Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на 10.04.2016 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, б. 18. А також, просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, 18 та на земельну ділянку площею 0,1479 га, яка розташована в с. Броска, провулок Репіна № 18, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 459888 від 21.04.2010 року, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погоспрдарський книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 3, [PERSON] належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, б. 18, що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.11.2016 року за № 2528. Згідно довідки від 06.02.2017 року за № 155, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентарної справи КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» власником житлового будинку з надвірними спорудами по провулку Рєпіна, 18 в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області є [PERSON], на підставі довідки виконавчого комітету Бросківської сільської ради № 2528 від 04.11.2016 року. Крім цього, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 459888 від 21.04.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052101859, виданого на підставі рішення Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.12.1996 року № 43 та від 15.03.2010 року № 281, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1479 га, розташована в с. Броска, провулок Репіна, 18 Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 447118 від 12.04.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 10 квітня 2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, б. 18 та земельна ділянка площею 0,1479 га, розташована в с. Броска, провулок Репіна, 18 Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 459888 від 21.04.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 14.07.2015 року, посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON], усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право заповів [PERSON], [INFO]. Згідно із вимогами ст. 1241 ЦК України малолітні неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До осіб, які мають право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 26.06.2016 року відповідач [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою, якою відмовилась від одержання обовязкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченною заявою від 29.09.2016 року за № 78. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.11.2016 року за №\~252, з якої вбачається, що на день смерті спадкодавця за адресою: с. Броска, провулок Репіна, б. 18 проживала без реєстрації донька померлого [PERSON], тому позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на 10.04.2016 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, б. 18. А також, визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10 квітня 2016 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, провулок Репіна, 18 та на земельну ділянку площею 0,1479 га, яка розташована в с. Броска, провулок Репіна № 18, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 459888 від 21.04.2010 року. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved