Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2019 року позивач є власником однокімнатної житлової квартини [ADDRESS] . Відповідно до довідки №16-21/1005 від 12.04.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [INFO] . Відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, однак за даною адресою багато років не проживає, його речей у в квартирі немає. Відповідач проживає у своїй власній квартирі за адресою: по [ADDRESS] . Через те, що відповідач не з`являється за місцем реєстрації, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, позивач не має можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв`язку з викладеним, позивач просить постановити судове рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житлом - жилою квартирою [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. В останнє судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2019 року [PERSON] є власником однокімнатної житлової квартини [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності №161170012 від 27.03.2019 року. Відповідно до довідки №16-21/1005 від 12.04.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №202311377 від 28.02.2020 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту від 22.02.2020 року [PERSON] , який зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , не проживає за вказаною адресою. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин. Крім цього у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved