Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю, а саме: 1/4 частиною квартири [ADDRESS] та вселити її в квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року визнано за [PERSON] право власності на 1\\4 частину кв. 52 в буд. 45 по пр-кту Мира в м. Чернігові. 04.08.2017 року позивач звернулась з проханням до відповідача допустити її в квартиру для можливості вільного користування своєю власністю. Відповідач в квартиру позивача не допустив, можливість надати користування її власністю не надав. До цього часу позивач не має можливості розпоряджатися своїм власним майном, зверталася з відповідною заявою до ЧВ ГУНП України, у зв'язку з порушенням своїх прав, як співвласника квартири, вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить припинити право власності [PERSON] на 1/4 часткину квартири [ADDRESS], що перебуває у спільній частковій власності, зі стягненням відповідної грошової компенсації з нього на її користь у розмірі 88 971 грн. та визнати право власності на цю частину квартири за відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що частка позивача є незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне користування нею неможливе, таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, зустрічний позов не визнали, відповідач та його представник просили задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року визнано за [PERSON] право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS]. Право власності позивача на 1\\4 частину кв. 52 в буд. 45 по пр-кту Мира в м. Чернігові підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2017 року. Твердження позивача про те, що відповідач не допускає її до спірної квартири, підтверджується поясненнями позивача та матеріалами справи (а.с. 13). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання йому майнової та моральної шкоди. З огляду на викладене вище, первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України, яка регулює можливість припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливе; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. В судовому засіданні встановлено, що позивач не погоджується на виплату їй компенсації за її частку в спільному майні та заперечує припинення права власності на 1/4 частин спірного майна, яка їй належить. Таким чином, враховуючи те, що оскільки власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, частку майна в 1/4 не можна вважати незначною, беручи до уваги те, що на виплату компенсації позивач не погоджується, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: approved