Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду засобами поштового зв`язку 24.07.2020 з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27 грудня 2016 року, актовий запис № 1470). Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16 червня 2016 року. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . На теперішній час між позивачем та відповідачем фактичні шлюбні відносини припинено, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає,у зв`язку з чим,позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Від позивача, [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає. З`ясувавши обставини, на які позивач [PERSON] -шапіївнапосилалась як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив наступне. З 16 червня 2016 року сторони перебували у шлюбі згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 16.06.2016, актовий запис № 423, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від вказаного шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27 грудня 2016 року, зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1470). На теперішній час між позивачем та відповідачем фактичні шлюбні відносини припинено, дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на повному її забезпеченні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надав заяву про визнання позову. Враховуючи фактичні обставини справи, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним та достатнім позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2020 року і до досягнення сином повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved