Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральної шкоди. З урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач прохала суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12176,27 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 31 грудня 2010 року по 06 лютого 2014 року 74 464,80 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати пов'язані з наданням юридичної допомоги у сумі 250 грн. Свої вимоги вона мотивувала тим, що вона з 02 січня 2008 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на посаді головного бухгалтера, яке знаходиться у [ADDRESS], до 31 грудня 2010 року. При звільненні з праці розрахунок з нею по заробітній платі не здійснено, у зв'язку з відсутністю грошей та пообіцяли розрахуватися. Заборгованість по заробітній платі становить 12 176,27 грн. Невиплата заробітної плати поставила її в скрутне матеріальне становище, втрачені нормальні життєві зв'язки, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя, довелось шукати заробіток, брати в борг гроші для купівлі ліків, чим спричинена була моральна шкода, яку позивач оцінює в 5 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та прохала суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12176,27 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 31 грудня 2010 року по 06 лютого 2014 року 74 464,80 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати пов'язані з наданням юридичної допомоги у сумі 250 грн., посилалась на обставини викладені в позові. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та прохав суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 12176,27 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 31 грудня 2010 року по 06 лютого 2014 року 74 464,80 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати пов'язані з наданням юридичної допомоги у сумі 250 грн., посилався на обставини викладені в позові. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» Войтюк Г.В. у судове засідання для надання суду пояснень не з'явилась. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 02 січня 2008 року по 31 грудня 2010 рік працювала на підприємстві відповідача, а саме у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на посаді головного бухгалтера, що вбачається з Наказу № 0201/1 від 02 січня 2008 року «Про прийняття на роботу», Наказу № 3112/15 від 31 грудня 2010 року «Про звільнення працівника», а також копії трудової книги [PERSON]. Судом встановлено, що дійсно відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» після звільнення позивача не виплатило [PERSON] заробітну плату, яка складається з 12 176,27 грн. за період з квітня 2010 року по грудень 2010 рік, що вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі від 31.12.2010 року № 3112/01. Та, згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» на користь позивача підлягає стягненню 12 176 грн. 27 коп. - заборгованість по заробітної плати. Крім того, відповідно до ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні позивача, відповідно до положень ст.117 КЗпП України та в строки передбачені ст.116 КЗпП України з вини відповідача, тому вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 31 грудня 2010 рік по 06 лютого 2014 рік, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, термін розрахунку середньої заробітної плати складає останні два повних робочих місяці. Пунктом 8 зазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до листа Мінпраці від 25.08.2010 р. №9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік», Листа Мінсоцполітики від 23.08.2011 р. №8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік», Листа Мінсоцполітики від 21.08.2012 р. №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», Листа Мінпраці та соцполітики від 4.9.2013 № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», встановлені показники робочих днів: 2011 рік - 250 днів, 2012 року - 251 днів, 2013 рік - 251 днів, 2014 з січня по лютий - 27 днів. Отже, середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] на час звільнення 31 грудня 2010 року складає: (1360,20 грн. (заробітна плата за листопада 2010 року) + 1392,98 грн. (заробітна плата за грудень 2010 року))/44 роб. дні. за два місяці = 62,57 грн. (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100). Кількість днів прострочення виплати заробітної плати за період з 31 грудня 2010 року по 06 лютого 2014 року складає 779 робочих днів, отже середній заробіток за час затримки розрахунку за даний період становить 48 742 грн. 03 коп. (62,57 грн. х 779 робочих днів). Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСПАР» підлягає стягненню 12 176 грн. 27 коп. - заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 31 грудня 2010 рік по 06 лютого 2014 рік в розмірі 48 742 грн. 03 коп. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останнього внаслідок затримки з нею розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на її користь з відповідача кошти в розмірі 500 грн. В частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 250 грн. суд вважає необхідним відмовити, у зв'язку з відсутністю доказів щодо здійснення оплати. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial