Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини. Позов мотивувала тим, що між сторонами 05.06.2020 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2020 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2020 року. Спільне життя у сторін не склалось. Відповідач проживає окремо і всі турботи по вихованню та утриманню дитини покладені на позивачку, коштів на утримання позивачки відповідач не надає, а вона знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною. Просила суд стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення сином трирічного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2020 року (а.с.7). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2020 року (а.с.6). Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи зі змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 79 СК України, аліменти на дитину та на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість прийняття визнання позову відповідачем [PERSON] та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved