Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про скасування права власності, визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначила, що вона є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO], за заповітом. Після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину щодо квартири [ADDRESS]. Нещодавно вона дізналася, що [PERSON] на час її смерті належало також і інше майно - 14/25 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Судовим рішенням право власності на дане майно було визнано за відповідачем [PERSON] В подальшому це рішення було скасовано судом вищої інстанції, але реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем залишилась. Тому позивач просила суд скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 14/25 частин цього будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON]. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування права власності, визнання права власності в порядку спадкування. В своєму позові посилався на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2012 року за ним в порядку спадкування після матері - [PERSON] та після тітки - [PERSON] було визнано право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього судового рішення за ним було зареєстровано право власності на зазначений будинок. В подальшому при апеляційному перегляді судового рішення воно було скасовано, в задоволенні його позову відмовлено. При цьому судом встановлено наявність спадкоємця [PERSON] за заповітом - [PERSON] Тому [PERSON] просив суд скасувати державну реєстрацію його права власності на житловий будинок по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 11/25 частин зазначеного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON]. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 15 травня 2014 року цивільні справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування права власності, визнання права власності в порядку спадкування №552/2614/14-ц та за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування права власності, визнання права власності в порядку спадкування №552/2615/14-ц об'єднані в одне провадження (т.2, а.с.36). В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності (т.1, а.с.45, 46). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Позов [PERSON] визнав, проти його задоволення не заперечував. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог, - Друга полтавська державна нотаріальна контора та Полтавське міське управління юстиції (Реєстраційна служба) в судове засідання своїх представників не направили, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за відсутності їх представників. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.1994 року [PERSON] належало 11/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Власником інших 14/15 частин вказаного будинку з господарськими спорудами була [PERSON], в тому числі з врахуванням частки, успадкованої нею за заповітом після смерті сестри - [PERSON]. Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади м.Полтави про визнання права власності в порядку спадкування (т.1, а.с.13-15). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також наведеним рішенням апеляційного суду Полтавської області встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], що настала [INFO]. Після померлої [PERSON], яка була зареєстрована в [ADDRESS], 19.01.2004 року відкрито спадкову справу за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Третьою полтавською держнотконторою 21.08.1992 року за № 1-1931 наступного змісту: «Все належне мені майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі і належну мені повністю квартиру, що знаходиться за вищевказаною адресою, заповідаю [PERSON], а на випадок її смерті або неприйняття спадщини у встановлений законом строк, її долю заповідаю її сину [PERSON]». 05.04.2004 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. [PERSON] померла [INFO] (т.2, а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого належну їй на праві особистої власності частину жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS] заповідала в рівних частках кожному - синам [PERSON] та [PERSON] (т.2, а.с. 9). Враховуючи, що на час смерті [PERSON] правовідносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом Української РСР 1963 року, саме даний нормативний акт визначав порядок прийняття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено вказаним вище рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2013 року, на час смерті матері [PERSON] у спірному домоволодінні не проживав та не був зареєстрований, згідно даних паспорта на його ім'я з 17.07.1987 року він значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS]. Постановою нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 07 грудня 2013 року №2341/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 11/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.28). В той же час дана постанова містить вказівку по те, що спадкоємцем нотаріусу подано правовстановлювальний документ на спадкове майно - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28 листопада 1994 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-5121 на ім'я [PERSON]. Зазначену обставину, а саме наявність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно суд розцінює як фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про фактичне прийняття ним спадщини відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року. В той же час судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2012 року позов [PERSON] до Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлих [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.1, а.с.7). На підставі даного рішення 14 червня 2012 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за [PERSON] зареєстровано право власності на жилий будинок по [ADDRESS] (т.1, а.с.8). І хоча вказане рішення Київського районного суду м.Полтави було скасовано рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2013 року, питання повороту виконання даного рішення не вирішувалось. У зв'язку з цим на час розгляду даної справи за [PERSON] залишається зареєстрованим право власності на весь спірний будинок. Крім того, відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 11/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], державний нотаріус Другої полтавської державної нотаріальної контори як підставу для відмови вказав ту обставину, що згідно поданої спадкоємцем довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за № 9035 від 10.11.2013 року на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в цілому проведена реєстрація права власності на ім'я [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.03.2012 року. В зв'язку з тим, що подані документи містять розбіжності, а також не надано документів, що підтверджують факт реєстрації права власності на ім'я спадкодавця, підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину немає. Таким чином наявність реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] є перешкодою для визнання за спадкоємцями права власності на спадкове майно. В той же час звернення [PERSON] та [PERSON] до суду з вимогами про скасування реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] не є належним способом захисту права позивачів, оскільки законом передбачено порядок вирішення таких питань. Зокрема, статтею 380 ЦПК України передбачений порядок вирішення питання про поворот виконання рішення. Частиною 1 даної норми передбачено, що питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Неодноразові запитання суду щодо повороту виконання рішення Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2012 року залишені представником позивача без уваги. Підтримуючи позов [PERSON] в повному обсязі, та визнаючи вимоги [PERSON], представник позивача вказав, що вважає більш зручним для сторін підтримувати вимогу про скасування реєстрації права власності, ніж вирішувати питання повороту виконання рішення. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. У випадку вирішення питання про поворот виконання рішення Київського районного суду м.Полтави від 14 березня 2012 року, при наявності у позивача [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 листопада 1994 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-5121 на ім'я [PERSON], перешкоди для отримання ним свідоцтва про право на спадщину позасудовим порядком будуть відсутні. На підставі викладеного в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed