Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за [PERSON] право користування кімнатою номер [ADDRESS] та зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер встановленого зразку на жиле приміщення кімнату номер [ADDRESS], на [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 30 серпня 2005 року зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] Після реєстрації шлюбу як член сім'ї наймача, [PERSON], за його згодою, вона вселилася до спірної кімнати, а 29 серпня 2013 року зареєструвалася в ній за місцем проживання, що підтверджується копіями штампа з паспортного документа та довідки про реєстрації та проживання. З 2015 року намагалися вирішити питання про приведення документів, щодо порядку користування кімнатою у відповідність до вимог чинного законодавства. Для вирішення цього питання, [PERSON] було надано довіреність на її ім'я. 21 жовтня 2015 року Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація листом повідомила про те, що для отримання ордера необхідно виконати ряд умов, зокрема, провести зарахування наймача квартири на квартирний облік. Після виконання цих умов ([PERSON] було зараховано на квартирний облік) Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація листом від 05.02.2016 року повідомила про те, що клопотання про видачу ордера на кімнату площею 17,3 м2 під номером 22 задоволене та [PERSON] може отримати ордер. У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпровського району м. Києва з питань внесення змін до облікової справи, які полягали у включенні дружини до облікової справи. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті дружина звернулася до відповідача з питання видачі ордеру, однак було відмовлено, оскільки вона до зміни статусу квартири в ній не проживала, не була зареєстрована і на квартирному обліку не перебувала. Враховуючи те, що вона на законних підставах вселилася до спірної квартири, добросовісно нею користувалася та несе усі права та обов'язки наймача, вважає, що за нею повинно бути визнано право користування кімнатою та виданий ордер на кімнату. 27 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією було отримано 07 грудня 2018 року, а відповідачем - Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - 06 грудня 2018 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. 13 грудня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов письмовий відзив відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] 13 грудня 2018 року до суду також надійшов письмовий відзив відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», в якому відповідач також визнав позовні вимоги [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. 17 грудня 2018 року до суду надійшла заява позивача, в якій [PERSON] повідомила про невикористання нею права надання відповіді на відзив, у зв'язку з визнанням відповідачами позову та просила справу розглянути за наявними у ній документами. Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Статтею 127 Житлового кодексу УРСР передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Як вбачається з матеріалів справи, гр. [PERSON], яка працювала контролером у «Хімволокно», розпорядженням № 582 від 10 листопада 1992 року на право заняття жилої площі в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання, було надано право на заняття жилої площі за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що на час надання вказаної жилої площі у користування [PERSON], остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюб між ними було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23 лютого 1995 року зроблено запис за № 212, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. В подальшому, рішенням адміністрації і профкому ВАТ «Київхімволокно» від 31 січня 2005 року дозволено перевести особовий рахунок кімнати [ADDRESS] на [PERSON] згідно із заявою. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 891 від 13 червня 2006 року, нумерація квартир у житловому будинку [ADDRESS] була змінена, а саме: кімната [NUMBER] у вказаному будинку відноситься до квартири [NUMBER]. Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1531 від 17 серпня 2005 року, будівлі по [ADDRESS] було визнано жилими будинками з загальними квартирами, Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації надано вказані жилі приміщення в даному будинку, мешканцям, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку і видати їм ордери у встановленому порядку. Відповідно до довідки, виданої 03 жовтня 2012 року Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 408, власником особового рахунку житлової площі квартири [ADDRESS] значиться [PERSON], останній також зареєстрований за даною адресою з 12 листопада 1992 року. 30 серпня 2005 року [PERSON] зареєстрували шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до довідки № 571 від 29 січня 2016 року, виданої Центром комунального сервісу, [PERSON] зареєстрована за адресою квартири [ADDRESS] - з 29 серпня 2013 року. Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2016 року № 34, клопотання [PERSON] про видачу ордеру на кімнату житловою площею 18,40 кв.м. в комунальній квартирі [ADDRESS], було задоволено. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно витягу з розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 724 від 13 грудня 2016 року, втратив чинності підпункт розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2016 року № 34 про видачу ордеру на одну кімнату в комунальній квартирі [ADDRESS] [PERSON], у зв'язку з його смертю. В подальшому, [PERSON] звернулася до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу ордера на кімнату [ADDRESS]. Відповідно до листа-відповіді Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21 листопада 2018 року, позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для видачі ордера на її ім'я на зазначене житлове приміщення, оскільки вона особисто в зазначеному жилому приміщенні зареєстрована лише 29 серпня 2013 року і на момент прийняття розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17 серпня 2005 року № 1331 про зміну статусу будинку в комунальній квартирі не проживала, не була зареєстрована і на квартирному обліку не перебувала, і наразі не перебуває. Згідно ч. 1, 2 ст. 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Таким чином, враховуючи, що будівлі по [ADDRESS] було визнано жилими будинками з загальними квартирами, позивач, як член сім'ї наймача - [PERSON], має такі ж права та обов'язки, як наймач та член його сім'ї. При цьому, судом було встановлено, що позивач дійсно з моменту реєстрації її місця проживання за адресою: квартири [ADDRESS], а саме: з 29 серпня 2013 року постійно проживала за даною адресою, що підтверджується медичними картками позивача по обслуговуванню у Поліклініці № 1 Дніпровського району м. Києва, в подальшому КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва», за місцем свого проживання: квартири [ADDRESS]; декларацією на вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва». З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені обставини, визнання відповідачами позову у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] право користування кімнатою номер [ADDRESS] та зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер встановленого зразку на жиле приміщення кімнату номер [ADDRESS], на [PERSON]. Відповідно до частини 1 та 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічні за змістом положення встановлено і в частині 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, згідно із якою суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування та зобов'язання вчинити дії.

Outcome: approved