Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із даним позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, свої вимоги мотивує тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний згідно рішення суду 19.11.2015 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO].. Зазначає, що відповідач, як батько дитини безпідставно чинити перешкоди у здійсненні позивачкою заходів спрямованих на покращення здоров»я та духовного розвитку дитини, а саме не надає у передбаченому законом порядку дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач має намір поїхати із дочкою за кордон у період літніх канікул на оздоровлення, а також мандрувати з дитиною для розширення світогляду та її культурного розвитку. Зазначає, що раніше зверталася до відповідача з цього приводу, однак отримала необґрунтовану відмову і на даний час відповідач безпідставно відмовляє у наданні дозволу. Також відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини, так як відмовляється надати дозвіл на виїзд у її супроводі їх дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Оскільки відповідач зловживаючи своїм правом відмовляється від надання згоди на виїзд їх доньки за кордон для відпочинку за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів доньки. Неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення закордонного паспорта неповнолітній дитині відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між сторонами не врегульовано. Позивач зазначає, що бажає повезти дитину за кордон на відпочинок з метою розширення її кругозору, ознайомлення із культурою інших народів, стимулювання вивченню іноземних мов, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. Просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Італія малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. до досягнення нею повноліття для оздоровлення та відпочинку без дозволу та супроводу батька [PERSON]. Надати їй дозвіл без згоди батька виготовити закордонний паспорт для доньки, а також надати дозвіл без згоди батька дитини [PERSON] на транзитний проїзд через транзитні країни Республіку Польща, Словацьку Республіку, Австрійську Республіку, Угорщину, Республіку Словенію, із малолітньою дочкою у супроводі матері до території Республіки Італія до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задоволити, в обґрунтування позивач навела доводи аналогічні викладеним у заяві. Додатково повідомила, що бажає поїхати із дочкою за межі України для її оздоровлення та розширення кругозору. Поїздку запланувала на літні канікули, тобто в період з 01.06.2018 року по 30.08.2018 року. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечує щодо надання дозволу позивачці, без згоди батька дитини на виїзд із дитиною за кордон до її повноліття. Вважає, що мета поїздки та її період має вирішуватися індивідуально із участю батька. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сокальської РДА в судове засідання не прибув та не повідомив про причину неявки. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19.11.2015р. Під час перебування у шлюбі, [INFO] року, у сторін народилася дочка [PERSON]. Позивач має змогу тимчасово вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення в Республіку Італія, однак відповідач не дає добровільно згоди на вивезення дитини за кордон. Також встановлено, що позивачка бажає поїхати із донькою за кордон в період літніх канікул в 2018 році. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ч.1 та ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на вивезення дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька. Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки (відпочинок та оздоровлення) та державу прямування - Республіку Італія. Крім того, встановлено, що виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на вивезення за кордон дитини без згоди батька [PERSON] є обґрунтованими, оскільки позивач дійсно не може одержати згоду відповідача. Законодавством визначено права та обов»язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо надання позивачці згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої доньки до її повноліття, без згоди та супроводу батька, підлягають до задоволення частково, а саме щодо надання такої згоди лише на період з 01.06.2018 року по 30.08.2018 року. Також і підлягає до задоволення вимога щодо надання позивачці дозволу без згоди батька дитини на транзитний проїзд через країни: Республіку Польща, Словацьку Республіку, Австрійську Республіку, Угорщину, Республіку Словенію, із малолітньою дочкою на період з 01.06.2018 року по 30.08.2018 року. Що стосується позовної вимоги про надання дозволу позивачці, без згоди відповідача - батька дитини, виготовити закордонний паспорт їх малолітній дочці, у задоволенні даної вимоги суд відмовляє, оскільки чинним законодавством не передбачено надання такої згоди кимось із батьків іншому, а кожен може виготовити такий документ дитині індивідуально. На підставі викладеного,

Outcome: partial