Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по аліментам за період з вересня 2017 року, тобто за чотири місяці, в сумі 6000,00 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з січня 2018 року, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 13 вересня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. За усною домовленістю відповідач після розірвання шлюбу сплачував на її користь грошові кошти на утримання сина, але останнім часом розмір коштів він визначав на свій розсуд, а з вересня 2017 року він ухиляється від сплати аліментів. Самостійно вона не в змозі забезпечити належний рівень утримання дитини, тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позов, в якому визнав позовні вимоги частково та погодився сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. В іншій частині позовних вимог, а також щодо обставин, наведених позивачем у позовній заяві відповідач [PERSON] заперечував з наступних підстав. Кожного разу, коли син перебуває у нього вдома, він купує йому новий одяг та дає невелику суму грошей на його власні потреби. Він також купив синові рюкзак, светр, рукавички і шапку. Особисто позивачу він намагався передати грошові кошти на потреби сина, але останні кілька місяців позивач відмовлялась їх приймати. Доказів того, що аліменти щомісяця він повинен сплачувати в розмірі 1500,00 грн., а також погасити заборгованість по аліментам, позивач суду не надала. Одночасно у відзиві відповідача [PERSON] заявив клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін в судове засідання. Ухвалою від 12 березня 2018 року в задоволенні клопотання відповідача було відмовлено, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони з 13 вересня 2008 року перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року, ухваленого в справі № 630/701/15-ц. Під час шлюбу у сторін 27 вересня 2009 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 178733, виданим 16 жовтня 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. На даний час дитина проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 03-10/526, виданою виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, які він погодився виплачувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. Доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 1500,00 грн. позивач суду не представила. Позивач, посилаючись на ст. 191 СК України, стверджує про необхідність стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 6000,00 грн., яка утворилася протягом чотирьох місяців, починаючи з вересня 2017 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Аналізуючи зміст обставин, викладених в позовній заяві, суд робить висновок, що позивач фактично вказує на необхідність ухвалення рішення про стягнення аліментів від моменту, коли відповідач припинив надавати грошову допомогу на утримання сина. Однак, позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження вжитих заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів, та неможливості їх отримання через умисну поведінку відповідача, суду разом з позовної заявою не представлено. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial