Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] працюючи медичною сестрою-диспетчером Первомайської швидкої медичної допомоги, відповідно до наказу №13 від 05.02.1987 року та будучи наділеною організаційно - розпорядчими функціями відповідно до п.п. 2, п.п.6, пп.6, п.6 пп.11 посадової інструкції фельдшера (медичної сестри) - диспетчера Первомайської станції швидкої медичної допомоги, у відповідності до яких вона здійснює чітке керівництво бригадами станції швидкої медичної допомоги і санітарним автотранспортом, постійно контролює роботу медичного персоналу виїзних бригад, безперервно (на протязі зміни) здійснює оперативне керування виїзними бригадами. В той час коли відповідачка будучи посадовою особою, знаходилась на своєму робочому місці 15.05.2009 року о 01.40 год. на номер підстанції «Карбоніт» Первомайської станції швидкої допомоги надійшов дзвінок від позивачки з проханням надати медичну допомогу її брату [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], який на протязі вже цілої доби скаржився на погане самопочуття, болі у правому боці. Відповідачка, маючи в оперативному підпорядкуванні виїзну бригаду швидкої медичної допомоги, діючи у порушення пп.5 п.6 посадової інструкції фельдшера (медичної сестри) - диспетчера Первомайської станції швидкої медичної допомоги, відповідно до якого диспетчер повинен зареєструвати виклик у журналі реєстрації викликів і оголосити виклик по радіо черговій бригаді, п.6.2.1, п.6.2.2 зазначеної посадової інструкції, відповідно до яких основними задачами диспетчера є забезпечення визначення фактичного стану хворих і потерпілих під час прийому викликів для надання екстреної медичної допомоги, забезпечення вибору і направлення на виклики виїзних бригад швидкої медичної допомоги, достовірно знаючи про перелічені обов'язки, діючи навмисно та протиправне, у наслідок недобросовісного відношення до своїх посадових обов'язків, не передала вищезазначений виклик по радіо черговій бригаді, не забезпечила визначення фактичного стану хворого, не забезпечила вибір і направлення на виклик бригади швидкої медичної допомоги. У наслідок таких дій відповідача, бригада швидкої медичної допомоги на виклик для надання медичної допомоги до [PERSON] не виїхала, медична допомога йому надана не була, результатом чого стала смерть брата [INFO]року о 04.00 годині. Оскільки смерть її брата настала саме з причини неналежного виконання відповідачкою своїх посадових обов'язків прокурором м. Первомайськ було порушено кримінальну справу. У відповідності до ст.49 КПК України (1960 року) її було визнано потерпілою та цивільним позивачем у справі, оскільки вона була єдиними родичем брата. У кримінальній справі було проведено досудове розслідування, та справу за обвинуваченням відповідачки було направлено до суду. Оскільки їй у наслідок дій відповідачки, як особи наділеної посадовими обов'язками, співробітника Первомайської міської станцій швидкої медичної допомоги було спричинено матеріальну шкоду у сумі 4922,50грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн., було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 03.01.2013 року у справі Первомайським міським судом було постановлено вирок відповідно до якого відповідачку було визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 367 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавлення права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно розпорядчих повноважень на два роки. У відповідності до ст.ст.49,74 ч.5 КК України відповідачку звільнено від відбування покарання в зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. На користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди було стягнуто матеріальну шкоду у сумі 4922, 59 грн. та моральну шкоду 20 000 грн. 22.03.2013 року за наслідками розгляду апеляційних скарг учасників кримінальної справи було винесено ухвалу відповідно до якої вирок Первомайського міського суду у частині призначеного покарання залишено без змін та скасовано у частині вирішення цивільного позову, та справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі в порядку цивільного судочинства. Оскільки порушені її цивільні права як потерпілої та цивільного позивача та на теперішній час не захищено, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. В результаті протиправних дій відповідачки [PERSON] як співробітника відповідача Первомайської станції швидкої медичної допомоги, позивачці було спричинено матеріальну шкоду у зв'язку з похоронами брата: витрати на поховання 1222 грн., витрати на поминальний обід 3700 грн. Загалом сума матеріальної шкоди складає 4922,50грн., ці витрати підтверджуються наданим до суду накладною, закупочним актом та рахунком-замовленням, що знаходяться у матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] Окрім матеріальної шкоди позивачці також спричинено й моральну шкоду, яка складається з того, що у наслідок дій [PERSON] як співробітника відповідача настала смерть брата, який був її єдиним близьким родичем. Їі братові на час смерті було лише 21 рік, він був молодим чоловіком життя якого фактично тільки починалось, а не належне виконання відповідачкою [PERSON] своїх обов'язків це життя забрало, та вимушена була ховати брата який був молодшим від неї на 4 роки. Скільки труднощів їй прийшлося пройти, щоб швидка допомога приїхала до брата у вечорі 14.05.2009 року, точніше о 20.30. Їй декілька разів прийшлося дзвонити та благати відповідачку про допомогу, її ніхто не хотів слухати та не намагався допомогти братові. [PERSON] був байдужим її стан та стан здоров'я її брата. Адже відповідачка є медпрацівником суть роботи якого є саме в своєчасному наданні медичної допомоги, піклуванні про здоров'я людей, і врятування життя її брата залежало саме від неї, від її дій. На протязі доби мій брат мучився від болі на її очах, а ніхто не міг надати йому медичної допомоги. Відповідачка під час розгляду справи посилалась на невизначеність діагнозу її брата, але у такому разі вона повинна була зробити усе щоб направити його для госпіталізації у найближчий лікувальний заклад для проведення обстеження та надання кваліфікованої медичної допомоги. Але [PERSON] проявивши халатне відношення до своєї роботи фактично залишила її брата помирати. Позивачка і до сьогодні не зважаючи на те, що пройшло вже майже 4 роки з часу смерті брата знаходиться під впливом тих подій, вважає можливим стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі 100000 грн. Вина [PERSON] доведена та підтверджується вироком суду від 03.01.2013 року яким її визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 367ч.1 КК України. Спричинену матеріальну шкоду необхідно стягнути солідарно з відповідачів, оскільки шкоду спричинено з вини одного з відповідачів - [PERSON], яка була співробітником іншого відповідача Первомайської станції швидкої медичної допомоги. Позивачка просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та Первомайської станція швидкої медичної допомоги на її користь, солідарно у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 4922,50 грн., моральної шкоди 100000 грн. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити їх та надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд у їх задоволенні відмовити та пояснив, що матеріальна та моральна шкода відшкодовується особою за наявністю її вини. Вину [PERSON] у спричиненні матеріальної та моральної шкоди позивачем не доведено, а також встановлено ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22.03.2013 року, що смерть брата позивачки [PERSON] не знаходилась у причинно - слідчому зв'язку з подіями злочину в якому визнано винною відповідачку [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд у їх задоволенні відмовити та підтримала думку свого представника. Представник відповідача Первомайської станції швидкої медичної допомоги Вольвач А.В. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд у їх задоволенні відмовити та також підтримав думку представника [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] дійсно працювала на Первомайській станції швидкої допомоги у якості медичної сестри - диспетчера. Вироком Первомайського міського суду Луганської області від 03 січня 2013 року відповідач [PERSON] визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно - розпорядчих повноважень на два роки, а також стягнуто на користь [PERSON] Частиною 1 ст. 367 КК України передбачено, що службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22 березня 2013 року вирок Первомайського міського суду Луганської області від 03 січня 2013 року змінено, а саме скасовано в частині вирішення цивільного позову, в інший частині вирок залишено без змін (а.с. 5-9). Також в ухвалі апеляційного суду Луганської області вказано, що відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, при цьому повинні бути загальні підстави для настання відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду, передбачені ст.ст. 1166,1167 ЦК України, однак суд, у порушення вимог ст. 328 КПК України, не послався в вироку на вимоги ЦК України, якими необхідно користуватися при відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди фізичній особі, яка постраждала внаслідок злочину, не навів мотиви з яких стягнуто на користь потерпілої суму матеріальної шкоди 4922,59 грн. та моральної шкоди 20000 грн. також суд зробив висновки, що потерпіла підтримувала обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України, з якого витікають позовні вимоги потерпілої про стягнення витрат на поховання [PERSON] та стягнення моральної шкоди, не знайшло свого підтвердження, а відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним за ч. 1 ст. 367 КК України, смерть [PERSON] не знаходилась в причино - слідчому зв'язку з подіями злочину (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин та відповідно до вимог ст. 1166,1167 ЦК України та ст. 61 ЦПК України в судовому засіданні позивачем не доведено вини відповідачки [PERSON] у завданні позивачу [PERSON] матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, що також відображено в рішенні апеляційного суду Луганської області. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed