Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, обґрунтовуючи вимоги наступним. Відповідно до договору дарування квартири від 29.09.2001 року вона є власником квартири [ADDRESS]. З 14.01.2005 року по 15.01.2014 рік із [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Фактично з 2011 року вона із відповідачем не пов'язана спільним побутом, не має взаємних прав та обов'язків, подальше проживання відповідача порушує її права і суперечить її інтересам, через що просить суд виселити відповідача зі спірної квартири. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши письмові заперечення та додатково пояснивши в судовому засіданні, що спірну квартиру разом із позивачкою придбавали під час перебування у цивільному шлюбі і оформили дану угоду договором дарування. В офіційному шлюбі із позивачкою перебували з 14.01.2005 по 15.01.2014 року, весь цей час проживали разом, він був зареєстрований в квартирі з 2005 року, на даний час він продовжує проживати в цій квартирі, сплачувати за комунальні послуги, вести інші витрати по господарству. Іншого житла не має. У зв'язку із чим вважає, що законних підстав для його виселення немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 29.09.2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 4). В зазначеній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON] - власниця та [PERSON] (а.с. 7). З 14.01.2005 року по 15.01.2014 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON], як колишній чоловік власниці квартири, вселився до спірної квартири в установленому законом порядку, за згодою власниці, має постійну реєстрацію, а тому набув прав і обов'язків, передбачених статтею 156 ЖК України. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як було зазначено позивачем - [PERSON] в судовому засіданні жодних угод про користування житловим приміщенням між нею та відповідачем - [PERSON] укладено не було. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Проте з цих підстав позов не заявлявся. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством Передбачені ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування власністю на тих підставах, на які вона посилається у своїй позовній заяві, є необґрунтованими, і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed