Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на її користь борг за договором безпроцентної позики в розмірі 65 000 доларів США, що у національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2015 р. становить 1 490 225,82 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 08.09.2009 року відповідач позичив у позивача 50 000,00 доларів США., які зобов'язався повернути не пізніше 08.07.2010 року, що підтверджується договором безпроцентної позики. 27.06.2013 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору безпроцентної позики грошових коштів від 08.07.2009 р., яким внесені зміни до деяких положень договору, а саме в п.1 було збільшено суму позики до 65 000,00 доларів США та встановлено зобов'язання позичальника повернути суму позики до 10.06.2014 р., в порядку, визначеному п.5 Договору позики, в п.5 був змінений порядок повернення суми позики, в п.8 сторони визначили, що у разі порушення позичальником будь - якого із строків встановленого графіку повернення суми позики, більш ніж на три робочі дні, позикодавець має право пред'явити вимогу позичальнику про дострокове повернення суми позики, а позичальник зобов'язаний повернути суму позики в повному розмірі протягом 5 робочих днів від дня отримання вимоги. Станом на 12.01.2015 року заборгованість відповідача за договором становить 65 000,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2015 р. становить 1 490 225,82 грн. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог, з викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надавши суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 08.09.2009 року позивач [PERSON] уклала договір безпроцентної позики грошових коштів з [PERSON], згідно умов якого Позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв 385 000,00 грн., що на момент укладення договору складає еквівалент 50 000, 00 доларів США з зобов'язанням повернути таку ж саму суму (з урахуванням курсу Національного банку України на день сплати боргу), в термін до 08 липня 2010 року (а.с.6). 27.06.2013 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору безпроцентної позики грошових коштів від 08.07.2009 р., яким внесені зміни до п.1, яким було збільшено суму позики до 65 000,00 доларів США та встановлено зобов'язання позичальника повернути суму позики до 10.06.2014 р. (а.с.7). Відповідно до п2 Договору, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця позичальником до підписання цього договору. Згідно із п.4 Договору, сторони свідчать, що одержання позики не пов'язано із здійсненням підприємницької діяльності будь - якої із сторін. Договір відповідає дійсним намірам сторін, укладений при ясній пам'яті внаслідок добровільного волевиявлення сторін, пов'язаних товариськими зв'язками. Відповідно п. 14 Договору, цей договір є укладеним з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт одержання грошових коштів в розмірі 65 000,00 доларів США відповідачем підтверджується підписанням договору безпроцентної позики від 08 липня 2009 року та додатком до Договору (а. с. 7). Отже, договір безпроцентної позики від 08 липня 2009 року вважається укладеним. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони погодили, що договір позики від 08 липня 2009 року є безпроцентним. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на 15.04.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором безпроцентної позики 65 000,00 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ (2292,6551 грн. за 100 доларів США) становить 1 490 225,82 грн. Суд не може погодитися з запереченнями відповідача про безпідставність вимоги позивача про стягнення на його користь грошових коштів у доларах США, оскільки відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5, у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. Також твердження представника відповідача про закінчення перебігу строку позовної давності є безпідставним, оскільки перебіг строку позовної давності розпочався з 08 липня 2010 року і мав сплинути лише 08 липня 2013 року. Укладеним договором про внесення змін, було збільшено суму позики та змінено строки її повернення. Підписанням 27 червня 2013 року Договору про внесення змін до Договору позики грошових коштів від 08 липня 2009 року, відповідач вчинив дію, яка свідчить про визнання ним свого боргу, оскільки укладанням даного договору він підтвердив свій обов'язок повернути отримані в борг кошти у нові, погоджені сторонами строки. У відповідності до ч.3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості за договором безпроцентної позики відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором безпроцентної позики в розмірі 65 000 доларів США, що у національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2015 р. становить 1 490 225,82 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3654,00 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved