Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у колишньому КСП «Жовтень» і отримала право на земельну частку (пай) та на її ім'я було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 19.03.2000 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Поповичківської сільської ради. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все свої майно заповіла позивачу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, а саме - на спадкову земельну частку (пай). Позивач являється спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці відмовились від своєї частки у спадщині. В установлений термін позивач не оформила нотаріально спадщину, поскільки їй не було відомо про існування сертифікату, про який дізналась тільки у травні 2015 року. Тому позивач [PERSON] просить суд поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Вирішуючи позовну вимогу позивача [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Спадкодавець [PERSON] померла у 1998 році, і тому позивачем пропущено визначений законодавством строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України суд, за наявності поважних причин, може поновити строк позовної давності. Поскільки позивач проживала окремо від спадкодавця і їй не було відомо, чи оформив батько за життя всю частину належної йому земельної частки (паю), враховуючи ту обставину, що відповідачем та третіми особами не заявлено про застосування позовної давності у спорі, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку позовної давності та вважає необхідним поновити їй строк звернення до суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно копії заповіту від 18.04.1995 року, посвідченого секретарем Поповичківської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно нотаріально завірених заяв спадкоємців [PERSON] та [PERSON] вони відмовляються від належної їм частини спадщини (а.с.13-14). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.12). Згідно копії сертифікату серії [NUMBER] від 19.03.2000 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4, 9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.16-16 зв.). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 08 листопада 2014 року було поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виданий на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.17). Згідно довідки відділу Держзгеокадастру у Талалаївському районі вартість земельної частки (паю), що належала [PERSON] на території Понорівської сільської ради становила 17 189 грн. 28 коп. (а.с.26). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 1998 році, а сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на її ім'я 19.03.2000 року. У даному випадку суд керується положеннями ст.5 ЗК України (в редакції 1990 року), тобто чинній на момент виникнення даних правовідносин, згідно якого земля могла належати громадянам на праві колективної власності. Відповідно до ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Згідно з Указом Президента України Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінам, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] ще за життя набула права на земельну частку (пай), але за життя не отримала сертифікат, тому враховуючи вище наведені норми законодавства суд вважає, що дане право переходить до її спадкоємця за заповітом - позивача [PERSON] З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 1998 році, тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України, тобто спадкові відносини виникли до набрання чинності ЦК України, але продовжують існувати після набрання ним чинності, то судом до даних правовідносин у відповідності до ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, застосовуються положення цього кодексу. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 р. №7 (із змінам, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), дане право вона отримала ще за життя, тому до позивача [PERSON] в порядку спадкування за заповітом переходить і право на земельну частку (пай), що належала спадкодавцю. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved