Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], вказавши в ньому, що 05 травня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. В останні роки між сторонами виникають часті сварки, конфлікти, оскільки кожен з них має різні погляди на життя. Стверджує, що відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення побутових питань спонукали до повного розриву стосунків. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливими та такими, що суперечать її інтересам. Вказує, що сімї як такої вже тривалий час не існує, спільне господарство сторонами не ведеться останні три роки. При цьому, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає розірвати шлюб, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Також вказує, що бажає повернути собі дошлюбне прізвище «Олійник». Спору про поділ майна немає. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про поважність причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи в суді, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І- МИ №118940 (а.с.11). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки шлюбні відносини сторони припинили, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Спору про поділ майна немає. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Стосовно вимог позивачки про відновлення її дошлюбного прізвища «Олійник», то в даному позовному провадженні такі вимоги судом не розглядаються, згідно діючого процесуального законодавства. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, позивачка після розірвання шлюбу може іменуватися прізвищем «Хмара» або відновити своє дошлюбне прізвище «Олійник», тому позовні вимоги у частині залишення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища «Олійник» задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial