Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ТОВ «ВЕРЕКОН» і просить з урахуванням уточнень поданих 20 вересня 2016 року стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2016 року по 06 травня 2016 року у розмірі 13 420,80грн. , стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок невидачі трудової книжки з 07.05.2016р. по 20.09.2016р. в розмірі 19 809,60грн., зобов'язати видати трудову книжку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. З 01 лютого 2012 року позивач обіймала посаду заступника директора ТОВ «ВЕРЕКОН» з посадовим окладом 4 200грн. 06 травня 2016 року позивачу було повідомлено про її звільнення, при цьому не було видано належним чином оформлену трудову книжку та не проведено повний розрахунок з виплатою існуючої заборгованості. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та уточненнях поданих в судовому засіданні 20 вересня 2016 року. Представник відповідача [PERSON] вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на безпідставність вимог позивача. Зокрема представник відповідача звертав увагу суду на тому, що позивач була звільнена з посади наказом від 29.02.2016р. , копія якого була направлена за місцем проживання, проведено розрахунок шляхом виплати коштів на картку та одночасно позивачу було запропоновано отримати трудову книжку. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 01 лютого 2013 року [PERSON] було прийнято на посаду заступника директора з загальних питань ТОВ «ВЕРЕКОН», про що видано наказ №4к. З 07 липня 2014 року [PERSON] переведено на посаду заступника директора з зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «ВЕРЕКОН», про що видано наказ №11к. 29 лютого 2016 року позивача [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п4 ч1 ст.40 КЗпП України , про що видано наказ №3к. Зокрема позивача було звільнено з займаної посади за відсутність на робочому місці з 01 по 29 лютого 2016 року без поважних причин. Копія наказу була направлена позивачу 29 лютого 2016 року за місцем проживання та отримана 03 березня 2016 року. 29 лютого 2016 року відповідачем на картковий рахунок позивача [PERSON] перераховано 2 749,05грн. в якості остаточного розрахунку при звільненні. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що в період з 01 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин, та 29 лютого 2016 року звільнена на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Позивач вказану обставину не оспорює, а отже вимоги позивача про виплату заробітної плати за період з 01 лютого 2016 року по 06 травня 2016 року є безпідставними. Також під час судового розгляду встановлено, що 29 лютого 2016 року, тобто в день звільнення , позивач була відсутня на робочому місці. На картковий рахунок в день звільнення відповідачем було перераховані належні грошові кошти при звільненні. На пропозицію відповідача отримати трудову книжку позивач не відреагувала. За викладених обставин слід відхилити вимоги позивача як безпідставно пред'явлені до відповідача, оскільки обставини зазначені у позові не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, крім цього були спростовані наданими відповідачем письмовими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed