Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про виселення останнього з належного їй будинку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею у вказаному будинку проживає її донька [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано за рішенням суду від 08 жовтня 2010 року. Відповідач порушує право позивача на користування та володіння житловим приміщенням, на протязі останніх 5 років влаштовує сварки, спричиняє матеріальні збитки виносячи з будинку господарства речі, зловживає спиртними напоями, створюючи неможливі умови для проживання інших особі. Виселитись в добровільному порядку відповідач не бажає, намагання налагодити стосунки з ним позитивного результату не принесли. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника - адвоката [PERSON] Відповідач, будучі у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК належним чином повідомленим про час та місце судового засідання до Шишацького районного суду повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, в зв'язку з цим суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів (а.с. 17, 26). Заслухавши пояснення представника позивача та свідків, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO] згідно обліків Великобузівської сільської ради Шишацького району є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою вищевказаної сільської ради від 06 жовтня 2014 року № 02/30/510 (а.с.6). Правовстановлюючі документи у позивача на вказане домоволодіння відсутні. Згідно довідки Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області від 06 жовтня 2014 року № 02/30/509 до складу сім'ї позивача належать донька - [PERSON], її чоловік - [PERSON], онук - [PERSON]. (а.с.5). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 08.10.2010 (справа № 2-1302/10), яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був укладений 18 лютого 1995 року у Великобузівській сільській раді Шишацького району Полтавської області розірвано. Вказаним судовим рішенням встановлено факт того, що [PERSON] зловживає спиртними напоями на ґрунті чого виникають постійні сварки і скандали. Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 10 червня 2014 року (справа № 551/572/14-п) [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство у сім'ї), що виразилось у завданні ним шкоди психологічному здоров'ю громадянки [PERSON], та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 68.00 грн. (а.с.31-32). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно пояснень свідків [PERSON], 1970 року народження, мешканки с. Тищенки Шишацького району Полтавської області, яка є колишньою дружиною відповідача та [PERSON], 1965 року народження, мешканки с. В.Бузова Шишацького району Полтавської області, яка є донькою позивача встановлено, що відповідач [PERSON], являючись працездатним не працює, систематично зловживає спиртними напоями, продає та пропиває речі домашнього вжитку, влаштовує сваркі в родині в ході яких ображає членів родини. Проведені органами внутрішніх справ та сільською радою профілактичні заходи на нього не вплинули, в наслідок чого, членами родини, як крайній захід, було прийнято рішення про виселення його з будинку в судовому порядку. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка дільничний інспектор міліції Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON], зазначив, що на протязі не менше 7 років здійснює адміністративне обслуговування території Великобузівської сільської Шишацького району, до складу якої входить с. Тищенки. Підтвердив факт зловживання відповідачем [PERSON] на протязі тривалого часу спиртними напоями. Зазначив, що від дружини останнього до органів внутрішніх справ та до нього особисто надходили скарги на негідну поведінку в сім'ї [PERSON], в травні 2014 року відносно нього складався адміністративний протокол, що також підтверджується листом Шишацького РВ УМВС від 12.01.2015 № 93 (а.с.30). Дільничним інспектором міліції неодноразово проводились профілактичні бесіди з [PERSON] з приводу недопущення антигромадської поведінки в тому числі в серпні 2014 року, вже після його притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно довідки-характеристики від 06.10.2014 № 02-30/511 та листа від 19.01.2015 № 02-28/21 Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області компрометуючих даних на [PERSON] сільська рада не має. В той же час від його дружини [PERSON] сільському голові надходили скарги на поведінку [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, провокує сварки в сім'ї. З ним не раз проводилась бесіда щодо врегулювання ситуації в його родині (а.с.7,33). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (власник, дружина власника, їх діти і батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно правил встановлених ч.ч. 1,3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Статтею 116 ЖК України визначено що у випадках систематичного руйнування та псування житлового приміщення, або його використання його не за призначенням, або систематичного порушенням правил співжиття, що робить неможливим проживання інших в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, проводиться виселення особи без надання іншого жилого приміщення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та, як крайній захід, виселення [PERSON] із житлового приміщення, яким він користується, без надання іншого житлового приміщення, в зв'язку з систематичним порушенням ним на протязі тривалого проміжку часу правил співжиття, незважаючи на вжиті заходи запобігання та адміністративного впливу з боку сільської ради та органів внутрішніх справ, наслідком чого є неможливість проживання на даний час інших осіб разом з ним в одному будинку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та відносить їх на рахунок відповідача. Судові витрати по справі становлять 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору та 400,00 грн. сплаченого позивачем адвокату [PERSON] гонорару за представлення її інтересів в суді, що відповідає розміру закріпленому у ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: approved