Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 21.06.2003 року між нею [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюбу, зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 92. У шлюбі в них народилось дві дочки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя у неї з чоловіком не склалося через відсутність між ними порозуміння. В них різні погляди на життя, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Сімейно-шлюбні відносити вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Подружні відносини фактично між ними припинилися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім з чоловіком інтересам, шлюб зберегти не бажають. Позивач також зазначила, що вона одна не може забезпечити належний рівень життя дітей. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] .. В подальшому позивач [PERSON] подала зава про зміну підстав та предмету позову, в якій позивач зазначила, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не приймає. Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , стягнути з [PERSON] на утримання дітей аліменти щомісячно у розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. У судове засідання позивач та її представник не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надали суду заяву, в якій позов підтримали та просили проводити розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2003 року між нею [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюбу, зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 92. У шлюбі в них народилось двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09 листопада 2009 року, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.05.2011 року серія [NUMBER] . Подружнє життя між позивачем та відповідачем виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обов`язки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім`ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню щодо розірвання шлюбу. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Так, на день розгляду справи змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який порівняно з прийняттям рішення щодо розміру аліментів суттєва збільшився. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: partial