Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новосільської об'єднаної громади Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини після смерті брата [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] про що Новосільською сільською радою зроблено відповідний актовий запис про смерть. [INFO] року помер її брат [PERSON] 30 січня 2017 року звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті [PERSON], нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що її не прийняла. Вважає, що строк пропустила з поважних причин, оскільки на даний час працює у республіці Латвія у м. Лієпая, маючи одноразову на рік відпустку. 03 серпня 2015 року вона приїздила у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області та гостювала у будинку батьків до 11 серпня 2015 року, після чого поїхала в республіку Латвія. 14 серпня 2015 року до неї зателефонували родичі з с.Кошляки Підволочиського району Тернопільської області, котрі повідомили, що брат помер [INFO] року, однак на похорон не поїхала, оскільки її повідомили, що процес поховання уже відбувся. 08 січня 2017 року, як лише у неї появилась можливість прибути у с. Гнилички, то відразу вирішила оформити належним чином свої спадкові права, однак пропустила строк звернення у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, а тому вважає, що наведені обставини причин несвоєчасного звернення у нотаріальну контору є поважними причинами, тому просить визначити їй додатковий строк для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні подану заяву позивача підтримав у повному обсязі та просить її задоволити. Крім того пояснив, що позивач офіційно знаходиться у республіці Латвія у м. Лієпая, являється громадянкою даної держави і постійно зайнята на роботі, а тому і немала можливості приїхати та оформити свої спадкові права. Також пояснив, що за час перебування позивача на території України після смерті її брата, а саме з 31 грудня 2015 року по 07 січня 2016 року вона не зверталась у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки відповідно до Постанови КМ України в Україні були вихідні дні і нотаріальні контори не працювали. Співвідповідач [PERSON] проти задоволення заяви заперечила та пояснила, що померлий являється братом позивачки, однак після смерті їх матері [PERSON] з 2009 року по день його смерті постійно проживав разом із ними в належному їй житловому будинку, ніде не працював, сам боявся наодинці бути вдома та страдав психічним захворюванням і вона 6 років доглядала та утримувала його, а після смерті займалась його похованням. Позивач, коли приїздила, то не гостювала в будинку покійного брата та матері, а знаходилась в с. Кошляки Підволочиського району Тернопільської області. Після смерті брата вони сповістили сестру про його смерть, однак вона повідомила їх що приїхати не зможе. Також пояснила, що [PERSON] мав намір усе майно переписати на неї в знак вдячності за те, що його доглядала. Представник співвідповідача [PERSON] проти задоволення заяви заперечив та пояснив, що позивач дізналась про смерть брата відразу через декілька днів після його смерті. У подальшому від [PERSON] у січні 2016 року отримала свідоцтво про смерть брата коли знаходилась на території України, однак до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав звернулась лише 30 січня 2017 року, фактично через рік після того як отримала свідоцтво про смерть. Основним посиланням позивача як на підставу поважності причин пропуску строку є та обставина, що позивач знаходилась за межами території України, однак наведені позивачем причини пропуску строку не можуть вважатися поважними, так як позивач не навела жодних доказів про те, що існували об'єктивні, непереборні, труднощі, які б перешкоджали їй направити до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, поштою письмову заяву про прийняття спадщини, або звернутись до нотаріальних органів у республіці Латвія, посвідчити заяву про прийняття спадщини та передати до нотаріальної контори. Враховуючи, що позивачем не наведено поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом просить у його задоволенні відмовити. Представник відповідача Новосільської об'єднаної громади Підволочиського району Тернопільської області, хоча про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, міркування співвідповідача та її представника, ознайомившись із наданими сторонами доказами, проаналізувавши їх у повній сукупності, приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Новосільською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 14 серпня 2015 року, [PERSON] помер у віці 49 років [INFO] року. Рішенням Підволочиського райсуду від 06 червня 2016 року встановлено факт прийняття спадщини співвідповідачем [PERSON] [INFO] після смерті [PERSON] померлого [INFO] року. Як убачається із мотивувальної частини даного судового рішення, суд прийшов до висновку, що [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно проживав в сім'ї [PERSON] з травня 2009 року по день смерті (більше 5 років) у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області на правах члена її сім'ї, а тому у [PERSON] та членів її сім'ї виникло право на спадщина як спадкоємців четвертої черги. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні сторонами не оспорювалось та визнано той факт, що позивач [PERSON] являлась дочкою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] Вказане і підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [PERSON], батьками яких були [PERSON] та [PERSON], а також свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 19 вересня 1988 року, з якого вбачається, що позивач (дівоче прізвище [PERSON].) уклала шлюб із [PERSON], після чого її прізвище змінилось на [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] за умови подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку мала б право на спадкування майна після смерті рідного брата [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом. Разом з тим, згідно відповіді приватного нотаріуса Підволочиського нотаріального округу Коломійчука О.І. № 5/02-16 від 30 січня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки позивач [PERSON] постійно проживала у республіці Латвія і протягом строку для подання заяви у нотаріальну контору не зверталась, а тому вважає, що спадщину не прийняла. На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивач надала копію довідки, з якої вбачається, що громадянці [PERSON] по місцю роботи надається однократний відпуск терміном 24 робочих днів. Разом з тим суд не може взяти до уваги дану довідку як доказ поважності причин пропуску, оскільки вона неналежним чином завірена, у ній не містяться загальних відомостей щодо організації, котра її видала, ким саме вона видана, підписана та правовий статус особи, що її підписала, незрозуміло також із неї ким і де саме позивач [PERSON] працює, який її робочий графік чи розпорядок дня, а також загальних обов'язкових реквізитів, що вимагаються до документу (число, вихідний номер) з метою встановлення достовірності даної довідки реальному часу. Крім того, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення у нотаріальну контору позивач [PERSON] надала фотокопію закордонного паспорта, з якого вбачається, що після відкриття спадщини після смерті рідного брата [PERSON], позивач знаходилась на території України у період з 31 грудня 2015 року по 07 січня 2016 року, у подальшому з 08 січня 2017 року - дата виїзду невідома. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стст.1220, 1222, 1270 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС від 26.09.2012 (справа №6-85цс12), та постанові ВС від 04.11.15 року (справа №6-1486 цс15); Як убачається зі змісту п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини , пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно п. п.3.3 - 3.5 розділу 2 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом МЮУ 22 лютого 2012 року вбачається, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, позивачем [PERSON] не наведено, а судом не встановлено будь-яких поважних причин, які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, що перешкоджали їй звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у той час коли вона перебувала на території України особисто до нотаріуса в межах їх територіальної юрисдикції, або до будь-якого приватного нотаріуса як в межах території України так і в межах республіки Латвії з метою посвідчення її підпису на заяві про прийняття спадщини та надіслання її до нотаріуса за місцем відкриття спадщини так як це повністю узгоджується із п.3.5 розділу 2 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом МЮУ 22 лютого 2012 року. При цьому суд не бере до уваги пояснень представника позивача, що остання не мала змоги звернутись до нотаріуса у період коли перебувала на території України у період з 31 грудня 2015 року по 07 січня 2016 року, оскільки в цей період були визначені вихідні дні, позаяк вказане не може свідчити що саме приватні нотаріуси у цей період не працювали, відсутні будь-які докази що вона зверталась до будь кого, і що саме не мала змоги залишити заяву про прийняття спадщини у відділенні поштового зв'язку чи надіслати вказану заяву через поштову скриньку. Крім того, відповідно до ч.3 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом МЮУ 22 лютого 2012 року, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом із тим суд звертає увагу і на той факт, що у матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса, котрий відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а наявний лише лист яким роз'яснено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв'язку із пропуском строку звернення в нотаріальну контору, хоча така форма відмови не передбачена та суперечить «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а відтак і не може бути прийнята судом як належний прямий та допустимий доказ з якого вбачається, що між сторонами виник спір про право. За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Новосільської об'єднаної громади Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини слід відмовити. На підставі наведеного

Outcome: dismissed