Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем, [PERSON] вона уклала юридичний шлюб, який було зареєстровано 14 жовтня 2006 року, та згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.01.2013 року шлюб між ними було розірвано. Під час цього шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем по справі не склалося, у зв'язку з чим вони мешкають окремо. Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], вартість якого складає станом на 12.11.2013 року 86369 грн. А також рухоме майно: м'який куточок вартістю 5200 грн., кухонний куточок, стіл, два стільця вартістю 1500 грн., кухонні меблі 2600 грн., телевізор плазмовий вартістю 4500 грн., холодильник «SAMSUNG» вартістю 4600 грн., зальна стінка вартістю 4700 грн., мопед «Альфа» вартістю 3500 грн., бензопила вартістю 1800 грн., пральна машинка «Сатурн» вартістю 1000 грн., дитячий велосипед вартістю 350 грн., дитяча гойдалка вартістю 200 грн., музичний центр вартістю 700 грн., умивальник вартістю 450 грн., пилосос вартістю 500 грн. У зв'язку з чим, просить поділити спільно нажите нерухоме майно, наступним чином: виділивши сторонам право власності на частки спірного будинку. Визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], м'який куточок вартістю 5200 грн., кухонні меблі вартістю 2600 грн., холодильник «SAMSUNG» вартістю 4600 грн., пральну машинку «Сатурн» вартістю 1000 грн., дитячий велосипед вартістю 350 грн., дитячу гойдалку вартістю 200 грн., пилосос вартістю 500 грн. Виділивши відповідачу 1/2 частину зазначеного будинку та кухонний куточок, стіл, два стільця вартістю 1500 грн., телевізор плазмовий вартістю 4500 грн., зальну стінку вартістю 4700 грн., мопед «Альфа» вартістю 3500 грн., бензопилку вартістю 1800 грн., музичний центр вартістю 700 грн., умивальник вартістю 450 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлений позов, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив визнати за кожним з подружжя по ? частині спірного будинку, пояснивши, що все інше майно ним придбалося після розірвання шлюбу та чеків не збереглося. Представник відповідача [PERSON] просив задовольнити позов частково, з урахуванням позиції відповідача по справі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами 14 жовтня 2006 року, виконкомом Гродівської селищної ради, актовий запис № 10 було зареєстровано шлюб (а.с. 10). Під час цього шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою (а.с. 16). Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. (а.с. 12-15) Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування, тощо… Статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю , але не перебувають у шлюбі між собою або в іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховуючи факт визнання відповідачем позовних вимог частково, вважає що вони підлягають задоволенню частково, не суперечать закону та не порушують прав та інтересів як позивача так і відповідача. Щодо рухомого майна про поділ якого заявила позивач суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні позивачкою не було надано належних доказів з приводу існування спірного рухомого майна, факту його придбання під час шлюбу. В матеріалах справи також відсутні жодні письмові докази на підтвердження індивідуальних речей які були придбані під час шлюб, про які говорить позивач в своєму позові. Допитані в судовому засіданні свідки з обох сторін не змогли надати достовірної інформації щодо конкретних індивідуальних речей (їх назву або марку) коли вони придбалися, та найголовніше чи існують вони на час розгляду справи. А тому суд вважає, що позивач не довів того факту, що зазначене у позовній заяві рухоме майно існує на теперішній час, тобто придбалося взагалі, та не довела тієї обставини. Що ці речі були придбані під час шлюбу з відповідачем. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial