Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2003 року у Вишніцівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом №7. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 листопада 2003 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Вишнівцівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом №7. Позивач зазначає, що з відповідачем вони не проживають разом з серпня 2016 року, спільного господарства не ведуть, не мають відносин, притаманних подружжю. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині відсутності взаєморозуміння, через різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач вказує, що спільних дітей у них з відповідачем не має. У зв'язку із зазначеними обставинами позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, на підставі письмових матеріалів справи. При цьому суд враховує, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Враховуючи думку позивача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 листопада 2003 року у Вишніцівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом №7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Від шлюбу сторони дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з серпня 2016 року, спільно не проживає. Позивач не має наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо; збереження шлюбу суперечить, зокрема позивачу; приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу зі стороні відповідача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved