Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, зазначила, що вона була одружена з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. 11.08.2004 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення Сторожинецького районного суду, дитину було залишено проживати з позивачем. Однак 17.12.2007 року, у зв'язку з виїздом позивача за кордон, [PERSON] направила заяву до органу опіки та піклування про залишення сина на вихованні батька. З 2007 року та по даний час позивач перебуває на роботі в Італії, син проживає в Україні з батьком. [PERSON] не перестає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. [PERSON] страждає на важке хронічне захворювання - ожиріння II ступеню, дифузний зоб II ступеню, через що потребує постійного нагляду ендокрінолога та регулярного санаторно- курортного лікування. На даний час позивач має можливість забезпечувати виїзд дитини за кордон з метою оздоровлення та знайомства з культурою інших країн в літній період. Проте, відповідач через триваючі конфліктні стосунки, своєї згоди на виїзд сина за кордон не надає. Позивач просить надати дозвіл на виїзд в Італію [PERSON], без згоди батька - [PERSON], на літній період щорічно до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача [PERSON] надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. У разі не явки в судове засідання відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи та просять справу розглянути без їх участі. Представник Сторожинецької служби у справах дітей та молоді в судове засідання не з'явилась, надала суду лист, в якому позовні вимоги визнали частково, зазначила, що як мати так і батько має право на спільне проведення літніх канікул з дитиною, тому просить в інтересах дитини даний факт врахувати. Просить справу розглянути без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наданих позивачем матеріалів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Сторожинецького районного суду від 11.08.2004 року. Відповідно до заяви від 17.12.2007 року, позивач у зв'язку з виїздом за кордон на заробітки, направила заяву до органу опіки та піклування про залишення сина на вихованні батька. З 2007 року та по даний час позивач перебуває на роботі в Італії, син проживає в Україні з батьком. Позивач постійно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується копіями платіжних документів. Як вбачається з довідки Красноїльської амбулаторії загальної практики сімейної медицини№620, [PERSON] страждає на важке хронічне захворювання - ожиріння II ступеню, дифузний зоб II ступеню, через що потребує постійного нагляду ендокрінолога та регулярного санаторно- курортного лікування. Позивач [PERSON] має можливість забезпечувати виїзд дитини за кордон в Італію, де вона працює, з метою оздоровлення. У відповідності до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою. Згідно 4 та 7 принципів «Декларації про права дитини» дитині повинна бути забезпечена повна можливість духовного та морального розвитку; повна можливість для ігор та розваг, які були б направлені на цілі, що переслідуються освітою; суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для того, щоб сприяти здійсненню зазначеного права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Участь у змаганнях, виїзд за кордон на відпочинок сприяють належному вихованню дитини, забезпечать вищий рівень її розвитку, розваг та відпочинку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладені норми закону, з метою забезпечення прав та свобод дитини, можливості її духовного, морального та фізичного розвитку, суд вважає, що позивачу потрібно надати дозвіл на виїзд в Італію [PERSON], без згоди батька - [PERSON], на літній період, а саме з 01.06.2014 року по 30.08.2014 рік. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial