Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком їхнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, після народження сина відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, він не приймає участі у його вихованні, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Зазначає, що відповідач батьківських обов'язків не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. На підставі наведеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили заявлені вимоги задовольнити. Відповідач не заперечив проти задоволення позову. Представник служби у справах дітей Луцької міської ради [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з пояснень сторін встановлено, що шлюб між сторонами не укладався. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.2001 року (а.с.3). З довідки-розрахунку Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області вбачається, що заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 2-5246 від 17.06.2011 року, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 300 грн. станом на 07.05.2016 року становить 7543,28 грн.(а.с.6). До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла служба у справах дітей, що підтверджується висновком служби у справах дітей Луцької міської ради № 198 від 21.08.2017 року . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved