Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 квітня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народилася спільна донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок втрати почуттів, любові, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спільного господарства з відповідачем не веде, з вересня 2016 року проживають окремо. Сімя фактично розпалася, існує формально. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Суду пояснила, що спільного господарства з відповідачем не веде, сімя розпалася внаслідок непорозуміння в сімї. Розпочинаючи з вересня 2016 року вона з донькою проживає окремо від відповідача. Просить строк для примирення подружжю не надавати, оскільки сенсу в подальшому збереженні шлюбу не вбачає. Відповідач до суду не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~З урахуванням думки позивача, яка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 16 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 143, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 094070. В період шлюбу у сторін народилася спільна донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №180189, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 02 вересня 2011 року, актовий запис № 401. Спільне життя у сторін не склалося у звязку з втратою позивачем почуття поваги, любові, порозуміння, що суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сторони проживають окремо, розпочинаючи з вересня 2016 року спільного господарства не ведуть. Сімя розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спір з приводу місця проживання дитини у сторін відсутній. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved