Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що їхні спільні діти проживають з матір'ю, яка забезпечує їх всім необхідним. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, а тому [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подав. Тому, суд в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що у 2003 році сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2004 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 2007 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2014 року (справа №607/10274/14-ц), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки №41 від 02 лютого 2015 року, виданої Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS]. До складу її сім'ї також входять діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Будь-яких доказів на рахунок того, що за станом здоров'я чи матеріальним становищем [PERSON] не може виконувати своїх аліментних обов'язків щодо утримання дітей, останній суду не надав. Судом встановлено, що відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, не надає кошти на утримання малолітніх сина та дочки. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) батька, згідно ч.1 ст.183 СК України, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей слід визначити в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст.367 ЦПК України). Судовий збір в доход держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved