Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ за актовим записом №1022; місце проживання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , визначити з матір`ю. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 07 листопада 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ за актовим записом №1022. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що наразі спільне господарство між сторонами не ведеться, між ними постійно виникають суперечки. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2017 року. Подружжя має різні погляди на сімейне життя, має різні характери, внаслідок чого були втрачені почуття взаємної любові та поваги один до одного. З часу припинення шлюбно - сімейних стосунків позивач та відповідач проживають окремо. Позивач [PERSON] вважає, що сім`я розпалась остаточно і її поновлення не можливе та недоцільне; подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Вислухавши думку позивача [PERSON] , приймаючи до уваги думку відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 листопада 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №1022, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 червня 2010 року Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, а саме з 2017 року, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Так, сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №3978 від 21 червня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved