Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалась на те, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Оскільки відповідно до заповіту від 7.06.2002р. спадкодавець заповідав їй зазначену квартиру, а відповідачі чинять їй перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представники відповідачів та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із позовом, об»єднаним відповідно до ухвали суду від 29.07.2013р. в одне провадження, до [PERSON] про визнання заповіту від 7.06.2002р. недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті його батька [PERSON] та на оспорюваному заповіті міститься підпис іншої особи. Треті особи Головне управління юстиції у м.Києві та Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, до суду своїх представників не надіслали. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, у зв»язку з їх недоведеністю, виходячи зі слідуючого. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.2) Згідно з копією свідоцтва про народження від 22.08.1962р.[PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с.67) Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилась спадщина у вигляді [ADDRESS]. Відповідно до наданої суду копії заповіту від 7.06.2002р., [PERSON] заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] позивачеві [PERSON] (а.с.2 зв.) Згідно з вимогами ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини післа смерті [PERSON] зверталися: [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] у відповідності до заповіту від 7.06.2002р., [PERSON] (сестра спадкодавця) та [PERSON] (кредитор спадкодавця). (а.с.24, 30, 31, 33) У судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом чи законом нотаріусом нікому не видавалось у зв»язку із численними судовими спорами між сторонами та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Так, зокрема із матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідно до договору позики від 21.08.2008р. [PERSON] надав спадкодавцю [PERSON] у позику 303 000грн. (а.с.60-64) Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно з вимогами ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 6.06.2013р., що набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 21.11.2013р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 21.08.2008р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] відмовлено. (а.с.208-210) Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, на думку суду, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом необхідно відмовити за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Так, як вбачається з п.10 договору купівлі-продажу спірної квартири від 27.02.1997р. цей договір складено у трьох примірниках, один з яких залишається в справах державної нотаріальної контори, а інші видаються сторонам. (а.с.3) Із матеріалів спадкової справи вбачається, що завідувачем нотаріальної контори листом від 5.05.2011р. роз»яснено позивачу [PERSON] з посилання на ст.53 Закону України «Про нотаріат» та п.29 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» порядок отримання дублікату посвідченого нотаріусом документу, тобто договору купівлі-продажу спірної квартири, зі зазначенням переліку необхідних для цього документів. Однак, зазначений дублікат не було отримано. (а.с.77) Крім того, у ході судового розгляду позивачем та її представниками не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів про відсутність у відповідача [PERSON], як спадкоємця першої черги, права на обов»язкову частку у спадщині у відповідності до вимог ст.1241 ЦК України. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, зазначені відомості та відповідні документи на їх підтвердження відповідачем [PERSON] на вимогу нотаріальної контори теж не надані. (а.с.78) Таким чином, враховуючи також наявність не задоволених вимог кредитора [PERSON] з боку спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та такі, що не доведені у ході судового розгляду. Крім того, є також безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання заповіту спадкодавця [PERSON] від 7.06.2002р. недійсним. Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначав ті обставини, що спадкодавець [PERSON] не міг підписувати оспорюваний заповіт та посилався при цьому на вимоги ст.ст.203, 225 ЦК України. Відповідно до ухвали суду від 29.07.2013р. за клопотанням позивача [PERSON] судом було призначено відповідну судову почеркознавчу експертизу, яку не було проведено у зв»язку із її не оплатою позивачем [PERSON] та ненаданням експертній установі зразків підпису спадкодавця. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є не доведеними у ході судового розгляду та необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed