Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 1 серпня 2012 року [PERSON] шляхом шахрайства заволодів її грошима на суму 4092 грн., чим завдав їй значної матеріальної шкоди. Просить стягнути із [PERSON] на її користь завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 4092 грн., а також 1027 грн. судових витрат, які складаються із 1000 витрат на правову допомогу та 27 грн. витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У судове засідання позивач не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити із підстав, викладених у позові, стягнути із відповідача матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно із вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.03.2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та засуджено до трьох років позбавлення волі. Як вбачається із вказаного вироку, «…1 серпня 2012 року [PERSON], використовуючи невстановлених слідством найманих працівників, яким не було відомо про протиправні наміри останнього та які перебували в с.Зеленче Теребовлянського району, діючи від імені ФОП [PERSON], уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши її, що ФОП [PERSON] будуть виконані умови договору та буде наданий товар (металопластикові вікна чи двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов»язки, та про що не було відомо найманим працівникам, а замовник, у свою чергу повинен оплатити кошти у сумі 4092 грн. [PERSON] шляхом укладення договору про надання споживчого кредиту оплатила кошти у сумі 4092 грн., які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті вказаних злочинних дій [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 4092 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму...». Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 4092 грн. завданої позивачу матеріальної шкоди. Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають до задоволення, оскільки позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера №22 від 11.11.2014 року, за якою останньою оплачено кошти на правову допомогу в сумі 1000 грн. Аналогічно підлягають стягненню із відповідача в користь позивача 27 грн. витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, оскільки вони підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 1718 від 30 жовтня 2014 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved