Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 01.11.2007 між нею та ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки №007-2900/756-0421-Р, в якості забезпечення [PERSON] своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором № 007-2900/756-0421 від 01 листопада 2007 року. Вважає, що порука за договором поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Вказує, що в договорі поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.4) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини 4 статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позивач отримала вимогу банку від 23.10.2014 року де відповідач вимагає від позичальника, з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитом в повному обсязі, а тому вказує, що саме від 03.11.2014 починається шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя у випадку порушення основного зобов`язання, згідно ч.4 ст.559 ЦК України. З вимоги банку від 23.10.2014 убачається, що позивач вирішив реалізувати своє право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, на вимогу дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, і простроченої заборгованості по тілу кредиту і процентів, зокрема про це свідчить розшифрування загальної суми заборгованості в розрахунку заборгованості за кредитним договором № 007-2900/756 (станом на 21.08.2015); Згідно п.2.2 Договору поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007: «У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення); Порука припиняється по договору поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання - 03.04.2015 - не пред`явить вимоги до поручителя, згідно ч.2 ст. 559 ЦК України . Вказує, що зобов`язання по договору поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007 припинилися з 03.04.2015. Посилаючись на ч.4 ст.559 ЦК України просить суд визнати таким, що припинений з 03.04.2015 договір поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007 укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , за яким поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договорі № 007-2900/756-0421 від 01.11.2007 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. 13.12.2016 року. Ухвалою від 05.01.2017 року по справі відкрито провадження. За клопотаннями сторін справа неодноразово відкладалася. 13.09.2017 відповідач подав заперечення на позов де просить в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що через невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором 29.10.2014 року Банком була направлена вимога [PERSON] та [PERSON] про погашення існуючої заборгованості. Зазначену вимогу [PERSON] отримала 11.11.2014 року, а [PERSON] не отримувала, повернувся конверт. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитними договорами, виникнення заборгованості за кредитом кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.5.2.5 кредитного договору право на зміну умов цього договору установивши новий строк виконання основного зобов`язання - 10.01.2015 року. Тобто строк основного виконання зобов`язання згідно з вимогою , вважають настав 10.01.2015 року і на думку Банку, саме з цієї дати обраховується шестимісячний строк, протягом якого банк мав право звернутися з позовом до поручителя. (до 10.07.2015 року) ПАТ «Універсал Банк» 17.04.2015 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2016 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість в розмірі 48 776,78 шв.франків. Просили суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 10.04.2018 року представником позивача [PERSON] заявлено відвід судді Яценко Н.О. Ухвалою судді Луценка О.М. в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. Третя особа [PERSON] ( [PERSON] ) подала письмові пояснення на позов в яких посилалася на те, що розгляд даної справи неможливо без підтвердження факту видачі кредитних коштів за кредитним договором, оскільки це може привести до незаконного рішення, а тому просила встановити юридичний факт видачі кредитних коштів за кредитним договором № 007-2900/756-0421 від 01.11.2007 року. 12.12.2018 року представником позивача заявлено відвід судді. Ухвалою від 12.12.2018 року визнано необґрунтованим клопотання про відвід. Ухвалою судді Шевчука А.В. від 19.12.2018 року у задоволенні заяви про відвід судді Яценко Н.О. відмовлено 07.11.2019 року позивач подала уточнену позовну заяву в якій вказувала, що порука припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням ( якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Вказує, що в договорі поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01.11.2007 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.4) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки вважає, що суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі вважає, підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України, про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя Посилається на те, що з наданого відповідачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №007-2900/756-0421, який знаходиться в цивільній справі №369/4103/15-ц Києво-Святошинського районного суду Київської області, вбачається, що позичальник припинила обслуговувати кредит згідно умов основного зобов`язання починаючи з 01.06.2014 р. Згідно з п.2.4 кредитного договору позичальник зобов`язався погашати кредит та проценти за користування ним шляхом сплати щомісячних платежів у термін до 01-го числа кожного місяця. Із графіка погашення кредиту вбачається, що чергові платежі боржник мав здійснювати не пізніше останнього числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів вважає, що починається перебіг шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування заходів захисту свого права, вказує, що кредитор вчиняти не може. Починаючи з 01.06.2014 року третя особа припинила сплачувати передбачені графіком періодичні платежі за кредитним договором, а тому вважає, що початком вирахування строку для пред`явлення кредитором вимог до поручителя слід вважати 01 червня 2014 року. Зазначає, що позов банком було пред`явлено 17.04.2015 року, тобто після спливу вказаного строку, а тому просить суд визнати таким, що припинений з 01 грудня 2014 року договір поруки № 007-2900/756-0421-Р від 01 листопада 2007 року укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , за яким поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № 007-2900/756-0421 від 01. 11.2007 року. 27.11.2019 року представник Банку подав відзив на позов в якому просив суд в задоволенні позову відмовити, з посиланням на те, що ст.559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення спірного правочину) передбачала, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Вимоги, надіслані позичальнику і поручителю самі по собі і визначають (змінюють) строк виконання основного зобов`язання - встановлюють новий термін повернення всієї суми коштів банку. Вимогу [PERSON] отримала 11.11.2014, що підтверджується зворотнім повідомленням, а тому отримання вимоги позичальником здійснено навіть у межах строку вказаного позивачем, а тому вважають, що відсутні підстави для визнання поруки припиненою. У випадку невиконання вимог ( як це виходить з їх змісту), термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги. У зв`язку з невиконанням позичальником та поручителем зобов`язань за кредитним договором і, як наслідок, утворенням заборгованості за кредитом, кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.5.2.5 Кредитного договору право на зміну умов цього договору, установивши новий строк виконання основного зобов`язання - 10 січня 2015 року. Тобто строк виконання основного зобов`язання згідно з вимогами настав 10.01.2015 року, а тому вважають, що саме від цієї дати обраховується шестимісячний строк, протягом якого банк має право звернутися з позовом до поручителя (до 10.07.2015 року), а тому 17.04.2015 року Банк звернувся до суду про солідарне стягнення заборгованості. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2016, ухваленим у цивільній справі № 369/4103/15-ц позов банку задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 48776,78 шв.франків. Вважають, що Банк в шестимісячний строк звернувся до суду з позовом, як того вимагає ч.4 ст.559 ЦК України. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 26.11.2020 року за клопотанням представника позивача витребувано у відповідача докази. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином та своєчасно, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 01 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», який на даний час змінив назву на АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] укладено кредитний договір № 007-2900/756-0421. (а.с. 56-61 т.2, а.с.132 т.1 ) Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 58560 швейцарських франків. Відповідно до умов Договору, кредит був виданий на строк до 01 листопада 2032 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,95 % річних, в порядку, строки, визначені цим договором (п.1.1 Кредитного договору). Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 01.11.2007 року між відповідачем та позивачем - [PERSON] було укладено договір поруки № 007-2900/756-0421-Р/1. (а.с.67-69 т.2) П.1.2 договору поруки сторони передбачили, що термін повного виконання зобов`язань Боржника - не пізніше 01 листопада 2032 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання таких зобов`язань. П.4.2 передбачено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договору поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як пояснював представник Банку позичальник не виконує умови кредитного договору з червня 2014 року, протилежне судом не встановлено. 29.10.2014 року банком було направлено вимоги [PERSON] та [PERSON] про погашення існуючої заборгованості. (а.с.61-64 т.1) Позичальник [PERSON] вказану вимогу отримала 11.11.2014 р. (а.с.61 т.1). Від поручителя [PERSON] вимога повернулася за закінченням строку зберігання. Разом з тим, як убачається зі змісту позовної заяви позивач особисто вказує, що отримала вимогу банку від 23.10.2014 року, де відповідач вимагає від позичальника, з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитом в повному обсязі, датою отримання зазначає 03.11.2014 і при пред`явлені позову надає її суду. (а.с. 3,16 т.1) Пред`явлення вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (в залежності від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. У разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. У випадку невиконання вимог, як вказано у змісті вимоги, термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги. У зв`язку з невиконанням позичальником та поручителем зобов`язань за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.5.2.5 кредитного договору право на зміну умов цього договору, установивши новий строк виконання основного зобов`язання - 10.01.2015 року. Таким чином, направленням указаної вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання. 17.04.2015 року Банк звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з відповідним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2016 року позов задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість в розмірі 48776,78 швейцарський франків. На даний час справа перебуває в апеляційній інстанції та розгляд зупинено до вирішення даного спору. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ході розгляду справи не встановлено, що Банк пред`явив вимогу до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання, а тому суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed