Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням наданих уточнень просить стягнути аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 травня 2016 року Нововодолазьким районним судом Харківської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дітей не надає. Позивач в судове засідання не прибула, але надала заяву відповідно до якої первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву де зазначив, що позовні вимоги визнав та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши доводи позовної заяви та заяви сторін, матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області 24 травня 2016 року було розірвано (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 24.04.2003 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 02.04.2012 року батьком дітей є [PERSON] (а.с. 9, а.с. 10). Як вбачається із довідки, виданої Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради від 18.10.2016 року № 147, діти - [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на повному її утриманні (а.с. 24). Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток. [PERSON] працює в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області та займає посаду помічника чергового, має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про його доходи за січень-червень 2016 року, виданої Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (а.с. 26). З огляду на вище викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільні діти сторін проживають разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на її утримання, має задовільний стан здоров'я, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітей повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 27.07.2016 року. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved