Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що вона 01.12.2010 року придбала 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS] та приватизовану земельну ділянку площею 0,1145 га за цією ж адресою. Відповідач є власником 2/5 частини даного будинку. В 2012 році він приватизував належну йому земельну ділянку площею 0,0762, включивши до загальної площі й земельну ділянку, що є проїздом загального користування з [ADDRESS]. Схему визначення меж та розмірів земельної ділянки, приватизованої відповідачем вона не погоджувала. На початку цього проїзду відповідач поставив ворота, чим унеможливив використання нею цього проїзду. В зв»язку з тим, що землі загального користування відносяться до земель комунальної власності, вони не можуть передаватися у приватну власність. Прохала суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 620607 від 12.11.2012 року, виданий на ім'я [PERSON] та зобов'язати останнього знести самочинно встановлені ворота на проїзді загального користування до будинку по [ADDRESS] за його рахунок. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що наявність проїзду підтверджується планом земельної ділянки, що міститься у технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач незаконно приватизував свою земельну ділянку, включивши до неї даний проїзд та поставивши ворота. Позивачка не погоджувала та не підписувала схему погодження меж, а без її згоди земельна ділянка не може бути приватизованою. Прохав задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що в 2007 році він придбав 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS]. В 2010 році до нього звернулася його сусідка, попередній власник 1/10 частини будинку та земельної ділянки [PERSON] з проханням погодження меж та розміру земельної ділянки з метою її приватизації. Він підписав схему, тим самим погодивши межу між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, що належала [PERSON], а в даний час [PERSON] Під час приватизації його земельної ділянки [PERSON] відмовилася підписати схему погодження меж, однак його запевнили у селищній раді, що її підпис не є обов'язкомим, оскільки дана межа вже є погодженою попереднім власником, оскільки земля є приватизованою. Ворота на власній земельній ділянці він не встановлював, вони були встановлені попереднім власником, в якого він придбав дану частину будинку. Прохав у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Білицької селищної ради Касян Г.І. пояснив суду, що земельна ділянка, на якій розташований будинок позивача не має безпосереднього виходу на [ADDRESS]. Проїзду загального користування, на якому наполягає позивачка не має. Раніше співвласники будинку користувалися чужою земельною ділянкою для виходу на [ADDRESS] із згоди цих власників. Ворота та огорожа, яка знаходиться на межі приватизованої земельної ділянки [PERSON] встановлена попереднім власником житлового будинку [PERSON] Прохав у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи-відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.01.2014 року до участі у справі як третю особу на стороні відповідача залучено [PERSON], який, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 1.12.2010 року придбала у [PERSON] 1/10 частину житлового будинку та приватизовану земельну ділянку, загальним розміром 0,1145 га, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.5-7). Державним актом на правло власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], визначено в натурі межі земельної ділянки, в тому числі і ті, які межують із землями [PERSON], тобто фактично узгоджено дані межі із суміжними власниками земельних ділянок (а.с.8). Відповідач [PERSON] межу не змінював, огорожу не переставляв, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача [PERSON] Також ним було підтверджено те, що при придбанні позивачкою частини житлового будинку та земельної ділянки межі та межові знаки були встановлені і до цього часу ні вона, ні [PERSON] їх не змінювали. Згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2007 року [PERSON] придбав у [PERSON] 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.25-27). Рішенням Білицької селищної ради Кобеляцького району від 18.10.2011 року №312 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0760 га [PERSON] по [ADDRESS] та надано останньому у власність вищевказану земельну ділянку (а.с.70). Правомірність зазначеного рішення позивачем не оскаржується. Право власності відповідача на цю земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.12.2012 року (а.с.28). Як вбачається з плану схеми місцезнаходження земельної ділянки по [ADDRESS], кадастрового плану земельної ділянки відсутній проїзд від будинку [ADDRESS]. Від А до Б земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON], від А до Д - із земельною ділянкою [PERSON] Проїзд загального користування вздовж межі із земельною ділянкою [PERSON] відсутній (а.с.54, 62, 13, 15). Що стосується посилання позивача на непогодження з ним як із суміжним землекористувачем меж земельної ділянки відповідача, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для визнання недійсним державного акту відповідача, оскільки встановлено, що площа і розміри земельної ділянки позивача як суміжника ніким та нічим не змінені і не порушені. Крім того, дана межа була узгоджена з [PERSON] попереднім власником земельної ділянки -[PERSON] [PERSON] придбала дану земельну ділянку вже з узгодженою межею. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1ч.1ст.355 ЦПК України за ІІ півріччя 2012 р., та які є обов'язковими для судів, виходячи з норм ст. 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа зазначеною нормою не передбачено. Захист порушених прав власника на землю здійснюється заінтересованою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання недійсним відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки. З урахуванням того, що земельна ділянка надана відповідачу селищною радою у межах її компетенції відповідно до вимог діючого земельного законодавства та у встановлений законом спосіб, що при складанні та видачі відповідачу державного акту прав позивача як власника не порушено, що останній не оспорює правомірності рішення сільської ради, згідно якого відповідачу передано земельну ділянку у приватну власність, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним виданого [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Враховуючи, що вимога позивача щодо знесення самочинно збудованих воріт є похідною від вищезазначеної вимоги, то у її задоволенні також слід відмовити. На підставі викладеного, суд

Outcome: dismissed