Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вищевказана квартира належить їй на праві приватної власності. У даній квартирі зареєстрований її дочка відповідач [PERSON] однак остання за даною адресою не проживає більше одного року, витрат на комунальні послуги не несе, та не з'являється, щоб знятися з реєстраційного обліку, а тому просить визнати її такою що втратила право на користування житлом, у зв'язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім'ї. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується записами будинкової книги виданої на вказане житлове приміщення та довідкою ПМП «СОВР» від 18.10.2018 року. Згідно актів комісії ПМП «СОВР» від 12.09.2018 року, 18.10.2018 року відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом останніх 10 років. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved