного. Шлюб між сторонами був розірваний 11.10.2017, про що в матеріалах справи наявна копія рішення Дарницького районного суду міста Києва по справі № 753/12800/17. Відповідач з кінця 2018 року практично не бачив свого сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 20.11.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 23.03.2021 ухвалою суду, що була занесена до протоколу судового засідання у справі було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача адвокат Данилюк Н.В. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судові повістки, що направлялися на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення «в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляду справи відповідач був повідомлений на веб-сайті судової влади України. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду висновок № 101-1192/02 від 18.02.2021 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] у сторін народився син, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, що наявна в матеріалах справи. 11.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Дарницького районного суду міста Києва по справі № 753/12800/17. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем. Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-1192/02 від 18.02.2021 відповідач у справі, батько малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] , свідомо ухиляється від батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. Враховуючи інтереси дитини Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку, як матір дитини, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.09.2020 р. № 58763839, згідно якої станом на 01.09.2020 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі 86 336,48 грн. Під час обстеження умов проживання малолітнього за адресою: [ADDRESS] , працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, складено Акт від 25.01.2021 та встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю проживають в кімнаті гуртожитку, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. Дані обставини підтверджуються викладеним у висновку служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-1192/02 від 18.02.2021. Як вбачається зі змісту позову, відповідач з дитиною тривалий час не бачився, матеріально не забезпечує, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її розвитку тощо. Дитина повністю знаходяться на утриманні позивача, відповідач байдуже ставиться до її долі та син майже не пам`ятає свого рідного батька. Водночас, позивач дбає про здоров`я свого малолітнього сина, [PERSON] , який перебуває на спостереженні у «Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва, про що свідчать Лист наданий директором КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Дарницького району м. Києва № 2362 від 01.10.2020. До того ж, позивач проходила службу в органах внутрішніх справ України з 21.09.2010 по 06.11.2015, а з 07.11. 2015 по теперішній час перебуває на службі в Національній поліції міста Києва, що підтверджується довідкою від 21.09.2020. Відповідно до Довідки про доходи № 1133 від 15.09.2020, позивач отримує заробітну плату в середньому у розмірі 12 500 грн. 00 коп. (копія довідки додається). За всі роки роботи позивача, остання зарекомендувала себе відповідальною, урівноваженою людиною. З огляду на вищезазначені обставини, позивач всіляко піклується про спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та забезпечує його нормальну життєдіяльність та всебічний розвиток. Згідно характеристики з дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №800 Дарницького району м. Києва від №156 від 21.09.2020 р. з початку навчання у садочку вихователі знайомі лише з матір`ю дитини, яка приймає активну участь у вихованні дитини, турбується про нього, допомагає в труднощах. За час перебування дитини в садочку батько дитини жодного разу не з`явився та не цікавився питанням навчанням свого малолітнього сина. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи до уваги те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина. При цьому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача спрямовано насамперед на захист інтересів малолітньої дитини та є засобом стимулювання відповідача до належного виконання ним своїх обов`язків, який, в разі зміни свого ставлення до дитини та своїх батьківських обов`язків, матиме змогу звернутися до суду з відповідним позовом та поновити свої батьківські права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved