Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2014 року. Відповідач [PERSON] вселився в квартиру, як член сім`ї (колишній чоловік) був зареєстрованим в даному житловому приміщенні, але після розірвання шлюбу з 2014 року фактично не проживає у спірному приміщенні до даного часу. Відповідач участі в утриманні житла не приймає, у спірному будинку не проживає, його речей не має. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 03.06.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила приєднати до матеріалів справи заяви [PERSON] [PERSON] нотаріально посвідчені та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву не подав у встановлений судом строк. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.08.2014 року було розірвано та визначено місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком, - відповідачем [PERSON] (а.с.16-19). На підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.13), що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15). У відповідності до довідки КЖРЕП №6 від 25.03.2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , як чоловік власника та дочка [PERSON] (а.с.9). Згідно актів №№82, 83 КЖРЕП №6 від 25.03.2019 року, 26.03.2019 року, встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: в квартирі [ADDRESS] , проте не проживає за зазначеною адресою з січня 2015 року по даний час, за даною адресою проживає позивач [PERSON] із донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.8) з 2009 року (а.с.10, 11). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , як колишній чоловік власника - позивача, не проживає за адресою реєстрації:в квартирі [ADDRESS] , з січня 2015 року- понад чотири роки, належних відповідачу речей не має, комунальні послуги не сплачує. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. Зазначені обставини також підтверджуються заявами [PERSON] , [PERSON] посвідчені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Апрінцевою С.О., відповідно до яких відповідач [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] з 2015 року не проживає. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved