Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 69. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 15.09.2007, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких стають їх діти, що негативно впливає на їх психічний стан та спричиняє душевні страждання. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають в родині, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, тому вона просить суд його розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що починаючи з 15.09.2007 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №054637, виданим Відділом РАЦС Новопсковського РУЮ Луганської області 15.09.2007. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №274973, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 25.09.2013, актовий запис №75 (а.с.7).; та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №122917, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 09.09.2008, актовий запис №57 (а.с.8). Спору щодо місця проживання дітей та поділ майна подружжя з матеріалів справи не вбачається. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти вимог позивача про розірвання шлюбу заперечень не надав, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Кандиба». Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved