Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить змінити прізвище сина [PERSON], [INFO], з «Бляхович» на «Покідченко», та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2006 року до 04 квітня 2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею, та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частки його заробітку, але жодних додаткових витрат, в тому числі, повязаних з лікуванням, оздоровленням, а також і з розвитком здібностей дитини, який з шести років відвідує секцію з футболу, відповідач не несе. Зазначила, що відповідач не виконує належним чином батьківські обовязки у відношенні дитини, не приймає участі у її житті, не піклується про стан його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто фактично зовсім не звертає уваги на існування сина. Так, незважаючи на неодноразові прохання сина відпустити його на відпочинок за кордон, батько не надав такого дозволу, чим завдав сильного морального потрясіння для свого сина. Але найголовнішою обставиною, яка змусила її звернутися з позовом до суду, є те, що дитина, почавши відвідувати навчальний заклад та секцію футболу, зіткнулася з проблемою не благозвучності прізвища «Бляхович», через яке діти стали його дразнити, ображати. Дмитро почав відмовлятися відвідувати спортивну секцію, став більш замкнутим, боїться заводити нових друзів, часто плаче. Все це завдає йому емоційного, психологічного болю. Незважаючи на те, що вона постійно проводить з ним бесіди, намагається його відволікати та заспокоювати, син все одно мріє змінити прізвище. Зазначила, що син бажає носити її дівоче прізвище «Покідченко», вважає, що зміна прізвища цілком відповідає інтересам дитини, її бажанню, а оскільки батько дитини заперечує проти цього, вирішити проблему мирним шляхом не вдається, вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні відмовилася від вимоги про стягнення з відповідача на її користь судового збору, та її відмова була прийнята судом. Позовні вимоги в частині зміни дитиною прізвища підтримала, просила задовольнити з обставин, зазначених в позові. Після відмови позивача від стягнення на її користь сплаченого при подачі позову судового збору, відповідач позовні вимоги визнав по суті та пояснив, що позивач навіть не намагалася вирішити з ним питання про зміну дитиною прізвища в позасудовому порядку. Зазначив, що він не заперечує проти зміни сином прізвища з «Бляхович» на «Покідченко». Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Оскільки сторонами у цій справі особисто не вирішено питання щодо зміни прізвища дитини, спір між ними, щодо такої зміни, може бути вирішений судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року /а.с.7/, який розірвано на підставі рішення Інгулецького районного\~суду м.\~Кривого Рогу від 04.04.2011, яке набрало законної сили 15.04.2011 /а.с.8/. У шлюбі з відповідачем у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія І-КИ № 079827, виданого 25.07.2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Дніпропетровської області, актовий запис № 763 від 25.07.2006 /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 17 грудня 2011 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Кулакову» /а.с.9/. Шлюб було розірвано 11.10.2012. Після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище «Кулакова» /а.с.10/. Дівоче прізвище позивача «Покідченко» підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серія ІV-КИ № 454294, виданого відділом ЗАГС Тернівського РВК міста [PERSON], актовий запис № 462 від 15.04.1985 /а.с.12/. Згідно з ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.1\~ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи те, що відповідач змінені позовні вимоги визнав, суд вважає, що вони підлягають задоволенню відповідно до\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України.\~При цьому\~не вважає\~за необхідне\~проводити допит\~свідків,\~та обмежується\~дослідженням наданих\~суду письмових\~доказів. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до\~ст.28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Статтею 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного із батьків, прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними, щодо такої зміни може також вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміна прізвища інтересам дитини. Згідно з п.6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи, що малолітня дитина проживає разом із матірю, тобто позивачем, яка займається її вихованням, доказів іншому суду не надано, відповідач батько дитини, не заперечував проти зміни сином прізвища на те, яке бажає дитина, та яке є дівочим прізвищем його матері, суд вважає можливим задовольнити позов та змінити прізвище малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], з «Бляхович» на «Покідченко». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду в установленому Законом розмірі, від вимоги про його стягнення з відповідача вона відмовилася, тому вважає за можливе судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved