Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а саме просить усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, що знаходиться у [ADDRESS] зобов'язавши [PERSON] звільнити вказану земельну ділянку від будівельних матеріалів, які він на ній зберігає та плодових насаджень. В обґрунтування вимог вказує, що їй на праві власності належить земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS] розміром 0,1269 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яку 28.10.2010 року вона придбала у [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.01.2009 року та договором купівлі - продажу. Відповідач у [PERSON] придбав будівельні матеріали у вигляді розпочатого будівництва за цією ж адресою, споруду він розібрав та залишив будівельні матеріали на земельній ділянці, де вони зберігаються до даного часу. Окрім того, на цій земельній ділянці він посадив сад з плодових дерев. Таким чином, відповідач самовільно без дозволу та відповідних документів зайняв частину її земельної ділянки площею біля 0,05 га та не реагує на її вимоги щодо звільнення земельної ділянки, тому просить суд її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з мотивів, що викладені у позовній заяві, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у 2003 році придбав у [PERSON] за усною домовленістю незавершене будівництво будинку, яке розібрав та залишив будівельні матеріали, а також посадив на даній землі плодові дерева у 2004 році. На виконання усної домовленості заплатив [PERSON] 3000 грн., а він віддав йому будівельний паспорт, а також вони звернулись до селищної ради із заявами: він про надання земельної ділянки своєму синові, а [PERSON] - про відмову від земельної ділянки. Однак, [PERSON] свою заяву про відмову відкликав, тому рішення про передачу його сину земельної ділянки не приймалось, а [PERSON] вдруге продав земельну ділянку позивачці. Вважає, що в діях [PERSON] ознаки шахрайства, оскільки останній відмовляється повернути йому кошти, що були сплачені за будівельні матеріали, з врахуванням інфляції. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вони заявлені не до сторони цивільно-правової угоди. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS] розміром 0,1269 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується договором купівлі-продажу серія ВРВ №478863 від 28.10.2010 року, укладеним між [PERSON] та позивачем [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.01.2009 року, у якому міститься відмітка про перехід права власності до [PERSON] та зареєстрованим у відділі Держкомземі в Старосинявському районі, а також витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 20.04.2016 року. Відповідач [PERSON] проживає у [ADDRESS] та на частині земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] та належить позивачу [PERSON], посадив плодові насадження, а також зберігає розібрані ним із недобудованої споруди будівельні матеріали, які він придбав у [PERSON] - попереднього власника земельної ділянки, чого сам відповідач у судовому засіданні не заперечував. Як вбачається із листа Старосинявської селищної ради № 577 від 11.09.2015 року, факти, наведені у заяві [PERSON] щодо самовільного зайняття земельної ділянки що знаходиться по [ADDRESS], [PERSON] в ході розгляду підтвердились, [PERSON] був попереджений про звільнення земельної ділянки, яка йому не належить. Позивач [PERSON] позбавлена можливості на власний розсуд користуватися своєю власністю, а саме належною їй земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] вживала заходи врегулювання спору із відповідачем у досудовому порядку, зокрема, шляхом звернення до Старосинявського ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою щодо самовільного зайняття її земельної ділянки відповідачем шляхом посадки дерев та сторонніх предметів, де їй було роз'яснено право звернення до суду, так як в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, що підтверджується матеріалами висновку № 112 за заявою позивачки. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та (або) розпорядження майном. Підставою негаторного позову є обставини, що обґрунтовують право позивача на користування і розпорядження майном, а також підтверджують, що поведінка третьої особи створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить суд усунути порушення, які перешкоджають здійсненню права власності належним їй майном - земельною ділянкою, тобто нею пред'явлено негаторний позов - позов власника про усунення порушень. У відповідності до ч.2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачем та надано та відповідно судом не здобуто жодних належних доказів на підтвердження права відповідача займати частину земельної ділянки по [ADDRESS], його права користування цією земельною ділянкою, зокрема насаджувати на ній плодові дерева чи зберігати будівельні матеріали. За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що позивач [PERSON] є законним власником спірного майна - земельної ділянки, а відповідач займає частину даного майна без будь-яких правових підстав, зокрема угод цивільно-правового характеру на право користування чи власності, та в добровільному порядку земельну ділянку не звільняє, внаслідок чого чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved