Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Позов мотивує тим, що згідно Виконавчого листа № 2-1786, виданого Семенівським районним судом Полтавської області від 13.12.2010року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 350грн. 00коп. щомісячно. [PERSON] умисно ухиляється від сплати аліментів. Так, станом на червень 2013р. заборгованість зі сплати аліментів становить 6010 грн. 12коп. Позивач прохала стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в сумі 6010 грн. 12коп.. У судове засіданні позивач, [PERSON], не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів визнав. Судом встановлено, що визнання відвідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до наступного. Судом по справі встановлено, що відповідно до Виконавчого листа № 2-1786, виданого Семенівським районним судом Полтавської області від 13.12.2010року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 350грн. 00коп. щомісячно. Як слідує з довідки про сумарну заборгованість по аліментах виданої ВДВС Семенівського РУЮ Полтавської області станом на 01.02.2014р. заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] становить 6010,12грн. При цьому в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що виконавче провадження по примусовому виконанню Виконавчого листа № 2-1786, виданого Семенівським районним судом Полтавської області від 13.12.2010року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 350грн. 00коп. щомісячно, було закінчено, та на даний час вказані аліменти не стягуються. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.4 ст.194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що наявна у [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 6010грн. 12 коп., на даний час, вже стягується в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню в зв'язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed