Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею як спадкоємицею за заповітом право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що в поданих правовстановлюючих документах на квартиру, а саме: дублікат свідоцтва про право особистої власності на житло від 18 грудня 2014 року, [NUMBER], відсутній документ підтверджуючий реєстрацію права власності на квартиру в установленому законом порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 05.02.1993 року за [NUMBER], виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожній, тобто по 1/3 частині належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.02.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 25.02.1993 року, зареєстрованого за № 2/596, посвідченого держаним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було з'ясовано судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадкову квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача визнала позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved