Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона разом зі своїм сином [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира не приватизована, є власністю Мирноградської міської ради. Вона є наймачем цього жилого приміщення на підставі ордеру, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Димитрова № 32 від 07.08.1978. З липня 2014 року відповідач у цій квартирі фактично не проживає без поважних причин. Він мешкає на території Російської Федерації, адреса його проживання їй не відома. З цього часу відповідач жодного разу не виявив бажання проживати у вказаній квартирі, зацікавленості в користуванні цієї квартири не виказував. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад 6 років без поважних причин, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними у позові, просила їх задовольнити. Також пояснила, що з часу, коли син виїхав до Росії, він жодного разу не приїздив додому, навіть на поховання свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Намірів повертатися в Україну у сина немає. Вона з батьком ніколи не чинили йому перепон проживати разом з ними. Відповідач [PERSON] , будучи сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ухвалою судді від 10.03.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 05.04.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ Судом встановлено,\~що позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) є наймачем жилої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру № 2475 серії «В», виданого відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Димитров № 32 від 07.08.1978, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу позивача та наведеного ордеру (а.с.5, 6). \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про народження відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.02.2021 у вказаній квартирі зареєстровані: з 25.10.1978 [PERSON] , 1955 року народження, в якості наймача, та з 11.08.1988 [PERSON] , [INFO] , в якості син наймача (а.с.7). \~ \~ \~ \~Відповідно до акту, складеному Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирноград № 67 від 23.02.2021, відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично не мешкає за вказаною адресою з липня 2014 року по теперішній час (а.с.8). \~ \~ \~ \~Факт непроживання відповідача понад встановлені законом строки у спірному жилому приміщенні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Так свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в одному під`їзді з позивачем у будинку [ADDRESS] , при цьому вона проживає на першому поверсі, а позивач на другому. У свою квартиру вона заселилася у грудні 2013 року. На той час [PERSON] мешкала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер у 2018 році. Їх сина [PERSON] вона ніколи не бачила, щоб той проживав з батьками чи приїздив до них, навіть на похованні батька відповідача не було. Зі слів позивача їй відомо, що [PERSON] у липні 2014 року виїхав до Росії. Сім`я [PERSON] дуже порядна, вона ніколи не чула, щоб батьки чинили будь-які перепони для проживання синові. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її мати, яка постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . До 2018 року мати мешкала разом з батьком, який помер [INFO] . Її рідний брат [PERSON] на похованні батька не був, оскільки ще влітку 2014 року він виїхав до Росії і більше додому не повертався. Він добровільно покинув домівку, батьки йому цьому ніколи не заважали. Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України, які регламентують правовідносини, що виникли з договору найма житлового приміщення. Згідно з приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом. Як встановлено, жила квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є комунальною власністю. Цією квартирою [PERSON] користувався як член сім`ї наймача [PERSON] . Відповідач з липня 2014 року не мешкає у цьому житлі без поважних причин. З`ясовуючи причини відсутності відповідача на спірній жилій площі понад шести років, суд не встановив, що вони були поважні, тому вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що належать задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст.9, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved