Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON], [INFO] до відповідачів [PERSON], ПАТ «Ерде Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО [PERSON], Служба у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві про визнання недійсним договору іпотеки. Обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначила, що 18.01.2008 року між ВАТ «Ерде Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, укладеним з ВАТ «Ерде Банк». Позивач вважає укладений іпотечний договір таким, що не відповідає вимогам закону та порушує майнові права її малолітнього сина - [PERSON] Зазначає, що на момент укладання спірного договору вона була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] і проживала в ній разом зі своїм малолітнім сином, який набув таким чином право користування цим житлом. Оскільки на момент укладання договору іпотеки малолітній син позивача проживав в даній квартирі, тому даний договір порушує права дитини. Крім того, даний правочин був вчинений без дозволу Служби у справах дітей, що суперечить вимогам чинного законодавства і позбавляє малолітню дитину права на користування житловим приміщенням. Посилаючись на вимоги ст. 215 ЦК України, просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та ПАТ «Ерде Банк». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Ерде Банк» проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що на момент укладання іпотечного договору відомості щодо наявності права користування квартирою мололітньою дитиною були відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Третя особа - Служба у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без їх участі та просили винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача ПАТ «Ерде Банк», дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи убачається, що 18 січня 2008 року між ВАТ «Ерде Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ерде Банк», та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до умов цього договору для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] (а.с. 43-48). Вказана квартира належала на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 01.10.1998 року (а.с. 49). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Ерде Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом набуття ПАТ «Ерде Банк» права власності на зазначену квартиру (а.с. 53-55). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 82). Згідно довідки ЖЕД № 202 від 23 липня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: позивач [PERSON] з 26.10.1999 року; син позивача [PERSON] з 30.12.2008 року; [PERSON] з 22.02.2011 року. Власником квартири зазначено ПАТ «Ерде Банк» (а.с. 117). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України ). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно роз'яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, позивач в своїх вимогах посилається на ст. 203, 215 ЦК України та підставою своїх вимог зазначає укладання договору іпотеки за відсутності попередньої згоди чи дозволу органу опіки та піклування на вчинення такого правочину, що передбачено ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ч. 1-2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може протирічити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недоодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Як встановлено в судовому засіданні, на момент вчинення оспорюваного правочину - договору іпотеки, право власності на квартиру, яка передавалася в іпотеку, належало відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] та її малолітній син - [PERSON] право власності на предмет іпотеки не мали. В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Як убачається з довідки ЖЕК № 203 від 09.01.2008 року з місця проживання про склад сім'ї в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована та проживала 1 особа: [PERSON] (а.с. 162). Малолітній [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 30.12.2008 року, тобто після укладання договору іпотеки. Таким чином, станом на день укладення договору іпотеки 18.01.2008 року малолітній [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрований в квартирі не був та права користування предметом іпотеки не мав, а тому посилання позивача на відсутність попередньої згоди чи дозволу органу опіки та піклування на укладання договору іпотеки є безпідставною. Покази свідків, допитаних в судовому засіданні, які показали, що дитина проживає в квартирі з моменту народження, а також доводи позивача про те, що іншого житла у малолітньої дитини немає, суд до уваги не приймає, оскільки з урахуванням фактичних обставин у справі та правових норм, які застосовуються до спірних правовідносин, ці доводи не можуть слугувати підставою для визнання недійсним договору іпотеки. Інших обставин, які б свідчили про недодержання сторонами договору іпотеки від 18.01.2008 року вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент укладання цього договору в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 18.01.2008 року, укладеного між ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON] та про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed