Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: 3 мрн. Буд. 16 кв.21, м. Красноград, Харківської області. В судовому засіданні позивачка пояснила, що на праві власності їй належить квартира за адресою: 3 мрн. Буд. 21 кв.16, в м. Краснограді, Харківської області. Крім мене в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з серпня 2014 року в квартирі не проживає, ніяких витрат на утримання квартири не несе, вимогу про добровільне зняття з реєстраційного обліку ігнорує. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON]В таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивачки - адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлена у встановленому порядку, від неї до суду не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира за адресою: 3 мрн. Буд. 16 кв.21, в м. Краснограді, Харківської області, що підтверджується копією відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.5), відсутність відповідача в квартирі з 05.08.2014 року підтверджує копія довідки об»днання співвласників багатоквартирного будинку «Житлово будівельний кооператив № 4» ( а.с.6). Дані обставини ніким по справі не заперечуються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved