Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,7248 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] - земельну ділянку площею 0,6130 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна Позивач вважає що саме вона повинна успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом, фактично спадщину прийняла та вступила в управління спадковим майном. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 92 рокі в с.Коржова Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 26.08.2015 року, актовий запис №12. З матеріалів справи вбачається, що померлій належали: - земельна ділянка площею 0,7248 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.07.2017 року №323/0/201-17, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6103750312017, сформованого 28.07.2017 року; - земельна ділянка площею 0,6130 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.07.2017 року №323/0/201-17, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6103750212017, сформованого 28.07.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 25.05.2012 року в с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, яке буде належати їй на момент її смерті, а також все те, на що вона за законом буде мати право - доньці [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO] року, як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я». Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Монастириським районним відділом земельних ресурсів 21.05.2003 року [PERSON], загублений. На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві спадкове майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється земельна ділянка. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved