Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб 10 травня 2003 р., який був зареєстрований у Драгівській сільській раді за актовим записом № 28. Від шлюбу дітей у них не народилося.. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів, поглядів на життя, втратили почуття та повагу одне до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння, разом не проживають, шлюб існує формально, примирення неможливе. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 10 травня 2003 р., який був зареєстрований у Драгівській сільській раді за актовим записом № 28 розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіславши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався , відзиву на позовну заяву не надіслав. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 10 травня 2003 р., який був зареєстрований у Драгівській сільській раді за актовим записом № 28. Від шлюбу дітей у сторін не народилося.. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а саме позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved