Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів та відшкодування шкоди у розмірі 143 677,96 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 лютого 2018 року о 01:30 год в м. Києві по вул. Марини Цвєтаєвої, 18/78 за участю транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Skoda Octavia Tour», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , було пошкоджено застрахований ТЗ. Ухвалою судді від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. У встановлений ухвалою судді строк 07 червня 2021 року надійшов відзив представника відповідача, у якому вона проти задоволення позову заперечувала. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року між сторонами укладено Договір № 101033641 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО», за умовами якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження транспортним засобом «Skoda Fabia», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Таким чином, між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання по добровільному страхуванню, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про страхування». Зобов`язання є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків і повинно виконуватись належним чином та відповідно до умов договору (ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, а також засад добросовісності, розумності та справедливості (ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Статтею 979 ЦК України, встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, право на отримання страхового відшкодування виникає у страхувальника винятково за дотриманням умов, передбачених Договором страхування. Так, 06 лютого 2018 року водій транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страховика з заявою - повідомленням про випадок з транспортним засобом. З огляду на вказане, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2018 року о 01:30 год в м. Києві по вул. Марини Цвєтаєвої, 18/78 за участю транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Skoda Octavia Tour», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , було пошкоджено застрахований ТЗ. Обов`язок страхувальника або особи допущеної до керування застрахованим ТЗ про своєчасність повідомлення представника та/або асистуючу компанію Страховика про настання випадку, що має ознаки страхового, закріплений у п. 1.16. Основної частини Договору страхування, п. 8.1. та п. 7.2.7. Загальної частини Договору страхування. Відповідно до п. 1.16. Основної частини Договору страхування, зокрема, визначено, що при настанні страхового випадку Страхувальник зобов`язаний негайно сповістити з місця події асистуючу компанію - «Екліс». Невиконаний даної вимоги може бути підставою для зменшення суми страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування. Підпунктом 8.1. п. 8 Загальної частини Договору страхування закріплено обов`язкові умови, що у разі настання події, що мас ознаки страхового випадку Страхувальник або особа, допущена до керування ТЗ зобов`язані негайно, як тільки йому стане відомо, з місця події сповістити асистуючу компанію Страховика телефонним дзвінком та/або телефаксом за телефонами, зазначеними в Основній частині даного Договору, про настання події, що містить ознаки страхового випадку та повідомити повну відому Страхувальнику інформацію про обставини настання події (дата, час і місце настання, характер пошкоджень, передбачуваний розмір збитків), а також номер Договору. У разі повідомлення Страховиком або представником асистуючої компанії Страховика про виїзд на місце події, залишатися та дочекатись представника Страховика на місці події, при цьому, Страхувальник зобов`язаний зберігати вигляд, стан і розташування пошкодженого ТЗ або його залишків та місця події до його огляду представником Страховика. Страхувальник має право змінювати картину події тільки у зв`язку з необхідністю транспортування, рятування людей та здійснення запобіжних заходів по попередженню виникнення надзвичайних ситуацій та, коли Страхувальнику було повідомлено про відсутність необхідності чекати на прибуття представника Страховика. Страхувальник, протягом двох робочих днів з моменту настання страхового випадку (а у випадку протиправного позбавлення Страхувальника ТЗ - протягом одного робочого дня) повинен письмово підтвердити Страховику таке повідомлення про вищевказану подію та вказати достовірну інформацію про причини, обставини її настання тощо. У випадку неспроможності Страхувальника з об`єктивних обставин (отримання серйозних тілесних ушкоджень, ДТП у місці, значно віддаленому від засобів зв`язку; незаконне утримання третіми особами тощо) повідомити Страховика про страховий випадок у встановлені Договором строки, строк виконання умов щодо повідомлення відраховується з часу набуття Страхувальником реальної можливості його здійснити. Також, обов`язок щодо своєчасного повідомлення про випадок закріплено в п. 7.2.7. загальної частини Договору страхування, що передбачає обов`язок Страхувальника повідомити Страховика про настання страхового випадку в строки, передбачені даним Договором та надати достовірну інформацію про обставини страхового випадку. На Страхувальника покладено обов`язок довести до відома осіб, допущених до керування ТЗ, вимоги даного Договору, в тому числі обов`язок виконання ними вимог передбачених п.п. 7.2.4., 7.2.6, 7.2.7., 7.2.9. та п. 8 даного Договору. В межах даного Договору дії або бездіяльність осіб, допущених до керування ТЗ, розцінюється як діяльність Страхувальника та має тіж правові наслідки, що і діяльність останнього, про що зазначено в п. 7.2.12 загальної частини Договору страхування. Слід зауважити, що не повідомлення асистуючої компанії страховика позбавило страховика можливості направити на місце події свого представника, при цьому, унеможливило перевірити всі обставини випадку, а саме пересвідчитись чи не відноситься цей випадок до виключень із страхових випадків, що безпосередньо впливає на відсутність у Страховика обов`язку виплатити страхове відшкодування. Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат. Тим самим, з норм ч. 2 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» випливає, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат. Зокрема, пп. 12.1.5. п. 12.1. Розділу 12 Загальної частини Договору страхування визначено, що підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або зменшення його розміру є несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин та/або невиконання Страхувальником інших обов`язків за Договором, або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається Страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Листом від 06 квітня 2018 року відповідач на підставі наведених положень діючого законодавства України та умов укладеного Договору страхування, через порушення Страхувальником обов`язків, передбачених п.п. 1.16. Основної частини Договору страхування, пп. 7.2.7., 7.2.12 п. 7, пп. 8.1. п. 8 загальної частини Договору страхування, через не повідомлення Страхувальником або водієм застрахованого ТЗ з місця події асистуючої компанії Страховика, Страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування. Стосовно доводів позивача щодо наявності об`єктивних факторів відносно не повідомлення асистуючої компанії Страховика про настання страхового випадку, слід зазначити наступне. У позові [PERSON] зазначає, що водій застрахованого засобу [PERSON] 06 березня 2018 року (через 3 дні з моменту ДТП) подав до страхової компанії заяву - повідомлення про страховий випадок. При цьому, позивач не мала можливості повідомити страхову компанію про настання страхового випадку, так як транспортний засіб перебував у користуванні водія [PERSON] , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та звернувся за медичною допомогою. Страховик у пп. 8.1. п. 8 Загальної частини Договору страхування наводить перелік об`єктивних обставин, при яких строк виконання умов щодо повідомлення Страховика про страховий випадок може бути перенесено до часу набуття реальної можливості його здійснити. Серед них: отримання серйозних тілесних ушкоджень; ДТП у місці, значно віддаленому від засобів зв`язку; незаконне утримання третіми особами тощо. Вбачається, що позивач повідомляє про те, що на момент ДТП застрахований ТЗ перебував у водія [PERSON] , який внаслідок ДТП був травмований. Однак, встановлено, що дана інформація не підтверджується відомостям, зафіксованим працівниками поліції, які оформляли ДТП. Факт відсутності потерпілих осіб за наслідками ДТП зазначено в довідці № 3018036624552529 про ДТП, також, сам же ж водій [PERSON] , який 06 лютого 2018 року письмово звернувся до Страховика із заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом вказує про відсутність потерпілих осіб, а також зазначає, що на медичне обстеження водій не направлявся. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у справі № 754/1871/18 (а.с. 20), підтверджується пошкодження у ДТП лише транспортних засобів, проте посилання щодо отримання [PERSON] тілесних ушкоджень внаслідок ДТП відсутні. Окрім цього, як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення № БД № 059325, який складено інспектором поліції 03 лютого 2018 року о 02:00 год. за наслідками ДТП, яка мала місце цього дня о 01:25 год. стосовно [PERSON] , останній перебував на місці події більш ніж півгодини, поки інспектор поліції оформляв йому протокол, який був підписаний [PERSON] , а відтак водій застрахованого ТЗ мав час та змогу зателефонувати до асистуючої компанії Страховика, для того, щоб представник Страховика прибув на місце події. Проте, жодним чином, асистуючу компанію не було повідомлено, що також вбачається з письмової заяви-повідомлення про випадок з транспортном засобом від 06 лютого 2018 року. Таким чином, встановлено, що ані позивач, ані водій застрахованого ТЗ зі сповіщенням про ДТП (телефонним дзвінком та/або телефаксом) у встановлений Договором страхування строк до асистуючої компанії Страховика не звертався, а причин, які унеможливлювали вчинення ним таких дій і були підтверджені фактичними обставинами справи, позивач не навів, а тому суд доходить до висновку про те, що відповідачем було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачу. Стосовно доводів позивача щодо того, що факт неповідомлення не перешкоджав Страховику можливості дізнатися чи є ця подія страховим випадком, слід зазначити наступне. Страховик в Договорі страхування, як в Основній його частині (п. 1.16), так і в Загальній частині (п. 8.1., 7.2.12), неодноразово наголошує на обов`язок Страхувальника та/або водія застрахованого ТЗ негайно, як тільки стане відомо, сповістити з місця події асистуючу компанію Страховика, про настання події, що містить ознаки страхового випадку. Вказане звернення дозволяє Страховику, за участю його асистуючої компанії, надати відповідні інструкції водію застрахованого ТЗ та/або направити на місце події свого представника для огляду місця події, фотофіксації обставин ДТП, пошкодженого застрахованого ТЗ на місці події, зокрема, шляхом фіксації і тих фактів, що дозволять пересвідчитись, чи застраховане ТЗ не використовується Страхувальником як таксі, оскільки будь-які збитки за умовами укладеного з позивачем Договору страхування, що вчинення з використання застрахованого ТЗ як таксі не підлягають відшкодуванню згідно п. 6.2.7. Загальної частини Договору страхування. Слід зазначити, що працівники поліції такі факти не засвідчують, а лише фіксують порушення водієм причетним до ДТП правил дорожнього руху, а відтак, такий факт може бути підтверджений лише шляхом виїзду та фіксації представником Страховика таких фактів, зокрема, як то наявність на застрахованому ТЗ реквізитів таксі, чи то шашечки, чи то позначки маршруту тощо. Слід зауважити, що своєчасне звернення водія застрахованого ТЗ, причетного до ДТП, до асистуючої компанії Страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення Страховиком страхового відшкодування, а також перевірити всі факти щодо відсутності у Страхувальника збитків, які згідно п. 6 Загальної частини Договору страхування можуть бути віднесені до виключень із страхових випадків та які не підлягають відшкодуванню Страховиком. Таким чином, неповідомлення позбавило Страховика можливості дізнатися чи відноситься ця подія до виключень із страхових випадків, що безпосередньо впливає на відсутність обов`язку Страховика виплатити страхове відшкодування. Слід зазначити, що дії страхувальника щодо подання письмового повідомлення про випадок та повідомлення асистуючої компанії з місця події, що не є тотожними закріпленим у Договорі страхування зобов`язанням, а відтак суд не приймає правові висновки, зазначені у постановах Верховного Суду, зазначені позивачем у позовній заяві. Стосовно розміру завданого збитку, слід зазначити, що порядок розрахунку Страховиком розміру страхового відшкодування, погоджений сторонами Договору страхування та встановлений п. 11 Загальної частини Договору страхування. Відповідно до пп. 11.2.1. п. 11.2. Розділу 11 Загальної частини Договору страхування, в залежності від характеру страхового випадку, розмір страхового відшкодування визначається з врахуванням наступного: У разі знищення (конструктивної загибелі) ТЗ та/або ДО - коли вартість відновлювального ремонту перевищує 70% дійсної вартості ТЗ та/або ДО або перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу на момент настання страхового випадку - страхове відшкодування розраховується в межах страхової суми, в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням франшизи та вартості залишків. Вартість залишків ТЗ та/або ДО визначається за допомогою оцінки на онлайн - аукціоні з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн- Україна» та/або аналогічних аукціонах) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку). Так, на підставі Звіту про оцінку КТЗ № 01-17/10 від 17 жовтня 2018 року, наданого позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ становить 261 192,93 грн., при цьому, визначена ринкова (дійсна) вартість застрахованого ТЗ - у розмірі 180 151,18 грн. Відтак, бачимо, що спрацьовує умова, при якій констатується конструктивна загибель ТЗ, а саме, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ перевищує 70 % дійсної вартості такого ТЗ. Таким чином, страхове відшкодування має розраховуватись в межах страхової суми, в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням франшизи та вартості залишків. Звітом, наданим позивачем, ринкова (дійсна) вартість застрахованого ТЗ на дату оцінки становить 180 151,18 грн. Водночас, в п. 1.6.1. Основної частини Договору страхування при пошкодженні або конструктивній загибелі передбачена безумовна франшиза - 0,50 % від страхової суми, зазначеної в п. 1.9.3. Відповідно до п. 1.9.3. Основної частини Договору страхування, загальна страхова сума становить 250 000,00 грн., а отже, безумовна франшиза становить 1 250,00 грн. (250 000,00 грн. * 0,50 %) Також, для розрахунку розміру страхового відшкодування має бути оцінено вартість залишків пошкодженого застрахованого ТЗ. Відповідно до пп. 11.2.1. п. 11 Загальної частини Договору страхування визначено, що вартість залишків ТЗ та/або ДО визначається за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємством «Автоонлайн- Україна» та/або аналогічних аукціонах) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/ пропозиції на ринку). Як бачимо, до позовної заяви позивачем долучено звіт про оцінку КТЗ № 01-17/10/1 від 17 жовтня 2018 року, якою визначено ринкову вартість колісного транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням аварійних пошкоджень на дату оцінки, у розмірі 35 223,22 грн. та яку враховує позивач при розрахунку розміру завданого збитку та своїх позовних вимог до відповідача. Проте, слід врахувати, що за умовами пп. 11.2.1. п. 11 Загальної частини Договору страхування розрахунок вартості залишків ТЗ визначається шляхом експертної оцінки лише у випадку відсутності попиту / пропозиції на ринку продажу автомобілів, про що сторонами домовлено в Договорі страхування. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed