Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 08 травня 2011 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 318. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружнє життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Шлюб на даний час існує формально. Переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 травня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 318 (а.с. 3). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження (а.с. 4, 4а). З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати. Разом з тим, відповідно положень ч.1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв`язку з чим її позовні вимоги в цій частині були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 420 грн. 40 коп., а решту суми судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved