Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання позивач не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2009 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2015 року. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 154555, актовий запис №833, зроблений 18.04.2012 року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Дитина проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою вул. 15 квітня, 5 б\\22, м. Тернопіль, що підтверджується довідкою ПП Сонячне № 461 від 01.09.2015 року. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоровя чи у звязку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обовязків по утриманню дитини. Згідно із вимогами ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 02.09.2015 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved