Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом, в якому просила стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на її користь як матері-виховательки у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], влаштовані на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] згідно розпорядження Голови Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від 11.12.2018 року №494. Діти, відповідно до розпорядження Голови Білокуракинської райдержадміністрації Луганської області від 21.04.2017 року №130 мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Білокуракинської райдержадміністрації Луганської області. Мати дітей [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20.12.2016 року у цивільній справі №433/2235/16-ц, а батько дітей [PERSON] згідно вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 24.09.2015 року відбуває покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія». Для можливості отримати в органах соціального захисту державної допомоги на утримання підопічних на даний час постала необхідність у стягненні з батька дітей аліментів на їх утримання. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся завчасно, належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від представника Служби у справах дітей Троїцької районної державної адміністрації до суду надійшла письмова заява. згідно якої представник третьої особи просила справу розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Згідно копій свідоцтв про народження серії І-ЕД №373531 та серії І-ЕД №373530 виданих повторно Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Як вбачається з копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20.12.2016 року у цивільній справі за позовом Служби у справах дітей Троїцької районної державної адміністрації Луганської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відповідач була позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 06.03.2017 року (а.с.8). Згідно копії вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 24.09.2015 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Україн та йому призначене покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України строком 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.10.2015 року (а.с.9-10). Відповідно до копій Розпоряджень голови районної державної адміністрації від 21.04.2017 року №129 та №130 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.11-12). Згідно Розпорядження голови районної державної адміністрації №494 від 11.12.2018 року, на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] з 12.12.2018 року на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу Кострміних були влаштовані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Як вбачається з листа Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 29.03.2018 року №2/2-4804. [PERSON] відбуває покарання з 05.11.2015 року, закінчення строку відбування покарання 05.12.2020 року. В ході бесіди з засудженим він пояснив, що у нього є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Щодо можливості виконувати свої батьківські обовязки відносно дітей після звільнення, останній заявив, що має намір в подальшому виховувати своїх дітей та проживати спільно з ними. На даний час засуджений готовий підтримувати своїх дітей фінансово за допомогою відрахування коштів зі свого особового рахунку на рахунок державного закладу дитячого будинку-інтернату, де перебувають його діти (а.с.15-16). Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова), якщо дитина постійно проживає в державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред'явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК. Як вбачається зі змісту ст.182 СК України та п.17 Постанови при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які влаштовані на проживання та виховання в будинок сімейного типу [PERSON], враховуючи той факт, що відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, однак не заперечує проти цього, а [PERSON] є матір'ю-виховательною дітей, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.1\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання даної позовної заяви судовий збір становить 768,40 грн. Враховуючи той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved