Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду в якому просить включити відомості про [PERSON] як про батька малолітньої [PERSON] [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження малолітньої [PERSON] де вказати батьком останньої [PERSON] та змінити прізвище малолітньої [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вимоги позивача обґрунтовані тим, що позивач разом з відповідачем познайомилися влітку 2017 р. та згодом почали зустрічатися та підтримувати близькі стосунки. Через певний період часу позивач [PERSON] дізналася про свою вагітність, про що повідомила відповідача [PERSON] , останній дану новину сприйняв позитивно, став допомагати, турбуватися про позивача, їздив з позивачем до лікарів на огляди, на 4 місяці вагітності відповідач орендував для позивача квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та оплатив орендну плату до серпня 2018 р. В дану квартиру відразу ж переїхала позивач, а відповідач в свою чергу досить часто приїздив до позивача, в подальшому вони планували проживати разом, відповідач матеріально підтримував позивача, щомісяця перераховував на її рахунок кошти, привозив продукти харчування, медикаменти, турбувався про позивача, просив щоб доньку назвали [PERSON] та зазначав, що до органів РАЦСу подасть відповідну заяву в якій визнає своє батьківство по відношенню до доньки. Крім того відповідач повністю оплатив пологи позивача [PERSON] в клініці «Isida». Але після народження доньки відповідач змінив своє ставлення до позивача та народженої доньки [PERSON] , не забирав позивача з пологового будинку та смс - повідомленням повідомив позивача, що він не має наміру в подальшому спілкуватися з позивачем та з донькою. Реєстрації доньки відбулася у відповідності до вимог ст.135 СК України. Після народження доньки відповідач ні разу не приїздив до позивача, та не бачив свою доньку, що стало підставою до звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача [PERSON] батьком її доньки [PERSON] [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, зазначивши, що з відповідачем певний період часу йшли перемовини, був підготовлений текст угоди, але в послідуючому відповідач відмовився від укладання будь - яких угод. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, зазначаючи те, що відповідач [PERSON] не визнає того факту, що він є біологічним батьком малолітньої [PERSON] [INFO] , але при цьому визнає той факт, що у позивача та відповідача певний період часу були близькі ( інтимні) стосунки. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих обставин, так -як вважає, що судово - біологічна, генетично - ідентифікаційна експертиза, що міститься в матеріалах справи є неповною, що проведена з порушенням інструкції, та не дає однозначного висновку, що саме відповідач є батьком малолітньої доньки позивача. Крім того за твердженням представника відповідача, відповідач [PERSON] пройшов медичне обстеження, під час якого йому повідомили, що він ймовірно не може мати дітей, але в підтвердження даної позиції представник відповідача не надала до суду належних та допустимих доказів. Представник ВРАЦС Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві в зал судового засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи у позивача [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Відомості до актового запису про народження [PERSON] були внесені у відповідності до вимог ч.1 ст. 135 СК України. Як було встановлено в судовому засіданні та не було спростовано представником відповідача, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] протягом з літа 2017 по липень 2018 р. підтримували близькі ( інтимні ) стосунки. З метою об`єктивного та всестороннього розгляду справи в судовому засіданні була постановлена ухвала про призначення в рамках даної справи судово - біологічної, генетично - ідентифікаційної експертизи, проведення якої доручити експертам Київського міського бюро судово - медичних експертиз. Відповідно до висновку якої за №103-174-2020 вбачається, що молекулярно - генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином , згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstam-mugsbegutachuhg mit blutgruppeh befunden» Stuttgart 1971., біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Також в судовому засіданні були дослідженні банківські перекази відповідачем [PERSON] на банківський рахунок позивача по справі, що були здійснені в період січня 2018 р. по липень 2018 р., а також те, що відповідачем з його кредитної картки було сплачено суму в розмірі 61 819 грн. 20 коп. за оплату послуг та перебування позивача в клініці «Isida». Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Також статтею 128 даного Кодексу визначено, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представника позивача та представника відповідача, суд прийшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнання відповідача батьком малолітньої [PERSON] та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Також статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України. На підставі викладених обставин,

Outcome: approved