Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 листопада 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси, про що в книзі реєстрації актів про одруження 21 листопада 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 395. За час перебування в шлюбі у них народи вся син [PERSON], [INFO]. Також вказує, що з 25 жовтня 2016 року вона з відповідачем разом не проживає, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Примирення між ними неможливе. Майновий спір відсутній. Згода про місце проживання та виховання дитини досягнута, а питання про стягнення аліментів на утримання сина вирішується в іншому судовому провадженні. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати, а після розірвання шлюбу змінити її прізвище «Сапсай» на дошлюбне «Хижняк». Крім того, просила змінити прізвище сина [PERSON] на - «Хижняк». Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до початку судового засідання надала заяву від 12 липня 2018 року, в якій просила розглядати справу без її участі. Крім того, просила зняти з розгляду позовну вимогу про зміну прізвища сина [PERSON] на її дошлюбне прізвище «Хижняк». Уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, строк на примирення просила не надавати. Крім того, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Разом з тим, адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» через відсутність адресату за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового звязку для отримання кореспонденції за поштовим повідомленням, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, виклик відповідача в судові засідання здійснювався через направлення СМС-повідомлення, яке отримано відповідачем. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2015 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-СР № 125540 від 21 листопада 2015 року), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №\~395. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР № 229317 від 25 травня 2016 року), який проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст.\~110\~СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, уточнені позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved