Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач просить розірвати шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 404; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля моделі TF69Y марки DAEWOO-FSO в розмірі 30 550 гривень, залишивши автомобіль у власності відповідача; припинити на вказаний автомобіль право спільної сумісної власності подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 2008 року. Дітей від шлюбу не мають. У листопаді 2012 року після хвороби позивач стала інвалідом та пересувається на інвалідному візку. З того часу сімейне життя подружжя припинилось. Перебуваючи в шлюбі, позивач та відповідач придбали автомобіль. Даний автомобіль перебуває у користуванні відповідача, який використовує його для перевезення пасажирів в якості таксі. Оскільки автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить залишити його у відповідача, а їй виплатити компенсацію, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила суд його задовольнити та надала суду пояснення по суті позовних вимог. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, надали письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 07 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 404. Від шлюбу дітей не мають. Як пояснила в судовому засідання позивач, вони однією сім'єю не проживають тривалий час, вона є інвалідом та не може самостійно пересуватися. Питання щодо стягнення аліментів на дружину зараз вирішується в судовому порядку. Позивач не бажає зберігати сім'ю. Відповідач в заперечення за позовом про розірвання шлюбу в судовому засіданні зазначив, що дійсно вони тривалий час, після хвороби позивача, однією сім'єю не проживають, спільних дітей не мають. Шлюб не бажає розривати оскільки між ними залишились не вирішеними питання майнового характеру, щодо обов'язків за кредитами. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Доводи відповідача щодо заперечень проти розірвання шлюбу з підстав наявності спору матеріального характеру, судом оцінюється критично, оскільки судом фактично встановлено, що сім'я розпалась та ніхто з подружжя не ставить питання про її збереження, зокрема шляхом надання подружжю терміну для примирення. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Вирішуючи питання щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, суд виходить з наступного. Згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 838 від 07 липня 2008 року [PERSON] придбала автомобіль моделі TF69Y марки DAEWOO-FSO. Отже, судом встановлений та сторонами не заперечується факт придбання під час шлюбу автомобіля моделі TF69Y марки DAEWOO-FSO, право власності на який зареєстровано за позивачем. Позивач вартість автомобіля зазначає в сумі 61100 гривень, за яку він був придбаний у 2008 році. Відповідач в судовому засіданні проти визначеної позивачем вартості автомобіля на даний час заперечував, зазначивши, що автомобіль експлуатується постійно, в якості таксі, та двічі потрапляв в дорожньо-транспортні пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом неодноразово роз'яснювалось права та обов'язки сторін щодо надання доказів, в томі числі щодо призначення товарознавчої експертизи, однак сторонами не заявлено клопотань про призначення товарознавчої експертизи з метою визначення вартості автомобіля. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вартість спірного автомобіля, в частині позовних вимог, щодо виплати компенсації вартості частини автомобіля, суд вважає необхідно відмовити за недоведеністю. Судом також встановлено, та не заперечується сторонами, що автомобіль придбаний під час перебування сторін в шлюбі. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не надали суду доказів в підтвердження існування між ними домовленості щодо часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Отже, суд приходить до висновку, що частки сторін у праві власності на автомобіль є рівними. Відповідач в запереченнях проти позову просив суд розглянути питання щодо стягнення з позивача 1/2 частини заборгованості за кредитами в сумі 70 105 гривень, однак зустрічної позовної заяви до суду не подав, тому дана вимога судом не розглядається. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial