Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . На випадок смерті [PERSON] 05 березня 2014 року склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського місцевого нотаріального округу Соляник А.В., відповідно до якого зробив розпорядження, яким все належне йому на день смерті майно заповідав їй [PERSON] . За її заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , 09 листопада 2017 року Полтавською районною нотаріальною конторою заведено спадкову справу. Окрім неї, заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] в порядку ст.1266 ЦК України. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори будь-якими особами подано не було. До складу спадщини [PERSON] входять житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] та складаються з: житлового будинку загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м (літ.А-І а), гаражу (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), воріт, хвіртки (№1, 2), огорожі (№3), огорожі (№4), огорожі (№5), огорожі (№6). Право власності спадкодавця підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, що видане Виконавчим комітетом Микільської сільської Ради народних депутатів 20 жовтня 1988 року. Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 27622165, дата, час державної реєстрації: 20.08.2018 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 135399705 від 23 серпня 2018 року. Окрім того, на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року по справі №545/3846/16-ц [PERSON] на праві власності належить Ѕ частина земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 21630954, дата, час державної реєстрації 26 липня 2017 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №138172190 від 18 вересня 2018 року. В Полтавській державній нотаріальній конторі, куди вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою від 29 травня 2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. Враховуючи вказане, просила визнати за нею ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 06 грудня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ) право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається з: житлового будинку загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м (літ.А-І а), гаражу (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), воріт, хвіртки (№1, 2), огорожі (№3), огорожі (№4), огорожі (№5), огорожі (№6) та право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] . 15 грудня 2018 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.39, 40). Ухвалою суду від 22 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті (а.с.111, 112). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, просила його задовольнити. [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , позов не визнала, вважала, що її дитина [PERSON] також має право на спадкове майно з приводу якого виник спір, а саме на Ѕ частину житлового будинку та на ј частину земельної ділянки загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник відповідача [PERSON] просив частково задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що дійсно при житті [PERSON] склав заповіт від 05 березня 2014 року, відповідно до якого зробив розпорядження, яким все належне йому майно, яке на день смерті буде йому належати і на яке він матиме право за законом, де б воно не було і з чого не складалося, заповідав [PERSON] Після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] в порядку ст.1266 ЦК України, батьком якого є [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, дитина, в інтересах якої вона діє, є онуком спадкодавця [PERSON] , і міг би спадкувати ту частину, яка б належала його батькові [PERSON] Спадкова маса у вигляді житлового будинку та земельної ділянки сформована лише після смерті [PERSON] , з моменту державної реєстрації, а саме: 20 серпня 2018 року дата реєстрації житлового будинку та 18 вересня 2018 року дата реєстрації земельної ділянки. Тобто, обсяг майна, який зазначений у заповіті, не охоплює житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частини земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Крім того, згідно довідки [PERSON] , станом на 01 липня 1990 року був членом колгоспного (робочого) двору, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з народження по день своєї смерті. Тому син [PERSON] - малолітній [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на ј частину земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Від представника третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.116). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні питання покладався на розсуд суду (а.с.123). \~Заслухавши пояснення\~представників сторін,\~відповідача,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги обґрунтовані\~та підлягають\~задоволенню у\~повному обсязі\~з таких\~підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . При житті [PERSON] склав заповіт від 05 березня 2014 року, відповідно до якого зробив розпорядження, яким все належне йому майно, яке на день смерті буде йому належати і на яке він матиме право за законом, де б воно не було і з чого не складалося, заповідав [PERSON] , своїй дружині (а.с.9, 20). До кола спадкоємців за законом на майно [PERSON] відноситься його син [PERSON] , який помер раніше свого батька, а саме [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21, 22, 57). У [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.56). 09 листопада 2017 року Полтавською нотаріальною конторою за заявою [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , про прийняття спадщини після [PERSON] заведено спадкову справу. Також, заяву про прийняття спадщини було подано [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] в порядку ст.1266 ЦК України за правом представлення на ту частину спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини (а.с.23). До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається з: житлового будинку загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м (літ.А-1 а), гаражу (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), воріт, хвіртки (№1, 2), огорожі (№3), огорожі (№4), огорожі (№5), огорожі (№6). Право власності спадкодавця підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, зо видане виконавчим комітетом Микільської сільської Ради народних депутатів 20 жовтня 1988 року (а.с.12-14). Відповідно до вказаного свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , все нерухоме майно за вказаною адресою належить колгоспному двору, головою якого був спадкодавець [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Терешківської сільської радим Полтавського району Полтавської області від 21 грудня 2018 року №02-11/2949, домоволодіння в [ADDRESS] ) згідно погосподарської книги №10, особовий рахунок [NUMBER] станом на 01 липня 1990 року відносилися до колгоспного (робочого) двору (а.с.58). При цьому, станом на 01 липня 1990 року, членами колгоспного двору визнаються: - голова колгоспного двору [PERSON] ; [PERSON] (дружина); [PERSON] (син). Виходячи із вимог ст.5 ЦК України, до вказаних правовідносин, необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, а саме Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року) та Закон України «Про власність» (в редакції 1991 року). Згідно із частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Оскільки станом на 15 квітня 1991 року (набрання чинності Закону України «Про власність», яким відбулося скасування інституту «колгоспного двору») домоволодіння (двір) в якому розташований житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, особи, які були членами цього двору, мають право на частку в житловому будинку на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР. Враховуючи вище викладене, право власності на спірне нерухоме майно набули по 1/3 частці кожен: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час всі співвласники колгоспного двору померли. Про час смерті [PERSON] та [PERSON] зазначено вище, а [PERSON] померла [INFO] , що встановлено рішенням Полтавського районного суду від 23 травня 2017 року при розгляді справи №545/3846/16-ц за позовом [PERSON] до Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області та підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7 справа №545/3846/16-ц). Згідно вказаного рішення за [PERSON] визнано право на Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 4,65 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Микільської сільської ради Полтавського району та області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого Полтавською районною державною адміністрацією 28 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] від 28 грудня 1996 року, та виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Полтавською райдержадміністрацією 0101-24/387 від 27 березня 2008 року (а.с.15) На другу Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 4,65 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Микільської сільської ради Полтавського району та області, що належала померлій [INFO] [PERSON] , рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2016 року по справі №545/3327/15-ц за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, визнано право за [PERSON] , який доводиться сином [PERSON] та онуком [PERSON] Право приватної власності на житловий будинок за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 27622165; дата, час державної реєстрації: 20 серпня 2018 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 135399705 від 23 серпня 2018 року (а.с.11) . Право власності на земельну ділянку зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 21630954, дата, час державної реєстрації: 26 липня 2017 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження: об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №138172190 від 18.09.2018 року (а.с.16-18). Спадкоємці звернулись із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , однак постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2108 року 02-31/818, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна (а.с.23). Виходячи із часток співвласників бувшого колгоспного двору, після смерті [INFO] [PERSON] , право на спадкування належної їй 1/3 частини на житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] належало її чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали у вказаному будинку. Право на\~обов`язкову частку\~у спадщині\~спадкоємцями,\~визначеними ст.1241\~ЦК України\~сторонами не\~заявлено та\~судом таких\~осіб не\~встановлено. В той час, відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, внук померлого [PERSON] , а саме [PERSON] повинен спадкувати ту частку спадщини, яка б належала його батькові [PERSON] . Попередніми судовими рішеннями Полтавського районного суду Полтавської області (справи №545/3846/16-ц та №545/3327/15-ц) визнано право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , а саме, земельну ділянку загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Стосовно права спадкоємців на належне спадкодавцям майно домоволодіння в [ADDRESS] , яке станом на 01 липня 1990 року відносилося до колгоспного (робочого) двору, раніше не було предметом судового розгляду. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] , належала 1/3 частина спірного нерухомого майна, вказану частину в рівних частках (кожен по 1/6 частини) в порядку спадкування за законом успадкували спадкоємці першої черги [PERSON] (чоловік спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця). Після смерті [PERSON] спадкове майно має поділитись: [PERSON] став власником 3/6 (1/3 + 1/6 = 3/6): [PERSON] став власником 3/6 (1/3 + 1/6 = 3/6). [PERSON] , як зазначено вище помер [INFO] , а тому його частку 3/6 (1/3 належна [PERSON] + 1/6 після смерті матері [PERSON] ) повинен успадкувати за правом представлення його малолітній син [PERSON] та батько [PERSON] в рівних частках. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його 3/6 частину нерухомого майна, яку фактично успадкували в рівних частках (кожен по 1/4 частини) спадкоємці за законом першої черги його син [PERSON] та батько [PERSON] Після успадкування спірного нерухомого майна спадкоємцями першої черги за законом частки майна за спадкоємцями розподілені наступним чином: за [PERSON] залишалась 3/4 частина (яка складається: 1/3 особиста власність [PERSON] + 1/6 після дружини [PERSON] + 1/4 після сина [PERSON] ), а за [PERSON] 1/4 (яка складається: з половини того, що належало його батьку [PERSON] (1/3 особиста власність [PERSON] + 1/6 після смерті матері [PERSON] [PERSON] = 3/6) частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача [PERSON] та визнає за нею право власності на ту частину спірного спадкового майна, яка повинна належати їй за заповітом, а саме на 3/4 частину нерухомого майна, яке знаходиться [ADDRESS] . [ADDRESS] . Тобто, суд визнає за позивачем [PERSON] право власності на 3/4 частину спадкового майна за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , а саме, домоволодіння в [ADDRESS] . Також, суд визнає за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину спадкового майна за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 4,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Суд не приймає доводи відповідача та її представника, викладені у відзиві на позов стосовно того, що спадкова маса у вигляді житлового будинку та земельної ділянки сформована лише після смерті [PERSON] , з моменту державної реєстрації, а саме: 20 серпня 2018 року дата реєстрації житлового будинку та 18 вересня 2018 року дата реєстрації земельної ділянки виходячи з наступного. Право власності на домогосподарство, яке відносилося до колгоспного двору голова та члени колгоспного двору набули 20 жовтня 1988 року, що підтверджено відповідним правовстановлюючим документом (а.с.10). Право власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки спадкодавець [PERSON] набув згідно рішення Полтавського районного суду від 23 травня 2017 року, а реєстрація вказаного право здійснено 26 липня 2017 року, тобто ще при його житті (а.с.15, 16). Частиною 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: partial