Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [INFO] року [PERSON] та померлій [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] або [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 0318-01 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2000 року, виданого Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру заповітів за № 2413811 від 05.05.2003 року. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.02.1976 року, виданим виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.03.1977 року, виданим виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.05.1998 року, виданим виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.1981 року виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.2001 року, виданого виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою від 15.10.2015 року за № 1410, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу відповідач [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала, що підтверджено вищезазначеною довідкою виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2001 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до заповіту від 29 жовтня 2001 року за № 696, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і в чому б воно не існувало і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, сертифікат на право за земельну частку (пай) серії [NUMBER] КСП ім. Кірова, розміром 4,42 га вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень, що на день смерті буде їй належати на праві приватної власності, заповіла [PERSON]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою від 12.10.2015 року за № 1386, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Разом з тим, відповідач [PERSON] спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], не прийняла оскільки разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON], не прийняла, то суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved