Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень шомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повнолітнього віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2010 по 11.09.2012. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини [PERSON] не надає, що і змусило її звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2018 відкрито провадження у справі. 14.09.2018 на адресу Дергачівського районного суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] відповідно до якого він позов не визнає та вважає доводи, викладені позивачкою такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування зазначив, що він постійно перераховує позивачці кошти на її картковий рахунок на потреби сім'ї та на утримання їх неповнолітньої дитини, отже виконує покладені на нього обов'язки по утриманню свого неповнолітнього сина [PERSON] відповідно до закону. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в поданій до суду заяві свої позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], підтримала, просила розгляд справи проводити за її відсутністю, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданому до суду відзиві позов не визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, що суд вважає за можливе. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2010, який рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2012 був розірваний. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 26.05.2011 Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області за актовим №13). На даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, згідно довідки, виданої Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 11.05.2018 за №1070. Як вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій, він дійсно пересилав гроші на картковий рахунок, але підтвердження, що це номер картки позивача [PERSON] не надав. Крім того, платежі є нерегулярними. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але достатніх підстав для стягнення аліментів в такому розмірі суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягати на стягненні аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. З урахуванням пояснень позивача та відповідача заявлений позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає достатнім визначити розмір аліментів у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial