Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує вона з відповідачем з 02.03,.2002 року перебувала у шлюбі, який вони зареєстрували у виконкомі Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 03. Від сумісного проживання у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім та син [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її утриманні. В даний час вони перестали поживати спільно з відповідачем. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , хоча працездатний, здоровий та має можливість надавати допомогу дитині, оскільки має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, постійно виїжджає на заробітки за кордон в Фінляндію та Польщу, має дохід більше 1000 євро в місяць. Дійти спільної згоди щодо порядку утримання сина в добровільному порядку сторони не можуть. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати. 01.12.2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому вказав, що сума аліментів заявлена позивачкою для нього занадто велика і він не зможе щомісячно платити по 3000 грн., оскільки має невеликі та нестабільні доходи. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн. щомісячно. Щодо стягнення з нього судових витрат, категорично не погоджується, вважає їх не обгрунтованими, оскільки він добровільно надає матеріальну та фінансову допомогу дітям, а заявлені витрати на правничу допомогу адвоката взагалі вважає не співмірними зі складністю справи. Позивач, [PERSON] , надала до суду заяву, в якій позовні вимоги змінила, просила стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн.. Справу просила слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки в розмірі 2000 грн. визнав, справу просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 02.03.2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який вони зареєстрували у виконкомі Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від сумісного проживання у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданими Війтівською сільською радою Бершадського району Вінницької області. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 765, виданою 19.10.2020 виконкомом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Зі змісту позову вбачається, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їхнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає доведеним відсутність у відповідача регулярного (фіксованого) заробітку, а тому вважає правомірним обраний позивачем спосіб захисту у виді стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Щодо суми стягнення, то з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку розмір аліментів, що просить стягувати позивач майже відповідає даному мінімуму, а тому відповідно є обґрунтованим, крім того, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів щомісячно в розмірі 2000 грн.. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження звернення позивачки за правничою допомогою до адвоката, до матеріалів позову долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 587 виданого 25.04.2008 на ім`я Дудіна Л.В. , договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 22.10.2020 укладений [PERSON] з адвокатом Дудіним Л.В., акт розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат понесених позивачкою на правничу допомогу надано квитанцію від 22.10.2020, відповідно якої позивачка сплатила адвокату Дудіну Л.В. суму гонорару за надану правову допомогу в розмірі 1500 гривень в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. За таких обставин суд вважає, що вказані документи є належними доказами на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved