Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її (позивача) утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою трирічного віку. Також, просила стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 січня 2020 року між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано в Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 18, та від даного шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] , поряд з цим, шлюбні відносини між ними припинено з травня 2020 року, вони разом не проживають, при цьому, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі в утриманні доньки не приймає, хоча працює та отримує дохід, що стало підставою для її (позивача) звернення до суду та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в судовому порядку. Позивач також вказала, що ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, на підставі чого, просить суд стягнути з відповідача аліменти і на її (позивача) утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом в судове засідання сторін. При цьому, позивачем [PERSON] в судове засідання подано заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 2980 від 05 лютого 2021 року, в якій позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України, як шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, так і шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Судової влади України, при цьому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу, який було зареєстровано 15 січня 2020 року у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 18, сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 150. Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, крім того, судом під час розгляду справи, з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наявних справі доказів, не встановлено наявності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, які мають враховуватися судом при розгляді питання про стягнення аліментів та їх розмір, крім того, судом відзначається, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, та іншого з наявних у справі доказів судом не встановлено, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позивачем позову, а саме: 28 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позивачем пред`явлено також вимоги до відповідача про стягнення з останнього на своє (позивача) утримання аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною 3-ох річного віку, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими, позивач [PERSON] , здійснюючи догляд за малолітньою дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею (позивачем), має визначене законом, який регулює сімейні відносини, право на утримання від відповідача [PERSON] - батька дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною трьох років, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, в свою чергу, відповідач [PERSON] є молодою, здоровою, працездатною особою, у зв`язку з чим, на переконання суду, може надавати позивачу матеріальну допомогу на її (позивача) утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення позивачем позову, а саме: 28 липня 2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її (позивача) користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп., з приводу чого суд враховує наступне. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Суліменко Т.А. та [PERSON] 27 липня 2020 року укладено договір про надання правничої допомоги, п. 3.4 якого встановлено, що гонорар - винагорода адвоката, сплачується готівкою та визначається в розмірі 1000 грн. В той же час, відповідно до копії розрахункової квитанції серії ААБГ № 008205 від 27.07.2020 року [PERSON] на виконання договору про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Суліменко Т.А. сплатила 3000,00 грн. Крім того, частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За таких обставин, та враховуючи відсутність належних доказів, зокрема, акту приймання-передачі наданих послуг, а також загального розрахунку понесених витрат на правову допомогу, а так само враховуючи, що договором сторони погодили розмір гонорару в розмірі 1000 грн., розрахункова квитанція на суму 3000 грн., суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її (позивача) користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп., - задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved