Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , що діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного [PERSON] , про встановлення порядку користування житлом. В позовній заяві зазначила, що їй, відповідачу [PERSON] , та [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Частки співвласників у праві власності на квартиру становлять: [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/2. Квартира складається з 3 кімнат, загальна площа 65,8 кв.м. З усіх співвласників у спірному житлі проживає лише позивач з чоловіком. Інші співвласники самостійно житлом не користуються, але вселили у квартиру третіх осіб без дозволу позивача. Особи, що вселені у квартиру, перешкоджають їй у користуванні належним їй житлом. Вони зачинили дві кімнати, чим позбавили її доступу до лоджій, де позивач могла б сушити білизну. Це створює для неї некомфортні умови проживання. Фактично позивач користується лише кімнатою 5 площею 8,9 кв.м. і позбавлена можливості вільного користування іншими кімнатами та допоміжними приміщеннями квартири. Тому позивач просила суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши їй в користування кімнату 9 площею 12,7 кв.м. та лоджію площею 2,6 кв.м., залишивши в спільному користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кухню 3 площею 9,3 кв.м., ванну кімнату 6 площею 2,6 кв.м., вбиральню 7 площею 1,0 кв.м., коридор 1 площею 9,5 кв.м., що відповідає варіанту порядку користування №2 висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №19 по дослідженню квартири [ADDRESS] від 25 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзиву на позов не подала. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року за клопотанням Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради його залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.34). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. В його задоволенні просила відмовити. При цьому зазначала, що в користуванні позивача є кімната, підстави для виділення їй іншого житлового приміщення відсутні. Після оголошеної судом перерви відповідач в судове засідання не з`явилась, уповноваживши [PERSON] представляти її інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог також заперечила, але повідомила суду про зміну мотивів невизнання позову відповідачем. Вказала, що надаючи суду пояснення по суті справи, відповідач, не розібравшись з предметом позову та вважаючи, що позивач хоче заволодіти усією квартирою, заперечувала проти позовних вимог. Коли їй було роз`яснено зміст позовних вимог, відповідач пояснила, що не заперечує проти виділення в користування позивача кімнати, яка є предметом спору. Якби позивач звернулась до відповідача з відповідним проханням, вони б вирішити це питання позасудовим порядком. Тому представник вважає, що відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю. Представник третьої особи Цихмістренко С.В. в судовому засіданні проти позову також заперечила. Вважає, що підстави для його задоволення відсутні. В задоволенні позову просила відмовити. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки ті обставини, які мали б підтвердити свідки, не входять до предмета доказування в даній справі. Також судом за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні оглянуті письмові докази, а саме договір безоплатного користування квартирою від 11 листопада 2020 року з додатком. Інших клопотань, заяв з процесуальних питань сторони суду не подавали. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, що в судове засідання не з`явилась. Суд, заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] 1/4, та членам його сім`ї: [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4 (а.с.4). Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 липня 2008 року №19490440, КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на 1/4, за [PERSON] на 1/4, за [PERSON] на 1/4, за [PERSON] на 1/4 (а.с.5). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 18 лютого 2021 року №244878157 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1-140, виданим 05.09.2016 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори (а.с.9-10). Таким чином на час розгляду справи частки співвласників становлять: [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/2 (1/4 + 1/4), [PERSON] 1/4. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Інвентаризатор», квартира [ADDRESS] розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку, та складається з трьох кімнат житловою площею 38,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната (4) площею 17,2 кв.м., 2-а кімната (5) площею 8,9 кв.м., 3-я кімната (9) площею 12,7 кв.м., а також кухні (3) площею 9,3 кв.м., ванної кімнати (6) площею 2,6 кв.м., вбиральні (7) площею 1,0 кв.м., коридору (1) площею 9,5 кв.м., вбудованої шафи (8) площею 0,4 кв.м. Квартира обладнана лоджіями: площею 2,6 кв.м., площею 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 65,8 кв.м. (а.с.6-7). Також судом встановлено, що на час звернення до суду в фактичному користуванні позивача перебуває кімната (5) площею 8,9 кв.м., а також лоджія площею 1,6 кв.м., доступ до якої позивач мала через кімнату (4) площею 17,2 кв.м. З кімнати (5) вхід до зазначеної лоджії відсутній. У фактичному користуванні інших співвласників - [PERSON] та [PERSON] - перебували кімнати (4) площею 17,2 кв.м. та (9) площею 12,7 кв.м. з лоджією площею 2,6 кв.м. Решта приміщень квартири перебувала в спільному користуванні співвласників. Також судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06 березня 2013 року у справі №1609/9361/12 [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначена [PERSON] (а.с. 42). У зв`язку з цим у даній справі відповідач [PERSON] діє в своїх інтересах та інтересах співвласника [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про встановлення порядку користування спільною квартирою, позивач зазначає, що відповідач без її згоди вселила до квартири сторонніх осіб, які перекрили їй доступ до лоджії, що перебувала в її користуванні, чим чинять перешкоди в користуванні квартирою. Вказані обставини підтверджуються договором безоплатного користування, укладеним 11 листопада 2020 року [PERSON] , що діє в цьому договорі як наймодавець, та [PERSON] , [PERSON] , що діють в договорі як наймачі. Як вбачається з даного договору, [PERSON] зазначила, що вона є власником 3/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , та передала в безоплатне безстрокове користування наймачам належну їй нерухомість за цією адресою. При цьому згода співвласника [PERSON] на вселення до квартири сторонніх осіб всупереч вимогам ст. 358 Цивільного кодексу України відповідачем одержана не була. Суд критично оцінює посилання відповідача та її представника, а також представника третьої особи, що така згода не була одержана у зв`язку з відсутністю позивача в Україні, оскільки відсутність такої згоди незалежно від причин її ненадання (відсутність співвласника, його небажання надати такий дозвіл, залишення ним своєї квартири, тощо) є перешкодою для вселення іншим співвласником наймачів до спільної квартири. Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що вселенням третіх осіб їй чиняться перешкоди в користуванні квартирою. Крім того, як вбачається з «Додатку до договору безоплатного користування квартирою від 11 листопада 2020 року», що підписаний [PERSON] 31 січня 2021 року, [PERSON] вимагає від наймачів [PERSON] , [PERSON] , щоб на час їхньої відсутності в квартирі кімнати були зачинені на замок. У той час, як кімната площею 17,2 кв.м. зачинена, позивач не має доступу до лоджії площею 1,6 кв.м., яка перебувала в її користуванні. Той факт, що кімната зачинена, підтверджується даними висновку експерта за результатами будівельно-технічної експертизи №19 по дослідженню квартири [ADDRESS] від 25 лютого 2021 року, що виконаний судовим експертом [PERSON] , у додатку №1 до якої наявні фотознімки елементів досліджуваної квартири, в тому числі дверей, зачинених на навісний замок (а.с.16). Таким чином судом встановлено, що діями відповідача позивачу чиняться перешкоди в користуванні спільною квартирою. Відповідно до положень статей\~317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша\~статті 356 ЦК України). Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до висновку експерта за результатами будівельно-технічної експертизи №19 по дослідженню квартири [ADDRESS] від 25 лютого 2021 року, що виконаний судовим експертом [PERSON] , експертом запропоновано два варіанти встановлення порядку користування спірною квартирою. Дослідивши та оцінивши запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування, суд приходить до висновку, що варіант порядку користування №2 найбільше забезпечує баланс інтересів сторін, при якому обидві сторони матимуть відокремлені житлові приміщення з доступом до такого допоміжного елементу квартири як лоджія, і такий доступ не залежить від інших співвласників. Згідно вказаного варіанту користування №2 пропонується: І-му\~співвласнику на\~1/4\~частини виділити в індивідуальне користування: кімнату (9) площею 12,7 кв. м., лоджію 2,6 кв.м., ІІ-м співвласникам на 3/4 частки виділити в індивідуальне користування кімнату (4) площею 17,2 кв.м., кімнату (5) площею 8,9 кв.м., лоджію площею 1,6 кв.м., вбудовану шафу (8) площею 0,4 кв.м., в спільному користуванні співвласників залишити коридор (1) площею 9,5 кв.м., кухню (3) площею 9,3 кв.м., ванну кімнату (6) площею 2,6 кв.м., вбиральню (7) площею 1,0 кв.м. При такому варіанті користування І-му співвласнику в користування виділяється приміщень загальною площею 22,63 кв.м., що на 6,18 кв.м. більше, ніж належить, із яких житлова площа 12,7 кв.м., що на 3 кв.м. більше, ніж 1/4 від житлової площі квартири. ІІ-м співвласникам виділяється приміщень загальною площею 22,63 кв.м., що на 6,18 кв.м. більше, ніж належить, із яких житлова площа 12,7 кв.м., що на 3 кв.м. менше, ніж 3/4 від житлової площі квартири (а.с. 12-18). Але оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Крім того, суд враховує, що між сторонами склались складні відносини, у зв`язку з чим між ними постійно виникають конфлікти. Такі конфлікти в тому числі стосуються і користування спільною квартирою, і спори, що виникали між співвласниками були предметом розгляду в цивільних справах, що розглядалися судом. Зокрема, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10 червня 2010 року у справі №2-632/2010 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист прав власника квартири, надання у володіння та користування частки квартири у натурі, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення (а.с.41). Вказаним рішенням [PERSON] вселена в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні квартирою. Але між співвласниками знову виник спір з приводу наявності перешкод в користуванні квартирою. Оскільки між сторонами неодноразово виникає спір з приводу користування даною квартирою, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку користування квартирою, що потягне за собою врегулювання спірних питань у користуванні квартирою. При визначенні порядку користування суд враховує, що кімната (9) площею 12,7 кв.м., яку позивач просить їй виділити, є ізольованою. Інші дві кімнати (4) площею 17,2 кв.м. та (5) площею 8,9 кв.м., які позивач просить залишити в користуванні інших співвласників, також є окремими кімнатами, доступ до яких не пов`язаний з кімнатою (9), що виділяється позивачу. Тому позовні вимоги про встановлення порядку користування підлягають до задоволення.

Outcome: approved