Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 10 по вул. Карла Марка ([PERSON]), в с. Любимівка, Михайлівського району Запорізької області. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, він приходиться позивачу сином, але в 2015 році зібрав свої особисті речі і виїхав на постійне місце проживання до м. Київ, тобто, тривалий час відповідач [PERSON] у буд. № 10 по вул. Карла Марка ([PERSON]) в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області безперервно не проживає. Крім того, на зв'язок відповідач не виходить. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування її житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але від неї надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивача не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Так, [PERSON] є власницею житлового будинку № 10 по вул. Карла Марка ([PERSON]), в с. Любимівка, Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10987599 від 20 червня 2006 року. У вказаному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 955 від 26 грудня 2017 року, виданої\~Любимівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO] ([PERSON]), в с. Любимівка, Михайлівського району Запорізької області, що належить на праві власності [PERSON]. З 2015 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, належного йому майна за даною адресою не має. [PERSON] до Любимівської сільської ради з заявою про те, що він виїжджає з місця своєї реєстрації не звертався. Відомостями про місцезнаходження [PERSON] в даний час сільська рада не володіє.\~ Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України захист права власності забезпечується державою. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.\~\~ Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі [PERSON] не проживає з 2015 року, тобто він був відсутній у спірному жилому приміщенні понад рік. Таким чином, відсутні підстави для залишення за [PERSON] прав користування житлом позивача і відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved