Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що у них із відповідачем народився син [PERSON] а згодом, за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в них народився син [PERSON], які знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Оскільки відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу та має регулярний заробіток, просить позов задовольнити. Крім цього, просить стягнути в її користь витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2012 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Батьками [PERSON], [INFO], є сторони [PERSON] і [PERSON] Згідно довідки виконкому Тростянецької сільської ради Монастириського району №21 від 24.02.2014 року, склад сім»ї [PERSON] наступний: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]., чоловік [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує із пояснень позивача у судовому засіданні, неповнолітні діти знаходяться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей, не надає їм матеріальної допомоги без поважних на те причин. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, враховуючи, що відповідач у судове засідання не з»явився та не представив будь-яких доказів з приводу заперечення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав неповнолітніх дітей, а тому приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на їх утримання. Як убачається із довідки Бережанської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги №26 від 03.03.2014 року, [PERSON] працює водієм автомобіля швидкої медичної допомоги Бережанської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, підстанції №4 в м. Монастириська з 09.01.2014 року (наказ №9 від 09.01.2014 року). Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу є підставними та підлягають до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 січня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути із відповідача судовий збір в дохід держави. Що ж стосується витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., то суд зазначає, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»). Однак, так як адвокат [PERSON], з яким позивач уклала письмовий договір про надання правової допомоги від 15.01.2014 року, участі у судових засіданнях не приймав, враховуючи, що не будь-які витрати на оплату допомоги адвоката відшкодовуються, згідно вищевказаних положень чинного законодавства суд приходить до переконання, що кошти, які були оплачені позивачем за квитанцією №1 від 15.01.2014 року в розмірі 300 грн., не можуть вважатися по даній справі витратами на правову допомогу, відшкодування яких передбачено цивільним процесуальним законодавством і які підлягають розподілу між сторонами за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved