Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по ? частині заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, кожній дитині, посилаючись на те, що 28 листопада 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області. З відповідачем у неї є троє спільних дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Сімейне життя поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімю. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Діти проживають з нею на повному її матеріальному утриманні, Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею і Відповідачем, стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. На розірванні шлюбу наполягає і просить не надавати строк для примирення. Відповідач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 28 листопада 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 344, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 058746. \~Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 005420, виданого 28 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103; сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 132725, виданого 25 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 288; сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 386239, виданого 03 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 114. Згідно свідоцтв про народження дітей батьком дітей записано відповідача [PERSON]. Сімейне життя у сторін поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач втратила почуття взаємної любові та поваги, що суперечить її інтересам. З травня 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Неповнолітні діти проживають з Позивачкою на повному її матеріальному утриманні. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Суд, враховуючи, що в силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у загальному розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial