Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бершадської міської ради Вінницької області про визнання права власності, в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право приватної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 жовтня 2011 року вона придбала трикімнатну квартиру за [ADDRESS], розміщеному на земельній ділянці земель житлової та громадської забудови на праві спільного користування земельною ділянкою в багатоквартирному житловому будинку. В описовій частині вищевказаного договору купівлі-продажу зазначено, що квартира № 2 складається: з коридору-1, кімнати-2, кухні-3, ванни-4, туалета- 5, кімнати-6, кімнати-7, тамбура (кладова-8, котельня-9, прихожа-10); сарай-Б, гараж-Г; загальна площа квартири-120,1 кв. м, житлова-47,6 кв. м. Однак, пізніше проведеною 14.07.2016 року технічною інвентаризацією було встановлено, що фактично попереднім власником, у якого вона придбала вказану квартиру, було проведено ремонт та оздоблення стін приміщень, а також було самочинно збудовано передпокій, коридор, сходинну, гардеробну та балкон. Таким чином загальна площа квартири збільшилась з 120,1 кв.м до 167,9 кв.м.. Також проведеною 14.07.2016 року технічною інвентаризацією було встановлено, що в документах: попередній технічній інвентаризації та в договорі купівлі-продажу від 10.10.2011 року, зареєстрованому в Реєстрі за № 1569 помилково попущено та не включено погріб-В та помилково зазначено: «тамбур а (кладова-8, котельня-9, прихожа-10)». Однак, тамбур - це прохідний простір між дверима в будівлях, спорудах, що слугує для захисту від проникнення холодного або гарячого повітря, атмосферних опадів, пилу, диму і запахів при вході до будинку чи інші приміщення, тому за результатами технічної інвентаризації від 14.07.2016 року, дані приміщення віднесені до квартири № 2 і включені до загальної площі. Самочинно, без дозволу відповідних органів побудовані попереднім власником приміщення на даний час є завершеним будівництвом, які вона бажає використовувати за призначенням, але відсутність дозволу на забудову, невиготовлення проектної технічної документації є перешкодою в отриманні нею правовстановлюючих документів. Отримати та затвердити дозвільну документацію в установленому порядку вона позбавлена можливості, оскільки на даний час об'єкт має 100% ступінь готовності. А тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Бершадської міської ради Красиленко І.В. в судове засідання також не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст. 58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 10 жовтня 2011 року [PERSON] придбала трикімнатну квартиру за [ADDRESS], розміщеному на земельній ділянці земель житлової та громадської забудови на праві спільного користування земельною ділянкою в багатоквартирному житловому будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О.. В описовій частині вищевказаного договору купівлі-продажу зазначено, що квартира № 2 складається: з коридору-1, кімната-2, кухні-3, ванни-4, туалета- 5, кімната-6, кімната-7, тамбур а (кладова-8, котельня-9, прихожа-10); сарай-Б, гараж-Г; загальна площа квартири-120,1 кв. м, житлова-47,6 кв. м. Однак, проведеною 14.07.2016 року технічною інвентаризацією було встановлено, що фактично попереднім власником, у якого [PERSON] придбала вказану квартиру, було проведено ремонт та оздоблення стін приміщень і в кімнаті 2- 4, кімнаті 2-6 та кімнаті 2-7, внаслідок чого житлова площа квартири зменшилась з 47,6 кв.м до 44,9 кв.м. Також під час проведення ремонту в зв'язку з оздобленням стін приміщень і влаштуванням перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень змінено площі таких приміщень: коридор 2-1, 2-2, 2-3, 2-12; кухня 2-5; столова 2-14; сходи 2-15; балкон. Крім того, проведеною ФОН [PERSON] 14.07.2016 року технічною інвентаризацією, виявлена самочинно збудована попереднім власником площа під час переобладнання, а саме: передпокій 2-8, коридор 2-13, сходинна 2-16, гардеробна 2-17 (разом 55,9 кв. м) та балкон. Таким чином загальна площа квартири збільшилась з 120,1 кв.м до 167,9 кв.м.. Також проведеною 14.07.2016 року технічною інвентаризацією було встановлено, що в документах: попередній технічній інвентаризації та в договорі купівлі-продажу від 10.10.2011 року, зареєстрованому в Реєстрі за № 1569 помилково пропущено та не включено погріб-В та помилково зазначено: «тамбур а ( кладова-8, котельня-9, прихожа-10)». Однак, тамбур - це прохідний простір між дверима в будівлях, спорудах, що слугує для захисту від проникнення холодного або гарячого повітря, атмосферних опадів, пилу, диму і запахів при вході до будинку чи інші приміщення, тому за результатами технічної інвентаризації від 14.07.2016 року, дані приміщення віднесені до квартири № 2 і включені до загальної площі. Відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 24.05.2001 р. за № 127 (зі змінами і доповненнями, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва та ЖКГ України від 08.01.2013 року за № 2): перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування шаф, антресолей; зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін, влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень не належить до самочинного будівництва та не потребує дозволу архітектури. Як встановлено в судовому засіданні, самочинно, без дозволу відповідних органів побудовані попереднім власником приміщення в трикімнатній квартирі [ADDRESS], на даний час є завершеним будівництвом, які позивачка бажає використовувати за призначенням та оформити на них правовстановлюючі документи. Але у відповідь на своє звернення до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області [PERSON] отримала відмову у виготовленні проектної технічної документації та у прийнятті в експлуатацію належних їй допоміжних будівель до належної їй квартири, хоча її право власності на дані забудови ніхто не оспорює. Отримати та затвердити дозвільну документацію в установленому порядку вона позбавлена можливості, оскільки на даний час об'єкт має 100% ступінь готовності. Також їй було рекомендовано звернутися до суду. Згідно висновку ППВП «Райагроінвестбуд» ( ліцензія АВ № 591636 від 25.08.2011 р.) трикімнатна квартира за [ADDRESS], в цілому знаходиться в задовільному технічному стані, що дає можливість експлуатувати її за призначенням. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об'єкта у випадку визнання права власності на нього за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи наведене, той факт, що приміщення в трикімнатній квартирі [ADDRESS] побудовані без порушення будівельних норм і правил, та не становить небезпеки для багатоквартирного житлового будинку, а тому суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved