Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів, витрати пов»язані з розглядом справи. Свої уточнені позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON] щомісячно на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі ? частки всіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 60 602 грн. 90 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 26.02.2018 року №4897. На підставі неодноразових скарг державним виконавцем 22 вересня 2017 року накладено арешт на майно відповідача, а також встановлено місце роботи відповідача та направлено виконавчий лист за місцем його роботи і на даний час аліменти стягуються з урахуванням заборгованості. У виникненні заборгованості по аліментах вбачається пряма вина відповідача, який не повідомляв державного виконавця про своє працевлаштування, розмір заробітної плати і умисно не сплачував аліменти в розмірі визначеному судом, хоча мав таку можливість повідомивши за місцем роботи про необхідність відрахувань з його заробітку аліментів на утримання доньки чи добровільно їх сплачуючи. У зв'язку з неналежним виконанням рішення суду відповідач повинен сплатити неустойку (пеню) за період із грудня 2012 року по листопад 2017 року у сумі 55 196, 20 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник відповідача зазначає, що станом на сьогоднішній день у відповідача [PERSON] є інша сім'я, яка складається з трьох чоловік: він, дружина та малолітня дитина [PERSON], [INFO], яких потрібно утримувати. Дружина відповідача на даний час ніде не працює, не отримує соціальну допомогу і не має жодних доходів. Окрім того [PERSON] з причин погіршення його стану здоров'я був змушений звільнитися із останнього місця роботи ТОВ «ФІЛ ІН. Зазначає, що не відмовляється від матеріального утримання власної доньки [PERSON], але з існуючих на сьогоднішній день вказаних вище незалежних від нього обставин, просить зменшити розмір пені за прострочення строку сплати аліментів (а.с.28-45, 62). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 12.12.2012 року. На підставі даного рішення державним виконавцем відділу ДВС Вишгородського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №37971724 (а.с 7,8). Згідно копії постанови Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.09.2017 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вбачається, що за виконавчим документом аліменти не сплачуються з 12.12.2012 року, квитанції про сплату аліментів в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Встановлено місце роботи відповідача та звернуто стягнення на доходи боржника, а саме заробітну плату на користь стягувача [PERSON].( а.с.9) Згідно копії постанови Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.09.2017 про арешт майна боржника вбачається , що для забезпечення реального виконання рішення суду було накладено арешт на майно боржника( а.с.10). З розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що відповідач аліменти не сплачує, у зв'язку з чим заборгованість по аліментах за період з 12.12.2012 по 15.02.2018 становить 60 602,90грн. (а.с 11-12). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості . З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2012 року по листопад 2017 року складає 55 196,20 грн. (а.с 56-57). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені, оскільки він відповідає вказаному вище порядку її нарахування, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи питання про розподіл витрат, суд враховує, що згідно ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.1,2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (ч.1,3 ст.133 ЦПК України). У відповідності до ч.1,2,3,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.1,2,3,4 ст.137 ЦПК України). За таких обставин, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку розміру наданої правничої допомоги, Договору про надання правничої допомоги від 27 квітня 2018 року, розрахункової квитанції № 250617 від 27.04.2018, судом встановлено, що дані витрати є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом; а також ціною позову, тобто мають компенсуватися в силу ст.137 ЦПК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved