Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свою заяву тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини, хоча має змогу надавати матеріальну допомогу оскільки працює електромонтером головного щита управління Філії «Канівської ГЕС». Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі угоди №12 про надання правової допомоги адвоката від 01.02.2016 року (а.с.18) позовні вимоги підтримали в частині стягнення аліментів повністю, просять позов задовольнити та стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечують щодо його задоволення. В судовому засідання свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача, пояснила, що відповідач бере участь у вихованні сина та надає добровільно матеріальну допомогу на його утримання, на її думку поки шлюб між сторонами не розірвано, то їх син [PERSON] перебуває на їх спільному утриманні, а тому вимога позивача про стягнення аліментів є передчасною. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, думку свідка, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с.8). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, але сама не може утримувати сина та нести одноособово витрати пов'язані з його вихованням, оскільки даний обов'язок покладений не лише на матір дитини, а його батька, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює електромонтером головного щита управління Філії «Канівської ГЕС», малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд критично оцінює доводи відповідача, що він несе витрати на утримання дитини, оскільки син утримується з коштів від підприємницької діяльності його дружини, як спільного сімейного бізнесу. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн. на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved