Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 червня 1993 року у Кременчуцькому палаці одружень у Полтавській області за актовим записом №762. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 19 червня 1993 року між нею та відповідачем [PERSON] у Кременчуцькому палаці одружень у Полтавській області було зареєстровано шлюб за актовим записом №762. Від даного шлюбу сторони мають п`ятьох дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що починаючи з літа 2015 року між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті різних поглядів на життя, та з цього часу між ними відсутні будь які шлюбні стосунки. На теперішній час подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення неможливе, у зв`язку із чим позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши думку учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19 червня 1993 року у Кременчуцькому палаці одружень за актовим записом №762, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2003 року Відділом ГАЦС Крюківського РУЮ міста Кременчука Полтавської області, та доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 2009 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, а саме з 2015 року, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» \~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами)\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції №N1CZG38786 від 22 березня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved