Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить щомісячно стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі 2500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Згідно рішення Бершадського районного суду від 26.09.2002 року, відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина до досягнення ним повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, однак він навчається та є студентом 2 - го курсу денної форми навчання обліково - фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту. Самостійно забезпечити сина коштами на навчання та іншими матеріальними цінностями, мати не може, а батько будучи працездатним самостійно не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Дана позовна заява надійшла до суду 04.10.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. 22.10.2019 року, після отримання відповіді на запит про уточнення місця реєстрації відповідача, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 11.12.2019 року. Позивач [PERSON] надала, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, справу просив слухати у його відсутність, а також долучив до матеріалів справи довідку про свої доходи та свідоцтво про народження сина [PERSON] . Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки Яланецької сільської ради 31072 від 30.09.2019 року, [PERSON] зареєстрований в с. Яланець Бершадського району Вінницької області в одному будинку з матір`ю, де і проживає. На даний час [PERSON] досяг повноліття та навчається на 2 курсі денної форми навчання обліково - фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту КНЕУ, з терміном навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року, що вказано у довідці даного навчального закладу №394 від 16.09.2019 року. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно положень ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, на платній основі, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, а також враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований та те, що на його утриманні згідно наданого ним свідоцтва про народження серії [NUMBER] перебуває неповнолітній син [PERSON] , суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 04.10.2019 року і до закінчення ним навчання чи досягнення 23-річного віку. Тобто за таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial