Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 29.09.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що протягом останніх 3-х років стосунки сильно погіршилися , що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами по справі немає взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю, на обов'язки з ведення спільного господарства. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, свідком яких є дитина. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення та збереження сім'ї неможливе. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності, у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Просила не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач в судові засідання призначені на 18.07.2014р. та 20.08.2014р. не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 29.09.2007 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 36, 104, 105, 110,112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved