Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON]; присудити аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] та стягнути їх з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним однією сім'єю до 13 жовтня 2016 року, після чого її проживання однією сім'єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON], народжена [INFO], яка на даний момент проживає разом з нею, її батьками, її рідним братом та невісткою за місцем її реєстрації. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки в певний період часу їхні погляди щодо майбутнього сімейного життя почали кардинально відрізнятися. На перший план постали друзі, спиртні напої та вільний спосіб життя, відвідування гральних автоматів. Відповідач не брав участі у вихованні дитини та ставився до неї з неповагою, принижуючи її. Спільне господарство ними разом не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення, а саме: збереження психічного здоров'я дитини і її гідності як людини. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Між ними не досягнуто згоди про утримання їхньої дитини. З 13 жовтня 2016 року чоловік фактично припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу. Існує за рахунок батьків (мати-пенсіонер), та рідного брата, наразі проходить навчання на новому робочому місті. До цього моменту працювати після народження дитини змоги не мала тому, що дитина дуже часто хворіла і відвідувала дитячий садок дуже рідко. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Для виявлення причини частих хвороб її дитини, [PERSON], були проведені лабораторні дослідження, які показали, що дитина має захворюванна-вірус Епштейна Барра. Лікування цього вірусу є тривалим та дорогим. Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитині. На сьогоднішній день відповідач володіє нерухомим майном у вигляді квартири у м. Києві, та рухомим майном-легковим авто. Основним доходом є кошти отримані від перевезень пасажирів. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON] 08 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1434 (а.с.6). Сторони від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з жовтня 2016 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований та проживає окремо від дитини, постійної участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають до стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів була звільнена позивач. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved