Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мар`їнського районного суду Донецької області\~ з вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень із посиланням на ст.. ст. 64, 71, 72, 107, 156 ЖК України, ст. 391, ч. 2 ст. 405ЦК України (а.с. 45-47), просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На реєстраційному обліку за вказаною адресою перебувають відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які без поважних причин не проживають у будинку та не несуть ніяких витрат по його утриманню, тим самим обмежують її інтереси щодо вільного користування об`єктом власності, і як результат позивач [PERSON] змушена звернутись за судовим захистом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачами в спірному будинку неможливо проживати, відповідач [PERSON] , невістка чинить сварки, тому позивач бажає зняти з реєстраційного обліку відповідачів, які покинули спірний будинок в червні 2017 року та проживають в іншому приміщенні, інших належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених вимог в тому числі щодо усунення перешкод не надала, клопотань не заявляла. Посилання на правову норму, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин не навела. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду від Мар`їнського районного військового комісаріату Донецької області надійшла копія його заяви у якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом армії та має безстрокову третю групу інвалідності, через отриману ним травму при проходженні строкової служби у Збройних силах України. Відповідач [PERSON] у судовому засідання заперечувала проти позовних вимог, та зазначила, що не проживає у спірному будинку разом із сином, інвалідом третьої групи війни з червня 2017 року, після сварки, яка відбулась у травні 2017 року, вимушена проживати у гуртожитку в місті Красногорівка, у зв`язку із неприязними відносинами із позивачем [PERSON] , зазначила, що кримінальне провадження за її звинуваченням перебувало в Мар`їнському районному суді Донецької області та закрито за примиренням сторін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS] (а.с. 9, 10-12). В зазначеній квартирі, згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої ВЦА м. Красногорівка від 31.07.2017 року за № 2388 (а.с.21) та адресної картки (а.с. 8), окрім [PERSON] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] невістка, та [PERSON] , [INFO] -онук. З листа за № 1106 від 11.10.2017 року Мар`їнського районного військового комісаріату та заяви [PERSON] до суду вбачається, що відповідач є інвалідом армії третьої групи безстроково (а.с. 30-32). З ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.11.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] спричинила потерпілій [PERSON] легкі тілесні ушкодження 17.05.2017 року в будинку [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязних відносин (а.с. 49). Сторонами в судовому засіданні визнано обставини того, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку\~ з червня 2017 року, у зв`язку із неприязними відносинами, які склались між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , та пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем [PERSON] , що встановлено ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.11.2017 року (а.с. 49), відтак обставини визнані сторонами у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~ Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В межах предмету доказування судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житловий будинок позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS] (а.с. 9, 10-12). Відтак посилання позивача в уточненій позовній заяві на положення ст. ст. 71, 72 ЖК України на вимогах закону не ґрунтуються, оскільки положення зазначених статей застосовуються до правовідносин пов`язаних із користуванням жилими будинками державного і громадського фонду. Аналізуючи письмові докази та пояснення сторін надані під час судового розгляду, суд зазначає наступне. Так, права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Зі змісту\~ ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до частини 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 405 ЦК України \~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст.156 ЖК України). Тобто, підставою для визнання члена сім`ї власника втратившим право на користування жилим приміщенням, є його відсутність протягом року без поважних на це причини. А відтак, вирішуючи спір, суд повинен з`ясувати причини відсутності члена сім`ї власника житла. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку з червня 2017 року, у зв`язку із неприязними відносинами, які склались між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , та пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем [PERSON] , угод або домовленостей, оформлених письмово щодо користування спірним житловим будинком між сторонами не існує (а.с. 53-54), зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні, та у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню, відтак позов в цій частині є передчасним, оскільки законодавцем у ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено підставу втрати користування житлом, а саме відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того суд зазначає, що доводи позивача та його представника про те, що відповідачі не несуть витрат на обслуговування будинку, проведення ремонтних робіт, не можуть бути підставою для визнання відповідачів втратившими право на користування спірним будинком, оскільки сторони не позбавлені права щодо вирішення у встановленому законом порядку питання щодо витрат на житло. Представником позивача в судовому засіданні визнано обставини того, що відповідачем [PERSON] комунальні послуги оплачувались частково, позивач за рахунок пільг відповідача, онука [PERSON] , інваліда війни отримувала знижку на витрати з оплати житлово-комунальних послуг (а.с. 53-54), зазначена обставина у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України визнана представником позивача та доказуванню не підлягає. Крім цього невиконання обов`язків з утримання житла не віднесено законом до підстав, які визначають і впливають на збереження права користування житлом за тимчасово відсутньою особою. Отже, наведені вище обставини встановлені судом, свідчать про те, що відповідачі відсутні у спірному будинку з поважних причин з червня 2017 року, тобто п`ять місяців в результаті неприязних стосунків, які склались між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відповідно правові підстави, а саме застосування судом положень ч. 2 ст. 405 ЦК України для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed