Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20.08.2010 року між нею та відповідачем в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №534. В обґрунтування позову зазначає, що з 20.08.2010 року вони із відповідачем перебувають в шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №534. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що їх сімя розпалась. У звязку з погіршенням взаємовідносин та непорозумінням, з весни 2018 року, вони припинили подружнє життя, і з того часу як чоловік та дружина не мешкають. На теперішній час спільне господарство вони не ведуть. Окрім того, позивач зазначає, що повернення до шлюбних відносин з відповідачем неможливе. Вважає, що шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер. Дитина мешкає разом із матірю, спору про місце її проживання не має. Майнового спору між сторонами не має. В звязку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач, у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.08.2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Криворізького міського\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області,\~актовий запис\~№534(а.с.8). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №338837, виданого 07.06.2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №556 (а.с.9). Відповідно до довідки №33 від 06.11.2018 року, виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком», малолітня дитина [PERSON], проживає разом із матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Як видно\~з положень\~ч.3\~та ч.4\~ст.56\~СК України,\~кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини.\~Примушування до\~припинення шлюбних\~відносин,\~примушування до\~їх збереження,\~є порушенням\~права дружини,\~чоловіка на\~свободу та\~особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106 та 107 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Положеннями ст.112 СК України встановлено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому провадженні із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 20.08.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №534. Згідно з ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії І-КИ №175438, виданого 20.08.2010 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Федіна» на «Бурлаченко», яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін, оскільки позивачем не подано відповідних клопотань про зміну прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 352,40 грн., а інші 50% (352,40 грн. відповідно) повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved