Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, надання строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Протокольною ухвалою від 01.07.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору було залучено Першу Київську Державну нотаріальну контору та Одинадцяту Київську державну нотаріальну контору. Представник в інтересах позивача 01.07.2015 року збільшила розмір позовних вимог, а саме просила суд визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 26.09.2013 року, видане на ім»я [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.04.2015 року, видане на ім»я [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]; надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини від [PERSON], що померла [INFO]; перерозподілити спадкове майно, визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], зменшивши частку [PERSON] в спадковому майні щодо вказаної квартири до ? її частини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла рідна сестра позивачки - [PERSON], про що вона випадково дізналась лише серпні 2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді [ADDRESS]. На день її смерті спадкоємцями були рідні сестри - позивачка [PERSON] та [PERSON], оскільки ні спадкоємців першої черги та заповіту не було. Оскільки позивачка на той час не знала про смерть спадкодавці, тому із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Між тим, інша сестра [PERSON], знаючи про факт смерті та не повідомивши позивачку про це, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала 26.09.2013 року Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Між тим, вона [INFO] померла та єдиною спадкоємицею після неї була дочка - - відповідач [PERSON], яка має право на спадкування лише на ? частину спірного спадкового майна, оскільки інша частина спірного майна повинна бути успадкована позивачем. З огляду на те, що мати відповідачки [PERSON], звертаючись до державного нотаріуса із заявою про отримання спадкового майна після смерті іншої сестри [PERSON], свідомо не повідомила його про наявність іншого спадкоємця - позивача та прийняла спадщину, оформивши на лише на себе право власності на усе спадкове майно, тому видане на її ім»я свідоцтво про право на спадщину за законом має бути визнане судом не дійсним згідно ст.1301 ЦК України. Між тим, отримане відповідачем свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає частковому визнанню недійсним, а пропущений в даному випадку позивачем строк на для подачі заяви про прийняття спадщини необхідно відновити. У відповідності до вимог ст.ст.1272, 1280 ЦК України спадщина підлягає перерозподілу між спадкоємцями шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину вищевказаної квартири. За таких обставин, позивач звернулась із цим позовом, оскільки її право на спадкування нерухомого майна було порушено іншими особами, а тому воно підлягає судовому захисту. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити з викладених у позові підстав, наголосивши на тому, що позивачка не знала про смерть ні першої, так і не другої її сестер, оскільки ніхто її про це не повідомляв, а вона в силу похилого віку та обмежених фізичних можливостей рідко виходила на двір та спілкувалась із родичами. При цьому, позивачка із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась. Позивач [PERSON], будучи викликаною в судове засіданні для дачі пояснень, особисто в суд не з»явилась, але надала суду нотаріально завірену заяву, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.153), про підписання саме нею поданої у цій справі позовної заяви, яку підтримала та просила задовольнити. При цьому, надала суду копії медичних документів, які підтверджують ряд захворювань, що перешкоджають її особистій явці в суд для участі у розгляді справи. Відповідач та її представник відповідача в судовому засіданні 01.07.2015 року заперечували проти позову, пояснивши, що позивачка знала про смерть спадкодавці, але з не зрозумілих причин із заявою про прийняття спадщина до нотаріуса не зверталась, пропустивши вказаний строк у відсутність поважних причин. Дочка позивачки [PERSON] всупереч її волі протиправно намагається позбавити позивачки права власності на вказане нерухоме майно. При цьому, на вказане судове засідання відповідач та її представник не з»явились і до початку розгляду справи до 13.30 год. 16.11.2015 року жодних заяв головуючому судді у справі або до канцелярії суду не подавали, про поважність причин неявки суд не повідомили та не просили розглядати справу у їх відсутність. З огляду на дачу пояснень у справі відповідачем по суті позовних вимог, тобто його участь у судовому засіданні, з врахування тривалого розгляду справи з січня 2015 року, суд вирішив продовжити її розгляд у відсутність не з»явившихся сторін, в тому числі і відповідача. Треті особи Перша Київська Державна нотаріальна контора, Одинадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання своїх представників не направили, хоча про дату і час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду копії спадкових справи, заведених після смерті спадкодавців, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі третіх осіб. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони не чули, не знали та особисто не повідомляли позивачку або її дочку про смерть [PERSON] чи [PERSON]. Також, вони не були присутніми при повідомленні особисто Позивачки або її дочки про смерть вказаних осіб, хоча вони приходили до квартири позивачки із [PERSON]. Вказані свідки підтвердили, що Позивачка та її дочка у похованні [PERSON] та [PERSON] участі не брали. При цьому, їм відомо, що позивачка скаржилась на погані відносини із її дочкою та онукою. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона є донькою позивачки і їй стало відомо про смерть [PERSON] лише в серпні 2014 року, а до того вона про це не знала, оскільки родичі померлої ні її особисто, ні її матір про це не повідомляли. Позивачка про смерть спадкодавиці дізналася від неї особисто в серпні 2014 року у зв»язку повідомленням самого свідка в ході її телефонної розмови із відповідачкою про смерть [PERSON] та [PERSON]. Пояснили, що відповідач є двоюрідною сестрою свідка, але вони не спілкувались, а в квартирі позивачки міського телефону немає вже біля 3 років, вона погано бачить та не хоче спілкуватись з родичами і не похованнях не була. Вислухавши пояснення сторін, їх представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка [PERSON], мала дівоче прізвище «[PERSON]», була донькою батьків [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу також у цих батьків народились інші діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], 1935 р.н. та [PERSON], 1937 р.н., що підтверджується довідкою Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області від 28.08.2014 року (а.с.9). [INFO] померла одна із сестер позивачки - [PERSON] (а.с.46). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить квартиру [ADDRESS], яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 14.04.2009 року розпорядження №11164, що зареєстровано в Київському Бюро технічної інвентаризації і реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна (а.с.67-75). Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями померлої були її рідні сестри Позивачка - [PERSON] та [PERSON], оскільки спадкоємці першої черги у померлої відсутні, а заповіт вона не складала. За умовами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №429/2013, відкритої Першою київською державною нотаріальною конторою 19.04.2013 року, після смерті [PERSON], то одна із переживши її сестер - мати відповідачки [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.45), а власною заявою від 26.09.2013 року повідомила про відсутність інших спадкоємців за законом, знаючи про існування іншого спадкоємця - позивача. 26 вересня 2013 року Першою київською державною нотаріальною конторою було оформлено Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно - квартира [ADDRESS] на [PERSON], про що були внесені відомості до спадкового реєстру та право власності було зареєстровано за нею в реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.104-105, 130 - на звороті). При цьому, заяви про відмову [PERSON] від прийняття спадщини після її померлої сестри [PERSON], спадкова справа не містить. З огляду спадкової справи №1203/2014, що заведена після смерті [PERSON], то вбачається про її смерть [INFO] і серед спадкової маси померлої [PERSON] наявним є спірне нерухоме майно - квартира [ADDRESS] (а.с.121, ). При цьому, відповідачка [PERSON], будучи на її думку, єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначивши про відсутність інших спадкоємців після її смерті (а.с.129). 02.04.2015 року відповідачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавці на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 26.09.2013 року за реєстровим №17-216 (а.с.134). Згідно із ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, померла [PERSON] та відповідачка, подаючи заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, діючи недобросовісно зазначили, що окрім них у спадкодавця інших спадкоємців немає. При цьому, як не містять матеріали вищевказаних спадкових справ, так і відповідач не надав нотаріусу та суду належних і допустимих доказів про відмову позивача від прийняття спадщини, усунення її від спадкування або повідомлення позивача про виникнення у неї права на спадкування, тобто про смерть спадкодавця [PERSON] В той же час, з аналізу досліджених у справі письмових доказів, показань свідків, недобровісності дій відповідачки та [PERSON] при прийняття спадщини, довідок про хворобу позивачки, її поважний вік і деякі обмежені у зв»язку з цим фізичні можливості вказують на наявність обставин, що вказують на необізнаність нею про смерть спадкодавці, що в свою чергу стало причиною не подання нею як спадкоємцем заяви про прийняття спадщини після її смерті у визначений законодавством 6-ти місячний термін. Згідно із ч.1 ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відтак, судовий захист права позивача може здійснюватись шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково або повністю недійсним та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна. Вказані висновки викладені у постанові Верховного суду України від 06.06.2012 року по справі за №6-32цс12, що у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов»язковими для застосування усіма судами України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2013 року, видане на ім»я [PERSON] державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевивич Л.А., на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за №17-216, а свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.04.2015 року, видане на ім»я [PERSON] державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М., на цю ж квартиру підлягає визнанню недійсним в цілому. Також, підлягають задоволенню вимоги про перерозподіл спадкове майно шляхом визнавши за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS], зменшивши частку [PERSON] в спадковому майні щодо квартири [ADDRESS] до ? її частини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється 6-ти місячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, саме протягом цього періоду, який по цій справі встановлено з [INFO], позивачка повинна була подати заяву про свою згоду на прийняття спадщини або вичинити дії, які б свідчили про її прийняття, чого позивачка своєчасно не зробила. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини, оскільки не знала про смерть спадкодавця та відкриття у зв»язку із цим спадщини на її майно. Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог про визнання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки судом було захищено її порушень спадкові права за вищевикладених обставин, а іншого спадкового майна після смерті спадкодавця не має. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку поясненням сторін та іншим зібраним по справі доказам, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, перерозподіливши спадкове майно шляхом визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], за позивачем. На підставі викладеного

Outcome: partial