overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, відношення і поведінка відповідача заважає позивачці спільно проживати із ним. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, наданий судом час на примирення позитивного результату не дав, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що йому потрібен час на примирення, просить шлюб не розривати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.10.2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №2203 від 24.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, відношення і поведінка відповідача заважає позивачці спільно проживати із ним. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, наданий судом час на примирення позитивного результату не дав, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач також просив суд про розірвання шлюбу, зазначивши, що часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.1993 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кам»янського районного відділу ЗАГС Черкаської області, актовий запис №64 від 07.08.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, поведінка відповідача заважає позивачці спільно проживати із ним. Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення категорично просила не надавати, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що він відвідує дружину та дитину, просив надати можливість примиритись. Між тим, з огляду на категоричну позицію позивача про неможливість примирення та того, що з часу подачі позову до суду та оголошеної судом перерви з 23.02.2016 року по даний час пройшов тривалий період часу, який жодного результату щодо примирення сторін не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.12.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №2332 від 29.12.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, поведінка відповідача заважає позивачці спільно проживати із ним. Спору щодо місця проживання дітини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення категорично просила не надавати, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач також просив суд про розірвання шлюбу, зазначивши, що часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1233 від 18.09.2013 року, що підтверджується записами в паспорті позивачки. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують, хоч і проживають разом, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, вважаючи, що можливо зберігти, оскільки сторони проживають разом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, зважаючи, що наданий судом з 05.10.2015 року час на примирення жодного результату не дав, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.11.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського району м.Києва, актовий запис №470 від 01.11.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, їхній шлюб на даний час існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, направила до суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.03.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 69 від 07.03.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 205383. (а.с.2). Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с.2). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, різні характери та погляди на життя, відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі піднімання рук, що ображає честі та гідність позивачки. На даний час їхній шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спору щодо місця проживання дітей та розподілу майна не мають. В судовому засіданні позивач відмовилася від позовної вимоги про залишення дітей проживати з нею, оскільки спору щодо місця проживання дітей не має. Решту позовних вимог підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 250 від 06.08.2005 року. (а.с.5). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 3-4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення позивач відмовилася, майнового спору та спору, щодо місяця проживання дітей на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів одне до одного, їхній шлюб на даний час існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.2003 року у виконавчому комітеті Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 59 від 18.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 217377. (а.с 16). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. (а.с.17, 18). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними\~ немає. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, їхній шлюб на даний час існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю суду пояснила, що з відповідачем не проживає майже три роки, спільного господарства не веде, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.08.2003 року у виконкомі Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 40 від 16.08.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 217315. (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. (а.с.8,9). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалося, через зловживання останнім спиртних напоїв. Відповідач спричиняв їй тілесні ушкодження, через що позивач зверталася у міліцію. Також однією з причин розірвання шлюбу стало те, що відповідач проявляв погане відношення до її доньки від першого шлюбу. На даний час їхній шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.06.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 146 від 16.06.2005 року. (а.с.5). Від вказаного шлюбу спільних дітей у сторін не має. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні стосунки між сторонами фактично припиненні з січня 2014, спільного господарства вони не ведуть, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved