Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідачів в якому просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку загальною площею 223,9 кв.м, житловою площею 165,6 кв.м, та господарських будівель і споруд літ. «В» - гараж, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай з погребом, літ. «Е» - вбиральня, літ. «Ж» - душ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка була власником домоволодіння [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], вона та відповідачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 20.11.2017 року їй та відповідачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що будинок [ADDRESS] у Київському БТІ не зареєстрований та відповідно у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Позивач вважає, що вона має право на спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], оскільки її мати своєчасно не переоформила документи на спірний будинок у Київському БТІ. Право власності [PERSON], яка померла [INFO] підтверджується рішенням Жулянської сільської ради №85/44 від 14.09.1988 року яким було узаконено самовільно перебудований будинок по [ADDRESS] та Київському БТІ визнано право власності на житловий будинок за гр. [PERSON] і видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах та селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості до якої відноситься мкр. Жуляни м. Києва, оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалось шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів в якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку загальною площею 223,9 кв.м, житловою площею 165,6 кв.м, та господарських будівель і споруд літ. «В» - гараж, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай з погребом, літ. «Е» - вбиральня, літ. «Ж» - душ. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем майна померлої [INFO] його матері [PERSON], яка була власником домоволодіння [ADDRESS]. Він разом з іншими спадкоємцями звернулись до нотаріальної контори та постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 20.11.2017 року йому та відповідачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що будинок [ADDRESS] у Київському БТІ не зареєстрований та відповідно у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Вважає, що він має право на спадкування за законом та відсутність правовстановлюючих документів створюють перешкоди у користуванні та розпоряджанні спадковим майном, у зв'язку із чим просив позов задовольнити. Від первісного позивача [PERSON] надійшла заява в якій вона визнала зустрічні позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла заява в якій він позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій вона проти задоволення первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] не заперечувала та повністю визнала позовні вимоги. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві [INFO] мати позивачів та відповідачів [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. У відповідності до ст. 1261 ЦК України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна померлої [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 20.11.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що житловий будинок [ADDRESS] не зареєстрований та відповідно відсутністю правовстановлюючих документів на нього, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що рішенням Жулянської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 14.09.1988 року за №85/44 було узаконено самовільно перебудований жилий будинок по [ADDRESS] за гр. [PERSON] та затверджено акт державної прийомки будинку в експлуатацію та Київському БТІ визнано право власності на житловий будинок за гр. [PERSON] і видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок. Однак, з інформаційної довідки ПБ-2017 №1964 від 25.10.2017 року Київського міського бюро технічної інвентаризації житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди незалежно від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як встановлено вище, рішенням Жулянської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 14.09.1988 року за №85/44 було узаконено самовільно перебудований жилий будинок по [ADDRESS] гр. [PERSON] та затверджено акт державної прийомки будинку в експлуатацію. Отже, спадкодавець, [PERSON], за життя набула право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] просили визнати за ними право власності по 1/2 за кожним на домоволодіння [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON]

Outcome: approved