Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 14.06.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Бориславського міського суду від 02.10.2013 року шлюб між ними розірвано. 14.11.2011 року у них з відповідачем народився син [PERSON], який на цей час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться його здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач відмовляється добровільно брати участь в утриманні дитини як у грошовій, так і в натуральній формі. Сторони в судове засідання не прибули, подали в суд заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2011 р. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2011 р., виданого відділом державної РАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області; копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 08.09.2016 року, виданого Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яким підтверджується зміна прізвища позивачки на «[PERSON]». Шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Бориславського міського суду від 02.10.2013 р., яке набрало законної сили 14.10.2013р. Відповідач не надає у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст. 7 СК України). Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на вищенаведене, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку з утримання дитини, чим порушує права позивачки і дитини, то з відповідача на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду (19.12.2016 р.) і до повноліття дитини. Такий розмір стягування аліментів не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved