Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання сина та є меншим встановленого Законом мінімального розміру аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, збільшився вік сина, його потреби та витрати. Вона вдруге зареєструвала шлюб та на утриманні має двох малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Посилаючись на наведене та те, що відповідач зобов'язаний утримувати сина, є працездатним, просила змінити аліменти та визначити їх у розмірі 25% заробітку відповідача щомісячно. 21 серпня 2018 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визначити аліменти у розмірі ? частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позивач була присутня в підготовчому судовому засіданні, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відзив на позов не подав та про причини неявки суду не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 вересня 2013 року, що стверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2013 року, яке набрало законної сили. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №2626. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] задоволено. Стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 року і досягнення ним повноліття. Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 15.06.2018 року за №873, виданою ДП «Дружба сервіс - житло 2»». 12 лютого 2015 року позивачка вдруге зареєструвала шлюбу із [PERSON], що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [PERSON] від 21 березня 2015 року. Крім сина, у позивачки народились дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 березня 2017 року, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №532 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 травня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1085. Встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення трьохрічного віку. В судове засідання відповідач не з'явився, відзив не подав, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не представив. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17,23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Пред'являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки змінився рівень життя у державі, син підріс та збільшились його потреби, витрати на його утримання, забезпечення нормального рівня розвитку. Крім того, вона вдруге зареєструвала шлюб та утриманні має сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 930 грн. (1860*50%/100). Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайоного суду від 15 січня 2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 року і досягнення ним повноліття. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час змінилось матеріальне становище дитини, останній підріс та збільшились його потреби, витрати. Також, змінився матеріальний стан матері, оскільки на її утриманні також перебувають малолітні діти син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Будь-яких доходів, крім одноразової щомісячної допомоги при народженні дитини, позивачка не отримує. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, стан здоров'я задовільний, інших утриманців, крім сина [PERSON] не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та визначити в розмірі ? (однієї чверті) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. При цьому, аліменти у збільшеному розмірі підлягають до стягнення з моменту набрання рішенням суду законної сили, що відповідає вимогам Закону. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved