Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд зняти арешт з автомобіля «Шевроле Авео» чорного кольору державний номер [NUMBER] 2006 р.в., посилаючись на неможливість розпорядження належним їй майном. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду від 11.01.2013 виключено з опису та арешту з 1/2 частки автомобілю «Шевровле-Авео» чорного кольору державний номер [NUMBER] 2006 року випуску,у зв`язку з тим, що рішенням суду від 29.10.2009 визнано за нею право власності на 1/2 частину автомобіля. Рішенням суду від 13.03.2018 за її позовом припинено право власності відповідача [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частку автомобілю «Шевровле-Авео». На даний час існують обтяження у вигляді арешту, що обмежує її права як власника автомобіля, тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України. Позивач [PERSON] звернулася до суду про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено судом, за інформацією Територіального сервісного центру МВС № 1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 06.01.2021, станом на 05 січня 2021 року в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про накладення арешту на все рухоме майно [PERSON] , в тому числі автомобіль Chevrolet Aveo номерний знак [NUMBER] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 листопада 2008 року Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ. Так, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] , накладений за постановою державного виконавця Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ від 17.03.2009 (а.с. 9-10 - копія рішення). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, припинено право власності [PERSON] на Ѕ частину автомобіля Chevrolet Aveo 2006 року випуску, легковий седан-В, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , визнавши за [PERSON] право власності на вказану частку (а.с. 5-6 - копія рішення). Таким чином позивач є власником зазначеного автомобіля. Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна. Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, постановою державного виконавця Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ від 07.11.2008 накладено арешт на рухоме майно, яке належить [PERSON] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2013 року знято арешт та заборону відчуження, накладений постановою Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ від 07.11.2008, з 1/2 частини легкового автомобіля марки «Chevrolet Aveo» колір чорний металик, об`єм двигуна 1498, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8 - копія рішення). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи наявність заяви представника відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку до наявність підстав для задоволення заявлених вимог та вважає можливим зняти арешт з вказаного автомобіля, накладений постановою державного виконавця від 07.11.2008. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved