Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Суворовського районного суду у м.Херсоні стягнуто зі [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім дитини від шлюбу з відповідачем на утриманні [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON], [INFO] Позивач вважає, що на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини. У звязку з цим, позивач просила винести рішення про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №474 від 14.05.2009 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно актового запису про народження №169 від 27.02.2014 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 05.08.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки №223 від 12.10.2017 року [PERSON] проживає разом за адресою: м.Херсон, вул.Р.Люксембург, 6 в том, що вона дійсно проживає за вказаною адресою разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.3\~ст.184 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved