Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати її племінницю [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 65 в будинку № 33 по вул.Гірників у м.Комсомольську. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач починаючи з 2007 року у житловому приміщенні не проживає без поважних причин, помешканням не користується, її особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла вона не бере. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не зявились. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшло відповідне клопотання про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги нею підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справа розглядається у заочному порядку на підставі доказів наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що на підставі договору дарування від 04.07.1996 року позивач [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано Кременчуцьким МБТІ за реєстром № 219 від 05.08.1996 року у реєстровій книзі №3 за [PERSON] Згідно з наданою КЖЕП № 2 довідкою (а.с.4) за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач [PERSON], її діти [PERSON], [PERSON] та в якості квартирантів відповідач [PERSON] і [PERSON] Відповідно до комісійного акту обстеження складу сімї від 20.07.2015 року, посвідченого КЖЕП № 2, відповідач [PERSON] починаючи з весни 2007 року у спірному жилому приміщенні не проживає, її особисті речі у квартирі відсутні (а.с.3). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає предявлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, предявивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Виходячи із змісту ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Виходячи із змісту ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що предявлений позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved