Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, сплати відсотків за прострочення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON]. вона познайомилася в соціальній мережі. У них зав'язалися романтичні стосунки та відповідач пообіцяв одружитися з позивачкою, однак, спершу хотів придбати земельну ділянку. 06 червня 2011 року [PERSON] надала в борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 7500 гривень, 08 липня 2011 року - 2500 доларів США, що еквівалентно 19 927 гривням, 16 вересня 2011 року - 2000 доларів США, що еквівалентно 15 946,60 гривням. На підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] ці грошові кошти відповідач 16 вересня 2011 року власноручно написав розписку. Відповідач зобов'язався повернути борг у 2012 році, однак, взятих не себе зобов'язань не виконав і станом на сьогоднішній день боргу не повернув. Також позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, оскільки, через неповернення [PERSON] боргу, вона втратила звичайний ритм життя, що призвело до переживань та страждань та в деякій мірі вплинули на зір, так як [PERSON] являється інвалідом І групи по зору. В добровільному порядку відповідач борг погасити відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В процесі розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги в зв'язку з підвищенням курсу долара США до гривні та просить стягнути 148 854,88 гривень боргу, 13 396,94 гривень за прострочення грошового зобов'язання та 16 225 гривень моральної шкоди Представник позивача [PERSON]. змінені позовні вимоги підтримує. Однак, в судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON]. з боргу за вересень 2011 року, а саме : з 2 000 доларів США, повернув позивачці в загальній сумі 6010 гривень, що в перерахунку на долари США в час повернення складало суму 633 долари, а тому позов підлягає зменшенню на вказану суму. Просить стягнути з відповідача [PERSON] борг в сумі 101 352 гривні, 3% річних від простроченої суми в за три роки в розмірі 9 030 гривень а також 16 225 гривень моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] позов визнає частково. Підтримує письмове заперечення [PERSON], згідно якого [PERSON] позов визнає частково з огляду на наступне. Розписку від 16 вересня 2011 року [PERSON] писав лише на 2000 доларів США, дати повернення боргу не вказував. Однак, частково він погасив борг, а саме 05 листопада 2011 року прерахував [PERSON] 4000 гривень, що на той період часу еквівалентно 500,62 долара США; та 21 листопада 2014 року - 2000 гривень, що склало 132,53 долара США. А отже сума боргу по розписці залишилася в розмірі 1367 доларів США. Стосовно, нібито позичених ним у [PERSON] - 7500 гривень та 2500 доларів США йому нічого не відомо, цих коштів він не позичав та розписок щодо них не писав. [PERSON] власноручно дописала дані грошові кошти в розписці від 16 вересня 2011 року. Що стосується нарахування позивачкою 3% річних від простроченої суми боргу, то з огляду на те, що [PERSON] частину коштів повернув, розрахунок цих нарахувань не вірний. Крім того в даний розрахунок позивач включила і кошти, які він не позичав. Крім того , [PERSON] вважає, що позивачка не доказала, що неповернення ним коштів призвело до її страждань, втрати зору та інвалідності, оскільки, проблеми із здоров'ям у [PERSON] були ще до їхнього знайомства. Збільшення позивачкою розміру моральної шкоди в зв'язку із падінням курсу гривні по відношенню до долару США вважає не обґрунтованим. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2011 року позивачка [PERSON] надала в борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 2 000 доларів США, що стверджується його розпискою від 16 вересня 2011 року. Записи щодо боргу в сумі 7 500 гривень від 6 червня 2011 року та 2 500 доларів США від 8 липня 2011 року зроблені [PERSON], чого не заперечує і сама позивачка. Відповідач боргу по вказаних сумах не визнає. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, посилання позивачки на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині, на пояснення [PERSON], даними ним під час розгляду її заяви в Теребовлянському РВ УМВС України в Тернопільській області про питягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, не є допустимим та належним доказом, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. 29 листопада 2013 року відповідач [PERSON] прерахував [PERSON] 4000 гривень та 21 листопада 2014 року - 2010 гривень, в загальній сумі 6010 гривень. Вказана сума по курсу долара США до курсу гривні в загальній сумі склала 633 долари. Таким чином, сума боргу по розписці складає 1367 (2000 - 633=1367) доларів США. Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на сьогоднішній день борг [PERSON] не повернув. Згідно витягу офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 20 листопада 2015 року 100 доларів США дорівнює 2383,9146 гривням. Отже сума боргу в перерахунку на гривні складає 32 588, 11 гривень Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає днем пред'явлення вимоги про повернення боргу - 06 лютого 2015 року, тобто дату звернення до суду. Оскільки, відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в його користь із відповідача несплаченої суми боргу 32 588, 11 гривень та трьох відсотків річних (борг - 32 588, 11 гривень, 06 лютого 2015 року - момент пред'явлення вимоги). Станом на 20 листопада 2011 року борг не сплачений. Рахуємо кількість прострочених днів виконання зобов'язання починаючи з 06 лютого 2015 року та закінчуючи з 20 листопада 2015 року, таких днів - 292 календарних дні. Вираховуємо розмір 3 % річних: (3% Х 32 588, 11 грн. Х 292 дні) / 365 = 782 гривні 11 копійок. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з положеннями п.9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з тим, що [PERSON] зазнала душевних та психічних страждань, оскільки, позичаючи гроші [PERSON], мала надію утворити сім'ю. Крім того, [PERSON] є інвалідом першої групи по офтальмології та постійні стресові навантаження негативно впливають на порушення діяльності органів зору. Згідно рекомендацій лікаря [PERSON] необхідно уникати будь - яких психоемоційних навантажень. У відповідності до ст. ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані із наданням юридичної допомоги та сплатою ним при пред'явленні позову судового збору.

Outcome: approved