Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 30 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №199. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства та виховання дитини. Будь - яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, просила слухати справу у її відсутності. Також в заяві зазначила, що термін на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить слухати справу у його відсутності, строк для примирення просив не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2011 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області було зареєстровано укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 199 та видане свідоцтво про шлюб. 18.03.2013 року видане повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 01.03.2012 року (а.с. 5). Судом було встановлено, що подружжя мешкає окремо з 2013 року, сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві вказала, що бажає змінити своє призвіще з «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, що були понесені позивачем та документально підтверджені, належить стягнути з відповідача на користь [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн., що підтверджено квитанцією ПАТ КБ «Приваибанк» № 605052583.2 від 22.08.2016 року. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved