Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є законним власником квартири № 2 у вказаному житловому будинку. В ній зареєстрований відповідач - її колишній чоловік, який не проживає у квартирі з 2015 року. Позивач вказала, що вона змушена сплачувати надмірні комунальні платежі за відповідача, який вже тривалий час не мешкає в квартирі, а тому звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явилась. Падала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.12.2008 року Відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Право власності позивача зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.11-14, 16). На даний час в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], однак, останній, фактично в квартирі не мешкає, що підтверджується відповідним актом про відсутність зареєстрованої особи за місцем реєстрації від 16.05.2018 року (а.с.17). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. До цих правовідносин належить застосовувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач є законним власником квартири, а зареєстрований в цій квартирі відповідач фактично в ній не проживає, а також, зваживши на те, що відповідач подав суду письмову заяву, в якій визнав позов повністю та не заперечував проти зняття його з реєстрації, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до правил ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved