Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи визнати дійсними угоду та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений Кіровоградським відділенням універсальної товарної біржі УТБ «Інкопмарк-Контракт» від 2 вересня 1998 року, укладений між сторонами та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру, посилаючись на те, що з моменту укладання договору по теперішній час у позивача не виникало будь-яких проблем, пов'язаних з правом власності на квартиру; в даний час вона вирішила провести відчуження придбаної квартири, але нотаріус відмовила в посвідченні договору купівлі-продажу, посилаючись на недійсність попереднього договору купівлі-продажу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 2 вересня 1998 року між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції закону, що діяла на час укладання договору, посвідчено Універсальною товарною біржею «Ункопмарк - Контракт» (а.с. 5). 8 вересня 1998 року проведена державна реєстрація укладеного правочину між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON]., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 4). Таким чином, з 8 вересня 1998 року позивач [PERSON], відповідно до положень частини 1 статті 86 ЦК України (1963 року), набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до обставин, які викладені в позовній заяві, нотаріус не визнає право власності позивача на спірну квартиру з посиланням на те, що попередній договір укладено на товарній біржі, а відповідач не бажає в нотаріальному посвідченні укладеного договору. Правовідносини сторін урегульовано статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, вимоги позивача, в частині визнання права власності на спірну квартиру є правомірними і відповідають змісту статті 16 ЦК України. Між тим, в іншій частині позову, позивач обрала неналежний спосіб захисту свого майнового права. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Тому, положення частини 2 статті 220 ЦК України до правочинів, які одночасно підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації - не застосовуються, оскільки від є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, для задоволення позову в частині визнання угоди та договору купівлі-продажу дійсним, суд не має законних підстав.

Outcome: partial