Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Перша львівська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] зареєстрованого в реєстрі за № 6-1810, посвідченого 16 липня 2009 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, яке видане на ім'я [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] та визнати за нею право приватної власності на ? ідеальну частку квартири [ADDRESS] В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 29 липня 1989 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. За час спільного проживання ними була набута на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири. 21 грудня 2006 року, внаслідок погіршення шлюбних відносин, шлюб було розірвано. [INFO] року [PERSON] помер. 16 липня 2009 року донькою померлого - [PERSON] була успадкована квартира [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2009 року, виданого державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, таким посвідчено, що спадкоємцем усього майна [PERSON] є його донька - [PERSON], у тому числі з урахуванням ? частки майна, від якого відмовилась [PERSON] Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] 22 вересня 2009 року право власності на зазначене в свідоцтві майно було зареєстроване [PERSON] в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Вважає, що вищевказане свідоцтво є незаконним та таким, що видано всупереч вимогам законодавства з наступних підстав. Між нею та [PERSON] не укладались жодні договори про поділ спільного майна подружжя, не відбувалось відчуження її частки в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, відсутні також судові рішення про визначення ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Враховуючи те, що спірна квартира станом на день смерті [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON], після смерті останнього [INFO] року повинна б була спадкуватись лише ? частка квартири між донькою [PERSON] - [PERSON] та його матір'ю - [PERSON] Інша частка - ? частка у праві власності на квартиру належала їй як власнику і не підлягала спадкуванню внаслідок смерті [PERSON] Вказує, що нотаріус Першої львівської державної нотаріальної контори під час видачі спірного свідоцтва про право на спадщину не з'ясував, який склад спадщини після смерті [PERSON], не з'ясував кому на праві власності і в яких частках належить вищевказана квартира. Відтак, оскільки її право власності на ? частку квартири не визнається [PERSON] та Першою львівською державною нотаріальною конторою, вважає за потрібне визнати за нею право власності на ? частину квартири. В судовому засіданні 25 грудня 2013 року протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, ПАТ «Укрсоцбанк» залучено до участі у справі в якості третьої особи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив позов задоволити. 18 вересня 2014 року представник позивача подав додаткові пояснення, в яких вказує, що спірна квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу за спільно зароблені кошти на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Третьою львівською державною нотаріальною конторою 09 вересня 1994 року за реєстровим № 3-6272. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, подала заяву про визнання позову. Представник третьої особи - Першої львівської державної нотаріальної контори до судового засідання подав заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи - ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав письмові пояснення, в яких вказує, що 14 березня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. 29 травня 2012 року банком було подано в Галицький районний суд м. Львова позовну заяву до [PERSON] (спадкоємця після смерті [PERSON].) про звернення стягнення на спадкове майно. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2012 року позов задоволено, видано виконавчі листи, які пред'явлені до виконання в органи державної виконавчої служби. Станом на сьогоднішній день виконавче провадження з приводу звернення стягнення на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] знаходиться на стадії реалізації. Крім цього, вказує, що вищевказана квартира не може вважатись спільним майном подружжя, оскільки така була набута [PERSON] внаслідок обміну квартири за адресою: [ADDRESS] на спірну квартиру. Також вказує, що вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним з огляду на вищевикладене є безпідставною. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). 09 вересня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 3-6272. У договорі зазначено, що цей договір посвідчено в зв'язку з обміном вказаної в договорі квартири на квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10). 21 грудня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 633. Дата видачі свідоцтва про розірвання шлюбу 03 липня 2007 року (а.с.11). 14 червня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ФОП [PERSON] був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №600/03.3-50, згідно з умовами якого, позичальнику надається кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 1250000,00 грн. з відповідним графіком зниження максимального ліміту заборгованості, встановленого в п.1.1.1. Договору кредиту (а.с.150-154). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Як вбачається із наданої Першою львівською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи № 109/2009 спадкодавця [PERSON], 24 лютого 2009 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька - [PERSON] (а.с.43). 26 лютого 2009 року [PERSON] подала заяву про відмову від належної їй частки спадщини після смерті сина на користь дочки померлого - [PERSON] (а.с.43 зворот). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 18705189 від 24 лютого 2009 року, наданого у зв'язку із відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON], інформація по запиту відсутня (а.с.50). Згідно з ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вищевказане дає підстави вважати, що інших спадкоємців окрім відповідача [PERSON] та [PERSON] не має, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] інші особи не звертались, відповідач є спадкоємцем першої черги, подала вищевказану заяву протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини. 16 липня 2009 року Першою львівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцем усього майна [PERSON], який помер [INFO] року, є його донька - [PERSON], у тому числі з урахуванням ? частки майна, від якої відмовилась [PERSON] Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 23913937 22 вересня 2009 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.14). 06 грудня 2012 року рішенням Апеляційного суду Львівської області рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на спадкове майно задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №600/03.3-50 від 14 березня 2008 року, в сумі 1014371,53 грн. шляхом звернення стягнення на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №600/03.3-50 від 14 березня 2008 року в сумі 2805,75 грн.; стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3219,00 грн. та 1609,50 грн. судового збору (а.с.165-166). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із постанови заступника начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ від 07 лютого 2013 року, такою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1304/5046/12, виданого 24 січня 2012 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №600/03.3-50 від 14 березня 2008 року, в сумі 1014371,53 грн. шляхом звернення стягнення на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 7634,25 грн. (а.с.167). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Однак, суд не приймає до уваги визнання відповідачем позову, оскільки розцінює таке, як намагання уникнути від виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2012 року. Суд приходить до висновку, що оскільки позивачем після розірвання шлюбу не ставилось питання про виділ частки із майна спільної сумісної власності подружжя, позивач не зверталась до нотаріуса про виділ ? частини із спадкової маси після смерті [PERSON], а відтак нотаріусом правомірно видане оскаржуване свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає доводи позивача, викладені у позовній заяві, оскільки такі не підтверджені жодними належними та достатніми доказами, які б достовірно вказували на існування обставин, що на них посилається позивач. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача безпідставними, та такими, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed