Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просила: 1) звільнити з під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , на яку накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва серії АА №664951 від 01.03.2004 року в рамках виконавчого провадження №3098019, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою київською державною нотаріальною конторою, яка наклала обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано: 15.11.2004 за №1469751 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, Підстава обтяження: постанова, б/н від 01.03.2004, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва. Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , дата народження [INFO] . Додаткові данні: архівний номер: 6822336KIEV1, Архівна дата: 01.03.2004, Дата виникнення: 01.03.2003, № реєстра: 3-234, внутр..№8701522224F55B2F224A, комментарий: вх.999. Тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1469751; 2) звільнити з під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , на яку накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва серії АК №251656 від 12.07.2004 року в рамках виконавчого провадження №2872312, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою київською державною нотаріальною конторою, яка наклала обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 70916, зареєстровано 19.07.2004. Об`єкт обтяження: квартира, 1\\2 частина квартири, адреса: [ADDRESS] . Підстава обтяження: постанова, АК № 251656 від 12.07.2004, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі договору дарування ? частини квартири від 19.12.2001, серії АЕІ №429292, записаний у реєстрову книгу № д.1105-134 за реєстровим № 3538 від 25.01.2002р. та на підставі договору дарування ? частини квартири від 04.12.2003, серії ВАО №534299, записаний у реєстрову книгу № д.1105-145 за реєстровим № 3538 від 02.02.2004р. Зазначає, що після смерті чоловіка позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до Третьої київської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори 12.08.2015 була заведена спадкова справа № 57803262, номер у нотаріуса 161/2015. Однак, постановою завідувача Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. від 19.05.2020 вих.№537/02-31 відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та яка належала її померлому чоловіку. Як вбачається із вказаної Постанови та матеріалів спадкової справи № 57803262, підставою для відмови стали дані, які містяться у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209432502 від 19.05.2020. Як зазначає позивач, врегулювати дане питання в досудовому порядку не вдалося можливим, оскільки законом не передбачено можливість відділом ДВС зняти такий арешт, тому позивач звернулась з даним позовом. Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив ухвалити відповідне рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду лист в якому просив розгляд справи проводити у відсутність представника відділу та відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду лист в якому просив розгляд справи проводити у відсутність представника нотаріальної контори. В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору дарування ? частини квартири від 19.12.2001, серії АЕІ №429292, записаний у реєстрову книгу № д.1105-134 за реєстровим № 3538 від 25.01.2002р. та на підставі договору дарування ? частини квартири від 04.12.2003, серії ВАО №534299, записаний у реєстрову книгу № д.1105-145 за реєстровим № 3538 від 02.02.2004р., власником квартири є [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] , помер [INFO] . Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті спадкодавця, а саме квартири [ADDRESS] . 12.08.2015 року [PERSON] було подано до Третьої київської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину на квартири, нотаріусом було здійснено перевірку наявності арештів на майно померлого та виявлено наявність накладення арешту. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт. У зв`язку з викладеним постановою державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. від 19 травня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Згідно листа Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ від 17.04.2020, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, на підставі чого немає можливості перевірити матеріали виконавчого провадження для з`ясування обставин накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності охороняється законом та його порушення з боку будь-якого державного органу, установи, особи не припустимо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Таким чином, позивач має право реалізувати свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно, при цьому будь-які борги у нього відсутні. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право позивача на спадкування, підстав для продовження обтяження на майно судом не встановлено, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved