Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеному будинку разом з позивачем зареєстрований відповідач [PERSON] її рідний брат. Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не проживає останні п`ять років і відсутній без поважних причин. Він виїхав з вказаного будинку до іншого місця проживання, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує права та інтереси позивача, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача Романенко В.В. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково суду пояснив, що відповідач [PERSON] переїхав зі спірного будинку за власним бажанням до іншого місця проживання. Відповідач приховує своє місця проживання від позивача, оскільки він заборгував гроші за кредитом банку та своїм знайомим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , яка є її сусідкою і проживає у [ADDRESS] . У вказаному будинку [PERSON] проживає разом з донькою та онуком. [PERSON] це брат [PERSON] , де він знаходиться їй невідомо. Він з 2000 року не проживав у вказаному будинку. У [PERSON] є дружина. В останнє вона бачила [PERSON] приблизно 7 років назад, оскільки він приїздив до батьків. [PERSON] виїхав з будинку самостійно, його речей в будинку немає. 28.02.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, розташована за вказаною адресою, на праві приватної власності належать [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 04.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., в реєстрі №2-2000; копією витягу з Державного реєстру правочинів від 04.11.2006 року №3120765; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2007 року №13475700; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2014 року №19724339; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2014 року №19724544. Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в тому числі за вказаною адресою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки від 15.11.2019 року №1010, виданої Сиротинською селищною радою, за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.11.2019 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією акту від 15.11.2019 року №680 при перевірці факту проживання за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] фактично не проживає більше п`яти років. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку останні п`ять років, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка [PERSON] , яка підтвердила, що рідним братом [PERSON] є [PERSON] , який з 2000 року не проживав у спірному будинку, виїхав з будинку самостійно та в будинку відсутні його речі. Аналізуючи свідчення свідка у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхав з будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на проживання до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, він втратив право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача у будинку за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved