Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 грудня 2016 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина квартира жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 61,6 кв.м., знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, буд. 28/82. Спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця [PERSON]П залишилась вона та її сестра [PERSON] За життя її мати склала заповіт. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] Однак, постановою приватного нотаріуса КМНО від 25 жовтня 2017 року їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, так як між спадкоємцями виник спір відносно спадкового майна. У добровільному порядку вирішити спір з відповідачем не є можливим, тому вона вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] до зали судового засідання також не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії АВ № 121916 [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого 20 грудня 1998 року, належить право власності на Ѕ частину в спільному сумісні майні подружжя, набутому ними за час шлюбу. Спільне сумісне майно, право власності на яке в зазначеній частині посвідчується цим свідоцтвом за гр. [PERSON] складається з трьохкімнатної квартири, яка знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, буд. 28/82, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого 31.12.1991 року, згідно рішення райвиконкому № 24 від 22.01.1971 року та зареєстрованого в Криворізькому інвентар бюро в реєстрову книгу під № 10-82 ( а.с. 6). Згідно заповіту серії АВЕ № 487758 від 27.10.1999 року [PERSON] належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та усе своє майно заповіла [PERSON] ( а.с.9). 24.05.2017 року відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця [PERSON], спадкова справа № 60694650 (а.с.20) Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 25.10.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з наявністю спору між спадкоємцями на спадкове майно ( а.с.21-21зворот) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помела 09.12.2016 року, актовий запис № 6812 ( а.с.22). Відповідно до довідки виданої ОСББ «Восток-21» [PERSON] дійсно була зареєстрована за адресою: [INFO] з 07.12.200 року по день смерті 09.12.2016 року. На день своєї смерті, 09.12.2016 року мешкала і була зареєстрована одна. ( а.с.57 зворот). 25 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] ( а.с.61). Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 09.12.2016 року (а.с. 57). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухомого майна, що належало їй на підставі свідоцтва про право власності виданого 22.0.1999 року, а саме квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] В порядку встановленому ст. 1270 ЦК України позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак постановою, приватного нотаріуса КМНО [PERSON] було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на квартиру [ADDRESS] у звязку з наявністю спору між спадкоємцями на спадкове майно, а саме на вищезазначену квартиру ( а.с.62). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнав учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе визнати право власності на спадкове майно, а саме № 82, будинку № 28 по вул. Космонавтів в м. Кривому Розі за [PERSON], так як остання має право на спадкування, як спадкоємець за заповітом, всього належного на день смерті спадкодавцю майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved