Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що у спірному житлі відповідач із 2015 року не проживає, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом вона не цікавиться. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1994 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 11.02.1994 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] 05.11.1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 20.12.2006 року Відділом Реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.03.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, актовий запис №66. Як вбачається із наявної при матеріалах справи Довідки ДП «Фаворит-1» №121 від 26.01.2018 року, у спірній квартирі зареєстрована донька позивача - [PERSON], [INFO] Як встановлено в судовому засіданні з Актів перевірки паспортного режиму [ADDRESS], від 14.03.2018 року та від 20.03.2018 року, пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], у спірній квартирі зареєстрована, але не проживає із 2015 року, [PERSON], [INFO], їй ніхто не чинив жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням. Разом з тим, на даний час відповідач [PERSON] не знялась із реєстраційного обліку із квартири [ADDRESS], що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON], без поважних причин, понад три роки не проживає у [ADDRESS]. Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що [PERSON] у ДП «Фаворит-1» будь-яких заяв про її тимчасову відсутність та збереження за нею права користування спірним житлом - не подавала. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача [PERSON], яка залишається зареєстрованою у [ADDRESS], і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved