Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи із позовом про визнання права власності на 1 / 2 частину присадибної земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за період життя її батько - [PERSON] - згідно рішення виконкому Талалаївської селищної ради від 21 грудня 1999 року отримав у власність для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями земельну ділянку площею 0, 0860 га, яка розташована по [ADDRESS] На даній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями, який згідно свідоцтва про право власності № 308 від 12.07.1990 року належав батьку позивача. 06 січня 1998 року за заявою батьків позивача було видано свідоцтво про право власності на 1 / 2 частини житлового будинку кожному, присадибна земельна ділянка при цьому розподілена не була. 05 січня 1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким належну йому частку житлового будинку з надвірними будівлями заповів своїй дочці - позивачу [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], після його смерті належну їй частину спадщини прийняла мати позивача - [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті позивач належним чином прийняла спадщину, а саме - 1 / 2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], а частина житлового будинку та присадибна ділянка площею 0, 0860 га, що належали померлому [PERSON], залишаються неуспадкованими, поскільки земельна ділянка не була розподілена під час поділу житлового будинку батьками позивача. Дана обставина унеможливлює прийняття позивачем спадщини після смерті матері, тому вона просить суд припинити право власності на земельну ділянку площею 0, 0860 га по [ADDRESS] за [PERSON], що належала йому згідно Державного акту на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію за ним права власності; визнати за нею та [PERSON] право власності по 1 / 2 частини присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі - в судове засідання не з'явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника Держземагенства, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2007 року (а.с.14). За життя спадкодавець [PERSON] 05.01.1998 року склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с. 22). Факт наявності у спадкодавця даного спадкового майна підтверджується копією свідоцтва про право власності від 06.01.1998 року, згідно якого на підставі ст. 22 КпШС згідно із заявою подружжя [PERSON] та [PERSON], в спільному сумісному майні подружжя, придбаному ними за час шлюбу, право власності належить [PERSON] на 1 / 2 частину жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.23). згідно Дердавного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 029955 від 14.02.2000 року [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0, 0860 га в межах згідно з планом для обслуговування будинку і ведення підсобного господарства по [ADDRESS] (а.с.25). Згідно повідомлення Талалаївської нотаріальної контори від 22.01.2014 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.43). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2012 року (а.с. 13). Після її смерті відкрито спадкову справу і спадкоємцем є [PERSON] згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.12.2012 року (а.с.9). Інший спадкоємець за законом - [PERSON] - відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері згідно поданої ним заяви органам нотаріату України 18.12.2012 року (а.с. 18). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Поскільки після смерті батька позивач [PERSON] належним чином не оформила спадщину, тому не являється спадкоємцем у розумінні чинного законодавства України, таким чином вирішувати питання стосовно її порушеного права як спадкоємця після смерті батька немає правових підстав, право власності на присадибну земельну ділянку, як спадкоємця, вона набуває після смерті матері - [PERSON] З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов в частині визнання за [PERSON] права власності на 1 / 2 частину земельної присадибної земельної ділянки обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи є документи які підтверджують, що вищевказана земельна ділянка, що не охоплена заповітом, належала померлому [PERSON], 1 / 2 частину якої успадкувала мати позивача фактом постійного проживання із даним спадкодавцем, але не оформила спадщину належним чином, тому у даному випадку спадкування на присадибну земельну ділянку відбувається почергово, і позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері разом із відповідачем [PERSON] в рівних частках, тобто по 1 / 4 частині присадибної земельної ділянки, належній їхній матері, але враховуючи факт його відмови, до позивача переходить право власності на 1 / 2 частину присадибної земельної ділянки. Що стосується вимог позивача щодо припинення права власності на присадибну земельну ділянку за [PERSON] та скасування державної реєстрації за ним права власності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 30 ЦПК сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем є фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Тому у відповідності до вимог статті 3, статей 27-31 ЦПК України суд не має права вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Даний висновок суду узгоджується і із позицією Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка зазначена в інформаційному листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» надано повноваження роз'яснення з питань застосування законодавства щодо вирішення справ відповідної судової юрисдикції і які є обов'язковими для судів при вирішення справ. Однією із позовних вимог позивача [PERSON] . є визнання за відповідачем [PERSON] як спадкоємцем за законом, права власності на 1 / 2 частину присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] Вирішуючи дану позовну вимогу, суд виходить з наступного. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їхні представники. Сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, як передбачено положенням ст. 30 ЦПК України, і які є особами, між яким виник матеріально-правовий спір, що є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, розгляд цивільної справи у суді відбувається за заявою позивача і вирішує тільки його заявлену вимогу і вирішує питання про поновлення його порушеного права. Суд не наділений повноваженням вирішувати питання про поновлення порушеного права відповідача, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи дані обставини суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial