Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] ( [INFO] ) в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.01.2021 року та неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 01.01.2021 року, а також додаткові витрати на його утримання 29250 гривень - 1/2 вартості навчання [PERSON] ( [INFO] ) у Приватному фаховому навчальному закладі «Медичний коледж» з 01.09.2018 року по 30.06.2021 рік. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26.10.2002 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у них народилося дочка та син, які є неповнолітніми. Діти проживають з нею і вона матеріально утримує та належним чином піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сім`ю та не надає добровільно матеріальної допомоги. Позивач та її представник підтримали в суді позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнав частково, згідний з тим, що зобов`язаний утримувати дітей, але в розмірі, який просить позивач не має можливості, визнає, що може платити на утримання дітей по 1200 грн кожного місяця. Витрати на навчання сина вони з позивачкою оплачували спільно до серпня 2020 року, так як проживали спільно, тому квитанції про оплату зберігалися в позивача. Останню оплату навчання провела позивач і він згідний відшкодувати половину цих витрат. Відзив та заперечення на позов не подавав. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив, що 26 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Курівецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 8, що стверджується свідоцтвом про одруження серії № [NUMBER] від 26 жовтня 2002 року (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7 зворот) та [PERSON] - [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] ( [INFO] ) з [INFO] навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Медичний коледж» на контрактній основі. За умовами договору № 03451 від 01.09.2018 року (а.с.8) термін навчання становить 3 роки із вартістю освітньої послуги 19500 грн в рік, 9750 грн за семестр. Оплата за навчання здійснюється двічі на рік за рахунок коштів замовника ( [PERSON] ), що стверджується квитанціями про оплату навчання [PERSON] (а.с.9-12). Шлюб між сторонами фактично припинено і як доказ позивач надала копію позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с.6). Рішення суду про розірвання шлюбу позивач суду як доказ не надала, так як сторони зобов`язані збирати та подавати докази, тому суд не може встановити день розірвання шлюбу. Із пояснень сторін встановлено, що вони проживали спільно до серпня 2020 року, вели спільно господарство як подружжя та при визначенні суми додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина [PERSON] враховується судом. Як зазначив відповідач, навчання неповнолітнього сина оплачували із спільних доходів разом з позивачкою, тільки останню оплату за навчання здійснювала позивач самостійно із свого доходу. Так як існувала сім`я, квитанції за оплату навчання зберігались у позивачки. Пояснення позивача, що вона утримувала відповідача спростовуються довідкою про дохід відповідача, згідно якої він працює у фізичної особи підприємця [PERSON] . Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, платника аліментів, матеріальне становище дітей, на яких призначаються аліменти. Вимогами ст.185 СК України визначено участь батьків у додаткових витратах на дитину, зокрема, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Визначаючи розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, вважає, що слід задовольнити позов частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 5656 гривень - Ѕ суми додаткових витрат за навчання[PERSON] ( [INFO] ) у Приватному фаховому навчальному закладі «Медичний коледж», оплачених згідно квитанції від 27.01.2021 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial