Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання припиненим зобов`язання. В обґрунтування позову вказала, що 07.09.2007 року між нею (позивачем) та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 542, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 99000 доларів США на придбання автомобіля із забезпеченням кредитних зобов`язань у вигляді застави автомобіля відповідно до договору застави №1306 від 07.09.2007 року та поруки фізичної особи [PERSON] відповідно до договору поруки №715 від 07.09.2007 року. При цьому, нею (позивачем) як позичальником за зазначеним кредитним договором були допущені прострочення виплат, у зв`язку з чим банк стягнув непогашену частину заборгованості по кредитному договору в судовому порядку, а саме: рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2010 року у справі № 2-1891/10, яке набрало законної сили 27.10.2010 року, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з неї та [PERSON] заборгованості в розмірі 747 802,51 грн. та судового збору в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712,51 грн. Також, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2013 року у справі № 404/5781/13-ц, яке набрало законної сили 20.10.2013 року, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з неї та [PERSON] заборгованості в розмірі 153 720,26 грн.та судового збору в розмірі 768,60 грн., а всього 154 488,86 грн. На підставі зазначених судових рішень банку видані виконавчі листи, які на цей час є чинними та підлягають виконанню органами ДВС. Вказала, що банк надіслав їй (позивачу) повідомлення №16-08/1814 від 14 жовтня 2014 року, в якому зазначив, що банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором № 542 від 07.09.2007 року, у розмірі 92 334,93 дол. США, за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суму триманого з них податку (форма № 1ДФ). Крім того, як і вказано у повідомленні, банк у своєму податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ), повідомив податковому контролюючому органу що ця сума 92 334, 93 долари США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.) є сумою отриманого нею від банку у 4-му кварталі 201 року доходу, як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126».На цій підставі Кіровоградською ОДПІ ГУДФС у Кіровоградській області проведено позапланову невиїзну перевірку її (позивача) як фізичної особи-платника податків, за результатами якої складено акт №350/17-05/ [NUMBER] від 26.10.2015 року, згідно з яким контролюючим органом встановлено, що вона (позивач) отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1 195 739, 46 грн., відтак, контролюючим органом у ході перевірки було встановлено порушення нею (позивачем) як платником податків, положень п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.164.2.17 п.164.2, ст.164 ПК України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, заниженні обсягу оподатковуваного доходу та неперерахуванні податку з доходів фізичних осіб, тому було нараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4-ий квартал 2014 року на суму 203 032, 11 грн. На підставі акту перевіркиконтролюючим органом їй (позивачу) було видано податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9083931705 від 06.11.2015 року про сплату податку на суму 203 032, 11 грн. та нарахованих штрафних санкцій на суму 50 758, 03 грн., при цьому, визначені у податковому повідомленні-рішенні суми податку й штрафних санкцій набули статусу податкового боргу й контролюючим органом сформовано їй податкову вимогу форми «Ф» від 25.11.2015 року, яка згідно з податковим законодавством та законодавством про виконавче провадження, є чинним виконавчим документом, що може бути пред`явлений податковим органом до органів ДВС на примусове виконання. Також, у зв`язку з виникненням податкового боргу на все наявне у неї у власності майно та на будь-яке майно, яке вона набуде у власність у майбутньому, поширюється податкова застава, а на суму податкового боргу відповідно до податкового законодавства продовжують нараховуватися пеня та штрафні санкції. Вважає, що у спірних правовідносинах банком було вчинено односторонній правочин звільнення її (позивача) від обов`язку повернути непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), тобто правочин прощення боргу у розумінні ст.605 ЦК України та анулювання (прощення) боргу у розумінні ст.164 ПК України; про здійснений правочин прощення/анулювання боргу банк повідомив: її (позивачу) як прощеному боржникові у повідомленні №16-08/1814 від 14.10.2014 року, де вказано, що банком подано до контролюючого органу відповідну інформацію щодо нього «у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ); контролюючому органу, - у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1 ДФ), що ця ж сума 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.) є сумою отриманого [PERSON] від банку доходу як додаткового блага у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126»; у листі від 03.06.2015 року №18/3-17/200, яким підтвердив достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого а користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі [PERSON] . Крім того, дійсне волевиявлення банку щодо анулювання (прощення) їй (позивачу) непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 1 195 739, 46 грн. підтверджується наданим ним під час перевірки контролюючому органу листом від 03.06.15 року №18/3-17/200, у якому банк «підтвердив достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі [PERSON] », оскільки виникнення такого доходу у неї (позивача) неможливе без припинення права на борг, що підлягає оподаткуванню, у самого банка. З огляду на зазначене, позивач [PERSON] просила визнати припиненим її ( [PERSON] ) зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. 06.03.2020 року представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, щовідповідач не погоджується з доводами, викладеними в поданій позивачем позовній заяві, вважає, що вказані в позові обставини та їхнє підтвердження є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що зміст нормативних документів (ст.625 ЦК України, Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затверджений Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року №722/19460, який діяв на момент списання банком безнадійної заборгованості, п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159, п.п.159.4.1п.159.4 ст.159 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), на підставі яких приймалось рішення банку про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобов`язання в розумінні статті 605 ЦК України, що регулюють питання зобов`язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобов`язання за цих підстав, урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового регулювання, питань оподаткування тощо. В даному випадку боргові зобов`язання позивача перед банком не можна вважати погашеними. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не свідчить про припинення зобов`язання в цій частині, зокрема, шляхом прощення боргу кредитором. Крім того, відповідно до роз`яснень, отриманих банком від податкових органів (лист Міністерства доходів і зборів України від 30.04.2014 року №9204/10/28-10-06-11) при відшкодуванні за рахунок резерву безнадійної заборгованості фізичних осіб, незалежно від ознаки безнадійної заборгованості, визначеної п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України поняття «анулювання (прощення) боргу та «відшкодування кредитної заборгованості за рахунок резерву» податковими органами ототожнюється, у зв`язку з цим, банк як податковий агент, відповідно до вимог п.д) ст.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України повинен повідомити позичальника про списання заборгованості за рахунок резерву та відобразити інформацію у податковій звітності. Окрім того, згідно з судовою практикою, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості н є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента, банк зобов`язаний продовжити роботу щодо відшкодування писаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. При цьому, станом на момент розгляду даної справи виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-189/10, виданого 27.10.2010 р. Кіровським районним судом м.Кіровограда та №404/5781/13ц, виданого 20.10.2013 року Кіровським районним судом м.Кіровограда, є незавершеними та перебувають на стадії примусового виконання. Більш того, відображення філією - Кіровоградське облуправління АТ «Ощадбанк» у формі 1ДФ за 4-ий квартал 2014 року інформації про відшкодування непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США за рахунок резерву та відображення даної інформації у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) і сум утриманого з них податку, не є вчиненням відповідачем одностороннього правочину та за своїм змістом не містить дійсного волевиявлення відповідача щодо анулювання (прощення) позивачу непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року. вважає, що відшкодування ним за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості [PERSON] не є припиненням зобов`язання останньої, як боржника, перед відповідачем, а тому анулювання (прощення) заборгованості в розумінні положень абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України в даному випадку не відбулося. З огляду на викладене вище вказав, що закриття кредитної історії самим банком за рахунок власних коштів із резервного фонду не можна ототожнювати із звільненням позивача у справі про стягнення боргу за кредитним зобов`язанням від обов`язку виконати судове рішення у примусовому порядку, а вирішення спору із Кредитодавцем шляхом визнання припиненим зобов`язання [PERSON] щодо сплати АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором 3542 від 07.09.2007 року не є правомірним способом захисту порушеного права, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову. Представник позивача - адвокат Марченко Ю.А. (діє на підставі ордеру серії КР №97986 від 19.02.2020 року) 17.03.2020 року подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач у спірних відносинах вчинив односторонній правочин звільнення позивача від її обов`язку повернути непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором № 542 від 07.09.2007 року, тобто правочин прощення боргу у розумінні ст.605 ЦК України та анулювання (прощення) боргу у розумінні ст.164 ПК України, та про здійснений правочин прощення/анулювання боргу банк повідомив позивачу як прощеному боржникові у повідомленні №16-08/1814 від 14.10.2014 року та контролюючому органу у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ), що ця ж сума 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.) є сумою отриманого [PERSON] від банку доходу, як додаткового блага у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаною з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126», та у листі від 03.06.2015 р. №18/3-17/200, яким підтвердив достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі [PERSON] . Ухвалою суду від 24.07.2020 року підготовче провадженняу справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, ухвалою суду від 10.12.2020 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Марченка Ю.А. про забезпечення позову по справі залишено без задоволення. Представник позивача [PERSON] - адвокат Марченко Ю.А. у судовому засіданні доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» Осадчук С.Ю. у судовому засіданні просив відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись при цьомуна доводи, викладені у відзиві на позов. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило, письмових поясненьтакож не подавав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши представників учасників справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що у задовленні позовних вимог позивачу [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління, та [PERSON] , як Позичальником, було укладено кредитний договір №542, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 99 000, 00 дол.США, строком на 84 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07 вересня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12% річних та комісійної винагороди. Кредит надавався для здійснення Позичальником оплати за автомобіль Лексус LX 470 за договором купівлі-продажу №19 від 06 вересня 2007 року, укладеним між Позичальником та продавцем транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 07 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління, та [PERSON] , як Поручителем, було укладено договір поруки №715, за умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором №542 від 07 вересня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Судом також встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2010 року (справа №2-1891/10) позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 606 565 грн. 01 коп. основного боргу по кредиту, 54 070 грн. 28 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 74 859 грн. 70 коп. відсотків за користування кредитом, 12 307 грн. 52 коп. пені та 850 грн. з кожного судового збору та по 60 грн. із кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 жовтня 2013 року (справа №404/5781/13ц) позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» 76 860, 13 грн заборгованості за кредитним договором, та по 768, 60 грн. судового збору з кожного. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. Судом також встановлено та представниками сторін не заперечувалося, що на час судового розгляду справи виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-189/10, виданого Кіровським районним судом м.Кіровограда та №404/5781/13ц, виданого Кіровським районним судом м.Кіровограда, є незавершеними та перебувають на стадії примусового виконання органами ДВС. Окрім того, встановлено, що на підставі рішення, прийнятого відповідно до постанови правління ПАТ «Ощадбанк» №737 від 29.09.2014 року «Про відшкодування безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву» відшкодовано за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 92 334, 93 дол.США безнадійну заборгованість фізичної особи [PERSON] за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року (філія - Кіровоградське обласне управління), а саме: заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується на рахунку № [NUMBER] у сумі 64 829 дол.США; заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується на рахунку № [NUMBER] , у сумі 27 505, 80 дол.США. При цьому, відшкодування безнадійної заборгованості за основним боргом за кредитом у сумі 64 829 дол.США проведено за рахунок резерву під заборгованість за кредитами, який враховано в податковому обліку. Відшкодування безнадійної заборгованості за нарахованими доходами в сумі 27 505, 80 дол.США провести за рахунок резерву під заборгованість за простроченими нарахованими доходами, який не враховано в податковому обліку. Також зазначеною постановою зобов`язано Філію - Кіровоградськеобласне управління АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21 травня 2012 року №284, та повідомити [PERSON] про відшкодування за рахунок страхового резерву кредитної заборгованості зі збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України в особі Філії - Кіровоградське обласне управління №16-08/1814 від 14.10.2014 року на адресу [PERSON] Філія- Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомила, що Банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року в розмірі 92 334, 93 дол.США, за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). Окремо роз`яснено, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи Банку з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року та рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитом. Крім того, як вбачається з Акту №350/17-05/ [NUMBER] від 26.10.2015 року«Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи [PERSON] з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, - відповідно до отриманої від ГУ ДФС України інформації за 2014 рік про суми нарахованих (виплачених) доходів та утриманих з них податків фізичних осіб, які отримували доходи за даними податкових розрахунків за ф.1 ДФ, ФО [PERSON] отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126», - у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 р., у сумі 1 195 739, 46 грн. 06 листопада 2015 року Кіровоградською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області на підставі Акту №350/17-05/ [NUMBER] від 26.10.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №0083931705, що за порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України було донараховане грошове зобов`язання податку з доходів фізичних осіб в сумі 203 032, 11 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 50 758, 03 грн. Звертаючись до суду з позовом про визнання припиненим зобов`язання її (позивача [PERSON] ) щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 долари США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), як на підставу позовних вимог позивач зазначила, що у спірних правовідносинах Банком було вчинено односторонній правочин звільнення її (позивача) від обов`язку повернути непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 долари США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), тобто правочин прощення боргу у розумінні ст.605 ЦК України та анулювання (прощення) боргу у розумінні ст.164 ПК України. В свою чергу, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172, затверджено Порядок відшкодування Банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року №722/19460, який (Порядок) діяв на момент списання банком безнадійної заборгованості, при цьому, п.1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з п.п.159.2 та 159.4 ст.159 Розділу ІІІ Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України. Відповідно до п.6 Порядку Банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку. Пунктом 7 Порядку визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжити роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Відповідно до п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв). Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат. Відповідно до п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із Міністерством фінансів України. З огляду на зазначене, судом відзначається, що зміст нормативних документів, на підставі яких приймалось рішення Банку про визнання кредитної заборгованості позивача [PERSON] безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобов`язання в розумінні ст.605 ЦК України, що регулюють питання зобов`язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобов`язання за цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового питання питань оподаткування. Відповідно до абз. «д» п.п.164.2.17п.164.2 ст.164 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. В свою чергу, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить Глава 50 Розділу І Книги п`ятої ЦК України, за якою зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Окрім того, судом відзначається, що відображення Філією - Кіровоградським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» у формі 1ДФ за 4-ий квартал 2014 року інформації про відшкодування непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США за рахунок резерву та відображення даної інформації у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) і сум утриманого з них податку, не є вчиненням відповідачем одностороннього правочину та за своїм змістом не містить дійсного волевиявлення відповідача щодо анулювання (прощення) позивачу непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року. З огляду на зазначене, та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, підстав позову та наданих учасниками справи доказів, суд вважає, що відшкодування відповідачем за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача [PERSON] за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США не є припиненням зобов`язання останньої, як боржника, перед кредитором, а тому анулювання (прощення) заборгованості в розумінні положень абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України в даному випадку, - не відбулось, так як обов`язковою ознакою анулювання (прощення) кредитором заборгованості є повне припинення зобов`язання боржника перед кредитором, на підставі чого вирішення позивачем спору з Банком шляхом визнання припиненим зобов`язання її (позивача [PERSON] ) щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 долари США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), не є правомірним способом захисту порушеного права, що має наслідком відмову позивачу [PERSON] у задоволенні позову. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що неправомірне нарахування сум податку податковим органом, який здійснив ці нарахування, - є підставою для оскарження цих дій в судовому порядку шляхом пред`явлення адміністративного позову до адміністративного суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються - у разі відмови в позові, - на позивача, на підставі чого понесені позивачем судові витрати у справі, які складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним останньою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed