Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову квартиру. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 28.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. в реєстрі № 3-6293, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 63е/48 від 10.10.2001 року, [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2016 року за № 1248. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 05.12.2012 року за № 2-2038, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], заповіла [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті не звертався, тобто вважається таким, що спадщину не прийняв відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності за заповітом, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька та позивач по справі [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.07.1965 року, виданим Ізмаїльським міським бюро РАЦСу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00016640883 від 12.05.2016 року, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.12.1992 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 02.12.2015 року за № 165, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved