Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Великокучурівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що 04 травня 2014 року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-МИ № 138100. Під час свого життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, у якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належне їй згідно сертифікату серії ЧВ № 0198310 право на земельну частку (пай), а у випадку визначення меж в натурі на місцевості та видачі державного акту на землю, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), що знаходиться на тереторії Великокучурівської сільської ради, заповіла позивачу. Даний заповіт посвідчений [PERSON], секретарем Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за №61. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався, що підтверджується відміткою на ньому. Після смерті тітки позивач у встановлений законом шести місячний термін подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується довідкою нотаріуса № 338/02-14 від 04.11.2016 року. Але нотаріусом Сторожинецької державної контори було відмовлено в оформлені позивачу спадщини, яка залишилась після смерті її тітки, по тій причині, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №552010, виданного на ім'я спадкодавця [PERSON], неправильно вказано цільове призначення земельної ділянки, а саме: «для ведення особистого селянського господарства», замість «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» як вказано у заповіті спадкодавця [PERSON] Із довідки Відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області № М-169/0/5-16 від 22.11.2016 року вбачається наступне: що дійсно на ім'я [PERSON] видавався Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №552010, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», площею - 0,9452га, кадастровий номер якої 7324582000:01:002:0909, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011081900126 від 24.03.2010 року. Підстава виникнення права власності на земельну ділянку є Розпорядження Сторожинецької РДА № 522 від 11.08.2009 року. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,9452 га на тереторії Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, зробленою ТОВ «Нерухомість та Право» Ліцензія серія АЕ №191250 від 24.03.2014 року видана Державним агенством земельних ресурсів України складає 222311,00 грн. Виходячи з наведеного позивач вважає, що є спадкоємцем за заповітом земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON], тобто її тітки, а саме: земельна ділянка площею 0,9452га цільове призначення якої «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер 7324582000:01:002:0909, яка знаходяться на тереторії села Великий Кучурів Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, та просить визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, його представник надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідач (представник Великокучурівської сільської ради) в судове засідання не зявився, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали повністю, не заперечують проти задоволення даного позову, та просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позовну заяву [PERSON] до Великокучурівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю з наступних підстав. 04 травня 2014 року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-МИ № 138100. Під час свого життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, у якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належне їй згідно сертифікату серії ЧВ № 0198310 право на земельну частку (пай), а у випадку визначення меж в натурі на місцевості та видачі державного акту на землю, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), що знаходиться на тереторії Великокучурівської сільської ради, заповіла позивачу. Даний заповіт посвідчений [PERSON], секретарем Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за №61. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався, що підтверджується відміткою на ньому. Після смерті тітки позивач у встановлений законом шести місячний термін подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується довідкою нотаріуса № 338/02-14 від 04.11.2016 року. Але нотаріусом Сторожинецької державної контори було відмовлено в оформлені позивачу спадщини, яка залишилась після смерті її тітки, по тій причині, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №552010, виданного на ім'я спадкодавця [PERSON], неправильно вказано цільове призначення земельної ділянки, а саме: «для ведення особистого селянського господарства», замість «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» як вказано у заповіті спадкодавця [PERSON] Із довідки Відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області № М-169/0/5-16 від 22.11.2016 року вбачається наступне: що дійсно на ім'я [PERSON] видавався Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №552010, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», площею - 0,9452га, кадастровий номер якої 7324582000:01:002:0909, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011081900126 від 24.03.2010 року. Підстава виникнення права власності на земельну ділянку є Розпорядження Сторожинецької РДА № 522 від 11.08.2009 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини] від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,9452 га на тереторії Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, зробленою ТОВ «Нерухомість та Право» Ліцензія серія АЕ №191250 від 24.03.2014 року видана Державним агенством земельних ресурсів України складає 222311,00 грн. Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач є спадкоємцем за заповітом земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON], тобто її тітки, а саме: земельна ділянка площею 0,9452га цільове призначення якої «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер 7324582000:01:002:0909, яка знаходяться на тереторії села Великий Кучурів Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, та визнає за ним право власності на дану земельну ділянку.

Outcome: approved