Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10010/0148 філії - Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про скасування арешту майна та заборони його відчуження. В обґрунтування позову вказала, що на підставі постанови аа 135262 від 09.09.2004 року ДВС Ленінського району накладено заборону на квартиру [ADDRESS] , власником якої є вона. 26.06.2018 позивач звернулась до Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області з заявою про звільнення майна з під арешту, на що отримала відповідь від 09.07.2018 року про те, що виконавчі провадження за період з 2004-2007 років передані до архіву та знищені, тому немає можливості звільнити нерухоме майно з під арешту. Вказує, що заборгованість перед відповідачем у неї відсутня, банк майнових та інших претензій до неї не має. Зазначає, що станом на сьогодні позивач позбавлена можливості розпорядитися на власний розсуд своїм нерухомим майном. За таких обставин просить скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1327918, зареєстрований 24.09.2004 за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи. 14.01.2019 року за вх. № 701 до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач не має на даний період боргу по кредиту перед ПАТ «Держаний ощадний банк України», просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 02.04.2019 року замінено первісного відповідача Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10010/0148 філії - Кіровоградського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на належного відповідача Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити його задоволенні, оскільки банк по даній справі не можу бути відповідачем. Зазначила, що майнових та інших претензій до позивача банк не має. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечив проти позову, вказав, що позивач зверталась до відділу ДВС з заявою про скасування арешту, на що їй була дана відповідь, що матеріали виконавчого провадження знищені. Зазначив, що по реєстрам борг у позивача відсутній, відкритих виконавчих поводжень немає, арешт на нерухоме майно чинний. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2018 року № 128988890 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про обтяження майна [PERSON] . , а саме № [NUMBER] , підстава обтяження: постанова, аа 135262, 09.09.2004, ДВС Ленінського р-ну, виконавець Леконт, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] (а.с. 9). Постановою державного виконавця ДВС Ленінського району про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2004 року було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Стягувачем за вказаним виконавчим документом є відповідач (а.с. 4). Як вбачається з листа Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 09.07.2018 року № 20932/13.20-18/17 перевірити матеріали виконавчого провадження, на підставі якого накладено арешт на належне [PERSON] майно, не виявляється можливим, а відповідно відсутні підстави для знаття арешту з майна (а.с. 5). Більш того, матеріали виконавчого провадження боржником за якими є [PERSON] були знищені, що підтверджується актом про знищення виконавчих проваджень та інших документів від 15.01.2009 року, затвердженого начальником Кіровоградського міського управління юстиції, в якому під № 6406 вказане виконавче провадження на 208 аркушах, в якому боржник [PERSON] , стягувач Ощадбанк України, борг 285 грн. (а.с. 46-48, 65-69). Відповідно до довідки керуючого ТВБВ 10010/0148 Філії-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 31.07.2018 року № 109.61/1-382 заборгованість за [PERSON] перед філією станом на 30.07.2018 року не обліковується. Банк майнових та інших претензій не має. (а.с. 6). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. При цьому, ч. 5 ст. 59 цього Закону встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги, що на виконанні у Подільському ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] не перебувають, заборгованість боржника [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» відсутня, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved