Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу, нарахованих відсотків та пені в загальній сумі 3299 доларів 21 центів США та 3656 грн.02 коп.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 22.01.2015 р. уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір строкового банківського (депозитного) вкладу № 300937/6665/07-15 «Блискуча сімка», відповідно до п.1.1. якого передала банку грошові кошти у розмірі 3261 дол. 70 центів США, строком розміщення до 01.02.2015 р., з можливістю отримання суми вкладу та відсотків кожні сім днів згідно графіка, узгодженого сторонами у пп. 1.1., 1.2. договору. Внесення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним валютним ордером № 15226302 від 22.01.2015 р.. 27.02.2015 р. відповідно до ст. 1060 ЦК України та п. 2.9. договору заздалегідь звернулась до банку з заявою про повернення суми вкладу 04.03.2015 р., що підтверджується підписом співробітника відділення № 16 та штампом для вхідної кореспонденції на заяві. 04.03.2015 р. відповідач не повернув грошові кошти за депозитним вкладом, мотивуючи відсутністю коштів в касі, тому в той же день подала до банку лист-претензію з вимогою до 20.03.2015 р. поточного року провести з нею остаточний розрахунок за депозитним вкладом. 24.03.2015 р., востаннє звернувшись до банку, з»ясувала, що грошові кошти на особистий картковий рахунок не надійшли, як і раніше, сальдо складало 8 грн., одержала виписку по особовому рахунку для підтвердження розміру заборгованості. Як вкладник за договором банківського вкладу, вона вправі вимагати від банку повернення депозитного вкладу після перебігу встановленого в договорі строку, а банк, отримавши відповідну заяву, повинен видати вклад у повному обсязі. Відповідно до п. 1.1.1. договору на її вимогу банк зобов'язаний видати суму депозиту в день закінчення чергового строку його дії, тобто 04.03.2015 р., а відмовивши у видачі грошових коштів, вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, і повинен повернути депозит у сумі 3261 дол. 70 центів США та виплатити проценти за фактичну кількість днів користування вкладом. Відповідно до розрахунку нарахування процентів від суми вкладу 3261 дол. 70 центів США виглядає наступним чином: за період з 22.01.2015 - 28.01.2015 в розмірі 8,20% в сумі 5,13 дол. США; з 29.01.2015 до 04.02.2015 в розмірі 8, 25% в сумі 5,22 дол. США; з 05.02.2015 до 11.02.2015 в розмірі 8,50% в сумі 5,32 дол. США; з 12.02.2015 до 18.02.2015 в розмірі 8,65% в сумі 5, 41 дол. США; з 19.02.2015 до 25.02.2015 в розмірі 8,80% в сумі 5,5 дол. США; з 26.02.2015 до 04.03.2015 в розмірі 8,95% в сумі 5,6 дол. США; з 05.03.2015 до 11.03.2015 в розмірі 9,10% в сумі 5,69 дол. США; з 12.03.2015 до 18.03.2015 в розмірі 9,25 % в сумі 5,79 дол. США; з 19.03.2015 до 25.03.2015 в розмірі 9,40% в сумі 5,88 дол. США; з 26.03.2015 до 01.04.2015 в розмірі 9,55% в сумі 5,97 дол. США, всього за користування вкладом проценти складають суму 55,51 дол. США, з якої суму 18 дол. США було переведено на її картковий рахунок, залишок складає: 55, 51 - 18 = 37,51 дол. США. Крім того, вважає, що згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» відповідач повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Ураховуючи, що з 04.03.2015 р. облікова ставка в Україні за постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 154 встановлена на рівні 30% річних, станом на 30.03.2015 р. навела наступний розрахунок пені: 76692,43 грн. ( 3261,7 дол. США за курсом НБУ на 27.03.2015 р. - 23,513024) х 60% річних (подвійна облікова ставка) х 29 (днів прострочення)/365 ( днів у календарному році) =3656,02 грн.. Загалом стягненню з відповідача підлягає сума 3261,7 дол. США (розмір вкладу) +37,51 дол. США (нараховані та не отримані відсотки), всього 3299, 21 дол. США та 3656,02 грн. (пеня). Позивач просила позов задовольнити. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про стягнення з відповідача депозитного вкладу, відсотків та пені підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з позовом ознайомлений, заперечень не надав, його представник у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, положення ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України визначають, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу ( ч. ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК ). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав ( ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК ). За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу (ст. 1070 ЦК). Суд установив, що 22.01.2015 р. позивач, [PERSON] уклала з відповідачем, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», договір № 300937/6665/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, за умовами якого внесла, а банк прийняв грошові кошти (вклад) на депозитний рахунок у сумі 3261,70 дол. США на строки, передбачені п. п. 1.1.1. - 1.1.13. цього договору, з нарахуванням та сплатою процентів протягом цих строків за ставками, визначеними п.1.2. договору, зокрема, за період: з 22.01.2015 по 28.01.2015 - в розмірі 8,20%; з 29.01.2015 до 04.02.2015 - 8,25%; з 05.02.2015 по 11.02.2015 - 8,50%; з 12.02.2015 по 18.02.2015 - 8,65%; з 19.02.2015 по 25.02.2015 - 8,80%; з 26.02.2015 по 04.03.2015 - 8,95%; з 05.03.2015 до 11.03.2015 - 9,10%; з 12.03.2015 по 18.03.2015 - 9,25 %; з 19.03.2015 по 25.03.2015 - 9,40%; з 26.03.2015 по 01.04.2015 - 9,55%; з 02.04.2015 по 08.04.2015 - 9,7% ; з 09.04.2015 по 15.04.2015 - 9,85%; з 16.04.2015 по 22.04.2015 - 10% ( а. с. 6,7). Внесення позивачем на депозитний рахунок грошових коштів у сумі 3261,70 дол. США підтверджується меморіальним валютним ордером № 15226302 від 22.01.2015 р. (а. с.8). Пунктами 2.1., 2.3. договору передбачено, що нарахування процентів за вкладом за ставками, визначеними п. 1.2. договору, проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його повернення клієнту або списанню з рахунка клієнта, за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці/360 днів у році). Проценти нараховуються лише на суму вкладу. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу. Клієнт має право на одержання процентів, нарахованих за цим договором, по закінченню кожного із строків знаходження коштів у банку, визначених п. п. 1.1.1.-1.1.13. цього договору. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Пунктами 2.4., 2.9. договору визначено, що повернення суми вкладу клієнту здійснюється банком у день закінчення одного із строків, передбачених п. п. 1.1.1.-1.1.13 цього договору. Якщо день повернення суми вкладу припадає на неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком у наступний перший робочий день. Часткове отримання суми вкладу у день закінчення кожного із строків, визначених п. п. 1.1.1.-1.1.13 цього договору, за цим договором не допускається. Після закінчення будь-якого із строків, визначених п.п. 1.1.1.-1.1.13 або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим договором, кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. Клієнт зобов'язаний надати зазначену вимогу: у випадку повернення суми вкладу, що не перевищує 6000 дол. США, не пізніше дати закінчення того строку із числа визначених п. п. 1.1.1.-1.1.13 цього договору, після закінчення якого клієнт письмово вимагає повернення вкладу. 27.02.2015 р., до закінчення строку, визначеного п. п. 1.1.6. договору (з 26.02.2015 по 04.03.2015), позивач подала письмову заяву (вимогу) до банку про повернення суми вкладу в день закінчення цього строку 04.03.2015 р., зареєстровану за вх. № 16/1142, чим засвідчила свої наміри припинити дію цього договору (а. с. 9). Відповідно до п. п. 3.1.3. договору банк зобов'язаний проводити нарахування процентів та їх виплату згідно п. п. 2.1., 2.3. договору і повернути клієнту за його письмовою вимогою кошти з депозитного рахунку після закінчення будь-якого із строків, визначених п. п. 1.1.1.- 1.1.13. цього договору, та в інших випадках згідно умов договору. Відповідач зобов'язання по поверненню позивачу депозитних коштів з процентами у строк закінчення дії договору - 04.03.2015 р, передбачений п. п. 1.1.6. цього договору, не виконав, не усунув порушення в додатково наданий нею строк до 20.03.2015 р. відповідно до повторної вимоги від 04.03.2015 р., чим порушив свої грошові зобов'язання ( а. с. 10). Натомість, посилання відповідача в надісланому позивачу листі від 20.03.2015 р. № 16/1466 на постанову Правління Національного банку України від 03.03.2015 р. №160, якою встановлювались обмеження для здійснення відповідних виплат, у тому числі щодо розміру до 15 000 грн. на добу на одного клієнта, не є підставою для відмови в задоволенні позову (ь а. с. 13). Так, ст. 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Отже, обмеження встановлені на законодавчому рівні, за умови існування яких лише допускається обмеження права розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку вкладника. Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015 р. №160 не може бути й підставою для відмови позивачу у поверненні банківського вкладу одноразовою операцією, оскільки суперечить нормам ст. 1074 ЦК України. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 р. №6-39цс13, зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені позивачем кошти у визначений договором строк на його вимогу не повернуті, то це дає право на отримання ним процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, а також трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до розрахунку позивача станом на 01.04.2015 р. нарахування процентів від суми вкладу 3261 дол. 70 центів США виглядає наступним чином: за період з 22.01.2015 по 28.01.2015 в розмірі 8,20% в сумі 5,13 дол. США; з 29.01.2015 по 04.02.2015 в розмірі 8, 25% в сумі 5,22 дол. США; з 05.02.2015 по 11.02.2015 в розмірі 8,50% в сумі 5,32 дол. США; з 12.02.2015 по 18.02.2015 в розмірі 8,65% в сумі 5, 41 дол. США; з 19.02.2015 по 25.02.2015 в розмірі 8,80% в сумі 5,5 дол. США; з 26.02.2015 по 04.03.2015 в розмірі 8,95% в сумі 5,6 дол. США; з 05.03.2015 по 11.03.2015 в розмірі 9,10% в сумі 5,69 дол. США; з 12.03.2015 по 18.03.2015 в розмірі 9,25 % в сумі 5,79 дол. США; з 19.03.2015 по 25.03.2015 в розмірі 9,40% в сумі 5,88 дол. США; з 26.03.2015 по 01.04.2015 в розмірі 9,55% в сумі 5,97 дол. США, всього за користування вкладом проценти складають суму 55, 51 дол. США, з якої суму 18 дол. США було переведено на картковий рахунок, залишок складає: 55, 51 - 18 = 37,51 дол. США. Наведений розрахунок процентів не спростований відповідачем. Позивачем позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлені. Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання, обґрунтованих на підставі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, в загальній сумі 3656 грн. 02 коп.. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Проте, відповідно до преамбули цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Тобто, норми цього Закону не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного між сторонами договору та норми параграфу 3 глави 71 ЦК України, що регулюють правовідносини за договором банківського вкладу не передбачають відповідальності банку за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді пені. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Суд вважає правомірними позовні вимоги позивача у частині повернення депозитного вкладу в сумі 3261,7 дол. США та процентів у сумі 37,51 дол. США, що за офіційним курсом гривні до долара США (2163,5428=100) станом на 22.06.2015 р. становить відповідно 70568, 28 грн. та 811, 55 грн.. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідача грошових коштів за договором № 300937/6665/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США в сумі 3261,7 дол. США та процентів у сумі 37,51 дол. США, що за офіційним курсом гривні до долара США (2163,5428=100) станом на 22.06.2015 р. становить відповідно суми 70568, 28 грн. та 811, 55 грн., у стягненні пені в загальній сумі 3656 грн. 02 коп. відмовляє. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 713 грн. 80 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530, 1058, 1060, 1061, 1070, 1074 ЦК України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 р. №6-39цс13,

Outcome: partial