Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах та за час їх спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] Батьком неповнолітньої дитини являється відповідач [PERSON]. Вказує, що у 2005 році вони припинили спільне проживання та після цього відповідач перестав цікавитися дитиною. На сьогоднішній день відповідач як батько дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає.. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно доньки. Вказує, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, як їй відомо інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати немає. У звязку з тим, що їй одній важко утримувати неповнолітню дочку, забезпечити її усім необхідним, харчуванням, одягом, ліками, тощо, змушена звернутись до суду з даним позовом. Вважає, що матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\~000 грн., котрих вона просить стягувати з останнього щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій просить суд позов задоволити, справу розглянути у їх відсутності та дає згоду на заочний розгляд справи. Відповідачу надсилались судові повістки по місцю проживання, однак в судові засідання 10.01.2017 року та 01.02.2017 року він не зявився. Крім того у газеті Галичина від 31.01.2017 року № 7(5257) надруковано оголошення про день і час розгляду даної справи. Однак відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ ст. 224 ЦПК України.\~ \~ Враховуючи заяву представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживали спільно без укладення шлюбу та під час їх спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с.6) З'ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Суми прожиткового мінімуму на 2017 рік встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн., де прожитковий мінімум це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач [PERSON] здоровий працездатний чоловік, на своєму утриманні інших непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України немає, зважаючи на майновий стан позивача та відповідача, враховуючи, що позивачкою не надано суду будь-яких доказів щодо отримання відповідачем доходів, місця його працевлаштування та підтверджуючих документів про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, беручи до уваги, що частка заробітку (доходу) матері, батька, розмір твердої грошової суми, котра буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, суд вважає, що позов слід задоволити частково та присудити до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі - 750 грн. щомісячно , до досягнення дитиною повноліття, а в решті позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 181,182,184 СК України та

Outcome: approved