Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 746,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення заяви про видачу судового наказу 04 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 746,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення заяви про видачу судового наказу 04 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі Рівненського міського суду Рівненської області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, сторони з 14 липня 2012 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Однак, як вказала позивач з 01 листопада 2017 року вони проживають окремо. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], 17 січня 2013року народження, що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №180520 виданого 22 січня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Як вказано у позовній заяві та підтверджено позивачем в судовому засіданні, син [PERSON], проживає разом з нею. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання батьківських обовязків, не надає коштів на його утримання. 04 січня 2018 року позивач звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], однак ухвалою Рівненського міського суду від 25 січня 2018 року у видачі судового наказу їй було відмовлено, в звязку з тим, що у відповідача відсутнє зареєстроване місце проживання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України, встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, максимальний розмір стягуваних аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання. На даний час дитина належить до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку з 01 січня 2018 року становить 1492 грн. 00 коп. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягають до задоволення частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 746,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову 06 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що аліменти на дитину присуджуються з дня предявлення позову, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення аліментів з дня подання зави про видачу судового наказу 04 січня 2018 року до задоволення не підлягає. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обовязку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved