Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 06.03.2020 року уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Безпосередньо перед укладанням зазначеного договору відповідач обіцяв добровільно знятися з реєстрації, але на цей час є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] . Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у зв`язку з фактом придбання позивачем даної квартири, реєстрацією нею права власності на вказане житло та втратою відповідачем, у зв`язку з цим усіх майнових, немайнових та інших прав на нього. Також позивач зазначає, що Відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Ухвалою від 05.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2021. В підготовче засідання сторони не з`явились, підготовче засідання відкладено до 17.02.2021. 17.02.2021 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Коломаренко К.А. на лікарняному, підготовче засідання відкладено на 16.03.2021. В підготовче засідання з`явилися позивач та її представник. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час проведення підготовчого засідання повідомлявся завчасно, належним чином судовою повісткою за зареєстрованою адресою проживання, про поважність причин неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.8 п.п.3, 4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.04.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 06.04.2021 через канцелярію суду представник позивача адвокат Незола Є.В. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом розміщення 24.03.2021 на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутністю заочно, на підставі наявних в справі доказів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кириченко К.В., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2020 (а.с. 5-7). У квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача та фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16). У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, та відповідно до положень ст. 391 ЦПК України, позивач [PERSON] , як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи надані позивачем докази в обґрунтування позовної заяви, судом встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , не є членом сім`ї власника квартири, не проживає у вказаній квартирі. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , усунувши таким чином перешкоди у розпорядженні та користуванні [PERSON] своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved