Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її сестри [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 28 листопада 2016 року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1.24 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІ_ОД №051885, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до складу спадщини померлої ввійшов житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с.Пиріжна по вул.Гончарна, 111, Кодимського району Одеської області. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої за законом, спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № I-ЖД №352553, виданим 22 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 1.24 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІ ОД №051885, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до складу спадщини померлої [PERSON] ввійшов і житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого в с.Пиріжна по вул.Гончарна, 111, Кодимського району Одеської області, право власності на який підтверджується копією свідоцтва на право власності на житловий будинок. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON], який в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а потім взагалі відмовився від її прийняття, отже відповідно до ст.1265 ЦК України спадкоємцем за законом померлої [PERSON] являється її двоюрідна сестра [PERSON]- позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 24 березня 2017 року (№503/162/17). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, державного акту на землю. Отже, за змістом ч.1 ст.1269 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлій [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом у вигляді права на земельні ділянки, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, зокрема державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, оголошення про втрату якого розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №29 від 22 липня 2017 року (відмова нотаріуса № 1155/02-14 від 08 серпня 2017 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 [PERSON] 7, п.1 [PERSON] 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 [PERSON] 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, у державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про на право власності на землю допущено помилку у зазначені імені померлої, яка (помилка) не може бути усунута та перешкоджає видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позовні вимоги, щодо визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved