Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину. В своєму позові посилалася на те, що згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 1999 року відповідач зобов'язаний до сплати на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Але аліменти вона не отримує у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 19137 грн. 82 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, та надав письмові заперечення на позовну заяву. У вказаних запереченнях посилався на те, що по мірі можливості частково аліменти сплачував, від їх сплати не ухилявся. Офіційно не працює, тому кошти, які отримує, в першу чергу сплачує на аліменти. Можливості виплатити позивачу неустойку у такому значному розмірі, про який просить позивач, він можливості не має. Тому просив суд зменшити розмір неустойки, що підлягає до стягнення з нього на користь позивача, до 2000 грн. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який в засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.16). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 1999 року відповідач [PERSON]Ю зобов'язаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.13). Також судом встановлено, що виконавчий лист, що виданий 21 вересня 1999 року Октябрським районним судом м.Полтави за даним судовим рішенням, перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби. Згідно довідки-розрахунку Київського ВДВС від 07 червня 2016 року №8/11868, за виконавчим листом №АЄ-233 від 21 вересня 1999 року, виданим Октябрським районним судом м.Полтави, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], станом на 01 червня 2016 року сума заборгованості становить 19539 грн. 11 коп. (а.с.19-20). Згідно довідки-розрахунку Київського ВДВС від 22 серпня 2016 року №8/19994 станом на 22 серпня 2016 року сума заборгованості [PERSON] по аліментам становить 22603 грн. 08 коп. (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки у відповідача виникла заборгованість по аліментах перед позивачем, доказів на підтвердження відсутності його вини у цьому відповідач суду не надав, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення Враховуючи розмір заборгованості відповідача по аліментах за період з 01 лютого 2007 року по 22 серпня 2016 року, розмір неустойки (пені) у розмірі 19137 грн. 82 коп. позивачем обраховано вірно, у повній відповідності до вимог ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином загальний розмір неустойки (пені) за даний період становить 19137 грн. 82 грн. Відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за період з 01 лютого 2007 року по 22 серпня 2016 року. Відповідач, посилаючись на скрутне матеріальне становище, в своїх письмових запереченнях проти позову просив суд зменшити розмір неустойки до 2000 грн. Зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки докази, що свідчили б про незадовільний матеріальний стан відповідача, ним до справи не додані. Більш того, як вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій, у вересні 2016 року ним сплачено аліментів та виконавчого збору на 4400 грн., у жовтні - на 3600 грн., у листопаді - на 2000 грн. Як вбачається з даних розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментах. у квітні 2015 року ним на погашення заборгованості по аліментах сплачено 48420,21 грн. (а.с.19-20). Наведене може свідчити про те, що матеріальний стан відповідача не є скрутним. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2007 року по 22 серпня 2016 року в розмірі 19137 грн. 82 коп. У зв'язку з задоволенням вимог позивача про стягнення неустойки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved