Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], постановити рішення згідно якого залишити неповнолітню дитину з [PERSON] за адресою проживання [ADDRESS], змінити прізвищє доньки [PERSON] яка народилась [INFO] року, стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 10000 грн. на рік для оздоровлення дитини [PERSON] яка народилась [INFO] року. Стягнути судові витрати в розмірі сплачених витрат на надання правової допомоги та судового збору. В обґрунтуванні своїх вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що 31 березня 2012 року в було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу є діти які на момент подачі позову є не повнолітніми: [PERSON] яка народилась [INFO] року, яка є неповнолітньою, та залишиться після розлучення з Позивачкою яка і проживає з донькою з моменту народження, а батько проживає з іншою жінкою та покинув дитину та жодного раза навіть не бачив доньку. Вже два роки Позивачка з Відповідачем сумісного життя не ведуть, сумісне ведення господарства припинилося вже більше 2 років. Перебуваючи в шлюбі Відповідач постійно не ночує в дома, навіть після народження дитини, взагалі не піклувався про доньку. Відповідач постійно вживає алкогольні напої, що взагалі не дає нормально існувати з ним як чоловіком. Турбування про сім'ю взагалі немає вже більше 2 років, та на протязі року він проживає з іншою жінкою. На протязі більше ніж 2 роки сторони не турбуються одни про одного, у зв'язку з чим втрачено взаємоповагу дружини до чоловіка. Відповідно до рішень суду про призначення аліментів встановлено фактичну відсутність відповідача як батька дитини який турбується вихованням дитини. Протягом більше ніж два роки життя дитини Відповідач немає бажання приймати участь в її житті, та взагалі не має бажання бачити доньку. Особливим питанням є саме те, що покладений обов'язок з приводу забрати дитину з пологового будинку був відсутнім для відповідача та взагалі не брався до уваги, тобто як такий він не є важливим. Отже позивач посилається на те, що Відповідач як батько для 2 річної дитини взагалі не піклувався та не має бажання піклуватись про дитину. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивачка просить змінити прізвище дитини на своє з причин викладених вище. Також Позивачка ставить питання стосовно додаткових витрат на дитину з причин того, що сплачувані аліменти в розмірі загальному 900 грн. на місяць взагалі не є достатніми для утримання дитини та її розвитку. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесения разово, періодично або постійно - тобто саме Відповідач крім сплати коштів як аліментів повинен сплачувати додаткові витрати на дитину та на її розвиток як особистості. Дитина постійно потребує купівлі іграшок які розвивають особистість, ліків під час хвороби, оплати витрат на садочок та інших. На рік визначена сума складає понад 10000 грн., які виділяють додатково батьки Позивачки. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позивача, з наведених у позові обставин, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду в судове засідання не з'явився, своїх заперечень не подав, причин неявки не повідомив. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Згідно ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 148 Сімейного кодексу України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 цього ж Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 185 цього ж Кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 березня 2012 року. [INFO] року від спільного життя у сторін народилась дитина - донька [PERSON]. При реєстрації народження дитині було за спільною згодою її батьків надано прізвище батька - відповідача [PERSON]. Як зазначено у позові та відповідач не спростував наведених обставин, більше двох років сторони не підтримують сімейних відносин, не піклуються один про одного, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних обов'язків. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Відповідно до ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин , окремого проживання та часу знаходження позову в суді , примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2013 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку. Із наданої довідки ЛКК №87 від 03.12.2014р видно, що дитина сторін - [PERSON], [INFO]. н. перебуває на «Д» обліку в амбулаторії №11 по обслуговування дитячого населення КНП «ЦПМСД» Печерського району з відповідним діагнозом. При цьому дитині рекомендовано оздоровлення санітарно-курортного типу. В даному випадку слід врахувати зазначені обставини як підставу для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, оскільки вони визначені ст. 185 СК України. Позивачем не було надано відповідного розрахунку та підтвердження витрат на санаторно-курортне лікування, а тому суд виходить із загальновідомих відомостей на ці витрати, та вважає, що 3 000грн. є достатньо виправданим в даний час та з урахуванням віку дитини, та з урахуванням рівності сторін у здійсненні таких витрат. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд критично ставиться до даних позивачем фіскальних чеків в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, оскільки останні підтверджують витрачання коштів на щоденне забезпечення дитини необхідними речами, проте судовим рішення на користь позивача стягнуті аліменти щомісячно. Суд вважає вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини та зміни її прізвища передчасними , оскільки відсутні докази наявності спору між сторонами. При цьому суд враховуючи те, що після розлучення між сторонами дитина залишається проживати з матір'ю. На підставі викладеного та

Outcome: partial