Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У належному на праві власності позивачу будинку зареєстровані разом з нею: її син - [PERSON] , мати - [PERSON] та відповідач [PERSON] . З відповідачем [PERSON] позивач перебувала у шлюбі з 23.12.1989 по 07.02.2006 шлюб між ними розірвано. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2006 року, особистих речей за місцем реєстрації не має, проте добровільно з реєстрації місця проживання не знімається. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві оформлення субсидії, тому позивач була вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Запорізької районного нотаріального округу Запорізької області 25.07.2018, зареєстровано в реєстрі за № 644; Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52733557, виданого 25.07.2018; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 132038678, сформованого 25.07.2018. З довідки № 1935 від 20.09.2019, виданої Кушугумською селищною ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: син [PERSON] , мати [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] . Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 12.12.1986 В.Білозірською сільською радою К-Дніпровського району Запорізької області, актовий запис № 52, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.12.1986. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 07.02.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, актовий заспи № 08, шлюб між сторонами розірвано. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування будинком [ADDRESS] , відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved