Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] до досягнення 23 років у розмірі ј частини його щомісячного заробітку, а також понесені додаткові витрати на оплату її навчання та проживання одноразово у розмірі 5462,50 грн. В обґрунтування позову позивачка вказує, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час він продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість таку допомогу надавати, протягом попереднього року навчання дочки було платним та коштувало 8925,00 грн., крім того, дитина проживала у гуртожитку, за який позивачка сплатила 2000,00 грн., половину цих коштів вона вважає обґрунтованим стягнути з відповідача як додаткові витрати на дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила, що весь тягар утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ліг на неї, крім дочки [PERSON], вона має на утриманні неповнолітню дочку від шлюбу з [PERSON] - [PERSON], 2003 р.н., на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого у подружжя народився син [PERSON], 2015 р.н. Позивачка пояснила, що на даний час вона не працює, разом з дітьми перебуває на утриманні свого чоловіка, крім того, вона проживає разом з непрацездатними батьками, яким також надає посильну допомогу на утримання. Батько [PERSON] [PERSON] утримувати дочку матеріально не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки являється пенсіонером ЗСУ, отримує постійне грошове утримання (пенсію) у достатньому розмірі та має задовільний стан здоров'я. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки позивачки та її представника, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Із змісту рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21.07.2014 судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], яка на даний час досягла повноліття. В подальшому прізвище позивачки змінилось з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням 24.01.2015 шлюбу. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з довідкою Інституту телекомунікаційних систем НТУУ «Київський політехнічний інститут» № 83 від 02.09.2019, [PERSON] навчається на стаціонарному відділенні за денною формою навчання у даному навчальному закладі за державним замовленням та закінчує інститут 30.06.2023. Як встановлено з пояснень позивача і відповідачем не спростовано, [PERSON] має стабільний дохід у виді пенсії, з урахуванням цієї обставини суд прийшов до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Враховуючи цю обставину, суд прийшов до висновку, що аліменти слід стягнути у частці від доходу. Вирішуючи питання про розмір частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти на утримання повнолітньої дитини, суд враховує, що на утриманні позивача перебувають також двоє інших неповнолітніх дітей, вона на момент розгляду справи не працює та доглядає за меншою дитиною, допомагає непрацездатним за віком батькам, які проживають разом з нею, а також що відповідач зобов'язаний надавати утримання й іншій дитині сторін - [PERSON], [INFO] З урахуванням вказаних обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів та наявність підстав для присудження їх у запропонованому позивачкою розмірі: ј частини щомісячного заробітку відповідача. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З огляду на зміст вищезазначених норм, суд прийшов до висновку, що стягнення додаткових витрат на дитину, передбачене ст.185 К України, яка відсутня у переліку норм, що відповідно до ст.201 СК України застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, нормами СК України не передбачено. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються Главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів, при визначенні розміру яких слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України до таких правовідносин не застосовуються. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15. З огляду на викладене, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат у розмірі Ѕ частини фактично понесених на оплату за навчання та проживання дитини витрат, слід відмовити. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вимог ст.199 СК України, аліменти стягуються на час навчання дитини, але до досягнення нею 23-річного віку. Оскільки [PERSON] закінчує навчання до досягнення 23-річного віку, аліменти слід стягнути до закінчення нею навчання. Враховуючи викладене,

Outcome: partial