Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 листопада 2000 року у Відділі РАГС м. Рівне, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ГЮ №037413 виданого 05 листопада 2000 року. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №037413 виданого Відділом РАГС м. Рівне та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №180900 виданого 09 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Як вказано в позовній заяві, сторони більше пяти років проживають окремо, відповідач має іншу сімю, спільні діти перебувають на утриманні позивача, відповідач ухиляється від утримання дітей, згоди про добровільне утримання дітей між сторонами не досягнуто. Діти відвідують платні гуртки та позашкільні заняття, син [PERSON] навчається в Рівненській гімназії «Гармонія», навчання в якій є платним. Позивач не працює, є пенсіонером за вислугою років, коштів які вона отримує не вистачає на належне утримання синів. Відповідач є здоровою працездатною особою, працює неофіційно, а тому взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України, встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, максимальний розмір стягуваних аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштований, має неофіційний заробіток, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох синів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 07 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, підлягають до задоволення у повному обсязі. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обовязку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved