Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Герцаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, третя особа управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва. Посилалась на те, що згідно рішення XIV сесії V скликання Герцаївської міської ради від 18 грудня 2007 року за № 203-14/07 та рішення XV сесії V скликання Герцаївської міської ради від 24 січня 2008 року за № 35-15/08 затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки, загальною площею 0,2655 га розташованої по [ADDRESS] , в оренду приватному підприємству «Герцаївський світанок». Герцаївською міською радою орендодавцем в особі в.о. голови Бодайку Н.К. та приватним підприємством «Герцаївський світанок», в особі директора Фирфа В.В. (орендарем) 24 березня року було укладено договір оренди згідно якого надано в довгострокову оренду на 20 років, земельну ділянку загальною площею 0,2655 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована по [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок № 4АА001121 внесено запис за №040881100003 від 24 березня 2008 року. Наказом № 548 від 23.07.2010 року Державний комітет України із земельних ресурсів Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року, зі змінами від 11.07.2017 р., затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, згідно якого цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 15 січня 2009 року між приватним підприємством «Герцаївський світанок», в особі директора Фирфа В.В. (орендарем), на підставі Договору оренди землі № 040881100003 від 24 березня 2008 року та нею - [PERSON] (суборендарем), укладено договір суборенди № 5, на підставі якого надано їй у строкове платне користування (суборенду) частину земельної ділянки, що в [ADDRESS] , загальною площею 0,0025 га. 05 березня 2019 року звернувшись до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із заявою про прийняття в експлуатацію громадську будівлю «Магазин для ведення роздрібної торгівлі» та їй відмовлено. Просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме магазин для ведення роздрібної торгівлі, загальною площею 17,3 квадратних метрів, що розташований по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, однак надала заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача Герцаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності їх представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду додатковий доказ про перебування земельної ділянки в оренді. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності їх представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, за змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як було встановлено судом, що 24 березня 2008 року між Герцаївською міською радою в особі Бодайку Н.К. та приватним підприємством «Герцаївський світанок» в особі директора Фирфа В.В. укладено договір оренди згідно якого надано в довгострокову оренду, на 20 років земельну ділянку загальною площею 0,2655 га в [ADDRESS] . На підставі рішення Герцаївської міської ради № 214-18/08 від 05 червня 2008 року про надання згоди на суборенду земельної ділянки, 15 січня 2009 року між підприємством «Герцаївський світанок» та приватним підприємцем [PERSON] укладено договір суборенди земельної ділянки в [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] припинила підприємницьку діяльність 18.03.2019 року. Разом з тим, як вбачається з довідки ПП «Герцаївський світанок» № 23 від 01.07.2019 року та копії додаткової угоди від 20.03.2019 року, договір суборенди земельної ділянки продовжено та виконується [PERSON] як фізичною особою. 15 січня 2009 року між підприємством «Герцаївський світанок» та [PERSON] укладено договір суборенди земельної ділянки в [ADDRESS] . 28 грудня 2018 року був виготовлений технічний паспорт на громадський будинок «Магазин для ведення роздрібної торгівлі [ADDRESS] . Згідно даних довідки № 110 від 28 грудня 2018 року виданою фізичною особою-підприємець [PERSON] загальна інвентаризаційна вартість магазину складає 68291 грн. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7301891582017 від 21.03.2017 року земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею 0,2655 комунальної форми власності. З звіту про проведення технічного обстеження від 11 березня 2019 року за результатами проведення технічного обстеження об`єкта на замовлення [PERSON] будівельним об`ємом яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно довідки № 184 від 13.03.2019 року Герцаївської міської ради будівля магазину № 2/35, що належить [PERSON] площею 0,2655 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка була надана в оренду ПП «Світанок» згідно договору оренди землі від 24.03.2008 року в подальшому її частина площею 0,0025 га передана згідно договору суборенди землі від 26.06.2008 року в користування [PERSON] . Відносини пов`язані з набуттям права власності на новостворений (збудований) об`єкт нерухомого майна регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 331, законодавством у сфері містобудування, а також Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята). Аналіз норм ч. 5 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в даному випадку основною підставою для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості є наявність у забудовника права користування земельною ділянкою, а також встановлення факту не порушення прав інших осіб. Окрім того, суд враховує роз`яснення надані у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року, відповідно до яких звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно правових позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що здійснене будівництво не порушує прав інших осіб і відповідає діючим архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, а тому, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved