Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення Заяву мотивує тим, що її батько [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті прийняли спадщину вона, як дочка, [PERSON] , як дружина спадкодавця, та її син [PERSON] шляхом спільного проживання із [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , а також фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці відсутні. ЇЇ мати [PERSON] померла [INFO] , син [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадкоємцями за законом є його дочки - [PERSON] , [PERSON] .. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті батьків та сина вона продовжує мешкати у вказаному будинку. Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не зверталася, оскільки вважала, що вона фактично вступила у володіння спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Повідомленням нотаріуса від 16.10.2019 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки вона вказану заяву своєчасно не подала, докази вступу в управління чи володіння спадковим майном відсутні. Покликаючись на викладені обставини, просить суд встановити факт, що вона , як єдиний спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном . Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить суд позов задовольнити із вказаних у заяві підстав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують проти задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що батько позивача [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 17.10.2019 року (а.с. 38). Його дружина [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 23.03.2007 року (а.с. 37). Син позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 12.01.2013 року (а.с. 40). Згідно повідомлення нотаріуса від 16.10.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки вона відповідну заяву своєчасно не подала, докази вступу в управління чи володіння спадковим майном відсутні (а.с. 6). Згідно з п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Якщо спадкодавець помер до 01.01.2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). На підставі ст.ст.548,549 ЦК УРСР (1963р.), Постановою Пленуму ВСУ №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved