Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений 10 вересня 1988 року у Краснокутському районному відділі РАЦС Харківської області, актовий запис № 53. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що під час спільного проживання із відповідачем виявилося різне сприйняття сімейного життя, несумісність характерів, у зв`язку із чим вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Вказала, що шлюб носить формальний характер, примирення неможливе, у зв`язку із чим виникла необхідність в розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 10 вересня 1988 року у Краснокутському районному відділі РАЦС Харківської області, актовий запис № 53, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.1988 р. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved