Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ житлового будинку з надвірними побудовами та перерозподіл ідеальних часток права власності, який в подальшому неодноразово уточнювала. В обґрунтування позову посилаючись на те, що вона є власником 87/400 часток права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування від 24.12.2004 р. Інші 313/400 частки права власності на цей будинок зареєстровані за відповідачем [PERSON] на підставі договору дарування, та свідоцтва про право на спадщину за законом. Цей житловий будинок літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. А1-1, прибудовою літ. а, тамбуром літ. а1, ганок літ. а2, тамбуром літ. а3, прибудовою літ. а4, балконом літ. а5, загальною площею 234,8 м.кв., житловою площею 138,0 м.кв., підсобна 96, 8 м.кв., розташований на земельній ділянці, що надана під забудову згідно договору від 22.05.1953 р. укладеному між Житловим управлінням виконкому Сталінської райради м. Харкова та [PERSON] (забудовник) на підставі рішення Сталінської райради м. Харкова від 17.03.1953 р. При цьому до житлового будинку є такі надвірні побудови: сараї, літ. Д,3,К, погріб, літ. Е, вбиральні, літ. Ж, Н, гараж, літ. И, навіс, літ. JI, душ, літ. М, огорожа, літ. № 1, 5, 6, 8-11, вигрібні ями, літ. № 4,7, вимощення, літ. 1,11. Позивачка [PERSON] , якій належить 87/400 часток домоволодіння користується ізольованою частиною будинку (ізольована квартира [ADDRESS] ).Відповідач [PERSON] за яким зареєстровано 313/400 часток вказаного домоволодіння, користується другою ізольованою частиною будинку. Тому просила здійснити розподіл житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] між його співвласниками [PERSON] та [PERSON] , по фактичному порядку користування, з відступом від часток 87/400 та 313/400, відповідно до якого виділити: [PERSON] ізольовану частину будинку з окремим входом, що знаходиться в її одноосібному користуванні, в складі приміщень: І - тамбур; 1-1 - кухня, площею 8, 9 м.кв.; 1-3 - кухня, площею 7, 8 м.кв.; 1- 4 - санвузол, площею 7,6 м.кв.; 1- 5 - житлова кімната, площею 16,1 м.кв. та надвірні побудови: сарай, літ. «Д»; сарай, літ. «З»; гараж, літ. «И»; сарай, літ. «К»; вбиральня, літ. «П» («Ж»); ворота № 9, вимощення - № 1, які розташовані на прилеглому до виділеної їй частини будинку подвір`ї та, які разом, становлять 27/100 частки будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] ; [PERSON] , виділити ізольовану частину будинку з окремим входом, що знаходиться в його одноосібному користуванні, в складі приміщень: II - тамбур; 2-1 - кухня, площею 11,9 м.кв.; 2-17 - комора, площею 0,9 м.кв.; 2-2 - житлова, площею 20,3 м.кв.; 2-Д1 - сходи, площею 2,5 м.кв.; 2-10 - гараж, площею 16,7 м.кв.; 2-6 - житлова кімната, площею 6,3 м.кв.; 2-9 - ванна, площею 4,2 м.кв.; 2-8- топкова, площею 4,1 м.кв.; 2-7- кухня, площею 10,2 м.кв.; 2-5 - коридор, площею 1,4 м.кв.; 2-13 - житлова кімната, площею 16,0 м.кв.; 2-12 -коридор, площею 9,2 м.кв.; 2- 14 - житлова кімната, площею 27,1 м.кв.; 2-15 - житлова кімната, площею 11,8 м.кв.; 2-16, житлова кімната, площею 14,9 м.кв.; 3-3- кухня, площею 7,4 м.кв.; 3-4- житлова кімната, площею 16,0 м.кв., надвірні побудови: льох, літ. «Е»; паркан № 1, вигрібна яма № 4, паркан № 5, хвіртка № 10, вимощення II, які розташовані на прилеглому до виділеної йому частини будинку подвір`ї та, які разом, становлять 73/100 частки будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , грошову компенсацію в розмірі 48 451,00 грн. за перевищення виділеній [PERSON] ідеальної частки над належній їй ідеальній частці будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] . Судові витрати по справі покласти на відповідача. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, а саме просив припинити право власності [PERSON] на 87/400 частин домоволодіння [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , право власності на 87/400 частин домоволодіння по [ADDRESS] , який в подальшому уточнив на просив зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в проході на двір через тамбур а1 та ганок а2, для чого надати ключі від встановлених в тамбурі а1 дверей, а також не перешкоджати [PERSON] в проході на двір через калитку поруч із свердловиною, яка розташована біля прибудови а4, для чого надати ключі від калитки, а також не перешкоджати [PERSON] в користуванні надвірними будівлями сараю, літ. К, вбиральні, літ. Ж, гаражу, літ. И та частиною земельної ділянки, необхідної для проходу до вказаних будівель та їх обслуговування, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору дарування від 14.06.1995р., посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3740 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2004р. посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-560, йому на праві власності належать 313/400 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . 87/400 частин домоволодіння по [ADDRESS] належать відповідачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2004р., посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-560 та на підставі договору дарування від 24.12.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Пікаловою С.Ш., реєстровий № 3396. Належне йому з відповідачкою домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 460 кв.м., зареєстрованою на підставі рішення Московського районного виконавчого комітету № 835 від 14.12.1954 року. Спірний житловий будинок літ. «А-1» складається з квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] користується син відповідачки [PERSON] зі своєю сім`єю. При цьому площа квартири [ADDRESS] перевищує ідеальну частку [PERSON] в домоволодінні (87/400). Крім цього між сином [PERSON] , який проживає в будинку, та ним виникають конфлікти щодо користування та обслуговування житлового будинку літ. «А-1» та надвірними будівлями - сараями, гаражами та інш. Так син відповідачки «заклав» вихід на горище, чим позбавив його можливості обслуговувати опалювальні прилади. Крім того, зазначає, що майже до самого подання позову в фактичному користуванні сторін знаходились: в користуванні позивача [PERSON] - квартира [ADDRESS] , загальною площею 42,6 м. кв., житловою площею 23,7 м. кв., підсобна 18,9 м. кв., в складі приміщень (згідно технічного паспорта): І - тамбур, площею 2,5 м. кв.; 1-1 - кухня, площею 8,6 м. кв.; 1-3 - кухня, площею 7,8 м. кв.; 1-4 - житлова кімната, площею 7,6 м. кв.(дане приміщення є спірним); 1-5 - житлова кімната, площею 16,1 м. кв., надвірні будівлі: сарай, літ. Д; сарай, літ. 3; вимощення - І; в користуванні [PERSON] - квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 192,2 м. кв., житловою площею 114,3 м. кв., підсобна 77, 9 м. кв., в складі приміщень (згідно технічного паспорта): по квартирі [ADDRESS] -II- тамбур, площею 1,4 м. кв.; 2-1 - підсобне, площею 13,8 м. кв.; 2-2 - житлова кімната, площею 19,8 м. кв.; 2-6 - коридор, площею 6,1 м. кв.; 2-7 - кухня, площею 10,1 м. кв.; 2-8 - топочна, площею 2,5 м. кв.; 2-9 - санвузол, площею 5,6 м. кв.; 2-10 гараж, площею 11,9 м. кв.; 2-11- сходи, площею 7,8 м. кв.; 2-5- тамбур, площею 1,5 м. кв.; 2-12 - коридор, площею 9,1 м. кв.; 2-13 - житлова кімната, площею 16,0 м. кв.; 2-14 - житлова кімната, площею 27,0 м. кв.; 2-15 - кабінет, площею 12,6 м. кв.; 2-16 - житлова кімната, площею 14,8 м. кв.; по квартирі [ADDRESS] - 3-1 - кухня, площею 7,0 м. кв.; 3-2 - вбиральня, площею 1,1 м. кв.; 3-3 - житлова кімната, площею 7,7 м. кв.; 3-4 - житлова кімната, площею 16,4 м. кв., надвірні будівлі: сарай, літ. К; вбиральня, літ. Ж; гараж, літ. И; погріб, літ. Е; вбиральня, літ. Н; навіс, літ. Л; душ, літ. М; вимощення - II; вигрібна яма, літ. № 4, вигрібна яма, літ. № 7. При цьому сарай, літ. К; вбиральня, літ. Ж; гараж, літ. И знаходились в користуванні відповідача [PERSON] , поки позивач у 2014 році не перекрила йому вихід у двір через тамбур а1 і не захопила самовільно вказані надвірні будівлі. Крім того, було перекрито прохід у двір через калитку поруч із свердловиною, яка розташована біля прибудови а4. Після цього позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, наполягаючи на тому, що саме вона є фактичним користувачем як сараю, літ. К, вбиральні, літ. Ж, гаражу, літ. И, так і частиною земельною ділянки, на якій вони розташовані. При цьому [PERSON] також позбувся можливості обслуговувати стіну свого будинку, що виходить на ту частину подвір`я, де знаходяться вказані будівлі. Також [PERSON] позбавлений можливості користуватись своєю частиною горища, горище знаходиться над приміщеннями 1-1, 2-1 і ізольовано від іншої частини будинку, а тому налаштування лазів можливо лише з боку двору, де розташовані прибудова а, тамбур а1, гараж И, сарай К. Щоб організувати лаз на горище з іншого боку, потрібно проводити суттєву перебудову будинку і при цьому вносити зміни в несучі конструкції будівлі, що згідно ст. 152 ЖК потребує отримання документів, що дають право на виконання таких робіт. Внаслідок таких дій з боку позивача [PERSON] не може користуватись належними йому надвірними будівлями сараю літ. К, вбиральні літ. Ж, гаражу літ. И, а також не може попадати на горище, ремонтувати частину покрівлі та дах зсередини, обслуговувати стіну будинку, що виходить на перекриту частину двору. Фактично при цьому позивач [PERSON] позбавила [PERSON] також можливості користуватись частиною земельної ділянки, на якій розташовані вказані будівлі. [PERSON] втратив можливість нормального користування своєю частиною будинку і надвірних будівель і здійснення догляду за ним. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити, зутрічний позов не визнали. При цьому позивач пояснила, що спірний будинок був батьківським. Батьки, коли розлучились відгородились один від одного, батькам належала по 1/2 частині будинку кожному, частини будинку ізольовані, але документально будинок ніколи не розподілявся. Відповідач до своєї частини будинку робив прибудови, побудував 2 поверх, він забудував земельну ділянку, узаконив та визначив частки в власності, прибудови вдвічі перевищують площу, що була раніше. При будівництві захопив приблизно 40 метрів чужої земельної ділянки. Земельна ділянка у них не оформлена, в данному розмірі не виділялась. До частини будинку, якою вона користується відповідача не допускає. [PERSON] вважає, що [PERSON] користується більшою частиною будинку ніж за документами. [PERSON] прагне користуватись гаражем, сараєм, вбиральнею, через що виникали конфлікти. Зазначила, що згодна сплатити відповідачу компенсацію згідно проведеної експертизи за виділення їй більшої частини, ніж належить їй. В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали зустрічний позов, просили задовільнити, у задоволенні первісного позову просили відмовити, посилались на некоректно висунуті позовні вимоги, не внесення суми компенсація на депозитний рахунок. При цьому відповідач пояснив, що позивач бажає розподілити будинок за фактичним користуванням, але при цьому позивач не дає можливості йому користуватись частиною прибудинкових та надвірних споруд та землею. Визначити порядок користування землею вони не можуть, так як земля в такому розмірі, що знаходиться у них в користуванні їм не виділялась. Він 3 роки не має можливості користуватись надвірними будівляли гаражем, туалетом, сараєм, колонкою для води. У позивача майже усі надвірні споруди, а у нього не має, йому чинять перешкоди у користуванні, він не має землі. Також зазначив, що на розподіл із відступленням від часток та отримання компенсації, за виділення [PERSON] більшої частини будинку, він не згоден. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що сторони по справі є йому двоюрідними сестрою та братом. Приблизно 8-10 років свідок не приходив у спірний будинок, але прийшов до племінника тиждень тому та побачив, що в будинку зроблений ремонт, але нічого не закладали та не ломали, з вулиці були закладені 2 вікна. В тамбурі проходу на другу половину будинку не було, дверей там не було. До частини будинку, якою користується [PERSON] були 2 входи. Дошкова перегородинка між частинами будинку [PERSON] та [PERSON] була завжди. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою сторін, суду пояснила, що вона приходила до спірного будинку, бачила, що [PERSON] реконструювала будинок, були поміняни вікна, обкладений фундамент. Свідок 15 років вхожа на частину будинку [PERSON] , додаткових входов до будинку не було, нічого не змінювалось та не переплановувалось. Тільки з вулиці вікна закладені, вхідні двері поміняні. В тамбурі глуха стінка, на якій висять речі. У [PERSON] також в тамбурі стінка поклеяна шпалерами. Фізичних змін стіни в тамбурі вона не бачила, якою вона була така і є. До частини будинку [PERSON] був один вхід, на вхід у двір стоїть кодовий замок. У [PERSON] 2 входи з іншої частини будинку. Надвірними будівлями користується [PERSON] та її син, речей [PERSON] в надвірних будівлях не має. Борисовський надвірними будівлями - гаражем, сараєм не користується, ніколи не заходив, вона його не бачила, у дворі свідок буває майже кожного дня. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом сторін, 15 років він буває на території частини будинку [PERSON] . Свідок пояснив, що ніяких додаткових проходів в будинку не з`явилось, ніякі проходи закладені не були. Потрапити до частини будинку, якими користується [PERSON] та [PERSON] можливо тільки через вулицю. Свідок робив ремонт по сантехниці, стіни будинку не трогав. Свідок знає частину будинку [PERSON] , був в кожній кімнаті, знає, що проходу між частинами будинку сторін не має. [PERSON] був зачинений, [PERSON] не користувався надвірними будівлями, водою з колонки користувався. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він сусід сторін, буває в частині будинку [PERSON] приблизно 1 раз на місяць протягом 10 років, вхід до будинку через калітку, свідок не бачив, щоб [PERSON] заходив на подвір`я [PERSON] та користувався надвірними будівлями. Сторони спілкуються біля двору. Проходу між частинами будинку сторін свідок не бачив, стіна в тамбулі поклеяна шпалерами. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є другом [PERSON] , у якого раніше був доступ до половини будинку [PERSON] та надвірним будівлям у дворі. Зараз усі доступи закриті. В будинку свідок буває 2-4 рази на тиждень. 4 роки тому в будинку із кухні був прохід в частину будинку [PERSON] та вихід на вулицю, який зараз закритий. Борисовський користувався дверима між частинами будинку, на території частини будинку [PERSON] користувався гаражем, в якому був його автомобіль, проданий 4-5 років тому. Прохід між частинами будинку був закладений приблизно 5 років тому, 6 років тому вселився син [PERSON] та забив прохід між частинами будинку. Заслухавши сторони, та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши інвентаризаційну справу на домоволодіння, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. За правилами статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Так судом встановлено, що згідно договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20.05.1953 року та рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих м. Харкова від 17.03.1953 року, [PERSON] (батькові сторін по справі) було відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку площею 450 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.26-32) Рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 27.05.1986 року визнано за [PERSON] право особистої власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними побудовами в порядку спільного майна подружжя, розташованого по [ADDRESS] . (а.с.36) Згідно рішення виконкому Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова від 21.03.1995 року були узаконені самовільно прибудовані та переобладнані [PERSON] житлові кімнати, кабінет, коридори, ванна, кухня, сходинкова клітина, тамбур та гараж за адресою: [ADDRESS] (а.с.65) На підставі рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної Ради народних депутатів м. Харкова від 18.04.1995 року перерозподілено ідеальні частки в загальній власності між співвласниками на домоволодіння [ADDRESS] , та вирішено вважати, що на праві особистої власності належить [PERSON] 71/100 частини домоволодіння замість Ѕ частини, [PERSON] - 29/100 частини, замість Ѕ частини. (а.с.37) Згідно договору дарування від 14.06.1995 року [PERSON] подарувала [PERSON] 71/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. А-1 та надвірні будівля до нього: 3 сараї літ.Д,З,К, льох літ. Е, вбиральня літ. Ж, гараж літ.И, огорожа № 1,2,3,5, зливна яма № 4, замощення 1,11 (а.с.24,25) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2004 року спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] є: на 58/400 частини житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних будівель - [PERSON] , так як на її користь від належної частини у спадщині відмовилась мати померлого [PERSON] , та на 58/400 частини житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних будівель спадкоємцями є сини померлого - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожний. Що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Житлова площа будинку в свідоцтві зазначена 125,4 кв.м. Згідно даного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що на земельній ділянці 450 кв.м., надлишку - 10 кв.м. та на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 14 кв.м. знаходиться житловий будинок з прибудовами та надвірними будівлями літ. А-1 (житловий будинок), надвірні будівлі при ньому: літ Д,К,льох Е, вбиральня літ. Ж, сарай-льох З, гараж літ.И, огорожа №-1-3,5, зливна яма № 4, заможення 1,11 (а.с.21,23) Як вбачається з договору дарування від 24.12.2004 року [PERSON] подарував [PERSON] 29/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці розміром 450 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житлова площа будинку зазначена 125,4 кв.м. (а.с.22) Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 18.11.2008 року [PERSON] дозволено зберегти самочинно збудовану прибудову літ. «а4» розміром 4,30*2,65 м. до житлового будинку літ. «А-1» по [ADDRESS] . Рекомендовано здійснити реєстрацію домоволодіння. Але відомості щодо реєстрації житлової прибудови відсутні (а.с.68) Згідно повідомлення КП «ХМБТІ» від 17.04.2008 року та повідомлення КП «ХМБТІ» від 16.06.2009 року № 2319773 - будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано - 71/100 на підставі договору дарування, посвідченого 12 ХДНК 14.06.1995р. р№1-3740; 29/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 12 ХДНК 02.12.2004р. р. №5-560. За [PERSON] зареєстровано - 58/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 12 ХДНК 02.12.2004р. р. №5-560; 29/400 на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Пікаловою С.Ш. 24.12.2004р. р№ 3396. Земельна ділянка площею 460 кв.м. зареєстрована на підставі рішення Московського РВК № 835 від 14.12.54 року. Відомостями щодо перерозподілу ідеальних часток між співвласниками бюро не володіє (а.с. 11,12). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.08.2015 року були запропоновані варіанти розподілу домоволодіння по [ADDRESS] , проведено перерозподіл часток співвласників відповідно до розподілу домоволодіння по фактичному користуванню та розрахована грошова компенсація, що належить сплатити одному із співвласників. Були запропоновані два варіанти розподілу домоволодіння [ADDRESS] з відступом від часток співвласників, визначена компенсація за відступ від часток. З урахуванням запропонованих варіантів розподілу будинку, зазначено які потрібно провести переустаткування. (а.с.108-142) З даним висновком експертизи не погодився відповідач та за його клопотанням була призначена повторна експертиза. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.04.2018 року було визначено, що технічної можливості розподілити житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в натурі між співвласниками відповідно до їх часток, що дорівнюють [PERSON] - 87/400 для [PERSON] - 313/400, не має. Експертом було запропоновано 2 варіанти розподілу будинку. Перший варіант розрахований з урахуванням фактичного користування будинком та земельною ділянкою та не потребує необхідних переобладнань. Другий варіант розрахований з урахуванням пропозиції [PERSON] .. За даним варіантом була запропоновані необхідні переобладнання, які потрібно було узгодити із районною адміністрацією. У зв`язку із зменшенням частки [PERSON] (до 40/400) була розрахована компенсація в розмірі 151234 грн.. За даним висновком експертом встановлено, що на момент обстеження вихід на горище будинку А-1 знаходиться в приміщенні прибудови літ.а, яким користується [PERSON] та здійснюється через люк, влаштований в перекритті. По існуючому порядку користування будинком прохід на горище Борисовський через цей люк не має. За результатами обстеження будинку встановлено, що влаштування окремого (власного) входу на горище в перекритті з боку частини будинку літ. А-1, якою фактично користується [PERSON] , з технічної точки зору можливо, шляхом облаштування люку в дерев`яному перекритті будь-яких приміщень, які знаходяться у його фактичному користуванні (т.2 а.с.56-92) З даним висновком експертизи не погодився відповідач та за його клопотанням була призначена додаткова експертиза. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.05.2020 року було визначено, що є технічна можливість розподілити житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в натурі між співвласниками із відступом від їх часток, що дорівнюють [PERSON] - 87/400 для [PERSON] - 313/400. Запропоновано варіант розподілу будинку з надвірними будівлями, що фактично склався між співвласниками. При цьому різниця площі на яку у одного із співвласників збільшується, а у другого відповідно зменшується становить 7,7 кв. метрів, розрахована відповідна компенсація, що становить 48451 грн.. Експертизою встановлено, що житловий будинок складається із двух груп приміщень, які обладнані окремими входами на земельну ділянку, не потребує будівельних переобладнань, кожна група приміщень підключена до інженерних мереж систем електропостачання, газопостачання, каналізації, опалення та інше, земельна ділянка має обмежену площу зі щільною забудовою господарськими будівлями та спорудами, тому інші варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не розроблялись. З дослідницької частини висновку встановлено, що викопіювання з будівельного кварталу на присадибну земельну ділянку [ADDRESS] станом на 18.02.1995 року, де наведено місце розташування будівель та споруд у межах земельної ділянки та які перелічені в договорі дарування від 14.06.1995 року. Згідно з експлікацією внутрішніх приміщень до плану житлового будинку літ. А-1, двоповерхневий житловий будинок складався з двох квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Кожна квартира обладнана окремим входом на земельну ділянку. Вхід в квартиру [ADDRESS] влаштований з боку тильного фасаду житлового будинку, в квартиру [ADDRESS] - з головного фасаду житлового будинку. Внутрішнє сполучення між квартирами [ADDRESS] та № 2 планувальним рішенням житлового будинку станом на 18.02.1995 року не передбачено. Також з даного висновку, проведеного за наявними в справі документами, вбачається невідповідність площі житлового будинку та його конфігурації, наявність прибудов до житлового будинку та перелік прибудов і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , наведеним в технічному паспорті від 14.08.2019 року та правовстановлюючих документах. Свердловина для подачі холодної води у будинок (для кожної групи приміщень), розташована на земельній ділянці між двох зовнішніх стін (житлового будинку літ.А-1 та прибудови літ.а4) (т.2 а.с.228-256) В судовому засіданні були допитані експерти. Так експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок та зазначила, що на запитання у висновку були надані відповіді. Частки співвласників у будинку змінювались, перерозподілялись. Був фактичний розподіл будинку вже проведений, компенсація розраховувалась враховуючи вартість за технічним паспортом, помножений на коефіцієнт збільшення вартості. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що первісні частки сторін не розраховував, частки були зазначені в ухвалі суду. У будинку фактично визначений порядок користування, квартири сторін ізольовані. Розраховував частки при розподілі із відступленням від ідеальних часток. Варіант розподілу будинки прив`язаний до фактичного користування будинком сторонами, компенсація розрахована виходячи з ринкової вартості будинку, уся територія будинку знаходиться у спільному користуванні. Експерти [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні висновок підтримали та пояснили, що в технічному паспорті на будинок включена уся інвентаризація, тільки те, що належить на праві власності розподіляється, такої споруди, як водопровід не має. Тільки варіант за фактичним користуванням сторін підходить для розподілу будинку. Частки сторін розраховувались не за площею, а за вартістю, спочатку будинок розподілявся за частками, а потім надвірні споруди. Зазначили, що Методика дозволяє нерівномірний розподіл - невелика частка будинку та більша частина надвірних споруд і навпаки. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 356, 358 ЦК України - в ласність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361, 364 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто, з аналізу вказаних вищеправовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що сторони по справі є суб`єктами спільної часткової власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, у випадку здійснення поділу майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого та нежитлового приміщення, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співвимірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під не співвимірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається в натурі частина жилого приміщення, яка перевищує його частку, суд може стягнути за згодою співвласників відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно ст. 365 ЦК України - право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2 ст. 183 ЦК). З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Велика палата Верховного суду в постанові від 20 листопада 2019 року, справа № 344/8200/14-ц, провадження № 14-302цс19, зазначає: оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Згідно ст. 102-1 ЗК України - право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що спірний будинок належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності [PERSON] - 87/400 частин, [PERSON] - 313/400 частин. Розподілити будинок за ідеальними частками, згідно проведених будівельно-технічних експертиз не можливо, але можливо розподілити із відступом від ідеальних часток із виплатою компенсації. Спірний будинок був фактично самостійно розподілений ще батьками сторін, порядок користування будинком ні договором, ні рішенням суду не був встановлений, будинок не розподілявся. Батькові сторін [PERSON] було відведено земельну ділянку для будівництва даного житлового будинку площею 450 кв.м. по [ADDRESS] . На даний час, згідно технічної документації та пояснень сторін, сторони використовують земельну ділянку площею 496 кв.м. (т.1 а.с.35), а згідно додатку до висновку експертизи складеного експертом [PERSON] сторони користуються фактичною земельною ділянкою розміром 504 кв.м. (т.2 а.с.84), тобто відбулось самовільне зайняття частини земельної ділянки. Право власності або право користування землею сторонами не оформлено, питання виділення самовільно займаної частини земельної ділянки та дозвіл на її використання сторонами розпорядником землі (ХМР) не вирішувалось. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2004 року було встановлено, що на земельній ділянці 450 кв.м., надлишку - 10 кв.м. та на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 14 кв.м. знаходиться житловий будинок з прибудовами та надвірними будівлями літ. А-1 (житловий будинок), надвірні будівлі при ньому: літ Д,К,льох Е, вбиральня літ. Ж, сарай-льох З, гараж літ.И, огорожа №-1-3,5, зливна яма № 4, заможення 1,11. Тобто частина будинку на надвірних споруд, розподілити які просять сторони, розташовані, в тому числі і на само зайнятій земельній ділянці. Конкретно не визначено які споруди знаходяться - на виділеній або самовільно зайнятій земельній ділянці. Також суд зазначає, що згідно експертизи від 15.05.2020 року, за якою позивач просить провести розподіл, частка відповідача зменшується на 7,7 кв. метрів, що на погляд суду не є незначним відступленням від ідеальної частки, позивач не внесла суму компенсації на депозитний рахунок. Крім того, в матеріалах справи наявні розбіжності в розмірі житлової площі визначеної за технічним паспортом та правовстановлюючими документами (122,2 кв.м. та 125,4 кв.м. відповідно), про що зазначив у висновку експерт, та що впливає на розподіл будинку. Крім того, співвласник будинку [PERSON] не згоден із таким розподілом із відступленням від ідеальних часток та отриманням компенсації, тому суд позбавлений можливості вирішити питання розподілу в натурі спірного будинку. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] за якими він просить усунути перешкоди у користуванні навідними спорудами, а саме не чинити перешкоди в проході на двір через тамбур а1 та ганок а2, для чого надати ключі від встановлених в тамбурі а1 дверей, а також не перешкоджати [PERSON] в проході на двір через калитку поруч із свердловиною, яка розташована біля прибудови а4, для чого надати ключі від калитки, а також не перешкоджати [PERSON] в користуванні надвірними будівлями сараю літ. К, вбиральні літ. Ж, гаражу, літ. И та частиною земельної ділянки, необхідної для проходу до вказаних будівель та їх обслуговування, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно матеріалів справи, в тому числі висновку експертизи, судом встановлено, що внутрішнє сполучення між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] планувальним рішенням житлового будинку станом на 18.02.1995 року не передбачено. Тобто було встановлено, що ще під час користування будинком батьками сторін, проходу з частини будинку, якою на даний час користується [PERSON] на частину будинку, якою користується [PERSON] не було, що спростовує пояснення позивача за зустрічним позовом та показання свідка [PERSON] .. Проведеними експертизами можливість проходу зазначеного позивачем по зустрічному позову через тамбур а1 та ганок а2 не встановлена, такого об`єкту - як свердловина для подачі води, технічна документація не містить. Позивачем по зустрічному позову не надано доказів вчинення йому перешкод у користуванні зазначеним майном, зокрема, де, коли та яким чином були здійснені перешкоди. Матеріали справи не містять доказів в підтвердження факту вчинення перешкод, до державних або правоохоронних органів з цього приводу позивач не звертався, тому у задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне також відмовити. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову не підлягають задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати не стягуються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed