Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 08 вересня 2015 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, внаслідок чого 13.02.2016 р. відкрита спадкова справа за № 4/2016. [PERSON] було складено заповіт, записаний 22.09.2011 р. приватний нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2693, відповідно до якого [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження в такому порядку: належну їй на праві власності квартиру під номером 105 в будинку під номером 6, розташовану по вулиці 15 Квітня в місті Тернополі - заповіла [PERSON]; грошові вклади, що зберігаються у відповідному відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» в місті Тернополі - заповіла [PERSON]; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що [PERSON] матиме право за законом - заповіла [PERSON], який є сином [PERSON] та батьком позивача. Таким чином, на момент смерті [PERSON] батько позивача був її спадкоємцем за заповітом стосовно майна, визначеного умовами заповіту. Разом з цим, у визначені законодавством строки її батько, на якого [PERSON] було складено заповіт стосовно усього належного їй іншого майна, не подав заяви про прийняття спадщини, по тій причині, що тяжко хворів онкологічною хворобою та помер 08 лютого 2016 року - після відкриття спадщини. При цьому, заяв про відмову від прийняття спадщини, як спадкоємець [PERSON] за заповітом, батько позивача не подавав. Таким чином, до позивача як до спадкоємця [PERSON] за законом (її батька), перейшло право на спадщину за заповітом [PERSON], яку її батько не встиг прийняти по причині його смерті. Однак, позивач не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини у визначені законодавством строки, оскільки після смерті її батька вона знаходилась в дуже пригніченому стані, оскільки він був для неї дуже близькою людиною. При цьому, дитина позивача - [PERSON], з моменту його народження - 23 червня 2009 року, є інвалідом дитинства з дуже важкою хворобою - Гетинопатія недоношений V ст. обох очей, рубцева фаза, сліпота обох очей. Дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, глибока затримка психологічного розвитку. Він знаходиться в такому стані, що потребує постійного догляду зі сторони матері. Майже увесь свій вільний час позивач змушена проводити біля дитини. Вважає, що причини пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважними. Окрім того, однією з причин, чому позивачем було пропущений визначений законодавством строк для подачі заяви для прийняття спадщини є те, що на момент смерті її батька вона зі своєю родиною проживала окремо від нього і їй не було відомо про факт існування самого заповіту. Про його існування вона дізналась значно пізніше, випадково, після того, коли на початку осені цього року продавали квартиру, в якій жив батько та вивозили його речі. З приводу прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], однак своїм листом від 06.12.2017р. за №209/01-16 повідомила, що позивачем пропущений строк із зверненням з заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивач просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті померлої 08 вересня 2015 року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, однак попередньо подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, покладаються на думку суду при вирішенні даного спору. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, при цьому подавши заяву про визнання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 вересня 2015 року померла баба позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 193974, видане 08.09.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 1365. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, внаслідок чого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області [PERSON] 13.02.2016 р. за заявою [PERSON]відкрита спадкова справа за № 4/2016. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.09.2011 р. приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2693, відповідно до якого [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження в такому порядку: належну їй на праві власності квартиру під номером 105 в будинку під номером 6, розташовану по вулиці 15 Квітня в місті Тернополі - заповіла [PERSON]; грошові вклади, що зберігаються у відповідному відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» в місті Тернополі - заповіла [PERSON]; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що [PERSON] матиме право за законом - заповіла [PERSON], який є сином [PERSON] та батьком позивача. Таким чином, на момент смерті [PERSON] батько позивача був її спадкоємцем за заповітом стосовно майна, визначеного умовами заповіту. 08 лютого 2016 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 201568, видане 08.02.2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 259. У судовому засіданні зясовано, що заяву про відмову від прийняття спадщини, як спадкоємець [PERSON] за заповітом, батько позивача не подавав. Таким чином, до позивача як до спадкоємця [PERSON] за законом (її батька), перейшло право на спадщину за заповітом [PERSON], яку її батько не встиг прийняти по причині його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із вимогами\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З приводу прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], однак своїм листом від 06.12.2017р. за № 209/01-16 повідомила, що позивачем пропущений строк із зверненням з заявою про прийняття спадщини. У судовому засіданні зясовано, що позивач не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини у визначені законодавством строки, оскільки після смерті її батька вона знаходилась в дуже пригніченому стані, оскільки він був для неї дуже близькою людиною. При цьому, дитина позивача [PERSON], з моменту його народження 23 червня 2009 року, є інвалідом дитинства з дуже важкою хворобою - Гетинопатія недоношений V ст. обох очей, рубцева фаза, сліпота обох очей, дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, глибока затримка психологічного розвитку, що стверджується медичним висновком № 148 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданим 02.08.2011 р. ТМДКЛ. Дитина знаходиться в такому стані, що потребує постійного догляду зі сторони матері. Майже увесь свій вільний час позивач змушена проводити біля дитини. Окрім того, однією з причин пропущеного строку для подачі заяви для прийняття спадщини є те, що на момент смерті її батька позивач зі своєю родиною проживала окремо від нього і їй не було відомо про факт існування самого заповіту. Про його існування вона дізналась значно пізніше, випадково, після того, коли на початку осені цього року продавали квартиру, в якій жив батько та вивозили його речі. Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Виходячи з зазначених положень закону, строк прийняття спадщини після померлої [PERSON] закінчився 09 березня 2016 року. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. \~ Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 24\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи те, що в законі\~не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивач після смерті її батька знаходилась в дуже пригніченому стані, оскільки він був для неї дуже близькою людиною, а також, майже увесь свій вільний час позивач змушена була проводити біля дитини-інваліда, та те, що на момент смерті її батька позивач зі своєю родиною проживала окремо від нього і їй не було відомо про факт існування самого заповіту, а тому, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини за законом на спадкове майно. Враховуючи, що строк прийняття звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд вважає, можливим визначити їй додатковий строк у два місяці для подання такої заяви. За таких обставин, враховуючи наданні у позові обґрунтування позивача, суд вважає, що причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, з метою захисту прав та інтересів позивача по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті померлої 08 вересня 2015 року [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved