Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2004 року, від якого спільних дітей не мають. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем біля 8 років проживають окремо. Шлюб між ними існує лише формально, оскільки спільного побуту вони не ведуть, життям один одного не цікавляться, між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. В позові позивач просила постановити рішення про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просила справу розглянути без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив та не надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. З-за таких обставин та враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Ємільчинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 03.09.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2019 року, актовий запис № 36. (а.с. 4). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved