Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме, [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані: син - [PERSON], донька - [PERSON], невістка - [PERSON], зять - [PERSON], онука - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON] Зазначає, що відповідач з 04 березня 2017 року в її житловому приміщенні не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою, що знаходиться за адресою в [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщеннями за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив (а.с.20,23,30-32,34,39-41,43). Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є користувачем житлового будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджується ордером №15 від 11.04.2006 року (а.с. 7), оскільки вселена в житлове приміщення на підставі ордеру. З акту виданого депутатом Грушівської сільської ради встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO](а.с.9). З акту депутатського обстеження від 13.11.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з 04 березня 2017 року (а.с.9). Таким чином, судом встновлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але фактично з 04.03.2017 року в зазначеній квартирі не проживає. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.46-48). На даний час позивач [PERSON] не може вільно користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у її домоволодінні. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Та обставина, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача порушує її права як наймача квартири. Відповідач не проживає у квартирі з 04.03.2017 року без поважних причин, тому відповідно до ст.72 Житлового кодексу України він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved