Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач [PERSON] - її онук. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутній без поважних причин, переїхав до Російської Федерації. Він виїхав з вказаної квартири, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена сплачувати додаткові грошові кошти по комунальним послугам за зареєстрованого відповідача. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Законний представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1997 року №660, виданого відділом приватизації житла міськвиконкому; копією договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, від 20.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., в реєстрі №2423; копією договору дарування 1/2 частки квартири від 20.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., в реєстрі №2424; копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2019 року №181800785, від 20.09.2019 року №181809675. Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.09.2019 року №21692, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.09.2019 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 2014 року, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, забравши при цьому свої речі. Зазначена обставина підтверджується письмовими заявами відповідача, його законного представника та копією свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 15.08.2016 року №1563, копією довідки від 21.05.2019 року №234. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач [PERSON] перешкоджає проживанню відповідача [PERSON] в спірній квартирі. Суд вважає, що відповідач не проживає в спірній квартирі і покинув її без поважних причин. До спірного житлового приміщення він не ставиться як до постійного місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже, виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на її матір та батька. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації серії і номер [NUMBER] , виданого 11.10.2017 року відділом по питанням міграції відділу поліції №2 Управління МВС Росії по м. Волгоград, [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 15.08.2016 року №1563, виданого відділом УФМС Росії по Волгоградській області в Краснооктябрському району м. Волгоград, [PERSON] зареєстрований за місцем перебування за адресою: [ADDRESS] , строком з 12.08.2016 року по 12.08.2021 року. Згідно з письмовою заявою [PERSON] , діючого зі згоди батька [PERSON] від 14.11.2019 року, посвідченої тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста Волгоград Шейко Я.О. та переклад якої з російської мови на українську мову посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до письмової заяви [PERSON] від 14.11.2019 року, посвідченої тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста Волгоград Шейко Я.О. та переклад якої з російської мови на українську мову посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., [PERSON] надав згоду про зняття з реєстраційного обліку його сина [PERSON] за місцем його проживання: [ADDRESS] . Відповідно до письмової заяви [PERSON] від 08.11.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., [PERSON] надала згоду про зняття з реєстраційного обліку її сина [PERSON] за місцем його проживання: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки від 21.05.2019 року №234 [PERSON] з 01.09.2015 року навчається у Середній школі №78 Краснооктябрського району Волгограда. Таким чином, неповнолітній [PERSON] , якому на момент реєстрації у спірній квартирі виповнилося чотири місяці відповідно, не мав права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набув право користування житлом за місцем проживання з батьками, з якими він проживав. В силу положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі як за місцем проживання своєї матері [PERSON] . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі є похідним від права його матері. При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 04.11.2019 року №5770 про заперечення проти позовних вимог щодо позбавлення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , права користування житлом, у зв`язку з тим що він є необґрунтованим. Отже, позовна вимога щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує повне визнання позову відповідачем та його законним представником, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved