Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що як особа, яка постраждала в наслідок аварії на ЧАЕС в червні 1991 року разом з сім'єю була переселена в с. Жоржівка Шишацького району Полтавської області. Для проживання позивача та членів його сім'ї місцевий колгосп ім. Корніліча виділив житловий будинок з господарськими будівлями у с. Жоржівка. Жоржівською сільською радою був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] в погосподарській книзі № 2 за 1991-1995 роки. Договір купівлі продажу вказаного будинку нотаріально не посвідчувався, хоча позивачем в касу колгоспу було сплачено 15144 рублів згідно квитанції по приходному касовому ордеру № 321 від 16.12.1992 року. Вказаний житловий будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25га, що належить позивачу на праві приватної власності. В зв'язку з відсутністю договору купівлі-продажу будинку виконком Жоржівської сільської ради відмовив позивачу у реєстрації права власності на будинок. З огляду на вищевикладене, посилаючись на норми ЦК УРСР та ЦК України, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та просить визнати за собою право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Представником позивача надано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її та позивача відсутності. Представник відповідача - Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Позивач [PERSON] є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 12.01.1995 року Полтавською обласною радою народних депутатів (а.с.5). Згідно довідок від 13.02.2014 № 56, від 20.02.2014 № 63 та довідки про склад сім'ї від 20.02.2014 № 64 виданих Жоржівською сільською радою Шишацького району Полтавської області [PERSON], разом з донькою [PERSON] р.н., двома онуками: [PERSON], 1994 р.н. та [PERSON], 1997 р.н. проживає в житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. (а.с.6-8). Право власності на домоволодіння не встановлювалось. Згідно довідки вищевказаної сільської ради від 20.03.2014 № 86 [PERSON], [INFO] прибула на проживання в с. Жоржівка 11 червня 1991 року. На ім'я відкрито погосподарський номер - особовий рахунок № [NUMBER] погосподарська книга № 2 за 1991-1995 роки. Правлінням місцевого колгоспу ім. Корніліча їй було виділено житловий будинок. Договір купівлі-продажу будинку проведено 10 серпня 1992 року (а.с.9). Згідно квитанції до приходного касового ордеру № 721 від [PERSON] 16 грудня 1992 року бухгалтерією колгоспу ім. Корніліча Жоржівської сільської ради прийнято 15144 рублі за «будиночок» (а.с.16). Згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 13 лютого 2014 року (інвентарний номер 4018) спірний житловий будинок розташований по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 2500 кв.м., та складається з житлового будинку 1991 року побудови загальною площею 69,9 кв.м., жилою площею 53,9 кв.м. (літ - А-1, а), гаражу (літ. - Б), літньої кухні (літ. - В), погребу (літ. - Г), сараїв (літ. - Д, Е), 1/2 колодязю (№ 1) (а.с.10-13). Житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,25га призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 040928, виданого Жоржівською сільською радою 26 листопада 2004 року, за реєстровим номером 103 (а.с.15). Згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно 4. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що спірний житловий будинок був побудований в 1991 році та проданий позивачу в 1992 році суд розглядаючи спірні правовідносини, керується також тими нормами права, які існували на час їх виникнення. Згідно ст. 224 ЦК УРСР (у редакція, яка діяла з часу виникнення спірних правовідносин до 01.01.2004 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до приписів ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Як встановлено судом купівлю-продаж спірного будинку проведено 10 серпня 1992 року без додержання вимог щодо форми відповідного договору. В той же час обидві сторони виконали умови договору продавець - колгосп ім. Корніліча - передавши покупцю предмет договору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, а покупець - прийнявши майно і сплативши його вартість. Враховуючи те, що колгосп ім. Корніліча на час укладання договору мав статус юридичної особи та був власником спірного житлового будинку, суд приходе до висновку, що саме на нього покладався обов'язок укладання договору купівлі-продажу у встановленій законом формі та його подальшої реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, а факт невиконання вказаного обов'язку суд розцінює як ухилення від нотаріального посвідчення угоди в розумінні ст. 47 ЦК УРСР. В наслідок проведення в Україні земельної реформи колгоспи на початку дев'яностих років були перетворені в колективні сільськогосподарські підприємства, майно та землі яких в подальшому було розпайоване між його членами на підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року за № 720/95, а отже прямі правонаступники колгоспу ім. Корніліча на даний час відсутні. Позивач проживає у спірному житловому будинку з червня 1991 року тобто на протязі майже 23-х років. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його позивачу ніким не оспорюєтся. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, який не є вичерпним, а отже підлягає розширеному тлумаченню судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що визнання права власності позивача на спірний житловий будинок залежить від визнання судом дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладеного 10 серпня 1992 року між колгоспом ім. Корніліча Жоржівської сільської ради народних депутатів та [PERSON], оскільки перший спосіб захисту прав є похідним від другого, суд приходе до висновку про те, що визнання вказаного договору дійсним не виходить за межі заявлених вимог та є належним засобом захисту прав позивача. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved