Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділити у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 1993 року по 2013 рік. В період шлюбу у вересні 1997 року за спільні кошти подружжя відповідачем придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки дана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить суд визнати за нею право власності на половину квартири. В судовому зсіданні позивач та її представники за довіреністю [PERSON], [PERSON] позов підтримали, надали суду пояснення по суті позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 20 березня 1993 року відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова, актовий запис № 176. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 березня 2013 року, актовий запис №42, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 05 березня 2013 року. Згідно договору купівлі-продажу від 10 вересня 1997 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Галіщевою О.А., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Право власності зареєстровано ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17 вересня 1997 року. Згідно положень ч. ч. 1, 4, ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Оскільки квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] в період перебування у шлюбі з [PERSON], дана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин, враховуючи визнання позивачем позову, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін по справі, та позивач має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя обгрунтований та підлягає задоволенню..

Outcome: approved