Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що 24 грудня 1999 року помер батькопозивача [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку, автомобіля та земельної ділянки. В своєму заповіті, посвідченому 17.11.1999 року секретарем виконкому Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області [PERSON] заповів житловий будинок, розташований за адресою: с. Брусове Семенівського району Полтавської області, вул. Пролетарська, 12, своїй дружині [PERSON], автомобіль ВАЗ 2101 позивачу. Земельна ділянка розміром 4,37 га заповітом не охоплена. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,37 га., що розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 036705, зареєстрований у «Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян» від 10.06.2001 року за номером 398. 17.08.2015р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу з метою оформлення вказаної земельної ділянки в якості спадкового майна, проте в посвідченні спадкових прав їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 036705 від 10.06.2001 року було втрачено. Позивач прохала суд визнати, за нею в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 4,37 га., що розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, яка за життя належала померлому 24.12.1999 р. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 036705, зареєстрований у «Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян» від 10.06.2001 року за номером 398. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, показав суду, що позивач не може належним чином оформити право власності на успадковану земельну ділянку в звязку із втратою правовстановлюючого документу. Прохав позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку. У судове засідання відповідач представник Василівської сільської ради не зявився. До суду направив заяву, в якій просить розглядати справу за своєї відсутності. Позов підтримує. Заперечень не має. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ №127375, 24 грудня 1999 року помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,37 га, що розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 036705, зареєстрований у «Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян» від 10.06.2001 року за номером 398. 17.08.2015 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу, проте в оформленні вказаної земельної ділянки в якості спадкового майна їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно довідки відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області від 18.08.2015 року державний акт серії І-ПЛ № 036705 на право власності на земельну ділянку площею 4,37 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області на імя [PERSON], зареєстрований у «Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян» від 10.06.2001 року за номером 398 на руки гр.. [PERSON] не видавався. Згідно довідки відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області від 17.08.2015 року нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) площею 4,37 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області станом на 01.01.2015 року становить 138416,55 грн. (сто тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять гривень, пятдесят пять копійок). Спору між спадкоємцями щодо прийняття спадщини немає. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незаконність набуття права власності судом не встановлена. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача згідно заяви.

Outcome: approved