Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: 1. поділити спільну сумісну власність, а саме житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, житловою площею 19,8 кв.м., загальною площею 40,9 кв.м. з надвірними будівлями в [ADDRESS], шляхом визначення 1/2 частки за нею та 1/2 частку за померлим [INFO] [PERSON]. 2. визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. А-1, житловою площею 19,8 кв. м., загальною площею 40,9 кв.м. з надвірними будівлями в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON]. 3. визначити частку в спільній сумісній власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м. за померлим [INFO] [PERSON], як 1/2 частку квартири. 4. визнати за нею право власності на 1/2 частку однокімнатної квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищевказаний житловий будинок був придбаний позивачем згідно договору купівлі-продажу під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], отже будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Також після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що розмір часток у нерухомо майні, яке належить померлому, не визначені, позивач не може реалізувати своє право на спадкування, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Виходячи з викладеного, позивач звернулась до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник подав заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Відповідач в судові засідання не з'являється, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідач повідомляв, що перша неявка пов'язана із виробничою травмою, однак жодних підтверджуючих документів не надав та тричі не з'явився в судове засідання, тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Виходячи з положень ст. 114 ЦПК України, а також враховуючи позицію Пленуму ВССУ, викладену у п. 43 Постанови № 3 від 01.03.2013р., суд розглядає справу щодо обох об'єктів нерухомості в одному провадженні. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 12). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно договору купівлі-продажу від 10.07.2010р. позивач придбала у гр. [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Згідно п. 7.3 Договору він укладений позивачем за попередньою згодою її чоловіка [PERSON], а придбаний житловий будинок є спільною власністю подружжя. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2012р. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст.ст. 1268, 1269 ЦК України такими, що прийняли спадщину, вважаються особи, які проживали із спадкодавцем на час її відкриття та не відмовились від спадщини, а також ті особи, які у шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 196/01-16 від 25.01.2014р. після смерті [PERSON], померлого [INFO], до нотконтори у шестимісячний строк ніхто не звертався, однак його дружина, позивач по справі, є такою, що прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала із спадкодавцем. Згідно заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25.04.2013р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2013р. [PERSON], який є сином померлого та відповідачем у даній справі, відмовлено в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з чим відповідач є таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Разом із тим, суд вважає неможливим застосувати положення ст. 70 СК України, постановивши рішення про поділ житлового будинку як спільного майна подружжя, як того просить позивач, оскільки вказані відносини є сімейними, а отже не можуть вирішуватись між подружжям, один з якого є померлим. Натомість у даній справі предметом розгляду є спадкові правовідносини. Виходячи з викладеного, вирішуючи позов в частині житлового будинку, суд вважає за необхідне визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] є рівними, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті чоловіка. Вирішуючи питання щодо спадкування квартири [ADDRESS], суд виходить з наступного. Згідно довідки КП Харківське міське БТІ № 1903631 від 18.11.2013р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що частки співвласників не визначені, а тому вони є рівними. Враховуючи, що позивач є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON], суд вважає її вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частину вказаної квартири обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial