Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Вона у шлюбі не перебувала з відповідачем, але він визнав сина [PERSON] своєю дитиною. Відповідач останні 3 роки не виховує сина, не надає матеріальну допомогу на його утримання та не спілкується з дитиною. Останній раз відповідач бачився з сином 20.09.2016 року, коли надавав нотаріально посвідчену згоду на неодноразові поїздки сина за межі території України. Дитина проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не приймає будь-якої участі в ній та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Протягом перших 2 років після народження сина відповідач відвідував дитину та приймав участь у його вихованні. Відповідач в останнє перебував на контрольованій території України в 2016 році, після цього він лише телефонував сину та спілкувався з ним. Після 2017 року відповідач не цікавився своєю дитиною. Останній раз відповідач спілкувався з сином по телефону в липні 2018 року. Відповідач проживає м. Луганську, де він має зареєстроване місце проживання. Він повідомив їй, що він втратив паспорт громадянина України, через що не має можливості приїхати до м. Сєвєродонецька. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від нього не надходило. Представник третіх осіб Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області та Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Семиряжко А.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково суду пояснила, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] є крайнім заходом. Фактичне спілкування дитини з батьком відбувалось в 2017 році. На даний час зв`язатися з відповідачем [PERSON] не вдалося можливим. Крім того, не з`ясовано причини, чому відповідач не виконує батьківських обов`язків, внаслідок чого Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , син [PERSON] якої ходить до дошкільного дитячого закладу, де вона (свідок) працює вихователем. [PERSON] з 01.09.2018 року відвідує групу №7 дитячого саду «Струмочок». Дитину з дитячого садка забирає мати чи баба. Дитина має чистий охайний вигляд, доглянута. Зі слів матері дитини, батько знаходиться за межами території України, десь у Російській Федерації. Чим займається батько дитини, їй невідомо. Дитина розповідала, що його батько поїхав та не проживає разом з ними, не спілкується з ним. Їй невідомо, які стосунки склались між [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] , яка являється йому кумою. Вони знайомі з 2015 року. [PERSON] не надає своєму сину [PERSON] матеріальної допомоги та не виходить на зв`язок з дитиною. Відповідач має фінансові можливості надавати допомогу дитині, але не робить цього, навіть не спілкується з сином. Вказані обставини свідку відомі зі слів [PERSON] Чому батько не бажає спілкуватися з власним сином, йому також невідомо. З [PERSON] у свідка нормальні стосунки. Зі слів спільних друзів йому відомо, що фінансове становище у відповідача добре. [PERSON] має власний бізнес, про що йому розповідав особисто відповідач. Конфлікту між [PERSON] та [PERSON] не було. Коли відповідач приблизно 3 роки назад приїздив, то надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає разом з матір`ю та бабою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , яка є її сусідкою. [PERSON] має сина [PERSON] . Інколи до [PERSON] приїздив його батько. Останній раз вона приблизно 3 роки назад бачила батька дитини, коли дитині було приблизно 1,5 року. [PERSON] ходить у дитячий садок приблизно з 3 років. Зі слів позивача їй відомо, що батько дитини проживає в м. Луганську. Зі слів матері та баби дитини, вона знає, що батько [PERSON] не надає грошових коштів на утримання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , з якою вони дружать з дитинства. Вона бачила [PERSON] один раз, коли їх сину [PERSON] ще не виповнилося одного року. [PERSON] проживає разом зі матір`ю та бабою. [PERSON] ходить у дитячий садок з 3 років. Батько [PERSON] участі у житті дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає. [PERSON] припинив спілкуватися з [PERSON] та сином [PERSON] в один момент, при цьому невідомо через які причини. Вказані обставини свідку відомі зі слів подруги та її матері. 27.03.2019 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі в справі Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 03.07.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та представника третіх осіб, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Вказана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 29.10.2014 року №00014648508, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, в якому вказано, що державна реєстрація проведена на підставі ст. 126 СК України. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.02.2019 року №5013, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS], станом на 26.02.2019 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.06.2019 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . [PERSON] , [INFO] , відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №37 «Струмочок» Сєвєродонецької міської ради Луганської області, що підтверджується копією довідки Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №37 «Струмочок» Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 21.02.2019 року №58. Згідно з довідкою Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №37 «Струмочок» Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 21.03.2019 року №86 [PERSON] , [INFO] , є вихованцем вказаного закладу з 2017 року. За вказаний час приводить і забирає дитину з дошкільного закладу матір та бабуся, батько [PERSON] жодного разу не відвідував сина, життям та долею дитини не цікавився. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, від 13.06.2019 року при перевірці житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають у вказаній квартирі, в якій створені добрі умови проживання для дитини, є необхідні меблі, побутова техніка. [PERSON] дбає про сина [PERSON] та забезпечує його усім необхідним. На момент обстеження ознак проживання та речей [PERSON] немає. [PERSON] надала суду письмові пояснення від 17.05.2019 року, в яких зазначила, що відповідач по справі - це її син. Він понад 2 роки не цікавиться дитиною, не виховує, не надає своєму сину жодної матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з 2016 року не виховує сина, не надає матеріальну допомогу на його утримання та з липня 2018 року не спілкується з сином. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , не цікавиться його життям, не приймає будь-якої участі в ній та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вказані обставини також підтверджуються свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 20.06.2019 року №3549 Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області не вбачає достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , оскільки представники Органу опіки та піклування не мали можливості провести з відповідачем бесіду щодо з`ясування його думки про позбавлення батьківських прав. Суд вважає висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області необґрунтованим, виходячи з того, що обставини, які були встановлені в судовому засіданні та підтверджені свідками та письмовими доказами, свідчать про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Той факт, що представникам Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області не вдалось поспілкуватись з відповідачем не є підставою для того, щоб зробити висновок про недоцільність позбавлення його батьківських прав. При складанні зазначеного висновку, на думку суду, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області взагалі не врахував інтересів неповнолітньої дитини. Враховуючи наведене, діючи відповідно до приписів ч.6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з виновоком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно його сина [PERSON] , зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для його життя та здоров`я, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved