Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.1978 року на підставі ордеру [NUMBER] дідусеві позивача - [PERSON] було надано у користування трикімнатну квартиру [ADDRESS], у вказаному ордері на жиле приміщення також був вписаний батько позивача [PERSON], який входив в склад сім'ї основного наймача. Позивач зареєстрована у вказаній квартирі з 17.03.1992 року, окрім неї також в квартирі зареєстрована мати позивача, [PERSON], та сестра позивача, відповідач по справі [PERSON] Фактично станом на день звернення позивача з даним позовом до суду в квартирі проживає позивач та її мати. З серпня 2017 року відповідач не проживає у зазначеній квартирі, будь яких витрат на утримання квартири не несе, в квартирі не з'являється, речей відповідача в квартирі немає. Відповідач добровільно, без будь-яких пояснень залишила житло, позивач вимушена погашати заборгованість за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим змушена вернутись з даним позовом до суду. 23.05.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 23-24) Відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду від 23.05.2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. 3гідно ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України, наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. З матеріалів справи убачається, що на підставі ордера [NUMBER] від 28.04.1978 року [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с. 7). За даними свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 31.08.2009 року, актовий запис № 159000, [PERSON] помер у віці 38 років [INFO]. (а.с. 14) Згідно Витягу з розпорядження № 385 від 13.09.2011 року дозволено КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва змінити договір найму трикімнатної квартири [ADDRESS] та укласти його з [PERSON], складом сімї з трьох осіб: [PERSON], сестра - [PERSON], мати - [PERSON], у зв'язку з вибуттям квартиронаймача - [PERSON] на інше місце проживання. (а.с. 8) За даними свідоцтва про смерть, виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.05.2018 року, актовий запис № 7984, [PERSON] помер у віці 77 років [INFO]. (а.с. 17) 18.06.2014 року між КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва та [PERSON] укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилась станом на 01.06.2014 року на суму 22 225,58 грн. за адресою квартири [ADDRESS]. (а.с. 10) Згідно Акту, складеного мешканцями квартири, № 145, квартири № 157 [PERSON], [PERSON] від 22.02.2018 року, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з серпня 2017 року. (а.с. 12) Згідно Акту, складеного мешканцями квартири, № 145, квартири № 157 [PERSON], [PERSON] від 23.03.2018 року, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з серпня 2017 року. (а.с. 12) За даними листа Дніпровського управління поліції ГУ у м. Києві НП України від 19.04.2018 року, [PERSON] за період з 01.01.2017 року по час надання цієї відповіді, із заявами з приводу вчинення перешкод в доступі до квартири [ADDRESS] до Дніпровського управління поліції ГУ у м. Києві НП України не зверталась. (а.с. 9) Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачем права на користування неприватизованим житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], вказуючи на те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з серпня 2017 року, не несе витрати за житлово-комунальні послуги та відмовляється у добровільному порядку вирішити питання щодо зняття себе з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, таким чином, порушуючи права позивача, як наймача спірної квартири. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed