Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 07 квітня 2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 448; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO]. , у твердій грошовій сумі в розмірі 813,00 грн., що становить 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 квітня 2017 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, суперечитиме інтересам позивача та дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в частині стягнення аліментів - повернута позивачу у відповідності до вимог п. 3 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, розгляду якої призначено за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті справи. 19 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року задоволено заяву позивача та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини залишено без розгляду в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить позов задовольнити. Зазначила, що із відповідачем спільно не проживає, не веде спільного господарства та не має спільного бюджету з лютого 2019 року. Просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, у своєму відзиві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із положенням ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 квітня 2017 року у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 448. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони, починаючи з лютого 2019 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами припинені. Шлюб фактично припинив соє існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони не пов`язані спільним по бутом, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на відповідне клопотання позивача, їй слід відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved