Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 27 листопада 2010 року. Від спільного подружнього життя 2 квітня 2011 року у них народився син [PERSON]. Під час спільного проживання відповідач відмовлявся працювати та матеріально утримувати родину, без її відома брав гроші в борг, ці гроші витрачав на власні розваги. Весь тягар матеріального забезпечення сім*ї лежав на її плечах. У цьому питанні між ними не було відсутнє порозуміння, через що постійно виникали суперечки, які закінчувались особистими образами. Свідком цих сварок неодноразово ставав син і в неї виникало занепокоєння щодо його психологічного стану. Останні 10 місяців вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з цього часу живуть окремо. Зазначаючи на тому, що їх сімя фактично розпалась та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні своїх вимог і просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погодився у повному обсязі. Враховуючи дані, що є в матеріалах справи та позицію учасників процесу, викладену у письмових заявах, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 356 (арк.спр.8). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (арк.спр.9). Із письмових заяв сторін вбачається, що жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивачка, і відповідач вважають, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення перед судом не порушувалось. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «Марчук», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи, тому її клопотання слід задовольнити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved