Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому (позові) просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 жовтня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 863; стягнути з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого стягувати аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 27.10.2007 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 863. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначила, що приблизно на початку літа 2017 року сімейні відносини з відповідачем стали погіршуватися, між ними часто виникали сварки та суперечки, причиною яких були різні погляди на сімейне життя, вона (позивач) всіма силами намагалася зберегти сім`ю, однак між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Фактично спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу вважає неможливим, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Окрім того, позивач зазначила, що відповідач є працездатною особою та працює на приватному підприємстві «Агродар» у м. Кропивницькому та регулярно отримує заробітну плату, а тому він може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання їх малолітніх дітей. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 1454 від 20 січня 2020 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 1455 від 20.01.2020 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 863 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 194 та сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 920. Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення, як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи, при цьому, також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, у зв`язку з чим позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачем пред`явлено також вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення ними повноліття, при цьому, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач є молодою, здоровою та працездатною особою, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, більш того, судом враховується, що у поданій до суду заяві відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі, визначеному позивачем, при цьому, судом не встановлено, і в адресованій на адресу суду заяві відповідачем не зазначено, про наявність у відповідача на утриманні інших малолітніх (неповнолітніх) дітей, непрацездатних осіб, аліментних зобов`язань, а так само неможливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі, визначеному позивачем, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2019 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, а саме: до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2026 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, судом також відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved