Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 24.08.2009 року. Від даних відносин з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що на сьогоднішній день позивач з відповідачем проживають окремо, дитина знаходиться тільки на утриманні позивача, так як матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, вона просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 27 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 24.08.2009 року. Від фактичних шлюбних відносин з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідно до домінуючих в українському суспільстві моральних засад для відносин, що складаються в сім'ї, характерною є турбота про малолітніх, неповнолітніх, інших непрацездатних членів сім'ї, надання їм посильної підтримки й матеріальної допомоги. Батьки забезпечують інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~СК України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Оскільки дитина, що потребує допомоги, перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Розмір аліментів, які просить позивачка у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в дохід держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved