Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Дочірнє підприємство «Східний масив плюс» Приватного підприємства «Східний масив» про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що [PERSON] , яка є її матір`ю, разом із сім`єю в складі чотирьох осіб, на підставі ордеру №65, виданого згідно рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 13 листопада 1969 р. №745 проживала у квартирі [ADDRESS] . [INFO] мати позивача померла. Також, у спірній квартирі, зареєстрований, але не проживає із січня 1996 року - [PERSON] . Відповідач коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом він не цікавиться. Реєстрація [PERSON] за даною адресою зумовлює для [PERSON] додаткові матеріальні затрати. Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані у спірній квартирі. Крім того, судом залучено до участі в справі, в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тернопільську міську раду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали суду нотаріально посвідчені письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності, вважають, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представники ДП «Східний масив плюс» ПП «Східний масив», Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилися та про причину неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 22 листопада 1969 року [PERSON] , на підставі рішення виконкому Тернопілсьької міської ради депутатів трудящих від 13 листопада 1969 року №745, видано Ордер №65, на право зайняття квартири [ADDRESS] , житловою площею 42,21 кв.м. із сім`є в складі чотирьох осіб. [INFO] [PERSON] - померла. Згідно довідки №б/н від 12 травня 2020 р., виданої ДП «Східний масив плюс» ПП «Східний масив» у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до актів обстеження від 17.02.2020 року, 18.05.2020 року, 10.10.2020 року, складених членами комісії ПП «Східний масив», [PERSON] , 1965 року народження, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з січня 1996 року за вказаною адресою не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2012 року. Відповідачу у даній справі ніхто не чинив жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно із частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до положення ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що [PERSON] без поважних причин, не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , оскільки тривалий час не користуються нею, заяв у ДП «Східний масив» ПП «Східний масив» про її тимчасову відсутність та збереження за ним права користування спірним житлом - не подавав. [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами, а саме поясненнями свідка та складеними актами обстеження від 17.02.2020 року, 18.05.2020 року, 10.10.2020 року, а їх відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved