Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час знаходиться на її утриманні, відповідач кошти на утримання дитини не надає, хоча відповідач проживає разом з нею та дитиною. Тому просить суд, з урахуванням уточнень стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини\~ [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період починаючи з 11 липня 2018 року по 27 серпня 2018 року включно; стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини\~ [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, за період починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає частково, та надав відзив на позов, в якому зазначає, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду 16 липня 2018 р. призначено судове засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Юрківською сільською Радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.с.6). В судовому засіданні, встановлено, що батьками дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що вбачається зі свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 172 (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом зі сторонами, але знаходиться на\~ утриманні позивача [PERSON]І, що підтверджується довідкою про склад сім?ї № 3/20655 від 10.07.2018 р. (а.с.5). Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача [PERSON] та те, що відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини\~ [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, за період починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення повноліття дитини не підлягають задоволенню, як передбачено ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, таким чином позивачем не доведено, що відповідач має достатній заробіток для того щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial