Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 2/3: -будівлі цеху ТНП літ. И-1 (бет. плити), загальної площею 452.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; -приміщення №276 площею 43,8 кв.м., що складає 43/100 ідеальної частки від вбудованого приміщення в цокольному поверсі загальною площею 101,5 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS]; -легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, № двигуна [NUMBER], об'єм 1595, кузов [NUMBER], зареєстрований в Донецькому МРЕВ-1 Донецької області 08.07.2004 р. В обґрунтування зазначених вимог зазначив, що з 25 лютого 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від зазначеного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та перебувають на її повному утриманні. За час подружнього життя сторонами було придбано: -будівлю цеху ТНП літ. И-1 (бет. плити), загальної площею 452.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 96310,00 грн.; -приміщення № 276 площею 43,8 кв.м., що складає 43/100 ідеальної частки від вбудованого приміщення в цокольному поверсі загальною площею 101,5 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 4262,00 грн.; -легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, № двигуна [NUMBER], об'єм 1595, кузов [NUMBER], зареєстрований в Донецькому МРЕВ-1 Донецької області 08.07.2004 р., згідно інформацією, отриманою на сайтах з продажу автомобілів, середня вартість зазначеного автомобіля становить 6000,00 доларів США, що еквівалентно 163200,00 грн. Спірне нерухоме та рухоме майно було оформлено на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.03.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Джурук В.В., зареєстровано в реєстрі за № 134 та договором купівлі-продажу від 16.12.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тактаровим В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 3226. 20 січня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва винесено рішення у справі №756/17775/ 14-ц, відповідно до якого шлюб між сторонами по справі був розірваний. Зазначене рішення набрало законної сили 31.01.2015 року. Після розірвання шлюбу сторони по справі не дійшли домовленості щодо сумісного користування спільним майном. Станом на теперішній час відповідач самостійно володіє, розпоряджається та користується спільно набутим у шлюбі майном. 21.03.2018 року від позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що при складанні позовної заяви нею було допущено технічну помилку та не вказано державний номер легкового автомобілю марки SKODA OCTAVIA. Таким чином позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини: -будівлі цеху ТНП літ. И-1 (бет. плити), загальної площею 452.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; -приміщення № 276 площею 43,8 кв.м., що складає 43/100 ідеальної частки від вбудованого приміщення в цокольному поверсі загальною площею 101,5 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS]; -легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], № двигуна [NUMBER], об'єм 1595, кузов [NUMBER], зареєстрований в Донецькому МРЕВ-1 Донецької області 08.07.2004 р. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Приймаючи до уваги думку позивача, яка не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 цього Кодексу визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб 25 лютого 2001 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.15). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO](а.с.9,10). 20 січня 2015 року Оболонським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення, яким шлюб між сторонами у справі був розірваний. Зазначене рішення набрало чинності 31.01.2015 року (а.с.16). За час перебування в шлюбі сторонами було придбано майно, а саме: -будівлі цеху ТНП літ. И-1 (бет. плити), загальної площею 452.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 96310,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.12.2005 року (а.с.17); -приміщення № 276 площею 43,8 кв.м., що складає 43/100 ідеальної частки від вбудованого приміщення в цокольному поверсі загальною площею 101,5 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вартістю 4262,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.03.2019 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м.Донецька № 22655145 від 06.05.2009 року (а.с.18,19); -легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], № двигуна [NUMBER], об'єм 1595, кузов [NUMBER], зареєстрований 08.07.2004 р., що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 31/5-1442-1589 від 23.05.2018 року (а.с.97). Все вищезазанчено майно офермлено на відповідача [PERSON], цей факт підтверджений інформацією з Державного реєстру речових прав на майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №121199927 від 19.04.2018 року. Таким чином, вище зазначене нерухоме і рухоме майно, що набуті сторонами за час перебування їх в шлюбі належать до майна спільної сумісної власності подружжя. Також позивачем зазначено в позовній заяві, що договору про зміну часток у праві сумісної власності та шлюбного договору між ними укладено не було. Окрім того судом встановлено, що діти проживають разом із позивачем, про що свідчить довідка № 3005/634 від 21.10.2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.11). З позовної заяви встановлено, що діти знаходяться на її повному утримані, в свою чергу відповідач не несе обов'язку щодо утримання своїх дітей, не сплачує аліментів, не забезпечує їх фізичний, духовний розвиток та лікування. Окрім того, наведені позивачкою вищевказані факти, не спростовано відповідачем а тому є беззаперечним доказом їх спільного проживання та ведення господарства. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування. Виходячи із приписів ст. 60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором. Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно з'ясовувати, коли саме сторони припинили ведення спільного господарства, обсяг спільного майна, нажитого на час припинення ведення спільного господарства, джерела придбання цього майна, наявність боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України) . У відповідності до ст. 70 СК України убачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Окрім того як передбачено п. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю п. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що придбане колишнім подружжям [PERSON] за час їх перебування у шлюбі майно, а саме будівля цеху ТНП літ. И-1, приміщення № 276 площею 43,8 кв.м., легковий автомобіль SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, відносяться до об'єктів спільної сумісної власності колишнього подружжя. Окрім того суд бере до уваги, що від шлюбу у сторін по справі є діти та вони перебувають на повному утриманні у позивача, доказів сплати відповідачем аліментів на їх утримання суду не надано, згідно з довідкою про доходи позивача (а.с. 13) вона отримує дохід 3350,00 грн. на місяць, що на переконання суду, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб і дітей відповідного віку, є явно недостатнім для забезпечення фізичного і духовного розвитку дітей. Таким чином, частка майна дружини (позивача) може бути збільшена і за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 2/3 частини:будівлі цеху ТНП літ. И-1; приміщення № 276 площею 43,8 кв.м.; легковий автомобіль SKODA OCTAVIA 2004 року випуску, що узгоджується з вимогами чинного законодавства України. На підставі наведеного, ст. ст. 57, 60, 70, 71 СК України, ст. ст. 368-372 ЦК України,

Outcome: approved