Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №47 по вул. Слівенська, 11 в м. Тернополі, посилаючись на те, що позивач являється власником даного житла. [PERSON], її онук, понад десять років у спірній квартирі не проживає, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом він не цікавиться. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 04.02.2003 р. за реєстром №468, [PERSON] придбала у [PERSON] двохкімнатну квартиру №47, що знаходиться в будинку №11 по вул. Слівенська в м. Тернополі. Згідно Реєстраційного посвідчення, виданого 25 лютого 2003 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON], на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 04.02.2003 р. за реєстром №468, зареєстрована квартира [INFO]. Як вбачається із наявної при матеріалах справи довідки №12941 від 19.09.2017 р., виданої ПП «Наш дім», копії будинкової книги, у квартирі за адресою вул. Слівенська, 11/47 в м. Тернополі, зареєстрований із 04.07.2007 р. [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 20 вересня 2017 р., складених комісією ПП «Наш дім», пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], у спірній квартирі зареєстрований, але не проживає вже більше 10 років онук [PERSON] [PERSON], йому ніхто не чинив жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням. Разом з тим, на даний час відповідач [PERSON] із квартири по вул. Слівенська, 11/47 в м. Тернополі, не виписався, що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] понад десять років, без поважних причин, не проживає у квартирі за адресою м. Тернопіль вул. Слівенська, 11/47. Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що [PERSON] у ПП «Наш дім» будь-яких заяв про його тимчасову відсутність та збереження за ним права користування спірним житлом - не подавав. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, як власника спірної квартири зі сторони відповідача [PERSON], який залишається зареєстрованим у [INFO] і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved