Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності на нього та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона з 2009 року проживала однією сім`єю як чоловік та жінка, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок за адресою: [ADDRESS] . Так, даний будинок був придбаний [PERSON] до створення їх сім`ї, але перебував у незавершеному стані та потребував ремонту, який було здійснено ними разом. Вказані роботи проводилися особисто чоловіком [PERSON] , повнолітнім сином позивача та самою [PERSON] , яка придбала будівельні матеріали на загальну суму 74364,03 грн., а вартість виконаних будівельних робіт у цей період склала 352865 грн. Також вказала, що вона за власні кошти сплачувала комунальні послуги по цьому будинку. В той же час, [PERSON] заповіту не складав. Відповідачем у справі є дочка [PERSON] - [PERSON] , яка більше 18 років перебуває за межами України, у спірному будинку не проживала. При цьому, позивач самостійно оплатила поховання [PERSON] . З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.05.2019 року та заяви про відмову від частини позовних вимог від 03.11.2020 року (вх. № 25414 від 05.11.2020 року) (т. 3, а.с. 71-73) просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з 2009 року по січень 2018 року та визнати за [PERSON] право на спадкування за законом 1/2 спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, заборонено Кропивницькій міській державній нотаріальній конторі № 1 ГТУЮ у Кіровоградській області видавати свідоцтво про право на спадщину на будинок [ADDRESS] до вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 21.06.2019 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено, підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 03.12.2019 року заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про залучення її в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до участі у справі повернуто заявнику [PERSON] . Ухвалою суду від 10.11.2020 року заяву представника позивача про відмову в частині позовних вимог задоволено, провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] 7/25 частки об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку [ADDRESS] як її частки у спільному сумісному майні чоловіка і жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнання за [PERSON] як дружини право на спадкування за законом у першій черзі спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] право забудовника на 16/25 частки житлового будинку загальною площею 189,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті забудовника [PERSON] , з правом здачі та введення будинку в експлуатацію та його державної реєстрації, реєстрації права власності та отримання свідоцтва про право власності на 16/25 частки будинку; визнання за [PERSON] право на безстрокове користування 16/25 частки земельної ділянки загальною площею 841,00 - кв.м. за адресою: [ADDRESS] закрито. 14.01.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] . Зазначив, що батьки відповідача перебували у шлюбі, який було розірвано у 2006 році. При цьому, позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона здійснювала особисті витрати на поліпшення будинку за адресою: [ADDRESS] , розмір її доходів, які б дозволяли б здійснення таких витрат. Також вказав, що будівництво будинку було завершено ще у 2004 році, однак з невідомих відповідачу причин він не був введений в експлуатацію. Крім того, відповідач влітку 2016 року приїздила до м. Кіровоград та зустрілася з батьком, який повідомив їй, що він зустрічається з жінкою на ім`я [PERSON] , однак в будинку не було її речей, будь-яких поліпшень житлових умов з часу розірвання шлюбу її батьків не відбулося. Більш того, останні п`ять років позивач зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де сплачує комунальні послуги. Також вважає, що твердження позивача про проживання однією сім`єю з [PERSON] не відповідають дійсності. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 28.01.2019 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказала, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , а доводи відповідача, про те, що позивач фактично проживає за іншою підтверджуються недостовірними доказами. Також зазначила, що позивач з 1999 року по 2009 рік займалася підприємницькою діяльністю, за час спільного проживання з [PERSON] вона професійно займалася відео та фотозйомкою, проводила підготовку дітей до школи, працювала вихователем дошкільного навчально-виховного закладу, в той же час доходи [PERSON] складалися з пенсійних виплат. Представник відповідача 27.03.2019 року подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються належними та достовірними доказами. Більш того, позивач у своїй заяві про прийняття спадщини також вказала дану адресу як своє постійне місце проживання. Також, під час розгляду цивільної справи № 405/3974/14-ц судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 2003 року (рішення судів від 21.10.2014 року та від 15.06.2017 року). При цьому, позивач не могла здійснювати витрати на поліпшення спірного будинку зі своїх доходів від підприємницької діяльності, оскільки будь-якого прибутку на момент закриття підприємницької діяльності не мала. Також, 10.11.2020 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення щодо позовних вимог в редакції заяви про відмову від частини позовних вимог від 03.11.2020 року (вх. № 25414 від 05.11.2020 року), в яких вказав, що факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини належними доказами позивач не підтвердила. Так, факт проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , не доведено, надані нею фотографії не містять дати зйомки та самі по собі можуть підтвердити лише те, що [PERSON] та [PERSON] разом проводили дозвілля, допитані у судовому засіданні свідки надали суперечливі пояснення. Так, свідок [PERSON] вказала, що мала близькі стосунки з [PERSON] у 2013 році та останній проживав разом з нею з осені 2013 року до весни 2014 року, що також підтверджується розрахунком заборгованості ОКВП «Дніпро-Кіровоград», з якого вбачається, що у спірному житловому будинку у період з листопада 2013 року по травень 2014 року відсутні витрати води. При цьому, позивач не заявляла про те, що вона проживала разом з [PERSON] за іншою адресою. Вважає, що позивач не спростувала факту перебування в іншому шлюбі, не довела факту ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Позивач та її представники у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та пояснили, що позивач проживала з [PERSON] з 2009 року. Вказали, що про [PERSON] було відомо колегам позивача, вони разом їздили відпочивати. У 2016 році до нього приїхала дочка [PERSON] , з якою він її познайомив, однак вона своїх контактів не залишила, тому про смерть [PERSON] вона змогла повідомити лише його сестру, що проживає в Білорусі. Жодних заощаджень [PERSON] не мав, його єдиним доходом була пенсія. Зазначили, що позивач оплачувала підведення газопостачання до спірного будинку, разом з [PERSON] встановили двері, побудували східці на 2-й поверх, замінили труби, здійснили утеплення будинку, заміну вікон. Також вони разом виписували газети та журнали на цю адресу. У судове засідання 24.03.2021 року позивач та її представник не з`явилися, а 10.03.2021 року позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розгляд справи провести без її участі та участі її представника. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач до 2011 року перебувала у шлюбі з іншим чоловіком та весь час була зареєстрована за іншою адресою. При цьому, не заперечує факт наявності стосунків між [PERSON] та позивачем з 2015 року, однак доказів наявності у них саме сімейних стосунків матеріали справи не містять. Також зазначив, що розрахунки позивача щодо вартості спірного будинку та поліпшень, які були здійснені у період з 2009 року по 2018 року були проведені особою, яка не внесена до реєстру експертів, а тому не можуть вважатися належним доказом у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.04.1990 року [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності набув право власності на земельну ділянку площею 841 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 13-14). Згідно оціночного акту на будинок по [ADDRESS] станом на листопад 2004 року, у даному будинку наявні електроосвітлення, водопровід, газопостачання, одна котельня, а згідно висновку ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 13.11.2004 року [PERSON] для вирішення питання про прийняття будинку в експлуатацію слід звернутися до виконкому з виготовленим технічним паспортом та довідкою про належність (т. 1, а.с. 92, 97). Згідно акту від 19.11.2010 року монтажною організацією УПБГО за адресою: [ADDRESS] , було встановлено газові прилади (т. 2, а.с. 138). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 1987 року перебував у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 16.01.2006 року (т. 1, а.с. 88; т. 2, а.с. 25-26) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.07.2011 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 87). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.01.2108 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області (т. 1, а.с. 16). Листом керівника Кіровоградської місцевої прокуратури від 13.01.2018 року № 1363 дозволено видати труп [PERSON] , який знаходиться в морзі Кіровоградського обласного бюро СМЕ [PERSON] , яка являється його дружиною (т. 1, а.с. 18). Як вбачається із свідоцтва про поховання КП «Ритуальна служба» від 13.01.2018 року [PERSON] здійснила поховання [PERSON] (т. 1, а.с. 18). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відомості про [PERSON] відсутні (т. 1, а.с. 17). Відповідно до довідки Квартального комітету № 22 Подільського району м. Кропивницького від 02.02.2018 року № 17 [PERSON] фактично проживала разом із [PERSON] з травня 2009 року і по час його смерті [INFO] однією сім`єю без реєстрації та були пов`язані спільним побутом як сім`я та знаходились у цивільному шлюбі (т. 1, а.с. 15). Також судом встановлено, що, [PERSON] з 1992 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2011 року у справі № 2-1126/2011 між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 06.06.2011 року (т. 2, а.с. 27, 130-131). 02.04.2018 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] (т. 1, а.с. 21). 04.05.2018 року [PERSON] звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою, в якій вказала, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , та в якій зазначено, що вона приймає спадщину після померлого [PERSON] (т. 1, а.с. 20). Як вбачається з наданих позивачем фотографій [PERSON] та [PERSON] проводили разом дозвілля. Згідно датування позивача, дані фотографії були зроблені в період з 2009 року по 2017 рік (т. 1, а.с. 171-175). Крім того, [PERSON] здійснювала частково оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] у період з жовтня по листопад 2010 року, з лютого 2014 року по березень 2014 року, з березня 2016 року по червень 2016 року, з лютого 2017 року по квітень 2017 року, що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1, а.с. 176-182). Як вбачається з абономентів ДП «Укрпошта» [PERSON] була підписана на газети та журнали, які повинні були надсилатися їй за адресою: [ADDRESS] , на 2013, 2014, 2017 роки (т. 1, а.с. 183-184, 186). Як вбачається з електронного листування [PERSON] та [PERSON] , 25.09.2016 року [PERSON] направив їй електронного листа, в якому розповідав їй про [PERSON] та її сина (т. 2, а.с. 43). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та знайома із своєю сусідкою [PERSON] . Також, вказала, що вона була знайома з 1990-х років із [PERSON] . Так, [PERSON] познайомився з [PERSON] та почав з нею проживати з 2009 року та з того час почали разом розбудовувати будинок (зробили дах, побудували східці), який до того часу не був придатним для проживання, ремонтні роботи здійснювали самостійно. Позивач також витрачала свої особисті кошти на ремонт. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що перебуває з [PERSON] у дружніх стосунках. Зазначила, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] в 2010 році, однак з якого саме часу вона там проживала їй невідомо. [PERSON] та [PERSON] офіційно шлюб не укладали. Планували його укласти після закінчення ремонту будинку. У 2012 році вона вперше побувала в цьому будинку, часто бачила як син позивача допомагав матері будувати будинок та здійснювати його ремонт, зокрема встановили двері, східці, зробили теплицю. При цьому, ремонт здійснювався переважно за рахунок позивача, оскільки вона отримувала більший дохід, ніж [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона перебуває у дружніх відносинах з [PERSON] , а з [PERSON] , з яким позивач проживала разом, знайома з 2009 року. Вказала, що у 2009 році позивач запросила її гості у двоповерховий будинок по [ADDRESS] , щоб познайомити з [PERSON] , в якому вони проживали разом. Даний будинок був недобудований, всередині майже нічого не було. В подальшому, позивач разом із своїм сином та [PERSON] за кошти позивача здійснювали відповідні будівельні роботи, зокрема провели воду, газ, вставили вікна. [PERSON] розповідав, що одружиться з [PERSON] після закінчення ремонту. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона має будинок по [ADDRESS] , який знаходиться навпроти будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] , та який здійснював там будівельні роботи. У 2009 році [PERSON] познайомив її з [PERSON] , представивши її як його дружину. В подальшому, вони проживали разом, у будівельних роботах брали участь [PERSON] та її син. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була знайома із [PERSON] , який сам займався будівництвом будинку по [ADDRESS] з початку 1990-х років. Його дружина, з якою він проживав по [ADDRESS] , приблизно в 2001 році виїхала до Іспанії. Зазначила, що бачила позивача разом із [PERSON] кілька разів. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] жив зі своєю дружиною [PERSON] на [ADDRESS] та отримав земельну ділянку по [ADDRESS] . У 2000 році вона була на святкуванні дня народження [PERSON] , яка показала їй будинок по [ADDRESS] , в якому були світло, вода та готові стіни для шпалер, опалювалася лише одна кімната за допомогою дров. Після розірвання шлюбу з [PERSON] свідок була в цьому будинку один раз і [PERSON] вона не бачила, хоча остання приходила в гості та доглядала за земельною ділянкою. При цьому, взимку 2013-2014 рр. [PERSON] періодично проживав у неї, оскільки в його будинку було холодно. В подальшому, [PERSON] повідомив, що він помирився з [PERSON] . Зазначила, що з 2016 року [PERSON] вже проживав разом із [PERSON] . Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У рішенні Конституційного Суду України у від 03.06.1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Як вбачається із ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, враховуючи пояснення свідків та допустимість одночасного перебування лише в одному шлюбі, суд вважає доведеним факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ведення ними спільного господарства, наявності спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, у період з 07.06.2011 року (наступний день після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] ) по січень 2018 року (дата смерті [PERSON] ), що виражалося у здійсненні [PERSON] за вказаною адресою будівельних робіт, частковій оплаті комунальних послуг, випискою газет та журналів, організацією позивачем поховання [PERSON] та підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями свідків. При цьому, доводи відповідача, що [PERSON] постійно проживала за іншою адресою суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, на території. Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2» МРМК від 09.11.2019 року № 190 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 14.01.2004 року (т. 1, а.с. 99). Однак, дана довідка на яку посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, не містить інформації про фактичне місце проживання [PERSON] (на відміну від довідки Квартального комітету № 22 Подільського району м. Кропивницького від 02.02.2018 року № 17) та не спростовує факту її проживання за іншою адресою, а лише підтверджує її зареєстроване місце проживання. Більш того, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не може бути доказом того, що вона не проживала разом з [PERSON] за вказаною адресою. Крім того, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, у рішенні Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.06.2017 року № 405/3974/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, удаваним в частині покупця, яким було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2014 року, обставини проживання [PERSON] не встановлювалися, а лише описувалися позовні вимоги позивача [PERSON] , в яких вона вказувала, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2003 року. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 07.06.2011 року по січень 2018 року. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно п.п. 4.1., 4.2 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем, зокрема, є копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Так, [PERSON] 02.04.2018 року звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , а [PERSON] - [INFO] . Однак, позивач до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталася, відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії не отримувала. При цьому, доказів усунення [PERSON] від права на спадкування, неприйняття нею спадщини або відмови від її прийняття матеріали справи не містять. Згідно роз`яснень, викладених в абз. 12 п. 1, абз. 15-17 п. 3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, може бути підставою для відмови у позові у справі про право на спадкування. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Таким чином судом не встановлено порушень прав позивача, які б вимагали захисту шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом, а тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права на спадкування за законом 1/2 спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] є передчасними та задоволенню не підлягають. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial