Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач повідомила, що вона з відповідачем перебувають в шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває повністю на її утриманні, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила суд стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, починаючи з березня 2017 року, оскільки згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2017 року, яке набуло законної сили 28.02.2017 року, визначено місце проживання сина [PERSON] з нею, оскільки саме з цього часу дитина проживає з позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, починаючи з березня 2017 року. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 01.03.2014 року між сторонами спору був укладений шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційногї служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №413, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу Серії 1-АМ №163799, виданого повторно 25.08.2015 року (а.с.3). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.08.2014 року серія 1-АМ №286877, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с4). Як вбачається із довідки, виданої квартальним комітетом «Добробут» від 21.08.2015 року №1306 (а.с.5), від 30.09.2016 року №1723 (а.с.22), позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею за даною адресою проживає син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2017 року, ухваленого по цивільній справі №127/23703/16-ц, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з його матірю [PERSON], [INFO], зобовязано [PERSON], [INFO], передати малолітнього сина [PERSON], [INFO], матері - [PERSON], [INFO]. Дане рішення набрало законної сили 28.02.2017 року (а.с.42-44). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, починаючи стягнення не з дати звернення до суду, а з 02.03.2017 року (після набрання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2017 року законної сили, оскільки саме з цього часу дитина проживає з позивачем, ) і досягнення дитиною повноліття, тобто про часткове задоволення позову. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 551,20 грн. на користь держави, а також стягнути з відповідача на користь позивача 250 грн. - понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується договором квитанцією №278 від 11.07.2016 року (а.с.6). На підставі викладеного,

Outcome: partial