Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» (надалі відповідач ПАТ «ВАбанк»), в якому просила суд стягнути з відповідача понесені неї збитки у розмірі - 34489 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 20.02.2012 року між нею та відповідачем - ПАТ «ВАбанк» був укладений Договір банківського вкладу «Строковий» №335928/2012, який із врахуванням строку його пролонгації закінчив свою дію в лютому 2014 року. 26.02.2014 [PERSON] була подана до банку заява (вх. №81-244 від 26.02.2014) про закриття рахунку і повернення вкладу. 04.03.2014 року між позивачем і TOB «ДБК-ПАРТНЕР» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №13-200/к, відповідно до якого [PERSON] надавалася знижка у розмірі 5% від вартості предмету договору за умови 100% оплати по 07.03.2014 включно. В зв»язку з необхідністю отримання вказаної знижки позивач вирішила за рахунок вкладу в банку оплатити в повному об»ємі вартість квартири за договором із ТОВ «ДБК-партнер», тому повторно 04.03.2014 вона звернулась до банку заява (вх. №81-268 від 04.03.2014) з вимогою перерахувати з її поточного рахунку на користь продавця за договором №13-200/к необхідну суму, що дорівнювала 100% оплати вартості майнових прав по даному до договору до 07.03.2014 року. Між тим, в порушення зобов»язань банк у визначений строк станом на 08.03.2014 року вказані грошові кошти не перерахував, тому позивач була вимушена оплачувати вартість предмету договору у повному обсязі без урахування знижки, що підтверджується Довідкою TOB «ДБК-ІНВЕСТ» від 24.04.2014 року. На підставі ч.2 ст.22 ЦК України позивач вважає, що понесла збитки у вигляді 5% від вартості майнових прав згідно договору №13-200/к у розмірі 34 489 грн., які просила стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши суд, що вона відкрила депозитний рахунок у банку та внесла кошти в розмірі біля 160 тис. доларів США, але по закінченню депозитного договору відповідач їй суму не повернув, тому вона понесла збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 5% знижки при купівлі квартири. При цьому, кошти, які вона просила у заявах перерахувати відповідача вона отримала, але із запізненням, оскільки відповідач з посиланням на фінансові негаразди в державі повертав депозит невеликими частинами. Просила суд стягнути розмір упущеної нею вигоди в розмірі 5% знижки від вартості купленої нею квартири. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але направив до суду письмові заперечення проти позову, де зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки банком було прийнято рішення про обмеження виплат по вкладам протягом 1 дня, що відповідає умовам п.2.1 Договору із позивачем та вимогам п.9.1.1 Правил, з умовами яких погодився позивач. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши заперечення відповідача і матеріали справи, вважає позов необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Строковий» №335928/2012, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 80 743 доларів США, з процентною ставкою - 8,15% річних, строком на 6 місяців з 20.02.2012 року по 20.08.2012 року. За умовами п.1.7 і п.1.8 вказаного договору передбачено можливість збільшення суми вкладу та його пролонгації на інший строк. В подальшому позивач поповнювала вказаний рахунок та здійснювали дії по його пролонгації. 26.02.2014 року після закінчення строку дії вкладу, позивач звернулась до відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогою повернути вклад в розмірі - 160 283,69 доларів США, що підтверджується заявою вх. №81-244 від 26.02.2014 року (а.с.5). За змістом п. 1.7 договору строкового банківського вкладу №335928/2012 від 20.02.2012 року відповідач зобов'язаний був повернути вклад 20.08.2012 року, а при пролонгації в інший день, що співпадає з першим днем по закінченню кожного наступного строку від дати укладення договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Між тим, за умовами п.9.1 Правил, згоду на підписання з якими надав позивач при підписанні договору від 20.02.2012 року, що зазначено у п.2.1, передбачено, що банк задовольняє вимогу Клієнта щодо списання коштів з його рахунка за умови достатності коштів на його рахунку для задоволення вимог Кліента. При недостатності коштів банк має право відмовити Клієнту в проведенні операції. Між тим, позивач повторно звернулась до відповідача із заявою від 04.03.2014 року вх..№3281-268 з проханням перерахувати з її поточного рахунку в розмірі - 655 291 грн. на інший рахунок підприємства-забудовника ТОВ «ДБК-Партнер» на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав №13-200/к від 04.03.2014 року до 07.03.2014 року. Також, встановлено, що між позивачем і ТОВ «ДБК-Партнер» було укладено Договору купівлі-продажу майнових прав №13-200/к від 04.03.2014 року, за умовами п.3.1 якого передбачено, що якщо покупець здійснює оплату вартості майнових прав на загальну суму - 655 291 грн., тому буде врахована знижка в 5% за умови оплати 100 % оплати до 07.03.2014 року включно. Проте, ПАТ «ВАбанк» не повернув кошти позивачу у вказаному розмірі та не перерахував їх на рахунок ТОВ «ДБК-Партнер» згідно заяви позивача до банку від 04.03.2014 року, а почав повертати позивачу вклад частинами, починаючи з 07.03.2014 року та лімітуючи денну суму на свій власний розсуд в різних сумах. Згідно листа ТОВ «ДБК-інвест» від 28.05.2014 року зазначено про застосуванні знижки при купівлі квартири в ЖК «Поздняки» в 5% від вартості лише за умови оплати повної вартості. Листом ТОВ ДБК-інвест» від 24.04.2014 року підтверджується купівлю позивачем майнових прав на квартиру і оплату її вартості в повному обсязі - 100 % (а.с.12). Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. У своїх позовних вимогах позивач, посилаючись на п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача понесені нею збитки в розмірі - 5% вартості майнових прав згідно вищевказаного договору №13-200/к в сумі - 34489 грн. В той же час, відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За умовами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтвердили сам факти заподіяння йому відповідачем збитків в розумінні положень ст.22 ЦК України та причинний зв»язок між діями відповідача у вигляді неповернення сум вкладу і не отримання позивачем знижки розмірі - 5% вартості майнових прав згідно договору №13-200/к в сумі - 34489 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому в задовленні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed