Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася \~до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі [PERSON] знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2005 року, від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносіши між позивачем та відповідачем були припинені ще за деякий час до звернення 16 жовтня 2007 року [PERSON] з відповідним позовом до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу. Під час розгляду справи суд встановив, що між позивачем та відповідачем подружні відносини припинені вже певний час і більше не відновлювались. Тобто на 16.07.2007 року спільного бюджету у [PERSON] з колишнім чоловіком вже не було. Вказані обставини встановлені рішенням Дзержинського районного суду від 03 грудня 2007 року. Зазначене рішення набрало законної сили 14 грудня 2007 року. Вказане судове рішення позивач отримала 16.01.2008 року.Розірвання шлюбу позивач зареєструвала 13.05.2009 року про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ зроблено актовий запис №108. Після розірвання шлюбу позивачка взяла собі прізвище [PERSON]. Після припинення шлюбу 07.02.2008 року відповідач подарував позивачу двокімнатну квартиру, розташовану найпершому поверсі двоповерхового житлового будинку, загальною площею 43.1 кв. м., житловою площею 27.4 кв.м. Квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином вказана квартира була особистою власністю позивача. 25 лютого 2008 року [PERSON]В, за 10594 грн. продала вище вказану квартиру [PERSON] При цьому будь-яка згода відповідача не була потрібна. За отримані від продажу квартири та зароблені власні грошові кошти позивачка за 12391 грн. в цей же день купила однокімнатну квартиру [ADDRESS] (Семашка) в Дзержинському районі м. Кривого Рогу. У звязку з тим, що у позивача в паспорті не було відмітки про розірвання шлюбу, не зважаючи на наявність судового рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON] в п. договору купівлі продажу квартири від 25.02.2008 року реєстровий №159 у п. 5 договору безпідставно зроблено запис про те, що позивач начебто перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі і вказана квартира придбана нею начебто за згодою відповідача, якій начебто був та той час її чоловіком. Вказаний запис в договорі перешкоджає позивачу у здійсненні її права користування та розпорядження квартирою №54 в будинку №21 по вул. Медиків (Семашка) в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, оскільки нотаріуси вважають цю квартиру спільним майном подружжя. Крім того, з 17 квітня 2008 року місце проживання відповідача, на прохання останнього, зареєстроване у [INFO] (Семашка) в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, але фактично він ніколи не проживав у вказаній квартирі. За той час, впродовж якого відповідач зареєстрований у квартирі позивачки, він не сплачував за комунальні послуги. Після реєстрації місця проживання в квартирі [PERSON] відповідач не виходить з нею на зв'язок. Змінив номер телефону. На підставі вищевикладеного Позивач просить суд визнати особистою власністю [PERSON] квартиру [ADDRESS] (Семашка) в м. Кривому Розі. Визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 54 будинку № 21 по вул. Медична (семашко) в м. Кривому Розі. \~В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. \~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до \~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з ксерокопії паспорту, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (Медична) [ADDRESS] (а.с.9). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (Медична) [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2007 року шлюб, зареєстрований 18 листопада 2005 року, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ (актовий запис № 683) між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року було зареєстровано договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи 25 лютого 2008 року [PERSON] продала квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] за 10594,00 грн (а.с.4). Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2008 року квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Семашка (Медична) [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВКІ № 242348 від 25.02.2008 року, зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1590 належить [PERSON](а.с. 18). Відповідно до акту б/н від 06 квітня 2017 року Відповідач [PERSON], [INFO], в спірній квартирі ніколи не мешкав і не мешкає на теперішній час. Згідно з ч. 1\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2\~ ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ст 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Але, як вбачається з матеріалів справи квартира за адресою:м. Кривий Ріг, вул. Семашка (Медична) [ADDRESS] була придбана [PERSON] 25 лютого 2008 року, в той час, як рішення Дзержинського районного суду від 03 грудня 2007 року щодо розірвання шлюбу між сторонами по справі вступило в законну силу 14 грудня 2007 року, отже на момент укладання договору купівлі-продажу квартири позивач та відповідач не знаходились у шлюбі. Таким чином вказана квартира не є сумісною власністю подружжя. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, судом встановлено, що Відповідач [PERSON], не будучи власником квартири, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Семашка (Медична) [ADDRESS], залишається зареєстрованим в ній. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право \~на користування вищевказаною квартироюзнайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх, оскільки наявність реєстрації відповідача в квартирі створює перешкоди власнику у користуванні, володінні та розпорядженні власністю. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. Вказана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16, та є обовязковою для застосування. Так, судом встановлено, що Відповідач у справі, не будучи власником квартири, залишається зареєстрованим в ній, при цьому не проживає у квартирі, що належить на праві власності Позивачу [PERSON], що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю власнику Позивачу [PERSON], та між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житлом позов підлягає задоволенню. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON]знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову майнового характеру, а саме в розмірі 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved