Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], у якому просить визнати транспортний засіб марки «DAEWOO-LANOS», модель TF69Y, державний номерний знак [NUMBER], її особистою приватною власністю. В обґрунтування заявлених вимог, позивачка вказує на те, що із 02 грудня 2004 року вона перебуває із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час проживає окремо та будь-яких стосунків не підтримують. За час перебування в шлюбі, а саме 03 серпня 2007 року, [PERSON] придбала, за подаровані її батьком [PERSON], кошти, спірний автомобіль та зареєструвала його на своє ім»я, про що отримала свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 11.08.2007 року. Однак, [PERSON] забрав ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля і повертати їх відмовляється. Вважає, шо транспортний засіб марки «DAEWOO-LANOS», модель TF69Y, д.н.з. [NUMBER], хоч і придбаний за час шлюбу, на підставі ст. 57 СК України, є її особистою приватною власністю, оскільки придбаний за кошти, які належали їй особисто та подаровані її батьком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак подала суду заяву із клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 02 грудня 2004 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 02.12.2004 р. Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Згідно Договору дарування грошей від 02 серпня 2007 року, [PERSON] подарував [PERSON] грошові кошти в сумі 56 900 гривень. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2014 року, визнано дійсним договір дарування грошей, укладений 02 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 03 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу автомобіля №2233, згідно якого позивачка придбала транспортний засіб марки «DAEWOO-LANOS», модель TF69Y, загальна вартість якого становить 56 843 грн. Згідно Довідки №13/к-83оп від 21.05.2014 року та Облікової картки приватного ТЗ від 11.08.2007 року, за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки «DAEWOO-LANOS», модель TF69Y, д.н.з. [NUMBER], кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], 2007 року випуску, колір - сірий, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 11.08.2007 року. У відповідності до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: - майно, набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Разом з тим, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно п. 23 Постанови, вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно з'ясувати джерело і час його придбання Суд вважає, що спірний транспортний засіб, хоча і придбаний в період шлюбу, однак за кошти, які належали особисто [PERSON], оскільки були подаровані їй батьком. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, а тому слід визнати транспортний засіб марки «DAEWOO-LANOS», модель TF69Y, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], 2007 року випуску, колір - сірий, особистою приватною власністю [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved