Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участі третьої особи Мелітопольської державної міської нотаріальної контори, в якій просить: усунути перешкоди\~користування та\~розпорядження належним [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна три реєстраційні\~записи, а саме: - обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер №2110406, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 10:38\~год., власник [PERSON] , [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Договір довічного утримання, Архівний номер 602273ZAP1, дата виникнення 12 жовтня 1993 року, Архівна дата 06 лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111153, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:46\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року, Архівний номер 602835ZAP1, Архівна дата 07лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111172, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:47\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року; Архівна дата 07 лютого 1998 року. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що на підставі посвідченого Українською товарною біржею Договору куплі-продажу нерухомості від 03 травня 2001 року, укладеного позивачем з [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] стала власницею житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в КП «Мелітопольське МБТІ», за реєстровим номером №1160 від 02 червня 2001 року. Станом на 03 травня 2001 року, діяла редакція ЦК України (в редакції 1963 р.), та ст.15 Закону України «Про товарну біржу», яка передбачала перелік укладених угод біржами, які не підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню. Тобто на момент придбання будинку, по зареєстрованому Договору Українською товарною біржею право власності позивача було зареєстровано КП «Мелітопольське МБТІ», за реєстровим №1160 від 02 червня 2001 року. На той час Угода відповідала діючим нормам цивільного законодавства. Станом на час придбання нерухомості, право власності наступало не з моменту підписання Договору купівлі-продажу сторонами, а з моменту його реєстрації в відповідних компетентних органах (КП «Мелітопольське ММТІ» з 02 червня 2001 року), що здійснено належним чином. Тому [PERSON] , при виниклій необхідності, дарування об`єкта своєму сину, в належному порядку звернулась до Мелітопольської приватної нотаріальної контори, де їй порадили зареєструвати право власності на вказаний будинок у Державного реєстратора у сучасному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно долученого\~Витягу від\~29\~березня 2021\~року, [PERSON] зареєструвала своє право власності на житловий будинок [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією Витягу. Зазначений будинок, знаходиться по сусідству з її будинком [ADDRESS] , в якому вона фактично мешкає. А придбала [PERSON] його в 2001 році для сина [PERSON] , 1993 р.н., з наміром забезпечення житлом. Продавцями були [PERSON] та [PERSON] , які набули його 24 червня 1998 року у сусідки позивачки - [PERSON] , шляхом укладення Договору купівлі-продажу, який був зареєстрований в КП «Мелітопольське МБТІ». Перехід прав власності здійснювався належним чином. За весь цей час, [PERSON] свою власність використовувала на свій власний розсуд, кілька років мешкали квартиранти, а після одруження її син [PERSON] , біля двох років мешкає в будинку. В березні 2021 року позивачка прийняла рішення подарувати цей будинок своєму синові. [PERSON] з [PERSON] звернулись до приватної нотаріальної контори, де з`ясувалось, що нотаріальним архівом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені три записи про обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , а саме: обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер №2110406, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 10:38\~год., власник [PERSON] , [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Договір довічного утримання, Архівний номер 602273ZAP1, дата виникнення 12 жовтня 1993 року, Архівна дата 06 лютого 1998 року; обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111153, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:46\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року, Архівний номер 602835ZAP1, Архівна дата 0 лютого 1998 року; обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111172, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:47\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року; Архівна дата 07 лютого 1998 року. Після отримання юридичної консультації в нотаріальній конторі, позивачка зрозуміла, що в зв`язку з укладенням Довічного договору утримання в 1993 році накладалось обтяження на будинок, який закінчив свою дію, так як відбувся перехід права власності на [PERSON] згідно Договору куплі-продажу від 24 червня 1998 року. [PERSON] просить суд\~звернути увагу\~на те, що арешти та обтяження на майно за 1993 року по 2001 рік направлялись до державної нотаріальної контори, та реєструвались в спец.книгах, а при появі в 2005 році електронного реєстру, реєстраторами нотаріальної контори автоматично дублювались та вносились в червні 2005 року в державний електронний реєстр, за своїми реєстровими номерами. Обтяження реєстраційний номер №2111153 (арешт), та реєстраційний номер №2111172 (арешт), абсолютно дублюють один іншого, з різницею в 1 хвилину реєстрації. В травні\~2021\~року [PERSON] звернулась з Запитом до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про наявність Ухвал суду без номеру та дати, відповідно до яких накладалось обтяження на її будинок. Позивачка отримала письмову інформацію про відсутність будь-яких Ухвал суду про накладення арешту на будинок №03-18/113/2021 від 19 травня 2021 року. Також,\~в травні\~2021\~року, письмово, через представника, позивачка звернулась до Запорізького обласного Державного Нотаріального Архіву щодо природи виникнення зазначених обтяжень, та безпідставного їх перенесення в державний реєстр, на момент належності майна саме [PERSON] .. В усній формі вона отримала інформацію, що реєстраторами автоматично переносилась інформація, відображена в той час працівниками Мелітопольської нотаріальної контори з архівних книг до реєстру, самі книги та документи до архіву не передавались. Готується письмова інформація. В травні 2021 року позивачка звернулась з запитом до третьої особи - Мелітопольської нотаріальної контори, щодо наявності Договору довічного утримання та накладених арештів, в усній формі отримала інформацію, що обтяження стосуються попередніх власників та інформація буде надана лише на запит суду. Готується письмова інформація. Тобто обтяження та арешти стосувались майна померлої [PERSON] , яка продала будинок на адресу [PERSON] та [PERSON] , згідно Договору куплі-продажу нерухомості від 24.06.1998 №16557, посвідченого Товарною біржею «Українська», та зареєстрованого в Мелітопольському МБТІ 27 червня 1998 року. Тобто реалізація будинку від [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] відбулась у 1998 році, та здійснена через 5 років з моменту архівної дати виникнення. А обтяження зареєстровані в Реєстрі в 2005 році, через 4 роки з моменту придбання об`єкту [PERSON] , він належав саме їй з 2001 року. Автоматичне перенесення обтяжень на будинок в Державний реєстр, в момент належності його позивачці є незаконним, так як вона не є боржником, та спорів по майну не мала, що підтверджується Витягом з реєстру боржників. Факт наявності зареєстрованих обтяжень заважає їй, як власнику майна розпорядитись майном на свій розсуд. Жодних кредитних зобов`язань та інших спорів з приводу майна [PERSON] не має, володіє будинком майже 20 років. Таким чином, на належне їй майно безпідставно накладено три записи про обтяження та арешт, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю, що стало підставою для звернення з цим позовом. Враховуючи відсутність\~Ухвал про\~накладення арешту\~на майно, на теперішній час не можливо встановити сторони спорів, які могли бути ініціаторами накладення арешту, внесення первинної реєстрації саме працівниками нотаріальної контори, і наявність документів саме в цьому закладі. На підставі вищезазначеного позивачка прийшла до висновку, що сторонами по справі є єдина можлива особа це Мелітопольська міська рада, та третя особа нотаріальна контора. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки адвоката Дуди С.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів та про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності по наявним матеріалам у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 03 травня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомості, жилого будинку із господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 1120 кв.м., будинок глинобитний жилою площею 8,9 кв.м., зазначений плані літерою А1, господарські споруди: сараї Б1, Г1, вбиральня №1, огорожа №2, водогін № [NUMBER] , посвідчений Українською товарною біржею, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03 травня 2001 року, реєстраційний № 158591/а.с.12/. Право власності на жилий будинок із господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 1120 кв.м., будинок глинобитний жилою площею 8,9 кв.м., зазначений плані літерою А1, господарські споруди: сараї Б1, Г1, вбиральня №1, огорожа №2, водогін № [NUMBER] , було зареєстровано на Українській товарній біржі, реєстраційний номер 158591 та у встановленому законом порядку через КП «ММБТІ» 12 червня 2001 року, реєстраційний номер 1160, про що свідчить штамп реєстрації права власності на зворотній стороні копії договору купівлі-продажу нерухомості/а.с.12/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 березня 2021 року право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу виданого 03 травня 2001 року Українською товарною біржею/а.с.13-15/. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , майна наступні обтяження: - обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер №2110406, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 10:38\~год., власник [PERSON] , [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Договір довічного утримання, Архівний номер 602273ZAP1, дата виникнення 12 жовтня 1993 року, Архівна дата 06 лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111153, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:46\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року, Архівний номер 602835ZAP1, Архівна дата 07лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111172, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:47\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року; Архівна дата 07 лютого 1998 року/а.с.13-15/. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 07 квітня 2021 року, відомості щодо [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутні/а.с.16/. Як вбачається з відповіді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за №03-18/113/2021 від 19.05.2021 в суді відсутні дані про накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] від 01 серпня 1993 року на ім`я [PERSON] /а.с.19/. З відповіді Мелітопольської державної нотаріальної контори за №932/01-16 від 18.06.2021 вбачається, що Мелітопольською державною нотаріальною конторою були знайдені зареєстровані обтяження на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме:12 жовтня 1993 року на підставі договору довічного утримання нашою конторою було накладено заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS] , на ім`я гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , про що був зроблений запис № 125 у «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими і слідчими органами Мелітопольської державної нотаріальної контори за 1993-1995 роки» (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2110406). Будь-яка інформація про припинення цієї заборони у нотаріальній конторі відсутня. Документи щодо посвідчення договору довічного утримання були передані нашої конторою на зберігання у Запорізький обласний нотаріальний архів; 01 вересня 1993 року Мелітопольським нарсудом був накладений арешт на відчуження житлового будинку [ADDRESS] , на ім`я гр. [PERSON] , про що був зроблений запис № 109 у «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими і слідчими органами Мелітопольської державної нотаріальної контори за 1993-1995 роки» (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2111153). При формуванні «Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» та внесенні даних до «Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» 07 вересня 1998 року реєстраторами ДП «Інформцентр» м. Запоріжжя, було помилково внесено інформацію щодо дати виникнення арешту, замість дати виникнення арешту 01 вересня 1993 року була вказана дата виникнення 01 серпня 1993 року. В зв`язку\~з тим,\~що переписка\~про накладання\~заборони за\~1993\~рік була\~вже знищена,\~термін зберігання\~якої було\~3\~роки,\~тому будь-які\~документи щоб\~підтверджували накладання\~цього арешту\~у нотаріальній\~конторі відсутні.\~Також у\~вищезазначеному реєстрі\~відсутні будь-які\~відомості про\~зняття цього\~арешту.\~Дані про арешт №2111172 у нотаріальній конторі відсутні. Будь-який запис щодо накладання цього арешту відсутній у «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими і слідчими органами Мелітопольської державної нотаріальної контори за 1993-1995 роки». При формуванні «Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» та внесенні даних до «Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» 07 вересня 1998 року реєстраторами ДП «Інформцентр» м. Запоріжжя, помилково був продубльований двічі арешт, який був накладений 01 вересня 1993 року за № 109 у Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими і слідчими органами Мелітопольської державної нотаріальної контори за 1993-1995 роки. З відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву за №1273/01-20 від 01.06.2021 вбачається, що документи за\~1993\~рік Мелітопольською державною нотаріальною конторою передані на зберігання до державного нотаріального архіву (дати виникнення: 12.10.1993; 01.08.1993), щодо інформації\~по договору\~довічного утримання радять [PERSON] ,\~ [PERSON] (якщо вони були стороною за договором довічного утримання), або їх спадкоємцям звернутися до Запорізького\~обласного державного\~нотаріального архіву. Щодо отримання інформації стосовно ухвали суду м. Мелітополь, радять [PERSON] , або її спадкоємцям звернутися до Мелітопольської державної\~нотаріальної контори, оскільки повідомлення суду, на підставі яких вносилась інформація до Реєстрів заборон та Алфавітних книг до них, на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавались. Також Запорізький обласний державний нотаріальний архів повідомив, що первинну інформацію про накладення заборони до Єдиного реєстру заборон (Феміда)\~(Архівна\~дата:\~06.02.1998,\~07.02.1998) вносила Запорізька філія «ДП Інформцентра» МЮ України, на підставі Реєстрів\~для реєстрації\~заборони відчуження\~жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами та Алфавітних книг\~обліку заборони (арештів) державних нотаріальних контор м. Запоріжжя та Запорізької області. Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ створене у 1997 році Запорізька філія «ДП Інформцентра» МЮ України з моменту його створення розташовувалась за юридичною адресою Державного нотаріального архіву: [ADDRESS] , тому Державний\~нотаріальний архів\~висвітлюється,\~як Реєстратор.\~У 2005\~році державний\~нотаріальний архів\~не був\~реєстратором переносу\~архівних записів\~щодо наявності\~заборон відчуження\~нерухомого майна\~з Єдиного\~реєстру заборон\~(Феміда)\~де Єдиного\~Державного реєстру\~заборон відчуження\~нерухомого майна, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року за № 85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» обов`язок щодо переносу таких даних було покладено на ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції». Перенос даних у 2005 році (Зареєстровано: 22.06.2005 року) з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон було здійснено автоматично. З 01 січня 2013 року Єдиний Державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна припинив свою роботу, у зв`язку з набранням чинності 01.01.2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зараз існує Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, куди була перенесена вся інформація з попередніх Реєстрів (архівні записи). Згідно ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004 року) зі змінами у 2012 році (набрав чинність 01.01.2013) органом державної реєстрації прав на нерухоме майно є структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України (Державна реєстраційна служба). Державний нотаріальний архів - не є реєстратором органів державної реєстрації прав та обтяжень, у нього відсутня печатка державного реєстратора. Згідно\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Так, положеннями ст. 41\~Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Стаття 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час проведення виконавчих дій, є\~\~Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону\~та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини другої\~\~статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»\~примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені\~Законом України «Про державну виконавчу службу». Частиною першою\~статті 6\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно із положеннями\~\~статті 11\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту\~статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»\~за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями\~\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої\~статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша\~статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою\~статті 50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій.\~\~ Відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про виконавче провадження»,\~\~державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно зі\~статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі\~статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із\~статтею 48 цього Закону. Згідно із приписами\~статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Отже, відповідно до статті 50 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець, завершуючи виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно позивача повинен був зняти арешт, проте цього зроблено не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Отже, позивач [PERSON] має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачем, у даному випадку позивачем доведено належним чином, що її право власності на нерухоме майно порушено, тому\~\~у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України це право підлягає судовому захисту шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційних записів обтяження будинку [ADDRESS] . Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в права власності навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». До цього правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2510цс15. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що нею обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та усунення перешкод користування\~та розпорядження належним [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] шляхом виключення реєстраційних записів обтяження будинку [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: - обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер №2110406, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 10:38\~год., власник [PERSON] , [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Договір довічного утримання, Архівний номер 602273ZAP1, дата виникнення 12 жовтня 1993 року, Архівна дата 06 лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111153, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:46\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року, Архівний номер 602835ZAP1, Архівна дата 07лютого 1998 року; - обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер №2111172, зареєстровано 22\~червня 2005\~року,\~час 11:47\~год., власник [PERSON] , реєстратор обтяження Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Підстава обтяження: Ухвала б/н Нарсуд м. Мелітополь, дата виникнення 01 серпня 1993 року; Архівна дата 07 лютого 1998 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved