Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Тернопільської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про визначення частки у спільному сумісному майні, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить його частка квартири [ADDRESS]. У визначений законом строк позивач звернулася у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору, від якої отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що між співвласниками вищевказаної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, не визначені у встановленому законом порядку належні їм частки даної квартири. Тому, позивач просить суд визначити частку померлого [INFO] [PERSON], квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві спільної сумісної власності. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], про що складено відповідний актовий запис за № 03, виданого 18.06.2013 р. Беримівською сільською радою Зборівського району Тернопільської області України. Після смерті [PERSON] відкрилася, відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина, в склад якої входить його частка квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло, посвідченого та виданого 25.04.1996 р. Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя, згідно з розпорядженням від 25.04.1996 р. № 12983, встановлено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності п'ятьом членам сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.1 ст.368 ЦК України встановлено, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної із них. Тобто, учасники не мають наперед визначених часток, є факт відсутності існування в об'єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Статтею 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому, при визначенні часток, суд виходить із засад рівності часток кожного співвласника, а тому 1/5 ідеальна частка квартири [ADDRESS], може бути визначена як спадкове майно після смерті [PERSON] Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статей 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що спадщину прийняла [PERSON], про що свідчить факт її звернення до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення своїх спадкових прав на частку квартири [ADDRESS]. 21.01.2014 р. Перша Тернопільська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що між співвласниками вищевказаної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, не визначені у встановленому законом порядку належні їм частки даної квартири. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому, слід визначити, що померлому [INFO], [PERSON], належала на праві спільної сумісної власності 1/5 ідеальної частки квартири [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved