Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд щомісячно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди за денною формою навчання на комерційній основі, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 19.08.2017 року і до закінчення дитиною навчання та досягненням ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 10.10.1998 року по 10.03.2011 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У 2011 році шлюб з відповідачем розірвано. Виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2027 від 11.07.2001 року, виданого 18.07.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, розпочинаючи з 04.07.2001 року, та до його повноліття, вступило в законну силу 11.07.2001 року. Аліменти на утримання сина [PERSON] відповідач сплачує не регулярно та не в повному обсязі. Згідно Довідки про розрахунок заборгованості по аліментах з [PERSON] - заборгованість по аліментах станом на вересень 2017 року становила 23598,86 грн. Заборгованість по аліментах станом на 01.09.2018 року становить 5547,70 грн. Починаючи з 01.09.2016 року [PERSON] є студентом Харківського національного університету імені Г.С. Сковороди за денною формою навчання на комерційній основі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні свої матері, яка є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з чим він потребує матеріальної підтримки. Позивач вказує, що відповідач добровільно допомогу ніколи не надавав і не надає, ніколи не брав участі у вихованні та утриманні сина, не має бажання спілкуватися з ним вже протягом шістнадцяти років. У зв'язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Позивачем 12.04.2019 року на адресу суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Третьою особою [PERSON] також подано до суду 12.04.2019 року заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, надані в обґрунтування позову, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 10.10.1998 року укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 27.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків, реєстровий запис № 1714 (а.с. 5). 19.08.1999 року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 27.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3160. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.03.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.10.1998 року (а.с. 7). Як вбачається з договору про надання освітніх послуг на комерційній основі від 12.08.2016 року, укладеного між Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С. Сковороди, як виконавцем, та [PERSON], як замовником, виконавець взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку [PERSON] за денною формою навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за спеціальністю історія з відривом від виробництва за навчальною програмою відповідно до обраної спеціальності та освітньо-кваліфікаційного рівня (а.с. 10). Відповідно до довідки Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди від 14.09.2018 року за № 239, [PERSON] є студентом ІІІ курсу історичного факультету Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, денна форма навчання (а.с. 9). З повідомлення відділу культури і туризму Золочівської селищної ради від 29.08.2018 року за №24, надісланому [PERSON], вбачається, що згідно постанови виконавчої служби № 509-1 від 30.10.2015 року на 01.01.2016 року заборгованість по аліментах складала 37097,39 грн. Відповідно до довідки аліменти перераховувались щомісячні та на погашення заборгованості. Станом на 01.09.2018 року заборгованість по аліментах становить 5547,70 грн., що також відображено у довідці про розрахунок заборгованості по аліментах з [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 01.09.2018 року, наведеної нижче у вказаному повідомленні(а.с. 8). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, надані позивачем докази свідчать про те, що вік [PERSON] перевищує 18, але є меншим 23 років, він зареєстрований та проживає разом з матір'ю, про що свідчить відповідна відмітка в паспорті про місце проживання, продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, яку батько має можливість надавати, оскільки він, як відповідач не довів протилежного. При цьому відповідач не скористався своїми правам, роз'ясненим йому в ухвалі суду, та не надав відзив, як не представив суду і відповідних підтверджених доказами заперечень стосовно його стану здоров'я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів та наявності підстав для їх призначення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, оскільки суд вважає необхідним та достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача [PERSON], щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання [PERSON] у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину починаючи з 19.08.2017 року, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, якого [PERSON] досяг 19.08.2017 року, а призначення аліментів на повнолітню дитину передбачено лише за наявності підстав, викладених у ст. 199 СК України, при цьому за загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача з дня пред'явлення [PERSON] даного позову, а саме з 03.01.2019 року. Задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial