Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком приватної власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначила, що 12.02.2007 року вона разом з чоловіком придбала у спільну власність будинок в м. Селидове, вул. Солона, 53, на підставі договору купівлі-продажу будинку, який було нотаріально посвідчено і зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 12.02.2007 року за № 1909292. Реєстрація права власності на нерухоме майно здійснено Селидівським БТІ за реєстраційним номером 17150928 від 05.03.2007 року. Наприкінці 2015 році її чоловік за вищевказаною адресою зареєстрував [PERSON] Однак, з 2016 р. по 2017 р. [PERSON] за місцем реєстрації не користувався правом проживання, ніяких витрат по утриманню житлового приміщення та сплати комунальних послуг не ніс. 26.09.2017 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті вона прийняла спадщину у вигляді житлового будинку № 53 по вул. Солоній в м. Селидове Донецької області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 460 від 02.04.2018 року. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком приватної власності, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Солона, 53, та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.06.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.06.2018 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва\~про укладення\~шлюбу серії\~ІІ-НО\~№ 486102\~від 08.07.1978\~року,\~виданого Красногорівською\~міською радою\~Донецької області,\~[PERSON] та\~[PERSON] 08липня\~1978\~року зареєстрували\~шлюб.\~Прізвище дружини\~після реєстрації\~шлюбу [PERSON].\~ Згідно договору купівлі-продажу ВЕМ № 461627 від 20.02.2007 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] продав, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою м. Селидове Донецької області вулиця Солона, будинок № 53, розташований на землі Селидівської міської ради. Цей будинок складається: А-І житловий будинок, цегла, загальною площею 76,6 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., а-1 сині, Б-1 л.кухня, Г-1 гараж, п-1 погріб, №'-паркан, №''- ворота, малоцінні. Також даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, сформованого 02.04.2018 року № 119313875. Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 000586 від 26.09.2017 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 02.05.1954 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 460, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 26.09.2017 року у вигляді житлового будинку за № 53, що розташований по вулиці Солоній в місті Селидове Донецької області. Відповідно до довідки № 875 від 03.04.2018 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою Донецька область, м. Селидове, вул. Солона, буд. 53, зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно домової книги для прописки в будинку № 53 вул. Солона м. Селидове, [PERSON], [INFO] зареєстрований за вищевказаною адресою з 04.11.2015 року. Відповідно до акту від 16.02.2018 року, складеного головою вуличного комітету [PERSON], в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], була проведена перевірка житлових умов власника будинку [PERSON] за адресою: м. Селидове, вул. Солона, 53, встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], який фактично не мешкає в будинку домовласника. Місце перебування та проживання зі слів домовласника невідоме з лютого 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~391\~ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. У відповідності до ст.\~405\~ч.\~2\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~72\~ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.\~405\~ч.\~2\~ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved