Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2012 року, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони є різними людьми, через різні погляди на життя виникали численні сварки. Сторони більше ніж пів року проживають окремо. Позивач вважає спільне проживання неможливим. В позові позивач просила постановити рішення про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», а також стягнути з відповідача на її користь всі витрати по даній справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просила справу розглянути без її участі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, беручи до уваги заяви сторін,суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2012 року, актовий запис № 40. (а.с. 3). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. Сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 8). За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 19.06.2018 року. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті адвокатських послуг слід відмовити, оскільки квитанція прибуткового касового ордеру № 9 від 18.06.2018 року не являється належним доказом відповідно до ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved