Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який мотивує тим, що 28.12.1995 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне подружнє життя між сторонами не склалося, вони втратили один до одного почуття поваги і любові, та є людьми різних характерів і поглядів на життя. Як стверджує позивач, відповідач не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток сина та не бере жодної участі у його вихованні і утриманні. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 грн, щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, неодноразово подавала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 28.12.1995 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.12.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради. Під час даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.1996 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.08.2006 року, міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] . За твердженнями позивача, відповідач не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток сина та не бере жодної участі у його вихованні і утриманні. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачкою ставиться вимога про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змістуст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася до суду із позовом 25 лютого 2021 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved