Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . 01 вересня 2020 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в її свідоцтві про народження прізвище батька зазначено як [PERSON] , а не [PERSON] , то вона вирішила здійснювати спадкування як спадкоємець четвертої черги, тобто як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Після розгляду поданих нею документів нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з недостатністю наданих відомостей. Як слідує з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вона не підтвердила факт спільного проживання разом із [PERSON] протягом останніх 5-ти років до дня смерті останнього. Крім того, нотаріусу не було пред`явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно (квартиру). Ще одним спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] є її матір [PERSON] , яка неодноразово зазначала, що не претендує на спадщину, однак впродовж тривалого часу всіляко ухиляється від подання нотаріусу заяви про відмову від спадщини. Наведені обставини зумовлюють необхідність звернення до суду з цим позовом. \~ \~ \~ \~Позивач вказує, що вона з народження спільно проживала зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт її спільного проживання зі спадкодавцем підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Крім того, вказаний факт можуть підтвердити їхні сусіди. Підтвердженням проживання зі спадкодавцем однією сім`єю (як дочки та батька), проведення ними спільного дозвілля, відпочинку, святкування родинних свят слугують багато фотознімків, де зображена їхня сім`я. На думку позивача, вона набула право спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги, однак через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину вона позбавлена можливості в позасудовому порядку належним чином оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] . На підставі наведеного позивач просить встановити факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з червня 2002 року до серпня 2020 року, а також визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Веремчук В.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, які зазначені в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та підтвердила правдивість відомостей, наданих позивачем. Відповідач просить позов задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , вид. 17 серпня 2020 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 9). 01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу №18/2020 до майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11). Постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Веремчука С.В. №54/02-14 від 22 лютого 2021 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки нотаріус не знайшов документального підтвердження факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років з часу відкриття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане спадкове майно (а.с. 11). У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з вимогами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що [PERSON] від народження проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №12 голови ОСББ «Кравчука 19Б» від 15 жовтня 2020 року(а.с. 12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 8). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказує, що вона від самого народження постійно проживала спільно зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, як батько та дочка. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як батька та дочки, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. З копії довідки КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області» № 01-14/350 від 18 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] , 23 червня 2002 року навчалась в КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області» з 2008 року по 2016 рік. Класний керівник учениці підтверджує відомості про те, що [PERSON] проживала спільно з батьками за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько учениці постійно брав участь у шкільному житті доньки, відвідував батьківські збори, спілкувався з вчителями про успіхи у навчанні доньки, часто зустрічав її після школи (а.с. 13). Довідкою відокремленого структурного підрозділу «Волинський фаховий коледж НУХТ» №277 від 21 вересня 2020 року підтверджується, що [PERSON] навчається на ІV курсі відокремленого структурного підрозділу «Волинський фаховий коледж НУХТ» з 2017 року по 2021 рік. Зі змісту довідки встановлено, що класному керівнику позивача відомо, що [PERSON] проживала спільно з батьками за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько учениці постійно цікавився студентським життям доньки, спілкувався з класним керівником про успіхи та досягнення дитини, відвідував батьківські збори (а.с. 14). Судом також досліджені фотознімки, які приєднані позивачем до позовної заяви. На вказаних світлинах зображені позивач (в різному віці) з [PERSON] , де вони разом відпочивають на морі, святкують родинні свята або просто перебувають в домашньому побуті. Наведене дає підстави для висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами. Також, установлено, що [PERSON] у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а отже є такою, що прийняла спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2006 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16, 17). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. З матеріалів спадкової справи, заведеної 01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. №18/2020 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що [PERSON] є єдиною особою, яка звернулась до нотаріуса з метою прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. За таких обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом та прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved