Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.06.2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.01.2018 року (справа № 664/2575/17-ц) шлюб між сторонами було розірвано та з позивача [PERSON] на користь відповідача стягнуто на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць. Відповідач, з квітня 2018 року не виконує свої батьківські обов`язки з догляду дитини, а саме не займається вихованням та створенням належних умов життєдіяльності дитини, її життям не цікавиться, жодної участі в утриманні та вихованні не приймає. Дитина постійно проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні. Дитині створено належні умови для проживання. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. 23.05.2018 року відповідачем було написано нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої вона передала дитину на тимчасове виховання на 20 років до [INFO] року та погодилась з тим що позивач прийняв на себе відповідальність за життя та здоров`я дитини. Позивач має сталий заробіток, працює у Державній службі України з надзвичайних ситуацій з жовтня 2015 року на посаді пожежного рятувальника. Просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з ним - батьком [PERSON] В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лагода А. А. заявлений позов підтримав з наведених в ньому підстав та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Глянь В. В. пояснив, що спір між сторонами вирішений, оскільки розпорядженням голови районної адміністрації вже визначено місце проживання дитини. При цьому позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні представник третьої особи Самуляк Г. В. підтримала позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представників учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Матеріали справи свідчать, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.01.2018 р. шлюб між сторонами розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 20.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.03.2019 р. припинено з 27.12.2018 року нарахування, стягнення аліментів та звільнено з 27.12.2018 року [PERSON] , від сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області №664/2575/17-ц від 30.01.2019 р. на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] . При цьому суд вмотивував таке рішення тим, що підстави сплачувати аліменти відпали, оскільки документально підтверджено, що дитина [PERSON] проживає із [PERSON] та перебуває на його утриманні та вихованні. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 23.05.2019 р. остання підтверджує, що передає свою малолітню дочку на тимчасове виховання на дванадцять років до [INFO] р. батьку малолітньої дочки [PERSON] Відповідно до розпорядження голови Олешківської районної державної адміністрації від 27.12.2018 року № 698 встановлено для [PERSON] , [INFO] місце проживання разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що будинок за вказаною адресою на праві власності належить позивачу [PERSON] Відповідно до висновку Олешківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітної [PERSON] від 02.01.2019 р. № 01-26-1/0/19/617.10 орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає за доцільне встановити для малолітньої [PERSON] , [INFO] місце проживання разом з батьком - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання за вказаною адресою для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, окреме спальне місце, сезонний одяг, взуття, розвивальні ігри, спортивний інвентар, дитячі книжки, гігієнічні норми дотримані. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що представник відповідача вказує та те, що спір щодо проживання місця дитини вирішений, але при цьому позовні вимоги не визнає, на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини, оскільки дитина фактично проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні, для дитини створені всі належні умови для проживання та її всебічного розвитку, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved