Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (надалі відповідач 1), [PERSON] (надалі відповідач 2), в якому просила суд стягнути з відповідачів на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі - 13 759,96 грн., моральну шкоду в розмірі - 6000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі - 600 грн., за проведення експертизи в сумі - 600 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач надала суду письмову заяву про збільшення позовних вимог в частині матеріальних збитків заподіяних пошкодженням її автомобіля в розмірі страхового відшкодування в сумі - 18 207,11 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24 лютого 2014 року о 13 год. 45 хв. у м.Києві по вул..Соляна, 51 відбулось ДТП із участю водіїв автомобіля «Нісан» д.н.з. [NUMBER], під керуванням сина позивачки, та водія автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], вина якого у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.03.2014 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідальність водія [PERSON] згідно полісу була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», до якого позивач звернулась із вимогою про виплату страхового відшкодування із наданням усіх необхідних документів, але на її звернення відповідач 1 страхове відшкодування в цій сумі виплачувати відмовляється, відповіді на її звернення не надає, тому позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів 1 і 2 про стягнення не виплаченого відшкодування із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в сумі - 18 207,11 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду, оскільки внаслідок пошкодження її автомобіля, вона та її сім»я позбавлена можливості користуватись автомобілем для вирішення нагальних сімейних питань, а також вона зазнала додаткових витрати щодо звернення до адвокатів та експерта для проведення оцінки автомобіля. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначивши суду, що відповідачі фактично не виконали свої обов»язки по відшкодуванню позивачу заподіяної застрахованою особою шкоди, тому позов просила задовольнити повністю з викладених у ньому підстав. Представник відповідача 1 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю, наголошуючи на тому, що визначена позивачем сума страхової виплати розрахована невірна без виключення суми франшизи і суми податку на додану вартість і без надання доказів факту оплати ремонту автомобіля, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, так як доказів її завдання позивачем не надано та її відшкодування законодавством не передбачено. Представник відповідача 2 та сам відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю, наголошуючи на тому, що визначена позивачем сума страхової виплати підлягає стягненню тільки з страхової компанії, оскільки за умовами укладеного між ним та відповідачем 1 договору страхування визначена суми страхового відшкодування покриває заподіяні ним збитку позивачу, а доказів заподіяння, а відтак і відшкодування моральної шкоди позивачем не надано, а тому підстав для зволення позову немає. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24лютого 2014 року о 13 год. 45 хв. у м.Києві по вул..Соляна, 51 відбулось ДТП із участю водія автомобіля «Нісан» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.03.2014 року була визначена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем №2 внаслідок порушення останнім п.11.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.5) Внаслідок ДТП автомобіль «Нісан» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою відділу ДАЇ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві від 24.02.2014 року (а.с.6). Згідно полісу №АС/4448823 від 30.08.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, що експлуатують автомобіль, відповідач [PERSON] застрахував свої майнові права та відповідальність щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем марки «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Вказаний поліс діяв і на момент вчинення ДТП. Згідно умов даного договору, ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої особи становив 50 000 грн. В судовому засіданні сторони не заперечували, що позивач у відповідності до вимог ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулась до відповідача 1 із повідомленням про страховий випадок та надала усі необхідні документи згідно переліку, а відтак в силу ч.1 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. З пояснень в судовому засіданні представника відповідача 1 вбачається про невизнання ним позову, оскільки визначена позивачем сума збитків є завищеною, тобто вказана без виключення із нею розміру ПДВ та франшизи. З викладеною позиції вбачається про фактичне визнання ним обов»язку відшкодування шкоди за [PERSON], відповідальність якого була застрахована у відповідача 1. Відповідно до уточненого висновку №134/8-14 експертного авто-товарознавчого дослідження, проведеного ФОП [PERSON] на замовлення позивача, то станом на 10.02.2015 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю позивача, становить - 18 207,11 грн. Суд приймає до уваги вказану збільшену суму матеріальної шкоди, оскільки в порівнянні із висновком дослідження від 03.09.2014 року значно підвищились як вартість запасних частини, так і вартість робіт, необхідних для ремонту автомобіля позивача. За встановлених судом обставин, відповідач 1 повинен відшкодувати позивачу розмір шкоди, заподіяної відповідачем 2 внаслідок ДТП, що розрахований та підтверджується висновком №134/8-14 експертного авто-товарознавчого дослідження станом на 10.02.2015 року в сумі - 18 207,11 грн. . Між тим, при визначенні суми страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача 1 судом враховано наступні норми законодавства. Відповідно до вимог ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. З врахуванням вказаних вимог закону, враховуючи не надання позивачем доказів ремонту її пошкодженого автомобіля, її пояснення в судовому засіданні про те, що автомобіль не відремонтований, розглядаючи справу в межах позовних вимог, де позивач просила стягнути страхове відшкодування на її користь, суд вважає за можливе зменшити вказану у висновку авто-товарознавчого дослідження суму - 18 207,11 грн. на суму в 20% від суми збитку в розмірі податку на додану вартість. Крім того, статтею 12.1 вказаного Закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зменшити суму страхового відшкодування, що належить до стягненню з відповідача 1 на користь позивача на визначену у договорі суму франшизи в розмірі - 1000 грн., а відтак на користь позивача з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі - 14 565, 71 грн. (18207,11 - 3641,4 (20% ПДВ) - 1000 грн. франшиза), а тому позов підлягає частковому задоволенню. Підстав для стягнення з страхової компанії моральної шкоди на користь позивача немає, оскільки умовами укладеного між відповідачем 1 і відповідачем 2 договору обов»язкового страхування не передбачено обов»язку відповідача 1 відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну третім особам відповідачем 2. Крім того, вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено стягнення моральної шкоди внаслідок заподіяння матеріальної шкоди власнику пошкодженого в ДТП автомобіля. Також, п.21 постанови пленуму Вищого СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону N 1961-IV). При вирішенні позовних вимог, пред»явлених до відповідача 2 - [PERSON], судом враховано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У урахуванням викладеного та за відсутності підстав для стягнення з страхової компанії розміру франшизи в сумі - 1000 грн., тому вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв»язку з порушенням права власності. Виходячи з викладеного вище, обгрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання та вини відповідача 2 в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 2000,00 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з даною ДТП позивач також поніс додаткові витрати у розмірі - 600 грн. 00 коп. за проведення авто-товарознавчого дослідження № 134/8-14 з визначення вартості матеріальної шкоди завданого внаслідок ДТП (а.с. 26). Оскільки наявні підстави для стягнення страхового відшкодування тільки з відповідача 1, тому і витрати, пов»язані із проведенням експертного дослідження, що підтверджують суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля позивача, в сумі - 600 грн. підлягають стягненню з ПрАТ «українська транспортна страхова компанія» на користь позивача. Під став для стягнення з відповідача [PERSON] визначено судом розміру страхового відшкодування та судових витрат суд не вбачає, оскільки вказаний обов»язок покладений на відповідача 1 згідно умов договору страхування (полісу №АС/4448823). Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Оскільки позивачем не було надано суду жодних доказів надання йому правової допомоги та доказів оплати вказаних коштів, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення в рахунок витрат за юридичні послуги з відповідачів - 600 грн., що заявлені до стягнення позивачем у позові. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial