Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 серпня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Ще до народження дитини відповідач почав зраджувати їй та вести подвійне життя. Ще у 2010 році вона пішла від чоловіка та з дитиною переїхала жити до м. Горлівки, де була зареєстрована зі своїм сином, а чоловік залишився проживати у м. Донецьку за місцем своєї реєстрації. У лютому 2012 році відповідач переїхав до м. Києва, де проживає і працює на державній службі по теперішній час. Після багаторазових вмовлянь чоловіка та його обіцянок, що все зміниться у кращу сторону, вона у лютому 2013 році переїхала до чоловіка у м. Київ, де вони проживали в квартирі його матері. Але нічого не змінилось. Відповідач продовжував зраджувати їй, постійно обманював, спричиняючи тим самим дуже сильний душевний біль. У них різні погляди на життя, на сімейні зобов'язання та на вірність, на виховання дитини. Відповідач дозволяв собі обзивати її нецензурними словами, принижував її, вона постійно знаходилась у стані психологічного тиску з його боку. Крім того, відповідач вчиняв сварки в присутності їхнього малолітнього сина, що погано впливало на психічний та емоційний стан дитини. А в моменти агресії застосовував нецензурну лексику та фізичний тиск також і по відношенню до свого сина. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 06 серпня 2005 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 943 (а.с.10) Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2014 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved