overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 27.07.1999 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, актовий запис 15. Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через відсутність спільних інтересів. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач,[PERSON], у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 2015 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання 06.03.2019 року, 26.03.2019 року та 23.04.2019 року відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27.07.1999 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, актовий запис 15. Дошлюбне прізвище позивача Котельникова. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу/. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони вже не проживають як подружжя. У звязку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сімї. Сторони спільне господарство не ведуть. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Зайцева».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 27.12.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 742, а також стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору. Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через зловживання відповідачем спиртними напоями, який будучи в стані алкогольного сп'яніння, ставав агресивним, принижував позивача та її батьків, що призвело до фактичного припинення з 25 вересня 2017 року шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 25 вересня 2017 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Спору про поділ майна немає. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій з позовом погодився та просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти того, що фактично шлюбні стосунки припинені з 25 вересня 2017 року, спору про поділ майна немає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27.12.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 742. Дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились 25 вересня 2017 року та носять формальний характер через зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». При цьому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення на її користь з відповідача суми сплаченого судового збору, так як судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28.11.1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 2484, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Вказувала, що на час подання позову спільне життя з відповідачем не склалося, сторони вже більше двадцяти двох років проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини мають виключно формальний характер. Оскільки у позивача відсутні будь-які засоби зв'язку з відповідачем, позивач звернулась з позовом до суду за останнім відомим їй зареєстрованим місцем проживання відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить проводити судове засідання та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 28.11.1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 2484. Дошлюбне прізвище позивача - «[PERSON]»./а.с.3/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведуть. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався остаточно і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28.11.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова, актовий запис 535. Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через відсутність спільних турбот, радощів, інтересів, втрати взаєморозуміння та поваги один до одного. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач,[PERSON], у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2014 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу Червонецька. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання 13.12.2018 року, 17.01.2019 року та 01.02.2019 року відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 28.11.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова, актовий запис 535. Дошлюбне прізвище позивача Червонецька. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу/. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони вже не проживають як подружжя. У звязку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сімї. Сторони спільне господарство не ведуть. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Червонецька».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 30.11.2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 439, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через різні погляди на життя, конфлікти та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач,[PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 08 листопада 2017 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання 15.06.2018 року та 16.07.2018 року відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 30.11.2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 439. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з позивачкою. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони вже не проживають як подружжя. У зв'язку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Спору про майно між сторонами немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, що не заперечується сторонами, питання її утримання вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить: стягнути аліменти із [PERSON], [INFO], уродженця м. Харкова, на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі 2000,00 грн. до повноліття дитини. . В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій повністю підтримала позов та просила його задовольнити, вказувала, що інших доповнень до позовної заяви в неї немає, в разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенесення розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд, зі згоди позивача розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданим 05 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року, тому вони проживають окремо один від одного. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету № 4133 від 04 серпня 2016 року, а відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Саме тому позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Оскільки, відповідач, як батько дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1200,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття. Позивач вказувала, що у них з відповідачем є спільна дитина, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Але відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки надає не регулярно та в недостатньому обсязі. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явилась, але подала суду заяву, в якій вказувала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути позов за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає, та згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено наступне. Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] і позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.01.2015 року. /а.с.5/ Батьки дитини проживають окремо один від одного, але дитина проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Оскільки відповідач, як батько дитини, матеріальну допомогу на утримання доньки надає не регулярно та в недостатньому обсязі, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх доходів батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказувала, що у них з відповідачем є спільна дитина, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Але відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, але подала суду заяву, в якій вказувала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути позов за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. В судовому засіданні встановлено наступне. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], і позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ № 394850 від 07.04.2015 року. /а.с.4/ Дитина проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Оскільки відповідач, як батько дитини, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказувала, що у них з відповідачем є спільна дитина, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Але відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явилась, але подала суду заяву, в якій вказувала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути позов за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. Ухвалою суду від 16.05.2016 року, Суд, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено наступне. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] і позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 266523 від 17.02.2004 року. /а.с.3/ Дитина проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Оскільки відповідач, як батько дитини, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих витрат.

Outcome: approved