Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 12.02.2016 р. до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач її зять, з яким її дочка не мешкає багато років та має намір розірвати шлюб, в квартирі не мешкає з 2003 року, однак залишається зареєстрованим за зазначеною адресою, чим чинить їй перешкоди в користуванні житлом, тому просила усунута їй перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 10.11.2015 р.) присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім , про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] ( за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 23.02.2016р.), судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання», заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьою особи Дзержинського районного відділу у м.Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судовому засіданні присутнім не був, начальником третьої особи подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує /а.с.24/. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У звязку з неявкою учасників судового процесу фіксування звукозаписувальними засобами не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №56 розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Г.Димитрова, буд.40, що підтверджується свідоцтвом права власності на житло № 668 від 14.10.1993 року, записано у реєстрову книгу № 10/4ПВ-216-2046 ( 1/2 частка квартири) /а.с.7/; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.04.2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-251 ( 1/2 частка квартири) /а.с.8,16/. У квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою ОСББ «Димитрова 40» від 22.10.2015 року /а.с.10/ та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 23.02.2016 року /а.с.22/. Однак, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2003 року, що вбачається з акту мешканців будинку №40 по вул.Г.Димитровав м.Кривому Розі, посвідченого головою ОСББ «Димитрова 40» /а.с.13/. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON], повідомлявся за зареєстрованою в установленому порядку адресою, в судове засідання не зявився, заперечень на позов ним не подав. Докази у справі щодо наявності домовленості між власником квартири [PERSON] та ним - відсутні. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі більше дванадцяти років без поважних причин, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх. Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved