Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, який знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що будинок за вказаною адресою належить їй - 3/4 частки на праві особистої власності, за договором дарування. 1/4 частки в будинку, який знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] зареєстрована за невідомим їй громадянином який проживає в Росії, проте весь будинок вона утримує сама. В належній їй частці у вищевказаному будинку крім неї, значиться зареєстрованою її дочка [PERSON] , 2014 року народження, та відповідач у справі, який понад 10 років не проживає в будинку, не повідомляє про своє місце знаходження, участі у витратах по утриманню будинку не веде та не є членом її сім`ї. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач не проживав в будинку ще до того, як їй було подаровано будинок. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не проживає в даному будинку понад 10 років, що стверджується актами перевірки складеними депутатами Жовківської міської ради. Крім того, позивач зазначає, що вона як власник будинку, не може розпоряджатися своїм майном. А тому вона із даним позовом звернулася до суду та просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак 29.07.2021 року позивач звернулася в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку та через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (арк.спр. 28, 33 ). Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 236323114 від 10.12.2020 року про право власності на нерухоме майно (арк. спр. 6). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі договору дарування на праві приватної власності (спільна часткова) належить [PERSON] , а 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] (особа померла) з 25.12.2003 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1713, 06.10.1984, Нестеровська держнотконтора (арк. спр. 36-37). Згідно з довідкою виданою директором КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» за №4341 10.08.2021 року, станом на 31.12.20212 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований:1/4 частина житлового будинку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого Нестерівської держнотконторою 06.10.1984 р. за р№1713; 3/4 частини житлового будинку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого Нестерівською держнотконторою 06.12.1986 р. за р№2451. Зареєстровано в реєстровій книзі за р№724. Реєстраційний номер: 4163693 (арк. спр. 35). Згідно з Актами обстеження матеріально-побутових умов від 12.01.2021 року 20.04.2021 року, 27.11.2020 року в житловому будинку [ADDRESS] від 16.09.2020 року №57 (арк. спр. 5) згідно виходу комісії та за відомостями Великодорошівської сільської ради встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] , 1995 р.н., [PERSON] , 1998 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. [PERSON] , не проживає, не з`являється за даною адресою: [ADDRESS] , більше 10 років. Це підтверджують сусіди. З їх слів проживає у Сокальському районі (арк.спр. 10, 11, 12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями КП «Жовківське МВУЖКГ» вих.№698 07.05.2021 року та копії будинкової книги домогосподарства, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.06.2002 року по теперішній час (арк.спр.5). Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.06.2002 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.03.2005 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.04.2021 року (арк.спр.5-9). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 71 ЖК України передбачає, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Наведене також узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, де зазначено про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Права власника житлового будинку, визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, а також те, що позивач не може розпорядитися, володіти та управляти своїм майном на власний розсуд у зв`язку з реєстрацію в будинку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] , такими, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved