Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 24 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 87. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона спільно із відповідачем не проживає, не веде спільного господарства, вони мають різні погляди на сімейні відносини, а тому вважає, що сімя існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно. У судове засідання позивач не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] позов підтримав із мотивів, викладених у ньому, просить його задовольнити та стягнути із відповідача в користь позивача судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Однак, вважає, що витрати на правову допомогу, які позивач просить стягнути із нього, є недостатньо обґрунтованими, а тому просить їх зменшити, виходячи із Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 24 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис\~ №87. Від спільного подружнього життя сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач проживає у [INFO]. Відповідач разом із неповнолітньою дитиною проживає у [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сторони не проживають спільним сімейним життям, сімя існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечило б його інтересам, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1\~статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до\~статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Зі змісту ч. 2\~статті 84 ЦПК України випливає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Представництво інтересів та правову допомогу позивачу [PERSON] у вказаній цивільній справі надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 13 жовтня 2017 року, відповідно до якого за надання правової допомоги [PERSON] зобов»язалась здійснити оплату юридичних послуг шляхом виплати адвокату гонорару, розмір якого встановлюється за домовленістю. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2017 року вартість робіт (послуг) за надані послуги адвокатом [PERSON] склала 8000 грн. Зазначену суму коштів на підставі укладеного договору про надання правової допомоги [PERSON] внесено [PERSON], що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру без номера від 13 жовтня 2017 року. При визначенні витрат на правову допомогу, які слід стягнути із [PERSON] суд виходить із змісту ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах», відповідно до якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, врахувавши зазначені норми закону, суд визначає витрати, які підлягають стягненню із відповідача в користь позивача у розмірі 960 грн., виходячи із засад розумності та справедливості, а також із розрахунку 640 грн.\~40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, часу затраченого представником позивача на участь у судовому засіданні та підготовку позовної заяви. При цьому суд зазначає, що представник позивача затратив часу безпосередньо у судовому засіданні загалом 30 хв., що підтверджено журналом судового засідання, а також затратив час на підготовку позовної заяви, який складає 1 год., що сумарно буде складати 1 год. 30 хв., а не 12 годин, як зазначено в акті виконаних робіт. Тобто, суд вважає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу буде складати\~640 грн. х 1 год. 30 хв. = 960 гривень.\~\~\~\~ За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 960 грн.

Outcome: approved