Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Димитровської міської ради про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. В обѓрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON], якому на праві власності належала частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Інша частина зазначеної квартири на підставі права власності належить третім особам у справі - [PERSON] та [PERSON], сину та дружині померлого. Свідоцтво про право власності на квартиру, видано 12 грудня 1996 року Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», внаслідок приватизації квартири. Після смерті батька позивач звернулась до Димитровської держнотконтори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва через невизначеність розміру часток квартири належних співвласникам. Вказуючи на зазначену обставину як таку, що створює для неї перешкоди в реалізації спадкових прав, визначених законом, позивач просить суд визначити, що частка її померлого батька - [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], складала 1/3 частину. До судового засідання сторони, їх представники та треті особи не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач та його представник наполягав на задоволенні позовних вимог, треті особи підтримали позов, відповідач з позовом погодився. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 3/68-2367 від 12.12.1996 року, виданого Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності видана [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Якщо частки не визначені, спільна власність двох або більше осіб відповідно до ч.1 ст.368 зазначеного Кодексу є спільною сумісною власністю. Підставою набуття права спільної сумісної власності в даному випадку є юридично визначений факт родинних відносин. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, частки співвласників у спільному майні не визначені, тому є правові підстави вважати, що спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] - його донька, а також треті особи [PERSON] та [PERSON], син та дружина померлого (а.с. 6, 9). 24 березня 2014 року за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу після смерті її батька [PERSON] [PERSON] - дружина спадкодавця відмовились від прийняття спадщини (а.с. 22). Постановою державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори від 24.03.2014 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру було відмовлено через відсутність виділу часток в спільному майні. Постанова нотаріуса позивачем не оскаржена (а.с. 11). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з п. 224 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки обставин, які б свідчили про існування іншої домовленості між співвласниками спірної квартири щодо розміру часток у спільному майні, судом не встановлено, необхідно визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру становить 1/3 частину. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у відповідності з вимогами ч.1 ст.1296 ЦК України може одержати свідоцтво про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення зазначеного права. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно, суд вважає за необхідне його вимоги задовольнити. На підставі ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України, ст.ст.1,5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved