Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(НКРЕКП) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Позивач просить суд: 1) визнати незаконним наказ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2016 року № 417-к, «Про звільнено із займаної посади у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6, ст. 36 КЗпП України»;2) поновити її на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації управління справами, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У мотивування позовних вимог позивач вказує, щоза наказом № 8 «ОС» від 08.11.2011 року її призначено за переведенням на посаду начальника відділу кадрового діловодства Управління кадрового забезпечення Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Наказом № 41 «ОС» від 05.10.2015 року вона була звільнена з посади за переведенням для подальшої роботи в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Наказом № 446 від 05.10.2015 року вона була призначена на посаду головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами у порядку переведення з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. 26 грудня 2016 року згідно наказу № 417-к, її було звільнено із займаної посади у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст. 36 КЗпП України. Вважаючи це звільнення незаконним позивач вказує, що 26.10.2016 року її повідомили про зміну істотних умов праці, з підстав видання відповідачем наказу від 2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік», за яким посада головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами, яку вона займала, віднесена до посад працівників, що виконують функції з обслуговування та не належатиме до посад державної служби.На її думку, зміна істотних умов праці вже відбулась із прийняттям наказу НКРЕКП від 30.06.2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік НКРЕКП» і про зміну істотних умов праці їй повинні були повідомити у квітні 2016 року, а не у жовтні, коли такі зміни вже юридично та фактично відбулись. У повідомлені, їй було запропоновано продовжити роботу у нових умовах на посаді провідного документознавця відділу обліку державного майна та договірної роботи Управління державним майном, з посадовим окладом згідно штатного розпису 2378 грн. 17.11.2016 року нею відповідачу була подана скарга, у якій вона зазначила, що не відмовляється від продовження роботи після закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років, але запропонована їй посада провідного документознавця не відповідає рівню її освіти та кваліфікації. Просила забезпечити їй роботу на рівнозначній посаді державного службовця. Листом від 02.12.2016 № 6340/27,9-16 її повідомили що посада яку вона займає віднесена до посад працівників, що виконують функції з обслуговування та запропоновано подати письмову заяву про переведення на нову посаду провідного документознавця відділу обліку державного майна та договірної роботи Управління державниммайном, а 10.01.2017 року отримала лист від відповідача із трудовою книжкою і записом про її звільнення. Позивач вказує що відповідач не ознайомив її із Переліком всіх наявних вакантних посад працівників Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які виконують функції з обслуговування відповідно до Закону України «Про державну службу, з наказом НКРЕКП від 30.06.2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік НКРЕКП». Відповідно до ч.3 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідач не пропонував їй продовжити роботу на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами, не обґрунтував законних підстав для переведення на посаду провідного документознавця відділу обліку державного майна та договірної роботи Управління державним майном. В судовому засіданні позивач та представник відповідача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Вважали що добровільне скасування відповідачем в ході розгляду справи в суді оспорюємого наказу від 26.12.2016 року № 417-к, про звільнення позивачки, не є підставою для закриття провадження у справі і позивачка має бути поновлена на роботі саме судовим рішенням. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись не те, що позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. У цей час відбулись зміни у законодавстві щодо положень Закону України «Про державні службу» та Закону України «ПроНаціональну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Відповідно цього відбулись зміни у штатному розписі НКРЄКП. Посада яку займала позивач не була віднесена до державної служби, що було зміною істотних умов праці. Своєї згоди на продовження роботи в нових умовах позивач не надала і тому був виданий наказ № 417-к про звільнення позивачки. На запрошення з'явитись доНКРЕКП позивачка не приходила. Після початку розгляду справи судом та з'ясування позиції позивача, НКРЕКП само скасувало Наказ від 26.12.2016 року № 417-к, про звільнення [PERSON] та поновило її на роботі на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації управління справами. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 446 від 05.10.2015 року позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами у порядку переведення з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.(а.с.35). З 06.10.2015 року відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до наказу № 447-к від 06.10.2015 року «Про надання відпустки для догляду за дитиною [PERSON]»(а.с.37). Ця відпустка була надана позивачці на період з 06.10.2015 року по 03.05.2017 року. В період знаходження позивачки [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною змінилися істотні умови праці на посаді що займає позивач, так як вона не може відноситись до посади державного службовця у зв'язку з змінами у законодавстві щодо положень Закону України «Про державні службу» та Закону України «ПроНаціональну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Про цю обставину позивач була повідомлена відповідачем(а.с.6), але таке повідомлення відбулось з порушенням законодавства, без посилання на офіційну дату такого повідомлення. Час такого повідомлення є важливою обставиною для гарантії трудових прав позивача, оскільки саме з конкретної дати повідомлення працівника законодавець пов'язує початок двохмісячний строку до можливого звільнення передбачений у ст.49-2 КЗпП України. Скаргу позивача [PERSON] на порушення її трудових прав(а.с.7) відповідач помилково сприйняв як відмову позивачки від продовження роботи у нових умовах праці. Таким чином 26 грудня 2016 року згідно наказу № 417-к, позивачку [PERSON] було незаконно звільнено із займаної посади.(а.с.25). При звільненні позивачки з роботи, відповідач не знав про те, що позивачка 25.05.2016 року народила ще одну дитину, сина [PERSON] (а.с.14), і відповідно стала матір'ю трьох дітей(а.с.12,13) та на неї розповсюджуються пільги передбачені ст.42 КЗпП України(переважне право на залишенні на роботі) та пільги передбачені законодавством для багатодітних дітей. Після звернення позивачки до суду за поновленням своїх трудових прав, позивач видав наказ № 169-к від 19.05.2017 року, яким скасував оспорюваний позивачкою наказ від 26 грудня 2016 року № 417-к, про звільнення [PERSON] та поновив її на раніше займаній посаді з 26.12.2016 року. Відповідачем запропоновано позивачу з'явитись доНКРЄКП для поновлення на роботі. Суд вважає, що за таких обставин відпала підстава для поновлення позивачки на роботі, оскільки відповідачем добровільно скасований наказ про її звільнення. Суд не вбачає перешкод для позивачці у зв'язку із скасуванням відповідача наказу про її звільнення, з'явитись до відділу кадрів відповідача та поновитись на роботі. Між тим позовна вимога позивачки визнати незаконним наказ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2016 року № 417-к, «Про звільнено із займаної посади у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6, ст. 36 КЗпП України» підлягає задоволенню, оскільки його незаконність встановлена в судовому засіданні з підстав вказаних у судовому рішенні внаслідок недотримання відповідачем вимог ст.ст.42,49-2 КЗпП України. На підставі викладеного,

Outcome: partial