Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль. Свої вимоги мотивувала тим, що, перебуваючи у шлюбі із [PERSON], ними за 6000 доларів було придбано автомобіль марки «Fiat Doblo», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Її частка внеску коштів була значно більшою ніж відповідача. Оскільки шлюбні відносини припинились і відповідач з жовтня 2013 року проживає окремо, просила суд визнати за нею право власності на автомобіль, присудивши до сплати з неї на користь відповідача 2000 доларів в рахунок компенсації за частку автомобіля. 26.02.2015 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та просила суд визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля марки «Fiat Doblo», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, виділивши його в натурі та присудити до сплати з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі ? частини від вартості автомобіля. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач нотаріально оформленою довіреністю уповноважив [PERSON] на розпорядження спірним автомобілем, у тому числі і на продаж. Не зважаючи на те, що у довіреності було зазначено сімейний стан [PERSON] і позивач згоди на відчуження автомобіля не давала, [PERSON] було здійснено продаж автомобіля [PERSON] по за її волею. Тому просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шевчук Н.Й. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Шибінський О.В. а.с.51позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Заперечення мотивовано тим, що на час розгляду справи [PERSON] доручив [PERSON] керувати спірним автомобілем. На даний час йому автомобіль не повернуто і він не знає, де останній перебуває. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень 10.04.2015 р. та 11.04.2015 р., оголошенням в газеті «Урядовий кур'єр» №87 від 19.05.2015 р., заперечень проти позову не подали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.6). Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.7). В серпні 2012 року відповідач В.А., перебуваючи у шлюбних відносинах із [PERSON], за спільні з нею кошти придбав автомобіль марки «Fiat Doblo», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується відомостями з бази даних АІС «ДАІ-2000» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та НАІС ДДАІ МВС України (а.с.28). З жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, що визнається сторонами. 14.12.2013 року відповідачем [PERSON], діючого на підставі довіреності [PERSON] (а.с.18), було знято з обліку автомобіль «Fiat Doblo», державний номерний знак [NUMBER] було знято з обліку для реалізації, що підтверджується заявою №32241328 від 14.12.2013 року (а.с.45,46) та відомостями з бази даних АІС «ДАІ-2000» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та НАІС ДДАІ МВС України (а.с.28). Вказаний автомобіль було придбано відповідачем [PERSON] та 28.01.2014 року зареєстровано у ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Біла Церква, Білоцерківського та Сквирського районів при УДАІ ГУМВС України в Київській області. Дане підтверджується відомостями з бази даних АІС «ДАІ-2000» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та НАІС ДДАІ МВС України (а.с.28), заявою [PERSON] №34549329 від 28.02.2014 року на реєстрацію т/з придбаного в торговельній організації, реєстраційною карткою транспортного засобу із зазначенням, серед іншого, попередніх серії та номерного знака [NUMBER] і присвоєних нових [NUMBER], свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та власника [PERSON] Згідно довідки-рахунку№282840 від 28.02.2014 року автомобіль оцінено у 60000 гривень. Позивач [PERSON] згоди на відчуження спірного автомобіля не давала. Згідно ст.60, ч.1 ст.61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63, ч.1-3 ст.65 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Сімейним кодексом України, а саме ч.1 ст.69, ч.1ст.70, ч.1 ст.71 передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.22, п.23 постанов Пленуму верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України (2947-14) та ст.372 ЦК України (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України (2947-14), ч.3 ст.368 ЦК України (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути транспортні засоби. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-21цс15, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). У відповідності до вимог ч.5 ст.71 СК України 26.05.2015 року позивачем внесено на депозитний рахунок суду кошти в розмірі 30000 гривень в рахунок грошової компенсації за спірний автомобіль, що є ? частою від його вартості. Дане підтверджується квитанцією банківської установи «ПриватБанк» №0.0.390489188.1 від 26.05.2015 року. Під час розгляду справи [PERSON] були понесенні судові витрати в розмірі1016 грн 60 коп. Оскільки суд дійшов до переконання про необхідність задоволення позову, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: approved