Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 липня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАГСУ Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у них немає. Зазначила, що сімейне життя у них із відповідачем виявилося невдалим, стосунки поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин між ними. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Враховуючи те, що їхній шлюб тривалий період часу існує лише формально, вважає, що примирення між ними є неможливим та просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено у ній підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Від представника позивача адвоката Брайляк Е.Я. надішла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують та просять шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день час та місце розгляду справи належно повідомлявся, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне: Сторони у справі зареєстрували шлюб 26 липня 1996 року у відділі РАГСУ Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом рагсу Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області 26 липня 1996 року. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у сторін немає. Судом встановлено, що в 2016 році відповідач пішов служити в АТО, та переїхав проживати в іншу область. Основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а тому ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. На даний час шлюб існує лише формально, примирення та сумісне життя подружжя є неможливим, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно правил ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд приходить до переконання що позов підлягає до задоволення, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований відділом рагсу Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області 26 липня 1996 року, актовий запис №19 слід розірвати, в порядку ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, змінити прізвище відповідача з « [PERSON] » на її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до частин першої - другої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 23 листопада 2020 року за договором про надання правової допомоги №1108/20 від 11 серпня 2020 року з яких вбачається, що адвокатом Брайляк Е.Я. було надано позивачу наступну правничу допомогу: опрацювання матеріалів для подання позову - 500,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви - 1500,00 грн.; представлення інтересів адвокатом в суді (5 судових засідань)- 2000 грн., а всього на загальну суму 4000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера №90 від 11 серпня 2020 року на суму 4000,00 грн. Суд приходить до переконання, що вказані вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу, заважаючи на те, що представник позивача участі у жодному судовому засіданні не приймав, а тому в цій частині витрати у сумі 2000,00 грн. до стягнення не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial