Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою вимогу тим, що 5 вересня 2008 року вона з відповідачем уклали між собою шлюб, який було зареєстровано Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської ласті, актовий запис № 29 від 05.09.2008 року. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявляє, що протягом останнього року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Зазначає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, її мати, сусіди, інші родичі, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Стверджує, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, перестав піклуватись про дітей. Позивач заявляє, що на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. А тому просить розірвати шлюб та стягнути із відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилась, хоча про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином за адресою реєстрації місця свого проживання, а також не надійшло від нього жодного клопотання на адрес суду. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів та постановити заочне рішення по справі . Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05.09.2008 року у Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 29, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 103508. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії 1-СГ № 183205 та серії 1-СГ № 300754 відповідно. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останнього року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, мати позивача, сусіди, інші родичі, що кожен раз спричиняє позивачці душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сімї, не піклується про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, перестав піклуватись про дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сімя розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сімя фактично не існує. А тому позов [PERSON] слід задоволити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплатила 640,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанції № 3 від 09.03.2017 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Outcome: approved