Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що стосунки між нею та відповідачем погіршились та в даний час вони проживають окремо. Зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей, однак останній на її звернення не реагує та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей, чим не виконує свій обов`язок по їх утриманню. За таких обставин позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ними повноліття чи змін у майновому становищі сторін. Ухвалою суду від 01.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнав у повному обсязі.. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.03.2015 року, актовий запис №32, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.09.2015 року (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2021 року (а.с.6). Згідно довідки № 329 від 20.01.2021 року, виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради, діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що діти сторін проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Приймаючи до уваги, що позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 22.01.2021 року. Також, з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 908 грн. на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved