Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа - служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської радипро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матір'ю. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів громадянського стану шлюбі з 11 квітня 2003 року, актовий запис № 377. Від спільного подружнього життя сторони мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння, що призвело до постійних сварок, які негативно впливають на моральний стан дітей та процес їх виховання. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, шлюбні відносини між сторнами фактично припинені, на примирення вона не згодна, тому просила суд шлюб розірвати. Крім того, [PERSON] зазначила, що на даний час вихованням спільних з відповідачем дітей займається вона самостійно. Відповідач жодної участі у вихованні, навчанні та розвитку дітей не приймає, не цікавиться їхніми справами, захопленнями, уподобаннями та спілкується з дітьми тільки при необхідності, матеріальної допомоги не надає, хоча має постійний дохід від господарської діяльності. У зв'язку із наведеним, позивач просила суд, визначити місця проживання спільних з відповідачем дітей з нею. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та вказала, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені більше року назад та шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку із чим просила суд його розірвати та не надавати сторонам строк для примирення. Також представник позивача зазначила, що спільні з відповідачем діти проживають з позивачем, знаходяться на її повному вихованні та утриманні, у зв'язку з чим просила суд визначити місце проживання дітей з матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання була повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. В матеріалах справи міститися заява представника третьої особи за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без її участі. Крім того, матеріали справи містять висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], згідно з яким Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 377, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова 01.03.2005 року, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 08.09.2008 року, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 18.02.2011 року, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає можливим розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивачки, суд зазначає про вибір прізвища позивачем, яка просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище «Буряк» на дошлюбне «[PERSON]». Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей з нею, суд виходить з наступного. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як вбачається з матеріалів справи, малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що мати дітей має самостійний дохід та утримує сім'ю, здійснює догляд за дітьми, приділяючи їм цілодобово увагу та турботу, створює всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи доказами. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю [PERSON] Також у вказаному висновку зазначено, що малолітній [PERSON], 2003 року народження, особисто пояснив, що він має бажання залишитись проживати з мамою та сестрами. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. З наведених вище підстав, враховуючи інтереси малолітніх дітей, позовна вимога позивача про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved