Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. У позові вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду на утримання дітей з відповідача стягувались аліменти в розмірі 1/3 части до їх повноліття. 29.10.2017 року молодшому сину [PERSON] виповнилося 18 років, але він продовжує навчання на денному відділенні Лубенського фінансово-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії, термін закінчення якого 30.06.2018 року. Позивач стверджує, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на навчання сина не надає, хоча має таку можливість, всі витрати як на навчання так і на утримання дитини лежать лише на ній. Відповідно до чинного законодавства батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей які продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягувати з відповідача аліменти на навчання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення 23 років чи часу закінчення навчання 30.06.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не зявилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач на позовних вимогах наполягає, а третя особа позов підтримує (а.с.28,29). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.27). Відзиву щодо позову суду не надав. Згідно довідки сектору з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.22). За даною адресою і був здійснений виклик відповідача в судове засідання (а.с.27). Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких, згідно рішення суду з відповідача стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дітей (а.с.6-8). 29.10.2017 року [PERSON] досяг повноліття і стягнення аліментів припинилося. Однак на даний час дитина навчається на 3 курсі денного відділення Лубенського фінансово-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії термін закінчення якого 30.06.2018 року. Навчається за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує, на повному державному утриманні не перебуває, в гуртожитку не проживає, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.9). Згідно ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей до 23 років, які навчаються і потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом також встановлено, що [PERSON] проживає разом з матірю позивачем по справі [PERSON], що підтверджується довідкою Лубенського К ЖЕУ (а.с.10), яка працює в ТОВ «Хвиля». Згідно з п.20 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач на виклик до суду не з»явився, що свідчить про небажання його надати будь-які заперечення, або докази його матеріального стану, тому суд вирішує даний спір відповідно до наявних у справі доказів. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на навчання їх сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення 23 років чи часу закінчення навчання 30.06.2018 року. Разом з тим, вимоги позивача в частині визначення мінімального розміру аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягає, оскільки дана норма закону стосується неповнолітніх дітей, а щодо повнолітніх така вимога не передбачена. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Так, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 352, 40 грн. (половина розміру судового збору від сплати якого позивач був звільнений при подачі даного позову, а саме 704,80 грн.), враховуючи неможливість складення чіткої математичної пропорції, що відповідає вимогам постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10.

Outcome: partial