Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації) про повернення дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] до [INFO] , а саме його смерті, та має від даного шлюбу дев`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 18.10.2018 року рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області задоволено позов Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області та вирішено відібрати дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Позивач вказує, що відпали причини, що перешкоджали належному виконанню нею батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, зробила для себе відповідні висновки, цілком здатна виконувати обов`язки матері та на підставі положень ч. 3 ст. 170 СК України просила повернути їй дітей. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву,в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Пояснила, що протягом останнього року усвідомила серйозність питання виховання та розвитку дітей та створила належні побутові умови для того, щоб діти проживали вдома (а.с. 42). Представники відповідача Татарбунарської районного державної адміністрації Одеської області Данльченко О.П. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, що проти задоволення позовних вимог заперечує, та пояснила суду, що протягом року з моменту ухвалення судового рішення про відібрання дітей кардинально змінила свою поведінку, неодноразово зверталася до служби у справах дітей, щоб повернути дітей. Пояснила також, що результати перевірок, здійснених соціальними працівниками у 2019 році свідчать про те, що позивач значно покращила побутові умови необхідні для проживання дітей (а.с. 41). Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не сповістив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. За змістом положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2015 року, слідує, що чоловік позивача [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 6). Свідоцтвами про народження дітей серій [NUMBER] , [NUMBER] , 1-ЖД № [NUMBER] , 1-ЖД № [NUMBER] , 1-ЖД № [NUMBER] , 1-ЖД № [NUMBER] , 1-ЖД № [NUMBER] , встановлено, що позивач по справі має дев`ять дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-13). З довідки № 589 від 22.05.2019 року виданої Дмитрівської сільською радою Татарбунарського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (а.с. 14) Відповідно до характеристики наданої сільським головою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вбачається, що [PERSON] є вдовою, шкідливих звичок не має, за характером спокійна, байдуже ставиться до ситуації щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 15). З акту обстеження умов проживання від 28.05.2019 року [PERSON] рекомендовано покращити умови в кімнатах дітей, а саме завершити роботи з облаштування меблями, створити місце для навчання, придбати одяг, взуття (а.с. 16). Відповідно до довідки наданої Управлінням соціального захисту Татарбунарського УСЗН від 29.05.2019 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Татарбунарському УСЗН Одеської області отримує допомогу на дітей одиноким матерям, за 2018 рік з 01.01 по 01.05 отримала 59329,97 гривень (а.с. 17). З довідки наданої Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за № 685 від 28.05.2019 року та за № 590 від 22.05.2019 року вказано, що [PERSON] має у власності земельний пай площею 7,89 га, який обробляє самостійно та у 2018 році отримала дохід 32000 гривень (а.с. 18-19) З відповіді центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації надано інформацію про про те, що діти виявили бажання жити в сім`ї (а.с. 20). Листом Татарбунарського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за № 03-05/153 від 28.05.2019 рік встановлено, що позивач переосмислила свою поведінку щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 21). Рішенням Виконкому Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 15.05.2018 року № 30 та рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.10.2018 року вирішено відібрати дітей від матері без позбавлення її батьківських прав (а.с. 22, 23-25). Розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації від 28.11.2018 року № 352/А-2018 [PERSON] Леонідовичу, [PERSON] Леонідівні, [PERSON] , Антову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Антову [PERSON] Леонідовичу, Антову Віталію Леонідовичу, Антовій Валентині Леонідівні надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 26). Висновком Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 03.06.2019 № 01-30/1716 визнано доцільним повернення дітей матері [PERSON] (а.с. 27). Актами обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що в дитячих кімнатах проведено ремонт, кімнати облаштовано необхідним для повноцінного розвитку дітей та рекомендовано більше уваги приділяти дітям. Але враховуючи те, що [PERSON] завагітніла під час відсутності дітей та очікує ново роджену дитину, їй буде дуже важко справлятися з вісім`ю дітьми (а.с. 36, 37) Статтею 170 СК України передбачений порядок відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Згідно положень частини першої цієї статті, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Положеннями ст. 150 СК України встановлені обов`язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст. 152 СК України). Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Норми ст. 14 цього Закону передбачають, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Отже є законодавчо обумовленими як права дитини на проживання разом з батьками, так і права батьків виховувати дитину особисто, тому будь-яке обмеження цих прав є недопустимим. У принципі 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не може, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 163 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. При розгляді справи судом не встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання дітей з позивачем створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або суперечитиме їх інтересам, навпаки, обставини, що були підставою відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, які перешкоджали належному вихованню ними дітей, матір`ю усунуті, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про повернення дітей в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved