Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі близько двох років, який в 20008 році був розірваний. Від спільного проживання з відповідачем, у них народилася дитина [PERSON] , 2006 р.н.. З 2008 року відповідач зник, ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач в останнє судове засідання не з`явилася, однак його представник подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повність та просить суд їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Представник третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо питання доцільності позбавлення батьківських прав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони справи перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано про що 20.08.2008 року було вчинено запис №519 в книзі реєстрації розірвань шлюбів, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.08.2008 року. Від спільного проживання у сторін спору народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін спору проживає разом з матір`ю [PERSON] та її новим чоловіком [PERSON] , котрий є власником квартири по [ADDRESS] , що вбачається з змісту довідки ТОВ МЖК Ірлага від 24.10.2017 року №54. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 09.01.2019 року № 20 затверджений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно сина [PERSON] . Органом опіки та піклування було отримано наступну інформацію. Українська гімназія ім. І.Франка, листом від 14.09.2018 року №178 повідомила, що за час навчання [PERSON] в школі, його батько жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не цікавився шкільним життям сина, жодного разу не контактував з викладачами та класним керівником школи. На засіданні комісії з малолітнім [PERSON] за згоди матері проведено бесіду, під час якої було з`ясовано, що хлопчик навчається в 7-Б класі Української гімназії ім.. І.Франка. Батько дитини до нього не телефонує, не вітає з нагоди дня народження, матеріально не допомагає. Батько дитини на засідання комісії жодного разу не зявився. На переконання комісії відповідача слід повідомити про недопущення подібної поведінки і необхідність зміни ставлення стосовно дитини, однак позбавлення батьківських прав буде дещо передчасним за недоведеністю зі сторони позивачки. Допитані в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали суду що дійсно з 2008 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи; з бабусею і дідусем зі сторони біологічного батька, дитина не спілкується; не сплачує присуджених аліментів і невідомо взагалі де живе. В судовому засіданні дитина [PERSON] , 2006 р.н., висловив думку про доцільність позбавлення його батька батьківських прав. Розповів суду, що з батьком спілкувався дуже давно, що коли був маленьким, батька уже й не пам`ятає, жодних почуттів до нього не відчуває. На переконання суду, зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що відповідач не виконує обов`язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує обов`язками та взагалі самоусунувся від виховання дитини. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з сином позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов для його нормального виховання та розвитку, вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved