Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 липня 2005 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 150. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі їхні сімейні відносини не склались та навіть, попри, народження 23.06.2003 доньки Діани, такі не покращились. В звязку з різними поглядами на життя та неможливістю дійти компромісу, почали виникати сварки та скандали, які призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, подружні стосунки взагалі не підтримуються. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 26.01.2018 дану позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 23.03.2018 представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву за змістом якої позов підтримав та просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 339630 виданого 23.01.2018 (повторно), Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 07.07.2015 був зареєстрований шлюб між сторонами - [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 150. Згідно викладених у позові відомостей, сторони міцної сімї не створили, внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сімї, сторони фактично не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Даний конфлікт в сімї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Згідного розяснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, визначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (квитанцією). На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved