Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , 2001 року народження, в розмірі 118 726 грн. 70 коп.; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 118 726 грн. 70 коп.; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , 2001 року народження, в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з стягнення з 10 липня 2019 року і до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] в період з 27 березня 2001 року по 03 серпня 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На підставі судового рішення з відповідача на користь позивача повинні стягуватися аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку із чим станом на 01 березня 2019 року у нього утворився борг в розмірі 118 726 грн. 70 коп. Позивач вважає, що окрім суми боргу по аліментах, вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) по заборгованості, та із врахуванням того факту, що сума неустойки за аліментами не може перевищувати заборгованість, то розмір пені складає 118 726 грн. 70 коп. Окрім того позивач зазначає, що син [PERSON] на даний час навчається на третьому курсі денної форми навчання Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського за спеціальністю «Галузеве машинобудуввння» з терміном навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, у зв`язку із чим дитині потрібні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування,підручники тощо, однак позивач не в змозі фінансово самостійно все це забезпечити в той час, коли батько дитини не приймає жодної участі в житті дитини, в тому числі в забезпеченні останнього. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Третя особа - старший державний виконавець Крюківського відділу Державної виконавчої служби міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Донець Я.В. в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, та приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому 27 березня 2001 року шлюбі, який було розірвано 03 серпня 2004 року. Зазначений вище факт вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2001 року ВРАГС Крюківського РУЮ міста Кременчука Полтавської області, а також зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2004 року ВРАЦС Крюківського РУЮ міста Кременчука Полтавської області. Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 2001 року ВДАГС Крюківського РУЮ міста Кременчука Полтавської області. Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 квітня 2013 року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. На підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2004 року судом 05 березня 2004 року було видано виконавчий лист №2-554/2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку кожного місяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно матеріалів справи, виконання судового рішення зі стягнення з [PERSON] аліментів перебуває у Крюківському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області. У зв`язку із невиконанням [PERSON] свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини у нього утворилась заборгованість, яка станом на 18 березня 2019 року становить розмір 118 726 грн. 70 коп., що вбачається із довідки за вих.№12770 від 18 березня 2019 року, довідки - розрахунку за вих.№13737 від 25 березня 2019 року, виданих Крюківським ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області 18 березня 2019 року. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не ґрунтується на нормах закону, та суд розцінює тлумачення позивачем норм чинного законодавства в цій частині як помилкове, оскільки виникла заборгованість зі сплати аліментів підлягає примусовому стягненню в іншому порядку, а саме в межах відкритого виконавчого провадження, та відноситься до компетенції державної виконавчої служби. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 25 квітня 2018 року Верховним судом прийнято постанову по справі №572/1762/15-ц, згідно якої дійшов висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно змісту вказаної постанови Верховного суду, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, та її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто, виходячи із вказаного вище, та приймаючи до уваги дані, що містяться у довідці-розрахунку від 25 березня 2019 року за виконавчим листом №2-554 від 05 березня 2004 року, суд приходить до висновку, що сума пені за прострочення сплати аліментів складає 1 887 666 грн. 92 коп. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, та, враховуючи положення частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, якою обмежено розмір стягуваної пені - не більше 100 відсотків заборгованості, приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня, нарахована на суму несплачених аліментів за період з березня 2011 року по лютий 2019 року в розмірі 118 726 грн. 70 коп. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки, виданої 05 березня 2019 року директором Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського - Білик П.А. за вих.№128, [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання даного закладу освіти за спеціальністю 133 Галузеве машинобудування (навчання за державним замовленням), термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Згідно із частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між сторонами в справі виникли правовідносини щодо реалізації батьківських обов`язків з утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку статті 188 Сімейного кодексу України від обов`язку утримувати сина не звільнений. Ненадання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який навчається і потребує у зв`язку з цим допомоги, є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого статтею 199 Сімейного Кодексу України. За таких обставин, оскільки повнолітня дитина [PERSON] навчається на денному відділенні у навчальному закладі, у нього відсутній самостійний дохід, а також враховуючи встановлене чинним цивільним процесуальним законодавством України право дитини на її утримання батьками на період навчання, суд вважає наявним у позивача - матері дитини права на отримання аліментів від батька дитини на період навчання останньої. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище останнього, який навчається на денному відділенні у навчальному закладі, самостійного доходу не отримує. За викладених вище обставин, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини перебування повнолітньої дитини [PERSON] на денній формі навчання, відсутність самостійного доходу, оскільки відповідачем не надано до суду жодних заперечень проти позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини його доходу. Щодо періоду стягнення аліментів, суд виходить з положень частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, та із положень частини 2 статті 199 Сімейного кодексу України, згідно із якою право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За викладених обставин, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в період з 28 березня 2019 року (з дня подачі позову до суду), і до 30 червня 2020 року (до закінчення терміну навчання), у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позву до суду з підстав, передбачених статтею 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), та з урахуванням положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial