Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає більше шести місяців, припинив виконання обов'язків пов'язаних з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Реєстрація останнього в будинку позивача позбавляє її певних соціальних пільг. З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач у належному їй житлі не проживає, просить визнати його таким, що втратив право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.14/. Оскільки, позивач є власником вказаного будинку, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи, а саме з будинкової книги вищевказаного домоволодіння та висновку про результати розгляду звернення від 07.08.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначену будинку, однак не проживає за вказаною адресою з 2001 року (а.с.3-6,13). За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з лютого 2018 року, тобто понад 6 (шість) місяців, а тому він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved