Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 серпня 1971 року у с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області. В обгрунтування позову зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилося дві доньки, які на даний час є повнолітніми. У 1986 році відповідач покинув сім?ю і з того часу вдома не появлявся; вони не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, в зв?язку із чим просить його розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати, судові витрати залишити за мною і з відповідача не стягувати. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки з відповідачем давно не спілкуємося, подружніх відносин не підтримуємо, наш шлюб відновленим бути не може. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що в 1986 році відповідач безпричинно покинув сім?ю і з того часу ми не підтримуємо жодних стосунків, спільного господарства не ведемо. Мені невідомо де він зараз знаходиться, наш шлюб знаходиться лише формально. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім?ї. Щодо доказів, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивач [PERSON]\~та відповідач\~[PERSON] уклали\~шлюб 18\~серпня 1971\~року,\~який зареєстрований\~у [INFO], актовий запис №12, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Як вбачається із акту обстеження місця проживанння відповідача [PERSON] №1430/11-07 від 07 листопада 2018 року, [PERSON] по вул.І.Франка, 8 в с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області не проживає понад тридцять років (зі слів сусідів-свідків). З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони більше тридцяти років не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, їх шлюб залишається формальністю. Отже, суд прийшов до висновку, що сімя\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved