Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом, котрий згодом уточнила, до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Раковецької сільської ради № 604 від 19.10.2010 року в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1625 га в районі забудови в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області; скасувати виданий на підставі рішення Раковецької сільської ради № 604 від 19.10.2010 року державний акт про право власності на спірну земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1625 га в кварталі забудови в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, оформлений на [PERSON]; визнати недійсним договір дарування від 10.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], реєстровий № 1195 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316); визнати за нею, право власності на утворені внаслідок поділу земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1625 га в кварталі забудови в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316); зобов'язати відділ Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області оформити на її ім'я право власності на утворені внаслідок поділу земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1625 га в кварталі забудови в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316). Протокольною ухвалою суду до участі в справі було залучено у якості відповідача [PERSON], в інтересах якого діють [PERSON] та [PERSON] та у якості третьої особи Орган опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішення № 65, 5-ої сесії 5-го демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.12.2006 року було вилучено земельну ділянку [NUMBER] в кварталі забудови с. Раковець, яка числилась за [PERSON] у зв'язку з її смертю. Цим же рішенням вказана земельна ділянка була надана їй. Рішенням № 411, 24 сесії 5-го демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.05.2009 року земельну ділянку [NUMBER] площею 0, 1625 га було передано позивачу у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області. Вказує про те, що на підставі зазаначеного рішення нею було отримано у відділі містобудування та архітектури Пустомитівської РДА Львівської області будівельний паспорт на забудову земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель індивідуальному забудовнику. Наголошує на тому, що вона звернулася у Пустомитівський районний відділ земельних ресурсів Львівської області для виготовлення державного акту на вищевказану земельну ділянку де їй було повідомлено, що на земельну ділянку вже видано державний акт [PERSON] Державний акт видано на підставі рішення № 604 від 19.10.2010 року 34 сесії 5-го демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Вважає рішення рішення № 604 від 19.10.2010 року 34 сесії 5-го демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області незаконним, оскільки воно було прийняте після рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №411 від 27.05.2009 року, яким було вирішено передати їй спірну земельну ділянку, котре не оскаржене та не скасоване. Звертає увагу суду на те, що як вбачається з рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №411 від 2009 року, їй у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель [NUMBER] в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області. Тобто у вказаному рішенні чітко визначено площу земельної ділянки, її цільове призначення і розташування, а саме [NUMBER] в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, згідно викопіювання цього кварталу забудови. В той час, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і не визначено місце розташування наданої земельної ділянки. Відтак, стверджує, що оформлення права власності саме на земельну ділянку [NUMBER] є протиправним і таким, що порушує її права та законні інтереси., зважаючи на те, що така була відповідним рішенням органу місцевого самоврядування передана їй у власність. Позивачка наголошує на тому, що у своїй відповіді №31106 від 25.06.2013 року «АБМ Компані», котре здійснювало виготовлення технічної документації для [PERSON], повідомило про те, що виготовлення такої було здійснено після представлення пакету документів, серед яких був і витяг з оскаржуваного рішення, відповідно до якого [PERSON] було передано у власність земельну ділянку [NUMBER], що не відповідає оригіналу рішення, в чому на її думку вбачається протиправність дій з боку сільського голови. А сама технічна документація з виготовлення державного акту, на думку позивачки належним чином не оформлена, частина документів не заповнена, частина не підписана, зокрема і акт узгодження меж із сусідніми землекористувачами. Згодом спірна земельна ділянка була відчужена на підставі договору дарування неповнолітньому сину [PERSON], [PERSON], та поділена на дві земельні ділянки з метою утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі, через що позивачка вважає за необхідне визнати недійсним вказаний договір дарування та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельні ділянки, утворені внаслідок здійсненого поділу. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеному, просили позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнав, вважає такі безпідставними та необгрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити. Окрім того заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку із неможливістю розгляду цієї справи до завершення розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги в адміністративній справі за позовом за позовом [PERSON] до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], третьої особи Пустомитівського районного відділу земельних ресурсів про скасування рішення органу місцевого самоврядування і скасування державного акту, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON], однак у зв'язку із необгрунтованістю, протокольною ухвалою суду у задоволенні таких було відмовлено. [PERSON] та [PERSON], які діють в інтересах малолітнього [PERSON] у судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своє неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник відповідача Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своє неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник відповідача Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області [PERSON] у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своє неявки, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала заяву в якій просить проводити судове засідання у її відсутності, щодо вирішення спору по суті, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області [PERSON] позовних вимог не підтримав, вважає, що вилучення земельних ділянок із власності малолітнього [PERSON] суперечить його правам та законним інтересам. Заслухавши пояснення позивачки та представників осіб, що беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2006 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 65, яким вирішено вилучити земельні ділянки у зв'язку із смертю землекористувачів в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, зокрема земельну ділянку [NUMBER], яка числиться за [PERSON] та надати земельну ділянку площею 0,16 га в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка [NUMBER]/ її дочці [PERSON] 27.05.2009 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 411, яким вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка [NUMBER]/. Встановлено, що зазначені рішення прийнято в межах повноважень та у порядку встановленому законом, Раковецькою сільською радою Пустомитівського району вони не скасовані та не визнані протиправними. На підставі вказаних рішень [PERSON] було розроблено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка [NUMBER]/. 19.10.2010 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 604, яким крім іншого вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1625 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель с. Раковець Пустомитівського району Львівської області. На підставі вказаного рішення [PERSON] було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 292481 від 29.07.2010 року, згідно якого підтверджується належність їй земельної ділянки [NUMBER] в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1625 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 4623685600:01:002:0253. У матеріалах технічної документації з виготовлення вказаного державного акту на ім'я [PERSON] міститься витяг з рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 604 від 19.10.2010 року, у якому вказано про те, що їй передано земельну ділянку [NUMBER] в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, що не відповідає повному тексту вказаного рішення, оскільки у ньому не вказано номер земельної ділянки, переданої [PERSON] Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ЗК України, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до ЗК України. У відповідності до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Вимогами ст.74 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. У відповідності до положень, викладених у Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року, встановлено, що стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON], на підставі приписів рішень Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 65 від 20.12.2006 року та № 411 від 29.07.2009 року, якими вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка [NUMBER]/, ще не виникло правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме не було зареєстровано у встановленому законом порядку права власності на вказану земельну ділянку, Раковецька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, була вправі передати цю земельну ділянку у власність [PERSON] лише після скасування чи внесення відповідних змін до своїх рішень № 65 від 20.12.2006 року та № 411 від 29.07.2009 року. Таким чином, спірну земельну ділянку спочатку потрібно було вилучити у встановленому законом порядку у землекористувача, а потім вирішувати питання про надання її іншим особам. З наведеного вище вбачається, що позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення 34 сесії 5 демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №604 від 19.10.2010 року в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1625 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, а документом, що посвідчує таке право є державний акт. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що видається на підставі, зокрема рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить зокрема від доведеності законності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано цей документ. У відповідності із положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином суд вважає, що слід скасувати державний акт серії ЯЛ №292481 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253 належну [PERSON] Окрім того, судом встановлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 10.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1195, [PERSON] подарувала малолітньому [PERSON], [INFO], в інтересах якого діє законний представник [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253. Згідно відповіді відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області вих. №-1-14/07-3408 від 05.09.2014 року, вбачається, що спірна земельна ділянка [NUMBER] в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253, була поділена на підставі технічної документації на дві земельні ділянки з присвоєнням нових кадастрових номерів, а саме площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0315 та площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0316, які належать на праві власності [PERSON] Згідно ст. ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також закріплено положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як спосіб захисту свого цивільного права, позивачем у цій справі обрано визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0315 та площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0316 за [PERSON] Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаному, позивачкою жодним чином не доведено підстав недійсності договору дарування, та не вказано з яких підстав такий слід визнати недійсним. Оскільки відсутні підстави для визнання договору, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за [PERSON], недійсним, суд не взмозі скасувати державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки. У відповідності із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Положеннями ст. 388 ч.1 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме п. 22, роз'яснено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст. 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За таких обставин, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що належним способом захисті цивільних прав та інтересів [PERSON] у цьому випадку є витребування майна з чужого незаконного володіння, а не визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності. Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на земельні ділянки площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0315 та площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0316, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також зобов'язання відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області зареєструвати за нею право власності на вказані земельні ділянки, такі не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст.ст.142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Таким чином передача земель комунальної власності у приватну власність громадян є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування і не може бути делегована суду. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, слід стягнути з відповідачів Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], [PERSON] та Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області в користь [PERSON] по 122,30 грн. судових витрат з кожного, а також стягнути з [PERSON] в доход держави 252,52 грн. судового збору, не сплаченого нею за позовні вимоги майнового характеру, при її зверненні із заявою про збільшення позовних вимог (при цьому, визначаючи ціну позову суд виходить із вартості земельної ділянки в розмірі 25252,50 грн., визначеному в договорі дарування земельної ділянки від 10.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON]).

Outcome: partial