Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя її батько [PERSON] - працював у сільському господарстві і отримав право на земельну частку (пай) та на його імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325491 від 22.04.1997 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Сильченківської сільської ради. 17 листопада 2005 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, але не може оформити свої спадкові права, поскільки їй не було відомо про існування сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав її батьку, так як відсутній оригінал даного сертифікату. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 032 5491 від 22.04.1997 року на території Сильченківської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 17 листопада 2005 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 17 листопада 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 007887 від 18.11.2005 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕЛ № 260545 від 15.11.1979 року [PERSON] народилась 21 жовтня 1979 року, в графі «Батько» заначено [PERSON] (а.с.7). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325491 від 22.04.1997 року, згідно з яким [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Барсуківщина» розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 01 січня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат серії ЧН № 0325692 від 2.04.1997 року на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с. 17-18). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі від 21.04.2016 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0325491 від 22.04.1997 року, що належала [PERSON] станом на 17.11.2005 року становила 30 739 грн. 28 коп. (а.с.32). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справі і спадкоємицею є дочка [PERSON] що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 30.03.2016 року та копією спадкової справи (а.с.30-38). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим, то до позивача [PERSON], як спадкоємця першої черги, переходить право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала її батьку за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0325491. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved