Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 15 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 54. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 15 липня 2011 року вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованого шлюбі, під час якого - [INFO] у них народився син - [PERSON] , який проживає разом із позивачем. Протягом останніх років спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносин та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На переконання позивача, у них з чоловіком різні погляди на життя, фактично шлюбні відносини припиненні та втрачені усі фізичні та духовні зв`язки між ними. Як зазначила [PERSON] подружжя не мешкає разом майже рік, на її думку вжиття заходів щодо примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки подібні спроби у минулому не принесли жодних результатів. Ухвалою від 14 березня 2019 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрите провадження в порядку загального позовного провадження. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] надала заяву, зареєстровану 06 травня 2019 року за вхідним № 3085/19-вх, відповідно до якої зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, строк на примирення просить не надавати, розгляд справи провести за її відсутності, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище без змін (а.с. 22). Відповідач у судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, зареєстровану за вхідним № 3086/19-вх від 06.05.2019 року, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить слухати справу у його відсутності та не надавати строк на примирення (а.с. 23). Положеннями частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 15.07.2011 року (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 10.08.2011 року (а.с. 12). Судом було встановлено, що подружжя сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям, на поступки примирення сторони не згодні. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подружжя майже рік мешкає окремо, подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених статті 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, враховуючи заяви учасників про бажання розірвати шлюб, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 1, частина 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, що підтверджується квитанціями № 1499-5753-0066-0813 від 08.02.2019 року, виданої Нововодолазьким відділенням Харківського ГРУ Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на суму 704 гривні 80 копійок та № 1499-5893-5081-0055 від 08.02.2019 року, виданої Нововодолазьким відділенням Харківського ГРУ Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на суму 63 гривні 60 копійок. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чимнеобхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved