Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 серпня 1962 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO]. 13 листопада 1984 року шлюб між сторонами розірвано відділом РАЦС Дарницького району м. Києва. Але з грудня 1984 року вони знову почали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом. 28 травня 1977 року позивач та [PERSON] отримали квартиру та приватизували іі в рівних долях. [INFO] чоловік позивача помер. Після смерті чоловіка залишилась спадщина, яка складається з ? частини квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Після смерті чоловіка позивач фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з чоловіком в квартирі. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій з огляду на відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин. В судовому засіданні позивач та іі представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, у надісланих поясненнях просив слухати справу у відсутність свого представника та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна в судове засідання не з'явилась. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача ті іі представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 серпня 1962 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 106). 28 травня 1977 року позивач та [PERSON] отримали квартиру та приватизували іі в рівних долях. (а.с.94,95). 13 листопада 1984 року шлюб між сторонами розірвано відділом РАЦС Дарницького району м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.89) Але з грудня 1984 року вони знову почали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом. [INFO] чоловік позивача помер (а.с.90). Після смерті чоловіка залишилась спадщина, яка складається з ? частини квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Після смерті чоловіка позивач фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з чоловіком в квартирі. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною винесено постанову № 401/02-31 від 16.11.2016 року про відмову у вчинені нотаріальних дій з огляду на відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин. (а.с.86). Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду заявник просить встановити факт його проживання однією сім'єю з [PERSON], оскільки у інший спосіб неможливо підтвердити факт родинних відносин з померлим. За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статтею 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2012 року № 648/0/4-12 Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах прийнято ряд постанов та сформульовано обов'язкові для усіх судів України правові позиції. Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Серед іншого у вказаному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу на наступне. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. За змістом ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення до заяви додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки. Факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю в період з грудня 1984 року по момент смерті підтверджується довідкою від 11.11.2016 року № 4687 та довідкою форми № 3 про склад сім'ї, яка видана 14.11.2016 р, а також довідкою форми №333 ЖЕД № 221, в яких вказано, що покійний [PERSON] був зареєстрований на постійно проживав за адресою [ADDRESS]. На думку суду позивач довів, що сторони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки, вели спільне господарство. Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з грудня 1984 року по [INFO], а за таких обставин на майно, яке було придбано сторонами в цей період поширюється положення глави 8 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного вище та беручи до уваги положення пункту 20 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2012 року № 648/0/4-12,

Outcome: approved