Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.03.2011 року з 400 грн. на ј частку усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.10.2009 року по 26.04.2011 року, в період шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 31.03.2011 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 400 грн. щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Проте, на теперішній час визначений рішенням суду розмір аліментів, що стягуються на утримання дитині не відповідає мінімальному розміру аліментів, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України, у зв`язку з постійним зростанням цін, зростанням потреб дитини, розмір аліментів, що стягується з відповідача, не достатній для утримання дитини , тому просила про зміну розміру аліментів з 400 грн. на ј частку усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 22.06.2018 року судді Нікітіна Д .Г. у справі відкрите провадження. Ухвалою від 16.10.2018 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 28.01.2019 року справу прийнято до провадження судді Щербини С.В. 01.03.2019 року позивач надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позовних вимог. 23.04.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, просив задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачем не надані докази щодо зміну її матеріального або сімейно стану, погіршення чи поліпшення стану здоров`я, а також не враховано позивачем можливість сплачувати відповідачем аліменти таким способом та у такому розмірі. У нього на теперішній час змінився сімейний стан, оскільки у 2016 році він одружився та у нього у 2017 році народилась дитина, по догляду за якої він знаходиться у відпустки та отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн., не працює, тому у нього погіршився матеріальний стан та він перебуває у скрутному матеріальному становище. З 2014 року він припинив підприємницьку діяльність, перебуває на обліку управління соціальних виплат та лише отримує допомогу при народженні дитини. Крім того, він має на утриманні ще дитину [PERSON] , 2005 року народження на утримання якої сплачує аліменти у розмірі ј частки від його доходів та на даний час існує заборгованість у розмір 24720,49 грн. Також є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1787,68 грн. Вважає, що вказані ним обставин свідчать про неможливість зміни розміру аліментів на утримання дитини. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду у 2011 році. В шлюбі у сторін [INFO] народилась дитина - дочка [PERSON] , дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір`ю, відповідно до довідки ТОВ «Николаевдомсервис» №854 від 21.05.2018 року. На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.03.2011 року, часткового зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2011 року, на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17.01.2011 року і до повноліття дитини. На теперішній час позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини з 400 грн. на ј частку усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів, не відповідає мінімальному розміру аліментів, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України та прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,у зв`язку з постійним зростанням споживчих цін та потреб дитини. Статтею 51 Конституції Українита, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2статті 182 Сімейного кодексу України. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України- 30%). Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027, 00 грн., з 01 липня 2019 року - 2118 грн., 01 грудня 2019 року - 2218 грн., тобто розмір аліментів на одну дитину, визначений у частці від доходу платника аліментів не може бути меншим з 1 січня 2019 року - 1013,50 грн., з 1 липня 2019 року -1059 грн. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначенихстаттями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямистатті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. Відповідач заперечував проти позовних вимог посилаючись на скрутнє матеріальне становище, припинення підприємницької діяльності, зміну сімейного стану, знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, аліментні зобов`язання та заборгованість по аліментам. Судом встановлено та підтверджено доказами, що [PERSON] 30.01.2016 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Відповідач перебуває на обліку управління соціальних витрат і компенсації Інгульського району департаменту праці і соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] з 01.11.2017 року по теперішійн час, отримує допомогу у розмірі 860 грн. щомісячно. Крім того, має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2016 року у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вказане рішення суду змінено Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2019 року, в частині виду і розміру стягнутих з [PERSON] аліментів з 1/4 частки на тверду грошову суму у розмірі 1400 грн. з перерахунком індексації кожного місяця відповілно до закону. Також станом на 01.10.2018 року має заборгованість по аліментам на утриманні дочки [PERSON] - 1787,68 грн., дочки [PERSON] - 24720,49 грн. Проте, судом також враховується, що як встановлено Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2019 року (справа №211/525/16-ц), заперечуючи проти рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2016 року щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] у частки від його заробітку (доходу) та на підтвердження чого зазначаючи теж підстави, що і у відзові на дану позовну заяву, а саме: скрутнє матеріальне становище, припинення підприємницької діяльності, перебування у відпустці по догляду за дитиною, зміну сімейного стану, знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, аліментні зобов`язання та заборгованість по аліментам, в апеляційної скарзі [PERSON] зазначив, що має нерегулярні доходи та просив стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, тобто розмір аліментів, який ним реально може бути сплачений. Відповідно до ч.1 і 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З врахуванням встановлених обставин, виходячи в першу чергу із інтересів дитини, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Проте, що з урахуванням усіх істотних обставин справи та матеріального стану сторін, рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідно продовжувати стягувати аліменти саме у твердій грошової сумі, збільшив їх розмір з 400 грн. на 1200 грн., щомісячно, з перерахунком індексації кожного місяця відповідно до закону, згідно вимог ст. 184 СК України, до досягнення дитиною повноліття, що призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання Отже, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial