Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2019 року по 01 червня 2020 року в сумі 74 130 грн. 64 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 26.09.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.04.2014 року було розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2013 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів доходів щомісячно, але відповідач свої обов`язки по утриманню дитини не виконує і станом на 01.06.2020 року загальний розмір заборгованості відповідача за аліментами складає 118360,26 гривень, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Враховуючи норми Сімейного кодексу щодо відповідальності батьків за ухилення від виконання батьківських обов`язків, просила стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2019 по 01.06.2020 року в сумі 74130,64 гривні відповідно до розрахунку, вказаному у позовній заяві. (а.с.1-3) Учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Браславська О.А. подала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та, в разі неявки відповідача, ухвалити по справі заочне рішення. Розгляд справи просила провести без її участі та без участі позивача [PERSON] , на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала (а.с. 22, 38). Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся судом про дату і час судового розгляду 03.11.2020, 27.11.2020, в тому числі 27.11.2020 - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, однак повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов чи інших клопотань щодо розгляду справи не подавав. Згідно статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Отже, відповідно до ч.4 статті 223, п.4 ч.1 статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом актів реєстрації цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 26 вересня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1578 (а.с.6) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 14.09.2010 року, актовий запис № 914 (а.с.7) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області по цивільній справі № 621/653/14-ц шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.8) Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2013 року по цивільній справі № 621/2778/13-ц, з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9) Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 10.06.2020 року № 83827, складеному державним виконавцем міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Власик В.А., в провадженні виконавця перебуває виконавче провадження № 48927766 з примусового виконання виконавчого листа № 621/278/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Загальний розмір заборгованості відповідача складає 118360,26 (сто вісімнадцять тисяч триста шістдесят) гривень 26 коп. При цьому, станом на 01 квітня 2019 року заборгованість відповідача за аліментами складала 84209,39 гривень, а сукупний розмір заборгованості за період з 01квітня 2019 по 01 червня 2020 року складає 34150,87 гривень (а.с.10) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Зокрема, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що в даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Залежно від цього суд вирішує питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки факт наявності заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів за період з квітня 2019 року по травень 2020 року включно підтверджується належним доказом - розрахунком заборгованості, а відповідачем не спростовано вину у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачці у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд частково не погоджується з розрахунком пені, що міститься в позовній заяві, оскільки позивачем помилково включено в кількість днів прострочення дні поточного місяця за кожний щомісячний платіж. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) визначила, що строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2019 року по 01 червня 2020 року в розмірі 74130,64 гривень. На підтвердження розміру пені позивач надала відповідний розрахунок, в якому, зокрема, зазначено, що ?пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2019 року складає: 2222,75 грн (заборгованість по аліментах за квітень 2019) х 427(кількість днів прострочення з 01.04.2019 по 01.06.2020р) х 1% = 9491,14 грн. Тобто, позивачем до кількості днів прострочення включено як 30 днів квітня 2019 року поточного платежу, так і 30 днів червня 2020 року, хоча в позові позивачка просить стягнути з відповідача пеню станом на 01 червня 2020 року, а отже 30 днів червня 2020 року також не можуть включатися до кількості днів прострочення. Пеня за травень місяць 2020 року не може бути нарахована станом на 01.06.2020 року, оскільки у разі несплати аліментів у поточному місяці, заборгованість відповідача виникає тільки з 01 числа наступного місяця, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості, і в даному випадку по 31.05.2020 року, враховуючи позовні вимоги) та помножити на 1 відсоток. Таким чином, розрахунок пені відповідача [PERSON] за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2019 по 01.06.2020 року складає: Місяць/рікСума аліментів, що підлягає стягненню, грнКількість днів простроченняВідсоток пеніРозмір пені, грн Квітень 20192222,753971%8824,32 Травень 20192239,253671%8218,05 Червень 20192334,003361%7842,24 Липень 20192363,253051%7207,15 Серпень 20192266,502751%6232,86 Вересень 20192380,252441%5807,81 Жовтень 20192290,502141%4901,67 Листопад 20192319,251831%4244,23 Грудень 20192602,501521%3955,80 Січень 20202295,501231%2823,47 Лютий 20202354,00921%2165,68 Березень 20202455,00621%1522,10 Квітень 20202192,00311%679,52 Травень 20202192,0001%- Відтак, сума пені за період з 01.04.2019 по 01.06.2020 року складає 64424,90 грн Разом з тим, суд зазначає, що положеннями ч.1 статті 196 СК України визначено строк нарахування пені від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення, а розмір стягнутої пені обмежується 100 відсотками заборгованості. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, зазначеному в ч.1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, а тому стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідачем [PERSON] проводиться за період, визначений позивачем в позовній заяві, а саме з 01 квітня 2019 року по 01 червня 2020 року. При цьому, оскільки згідно розрахунку державного виконавця розмір заборгованості відповідача по аліментах за вказаний період складає 34150,87 гривень, суд стягує з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів з застосуванням законодавчого обмеження розміру пені ста відсотками заборгованості по аліментам, тобто в розмірі 34150,87 гривень. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у справі у розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial