Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та анулювання реєстраційного обліку, третя особа Відділ опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради. В обґрунтування позову вказано, що відповідач колишній чоловік її померлої доньки. Він до січня 2015 року проживав за спірної адресою з малолітньою донькою. Просить суд усунути перешкоди у користуванні власним її житлом та виселити відповідача із донькою. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві. Додатково вказали, що відповідач та її онука є співвласниками інших жилих приміщень де вони можуть проживати, а спірна квартира потрібна позивачу, так як вона має намір у майбутньому розпорядитися цим житлом. У спірній квартирі вона не бажає проживати та не сплачує комунальні послуги, оскільки має своє житло. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнали, пояснивши, що відповідач [PERSON] разом із дочкою постійно проживають у спірній квартирі та сплачують за неї комунальні послуги, дитина відвідує шкільний заклад, який знаходиться поряд із спірним будинком. Третя особа - представник відділу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради, в особі Бондуровської М. В. направили до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу ВАЕ № 320116 від 17.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Растєгаєвим В. М., та зареєстровано в реєстрі за № 1026. Вказана власність зареєстрована в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 09.06.2003 року, номер запису 591 в книзі: 142П-591 (а.с.18,19). Крім того, 21.01.2005 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Ж 56, виданого органом приватизації Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належала на праві приватної спільної сумісної власності родині із 4 чоловік, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5-6). [PERSON], донька позивача, перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем по справі. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). В 2003 році позивачу стало відомо, що її зять, відповідач по справі [PERSON] не має реєстрації, тому на його прохання він був зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], також за вказаною адресою зареєстрована та мешкає онука позивача [PERSON], [INFO]. [PERSON], чоловік позивача, помер [INFO], [PERSON], донька позивача померла [INFO] (а.с.11-12). З 2012 року відносини між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] погіршилися, часто виникають скандали, сварки. Позивач наголошує у судовому засіданні про те, що на теперішній час бажає розпорядитись належній їй на праві власності квартирою [ADDRESS], але при цьому не надає жодних доказів на підтвердження вказаного пояснення. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки відповідно до ст. 156 ЖК України встановлює, що члени родини власника житла користуються ним на рівні з власником. Відповідно до ст. 11, 12,18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, а саме ст. 7, де зазначено, що дитина має право на піклування батьків, окрім того відповідно до ст. 9 Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Частиною 2 ст. 109 ЖК України забороняється виселення громадян з житлового приміщення без надання їм іншого житлового приміщення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що при зазначених обставинах позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем не доведено позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed