Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, постійно виникають сварки та непорозуміння, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому щодо примирення категорично заперечує. За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення сімейних відносин відповідач не надає фінансової допомоги на утримання їх спільної дитини, останній ухиляється від виконанн своїх батьківських обов'язків. За вказаних обставин, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути [PERSON] аліменти в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та суду пояснила, що з відповідачем в шлюбі вона перебуває з 11 листопада 2010 року. Від даного шлюбу в них є одна малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Причиною, по якій вона хоче розірвати шлюб, є те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводить до сварок та непорозумінь. Вони повністю припинили подружні стосунки, останні три місяці проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб існує лише формально, збереження його неможливе, примирення не принесе бажаного результату, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та суду пояснив, що примирення не збереже їхню сім'ю, проти розірвання шлюбу він не заперечує. Відносно стягнення з нього аліментів на користь позивача щодо утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 11 листопада 2010 року, серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1909. Від даного шлюбу в сторін є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Встановлено, що сторони припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спільне життя у них не склалося, оскільки вони люди з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, збереження його неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. В судовому засіданні встановлено та підтверджується довідкою №148 від 05 серпня 2014 року, виданною ОСББ «ВЕРБИЦЬКОГО,22», що спільна дитина сторін - син [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до змісту ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засідання не здобуто будь-яких доказів, що за станом здоров'я чи матеріальним становищем [PERSON] не може виконувати своїх аліментних обов'язків щодо утримання сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак є працездатним, його стан здоров'я задовільний, аліментних обов'язків [PERSON] не має, однак не виконує покладений на нього обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). За вказаних обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів за період з 01 червня 2014 року до 22 липня 2014 року включно до задоволення не підлягають, так як суперечать змісту ст.191 СК України. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Судові витрати в доход держави підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial