Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 17 вересня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинились, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. Крім того, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі, понесені нею. Ухвалою від 01.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 23 вересня 2020 року, про що сторони повідомлені належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, на розірвання шлюбу згоден. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 17 вересня 2014 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2014 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн 80 коп (а.с.1). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Розглядаючи вимогу позивача про розірвання шлюбу, суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Правові підстави розірвання шлюбу викладені у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. З урахуванням обставин справи, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, позиції позивача щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, позиції відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін та їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами, оскільки законодавством України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд виходить з наступного. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена нею і документально підтверджена квитанцією № 51 від 27.08.2020 року і яка складає 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved