Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить відкликати судовий наказ, виданий Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017 про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2017 до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що судовим наказом від 27.09.2017 з відповідача стягнуто на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2017 до досягнення дитиною повноліття. На даний час прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 2395 грн. і розмір присуджених судом аліментів, що стягується за судовим наказом, становить 1194 грн., що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначила, що крім спільної з відповідачем дитини - сина [PERSON] у неї на утриманні є син [PERSON] , 2012 року народження, якого вона виховує як мати одиначка. Вона не працює, доходів не має, зареєстрована як безробітна в центрі зайнятості, але допомогу не отримує. До того ж, збільшуються витрати на оплату комунальних послуг, зростають ціни на продукти харчування та одяг, тому її матеріальний стан погіршується. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, їй відомо, що у 2019-2020 році працює за кордоном у Польщі, інших дітей, крім спільного сина не має, а т ому вважає, що він має можливість сплачувати дитині аліменти у більшому розмірі. Ухвалою від 27.01.2021 відкрито провадження у справі, та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.34/. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, але надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю /а.с.35/. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів У відповідності до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши письмові матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а.с.7/. Також позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Судовим наказом, виданим Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.9/. Згідно з довідкою Широківської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 06.01.2021 за № 15, позивач у справі [PERSON] зареєстрована як безробітна, але за період з 11.11.2020 по 31.01.2021 дохід не отримувала /а.с.10/. Витребуваними судом за клопотанням позивача доказами встановлено, що за період з 01.01.2020 по 30.09.2020 інформація про доходи відповідача відсутня, що підтверджено повідомленням ГУ ДПС у Дніпропетровській області /а.с.31-32/. Разом з тим, суд враховує, що за інформацією Державної прикордонної служби України у період з 01.01.2019 по 31.12.2020 відповідач неодноразово перетинав державний кордон України як на в`їзд, так і на виїзд /а.с.44/, а тому суд погоджується з твердженням позивача про те, що відповідач останні два роки працює у Польщі, та має певний дохід. Інших доказів позивач не надала, але, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Підстави зміни розміру аліментів зазначені у ч.1 ст.192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні спору, суд враховує, що позивачем не надано суду доказів зміни матеріального становища відповідача з моменту первісного стягнення аліментів - з 27.09.2017 року, зокрема щодо збільшення його доходів. Разом з тим, суд вважає, що не підлягає сумніву посилання позивача на зростання вартості життя з часу винесення судового наказу про стягнення з відповідача аліментів, в тому числі і витрат на утримання дитини. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01 січня 2021 року (час звернення з позовом до суду) становить 2395 грн. Судом встановлено, що на цей час відсоток аліментів, які стягуються з відповідача згідно з рішенням суду щомісячно у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленому державою станом на 01 січня 2021 року, становить у твердій грошовій сумі 1197,50 грн., що на думку суду є недостатнім для належного утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вирішуючи вимоги щодо зміни способу стягнення, суд враховує, що позивач зазначає, а відповідач не заперечував той факт, що він є працездатним, отже має можливість отримувати стабільну заробітну плату, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці до його заробітку (доходу). Суд вважає, що всі зазначені позивачем обставини є підставою до зміни способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача, а саме у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд погоджується з правовим обґрунтуванням позивача щодо можливості збільшення аліментів в тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення, оскільки за змістом ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому суд враховує, що відповідач жодного доказу проти заявлених позивачем вимог не надав, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Отже, оскільки згідно з вищенаведеними нормами чинного законодавства позивач, з якою мешкає дитина, має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у справі, де позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved