Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона та [PERSON] перебувають у шлюбі з 03 вересня 2016 року, під час якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач залишив сім'ю і проживає окремо, а дитина проживає разом з нею. Так, [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона у свою чергу, самостійно, власними зусиллями, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов'язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Відповідач проживає від неповнолітньої дитини окремо, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо її утримання. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]В.) звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його доходу, щомісячно до досягненню ним повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі однієї мінімальної заробітної плати і до досягнення дитиною 3-х років. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Одночасно змінила позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття, а також просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ? частки від його доходу і до досягнення сином 3-ох років. Змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає і проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №141329 виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 03 вересня 2016 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 03 вересня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис за №358 (а.с.4). У сторін по справі, 16 травня 2017 року, народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №385354 виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 18 травня 2010 року (а.с.5). Відповідно до копії Довідки про середню заробітну плату (дохід) за №761 від 26 червня 2017 року, виданої ТОВ Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед, [PERSON] працює на Товаристві на посаді старший технік-технолог, і за період грудень 2016 року по травень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 83 523,27 грн. (а.с.8). -2- Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Також, суд звертає увагу на зміст частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, в якій вказано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення змінених позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх його доходів і до досягнення ним повноліття. Так, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що дтиина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача [PERSON], як батька [PERSON], уримувати та надавати йому матеріальну допомогу, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України. Також, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання позивача [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці, не працює, інших доходів не має, у розмірі ? частки від всіх його доходів і до досягнення сином [PERSON], трьох річного віку. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved