Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23 вересня 2008 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 22.08.2019 року розірвано. Рішенням цього ж суду від 21 грудня 2019 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не манше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначала, що відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконував, аліменти сплачував несвоєчасно, в зв`язку із чим станом на 02.07.2021 року виникла заборгованість по аліментах в сумі 47809 грн.. Посилаючись на вищенаведене, позивач, враховуючи вимоги ст.196 СК України, просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 37329 грн. за період з вересня 2020 року по червень (включно) 2021 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено на 12 серпня 2021 року о 09 год. 00 хв. Позивач в судове засідання не з`явилася, 12 серпня 2021 року подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 12 серпня 2021 року подав суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2008 року, який було розірвано рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року. Від шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не манше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття та відкрито виконавче провадження № 60972185. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 (справа №333/6020/16-ц). Згідно розрахунку начальника Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного МУМЮ (м. Львів) Грущук М. В. заборгованості зі сплати аліментів ВП № 60972185, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів, станом на липень 2021 року складає 47809,00 гривень. Виходячи із змісту вищевказаного розрахунку, позивачем [PERSON] подано до суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов`язання по сплаті аліментів за період з вересня 2020 року по червень (включно) 2021 року на загальну суму 37329,00 гривень. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вказаний розмір неустойки є компенсацією матеріальних втрат, які зазнала в першу чергу дитина. За приписами сімейного законодавства відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Судом встановлено, що заборгованість відповідача щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей виникла виключно з вини самого відповідача, який достовірно знає про те, що з нього стягнуті аліменти згідно з рішенням суду, однак їх свідомо не сплачує. Відповідач у справі є працездатною особою, а отже має можливість сплачувати аліменти. Відтак, з огляду на докази надані сторонами суд дійшов висновку про необхідність стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки (пеня) в розмірі 37329 грн. за період вересень 2020 року по червень (включно) 2021 року. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому з [PERSON] слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved