Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на гараж №1, загальною площею 29,17 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову настоює. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2005 року виконавчим комітетом Радехівської міської ради прийнято рішення №159 відповідно до якого вирішено надати позивачу дозвіл на будівництво гаражу на земельній ділянці площею 29 кв.м. по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Радехівської міської ради №4 від 26 травня 2006 року вулицю на якій розташований масив авто гаражів від вулиці Тарнавського присвоєно назву «Бічна Лукова». Отримавши рішення №159 від 13.09.2005 року позивач приступила до будівництва гаража, яке було закінчено у 2014 році. Із технічного паспорта на гараж від 14.02.2016 року, вбачається, що гараж [ADDRESS] загальною площею 29,17 м2 відповідає усім санітарним та пожежним нормам, збудований згідно ДБН, та може експлуатуватися не несучи за собою негативних наслідків. Будь-яких претензій або суперечок зі сторони сусідів чи Радехівської міської ради не було, оскільки будівля побудована в межах виділеної земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦПК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно п.16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», - позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі ч.3 ст.376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, екологічним та іншим нормам і правилам,державним стандартам. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути визнане за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що за таких обставин, коли при здійсненні побудови гаража інтереси та права інших осіб не порушені, отже є підстави визнати за позивачем право власності на самочинно збудований капітальний гараж №1, що знаходиться в [ADDRESS]

Outcome: approved