Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 19.01.1987 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєструвано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 107. Від шлюбу мають трьох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Водночас зазначає, що з 2002 року з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Його місце проживання їй не відомо, взагалі з відповідачем не спілкується. Вважає, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї неможливі, строк на примирення просить не давати. Позивач у судове засідання надала заяву від 11.05.2018 року зі змісту якої вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених в позовній заяві, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.01.1987 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 107, про що повторно видано свідоцтво про шлюб від 16.08.2017 року серії І-ОЛ № 107457 (а. с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, діти подружжя повнолітні, поділ майна між сторонами відсутній, намірів зберегти сімю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved