Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначила, що з 16 липня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі ними було придбано шість автомобілів з прицепами: VOLVO FH 12.420 12100, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] ; VOLVO FH 12.460 12130, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] ; VOLVO FH 12.420.12100, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] . Відповідачем вказані автомобілі були відчужені на підставі договору купівлі-продажу та зареєстровані на інших осіб без згоди позивача. З моменту переходу права власності на спірні транспортні засоби до наступних власників, які в силу ст. 330 ЦК України є добросовісним набувачем, об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін стали саме грошові кошти отримані від продажу автомобілів. Загальна сума майна набутого за час шлюбу складає 1\~865\~380 грн., а половина від неї складає 932\~690 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя автомобілі: VOLVO FH 12.420 12100, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] ; VOLVO FH 12.460 12130, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] ; VOLVO FH 12.420.12100, попередній номерний знак [NUMBER] ; JANMIL NW-1S, попередній номерний знак [NUMBER] та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за продаж автомобілів у розмірі 932\~690 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 29.09.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають\~задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 16 липня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 141. 10 серпня 2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (ст. 328 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини 3\~статті 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням\~статті 370 Цивільного кодексу України\~визначено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Цивільний кодекс України\~регулює відносини, що складаються між співвласниками стосовно майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, визначаючи порядок володіння, користування та розпорядження таким майном, що визначає зміст права спільної сумісної власності. Хоча при праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників не визначений, це не позбавляє можливості кожного з них права на виділ частки з майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у натурі. Частиною першою\~статті 372 Цивільного кодексу України\~визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. 15.02.2012 року було придбано вантажний сідловий тягач VOLVO FH 12 (рік випуску1996), колір синій, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] 07.02.2013 року було придбано сідловий тягач-Е VOLVO FH 12.420 (рік випуску 2000), колір червоний, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] 06.07.2013 року було придбано н/причіп-самоскид-Е JANMIL NW-1S (рік випуску 2007), колір сірий, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] 19.11.2014 року було придбано загальний вантажний сідловий тягач-Е VOLVO FH 12.460 (рік випуску 2001), колір білий, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] 27.11.2014 року було придбано загальний напівпричіп н/пр самоскид-Е JANMIL NW-1S (рік випуску 2004), колір сірий, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] 30.10.2015 року було придбано напівпричіп н/пр самоскид-Е JANMIL NW-1S (рік випуску 2002), колір червоний, номерний знак [NUMBER] , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано на відповідача [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області, повідомлено, що станом на 04.10.2019 року власниками вищевказаних транспортних засобів є [PERSON] та [PERSON] . За [PERSON] у період часу з 16.07.2015 р. по 10.08.2018 р. транспортні засоби не реєструвалися. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положення даної статті поділ майна може бути здійснений за домовленістю між співвласниками, у зв`язку з чим діє презумпція рівності часток. Разом з тим, чинне законодавство передбачає можливість відступу від рівності часток у випадку поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). \~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, майно, належне обом із подружжя, визначається як спільна сумісна власність, тобто спільна власність двох осіб подружжя - без визначення часток кожного з них. Враховуючи вищезазначену норму права, суд вважає встановленим, що спірні транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набуті в період перебування у шлюбі. Так, за вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене за домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею/з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, не достатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При поділі майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються, оскільки кожному з співвласників буде належати його частина вже на праві приватної власності. Отже, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 4 ст. 372 Цивільного кодексу України). Як визначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина третя\~статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені\~статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту наведених норм сімейного закодавства вбачається, що поділу в натурі підлягає лише майно, яке є в наявності на момент такого поділу. Посилаючись на те, що транспортні засоби придбані сторонами під час перебування у шлюбі, а, відтак, є спільним майном подружжя, позивач просила суд вирішити питання вартості грошового еквівалента визначених транспортних засобів. Вирішуючи даний спір, судом встановлено відсутність між сторонами будь-яких угод щодо добровільного поділу майна, набутого ними за час перебування у шлюбі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч.2\~ст.183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~ п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання\~\~від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Відповідно до ч. 1\~ст. 365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:\~\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі; -\~\~річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Як роз`яснено у пунктах 22, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна в подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з Висновком про вартість, складеним оцінювачем ТОВ «Земля Плюс 2006» [PERSON] , середньоринкова вартість: VOLVO FH 12, рік випуску 1996, вантажний сідловий тягач складає 178\~916,00 грн.; VOLVO FH 12, рік випуску 2000, вантажний сідловий тягач складає 220 772,00 грн.; VOLVO FH 12.460, рік випуску 2001, загальний вантажний сідловий тягач складає 228 898,00 грн.; напівпричепа JANMIL NW-1S, рік випуску 2002, напівпричіп-самоскид-Е складає 359\~002,00 грн.; напівпричепа JANMIL NW-1S, рік випуску 2007, напівпричіп-самоскид-Е складає 505 803,00 грн.; напівпричепа JANMIL NW-1S, рік випуску 2004, напівпричіп-самоскид-Е складає 371 989,00 грн. З урахуванням висновку оцінювача, загальна вартість транспортних засобів, що є предметом поділу складає 1\~865\~380,00 гривень, отже на долю кожного з подружжя припадає грошова компенсація в розмірі 932\~690,00 гривень. Враховуючи обраний позивачем спосіб поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом виділення кожного із подружжя транспортного засобу в натурі, суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, виходить з рівності часток подружжя, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача грошової компенсації в розмірі 932\~690,00 гривень, такий спосіб поділу майна подружжя відповідає інтересам кожного з подружжя та дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved