Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної у місті Ради про визнання колишнього члена сім'ї власника житла таким, що втратив право на користування ним в звязку з відсутністю його без поважних причин більше року посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2017 року виданого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори в Дніпропетровській області, зареєстрованого в реєстрі за №2-697 вона стала власницею трикімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано 14.07.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №1300517812110. Раніше в належній позивачу квартирі було зареєстровано [PERSON], який у 1981 році добровільно, без стороннього впливу забрав всі свої речі та полишив належну їй квартиру для проживання в іншому місці, яке на даний час їй невідоме. Вказані обставини підтверджуються актом складеним ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» за підписами мешканців сусідніх квартир. Відповідач з 1981 року не мешкає в належній позивачу квартирі, жодного разу не зявився за її адресою, ухиляється від виконання свого обовязку сплачувати за свою реєстраційну присутність комунальні платежі, не приймає участі в утриманні домоволодіння та збереження його у належному стані переклавши ці обовязки на позивача. Реєстрація відповідача в зазначеному домоволодінні перешкоджає позивачу розпоряджатися ним на її розсуд, тому вона просить суд визнати відповідача таким, який втратив право на користування вищезазначеним домоволодінням. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник за довіреністю [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. З наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення вбачається, що повістки про виклик до суду надсилалась відповідачу за адресою його реєстрації, зазначеною в позовній заяві, проте повернулись без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Виходячи з положень ч. 4 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2017 року виданого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори в Дніпропетровській області, зареєстрованого в реєстрі за №2-697 позивачу [PERSON], що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2017 року за №1300517812110. Відповідно до інформаційної довідки щодо зареєстрованих осіб [PERSON], [INFO], 07.12.1981 року зареєстрований у буд. №39 кв. № 45 по вул.. Степана Тільги. Відповідно до Акту від 18 липня 2017 року посвідченого майстром ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», [PERSON] за адресою вул. [PERSON], будинок №39кв.45 в місті [PERSON] не проживає з 1981 року і особистих речей в ній не має, місце його находження і проживання на цей час не відомо. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також дана позиція викладена у ч. 1\~ст. 321 ЦК України, де сказано, що \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки розрахунок платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, знятись з реєстраційного обліку добровільно не бажає, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цим житловим приміщенням. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належному позивачу житловому будинку, порушує її права та законні інтереси, порушує право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені\~ст. 319 ЦК України. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 191 ЦК України\~\~власник майна\~\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також ч. 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до\~ст.71 Житлового кодексу України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до\~ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, судом встановлено, що відповідач у справі не будучи власником житлової квартири, залишається зареєстрованим у ній, однак тривалий час не проживає у будинку, поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю для позивача, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку № 45кв. №39 по вулиці Степана Тільги в місті Кривому Розі, тим самим звільнити цей будинок, відповідач не бажає, про що свідчить той факт, що він протягом тривалого часу ніяких заходів по даному питанню не приймає. Таким чином, відповідач перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися його житловим будинком, і вона вимушена сплачувати за нього комунальні платежі. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є його місцем проживання або місцем перебування, тому він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, будинок № 39 кв.№ 45. На підставі викладеного,

Outcome: approved