Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 31 серпня 1995 року Теребовлянським районним відділом ЗАГСу Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №117. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сімейні стосунки між нею та відповідачем не склались, починаючи з 2017 року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу. Однак, щодо стягнення з нього судового збору на користь позивача в розмірі 768,40 грн. заперечує. Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 1995 року у Теребовлянському районному відділі ЗАГСу Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 117, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованим Теребовлянським районним відділом РАГС Тернопільської області. На даний час син досяг повноліття. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають разом близько 3 років, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер, примирення є неможливим. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved