Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 22.09.2015 року з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якої зазначила, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], 3 квартал Криворізького району Дніпропетровської області. З травня 2008 року відповідач зареєстрований та проживав в цій квартирі. На початку 2010 року він зібрав свої речі і пішов з дому до своїх родичів та з цього часу не мешкає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла, в сплаті комунальних послуг не бере, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, у звязку з чим позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить суд позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку № 16 по вул. Леніна в с. Лозуватка, 3 квартал Криворізького району Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не зявилася, але її представник надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним особисто судових повіток (а.с. 30, 36). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи є їх письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, при задоволенні позовних вимог покладаються на розсуд суду (а.с. 34). Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі [PERSON] на підставі договору дарування 1/4 частини квартири від 03.11.2014 року належить квартира [ADDRESS], 3 квартал Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 8). З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.09.2015 року (а.с. 9) вбачається, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, 3 квартал, вул. Леніна, 16/3, зареєстровані: [PERSON] позивач по справі, її син [PERSON] та [PERSON] відповідач по справі. Однак, як вбачається з акту складеного депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 21) відповідач [PERSON] з 2010 року за зазначеною адресою не проживає. Як вказувала в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, відповідач, який залишається зареєстрованим у будинку позивача, не проживає в ньому з 2010 року, місце його проживання позивачу не відоме, за місцем своєї реєстрації не зявляється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за ним житлової площі на час його не проживання в її квартирі не існує, позивач вимушена сама сплачувати комунальні платежі за нього, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє їй розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні йому користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді квартири [ADDRESS], 3 квартал, Криворізького району Дніпропетровської області, є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування жилим будинком (квартирою). Оскільки відповідач своїми діями порушив законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в квартирі [ADDRESS], 3 квартал, Криворізького району Дніпропетровської області, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу, понад 1 року, не сплачує комунальні і інші платежі, тому вважається таким, що втратив право проживання у вищезазначеній квартирі.

Outcome: approved