Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане спадкове майно прийняла її мати [PERSON], яка [INFO] померла, нотаріально не оформивши спадкових прав. Після її смерті відкрилась спадщина на дане будинковолодіння. Дане спадкове майно прийняла [PERSON], оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем. Проте, одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підлягає спадкуванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач Устя-Зеленська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує. Треті особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд з письмовими заявами, згідно яких проти позову не заперечили. Судом встановлено наступні обставини. Згідно виписки з рішення сьомої сесії другого скликання Устя-Зеленської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області «Про приватизацію земельних ділянок жителів с. Устя-Зелене, с. Лука, с. Міжгір»я та х. Грабина» від 26.07.1996 року, [PERSON] (батьку позивача) передано безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельну ділянку загальною площею 0, 65 га, а саме: 0,06 га - для будівництва та обслуговування будівель; 0,59 га - для ведення особистого підсобного господарства. Спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], належить [PERSON], що підтверджується довідкою №38, виданою 02.02.2016 року Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №249 від 14.08.2015 року, виданої [PERSON], у [ADDRESS], розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 49,7 кв.м, житловою - 40,4 кв.м під літерою «А», комора «Б», стодола «В», сарай «Г», літня кухня «Д», погріб «Пг», ворота №1, огорожа №2, криниця «К». На даний житловий будинок 04.06.2015 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту довідки №37, виданої 02.02.2016 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали його дружина - [PERSON] та [PERSON] (позивач), що також підтверджується довідкою №38, виданою 02.02.2016 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, випискою з будинкової книги №6 по с.Міжгір»я з 1988 - 1992 рр. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] успадкувала дане будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, проте нотаріально не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] в с. Міжгір»я Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.09.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №125/01-16 від 10.02.2016 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постаною Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписки з будинкової книги №6 по с.Міжгір»я з 1988 - 1992 рр., довідки №38, виданої 02.02.2016 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, технічного паспорта, виготовленого КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 04.06.2015 року вбачається, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] є приватною власністю, роками зведення якого є 1955 - 1956 роки, розташований на відведеній для цього земельній ділянці, що підтверджується випискою з рішення сьомої сесії другого скликання Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 26.07.1996 року. Як слідує з технічного паспорта, виданого 04.06.2015 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок загальною площею 49,7 кв.м, житловою - 40,4 кв.м під літерою «А», комора «Б», стодола «В», сарай «Г», літня кухня «Д», погріб «Пг», ворота №1, огорожа №2, криниця «К», які входять до складу домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS], збудовані у 1955 - 1956 роках. Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] побудований у 1955 -1956 роках на відведеній для цього земельній ділянці та належить спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом. Як убачається з інформаційного листа №207/01-16, виданого 15.03.2016 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу №335 за 2008 рік. 01.07.2008 року на ім»я [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади. Дані про інших спадкоємців в спадковій справі відсутні. Згідно інформаційного листа №206/01-16, виданого 15.03.2016 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу №48 за 2015 рік. Станом на 15.03.2016 року свідоцтва про право на спадщину не видавались. Дані про інших спадкоємців в спадковій справі відсутні. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved