Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням суду від 15 липня 2014 року було задоволеного позов до [PERSON] про стягнення з нього 44 422,00 грн. на відшкодування вартості безпідставного набутого майна. 18 грудня 2014 року нею було отримано виконавчий лист, на підставі якого 14.01.2015 року Заводським відділом державної виконавчої служби м.Дніпродзержинськ відкрито виконавче провадження та встановлено примусове виконання рішення суду. 03 лютого 2017 року платіжними дорученнями [PERSON] погасив у повному обсязі суму боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Постановою державного виконавця від 03 лютого 2017 року виконавче провадження закінчено. Посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України, вважає, що два роки не виконувалось рішення суду з вини відповідача, а тому підлягають стягнення суми як інфляційні втрати, три проценти річних, авансові платіжи. Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь за неналежне виконання грошового зобовязання суму інфляційних втрат у розмірі 25 231,70 грн., три проценти річних у сумі 2 776,38 грн., авансовий платіж 850,00 грн., усього 28 850,08 грн. Ухвалою суду від 28 квітня 2017 року відкрито провадження по справі. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позові вимоги та просили суд їх задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] за неналежне виконання грошового зобовязання суму інфляційних втрат у розмірі 25 231,70 грн., три проценти річних у сумі 2 776,38 грн., авансовий платіж 850,00 грн., усього 28 850,08 грн. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. В судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову та посилалась на обставини викладені в запереченні на позов. Суду зазначила, що дійсно рішенням суду від 15 липня 2014 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті кошти у розмірі 44 422 грн., яке знаходилось на виконанні в Заводському ВДВС м. Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області. Йому не було відомо, що державним виконавцем були проведені дії по виконанню рішення суду, тому як він з листопада 2016 року по січня 2017 року працював за межами міста. В січні 2017 року ним в повному обсязі було виконано рішення суду та державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Зазначила суду, що між сторонами ніколи не було ніяких договірних зобовязань, в яких би він виступав у якості боржника, а позивач у якості кредитора та ніколи відповідач не брав на себе обовязок щодо повернення коштів [PERSON] у встановлений строк, у звязку з чим вважає позов необґрунтованим. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 44 422,00 грн. на відшкодування вартості безпідставного набутого майна, було задоволено, що не заперечується представником відповідача. 18 грудня 2014 року на виконання рішення суду від 15 липня 2014 року позивачем було отримано виконавчий лист, на підставі якого 14.01.2015 року Заводським відділом державної виконавчої служби м.Дніпродзержинськ відкрито виконавче провадження та встановлено примусове виконання рішення суду. Як встановлено в судовому засіданні 03 лютого 2017 року відповідач [PERSON] погасив у повному обсязі суму боргу за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, що не заперечується позивачем. Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03 лютого 2017 року виконавче провадження по виконанню рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року закінчено, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження № 50427216. Так у своєму позові позивач посилається на вимоги ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач вважає, що згідно до вимог ст.625 ЦК України, відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, а тому зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, але вказані посилання є безпідставними з огляду на наступне. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.ст.610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Як встановлено у судовому засіданні за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті кошти в розмірі 44 422,00 грн. в рахунок безпідставно набутого майна, а не за порушення грошового зобовязання, наявність будь-яких невиконаних договірних зобовязань, які укладені між сторонами, судом не встановлено. Так, враховуючи, що відповідно до вимог ст.625 ЦК України, наявність будь-яких невиконаних договірних зобовязань, які укладені між сторонами, відсутні, а вказана норма передбачає саме невиконання грошового зобовязання, яке виникло між сторонами, та в даному випадку є невиконання рішення суду від 15 липня 2014 року, яке виконано лише в січня 2017 року не з вини відповідача, тому підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача за неналежне виконання грошового зобовязання суму інфляційних втрат у розмірі 25 231,70 грн., три проценти річних у сумі 2 776,38 грн., авансовий платіж 850,00 грн., усього 28 850,08 грн., відсутні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підстави для стягнення судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed