Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]; після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]; витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, покласти на [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею, [PERSON], та [PERSON] 03 червня 2006 року був укладений шлюб. Від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON] Їхнє подружнє життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та поглядів на життя, розуміння сімейних цінностей, що в результаті віддалило їх один від одного та стало причиною втрати почуття любові, підтримки та поваги. Ними неодноразово обговорювались можливості збереження шлюбу, оскільки бажання розлучитися виникало ще раніше, однак з огляду на те, що поведінка та погляди відповідача на сім'ю не змінились, вона прийняла остаточне рішення про розірвання шлюбу. З січня 2017 року вони з дитиною проживають окремо. Відповідно спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. В судовому засіданні 26 травня 2017 року позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що прожила з відповідачем разом 10 років, однак їх стосунки погіршувалися і вона вирішала розірвати шлюб. З січня 2017 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Представник позивача в судовому засіданні 26 травня 2017 року позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні 26 травня 2017 року позов не визнав, пояснив, що дійсно між ним та позивачем виникали непорозуміння та сварки. Він кохає свою дружину та просить надати їм час на примирення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 03 червня 2006 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 869 (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в два місяці. В судове засідання 27 липня 2017 року позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, свою думку щодо розірвання шлюбу, після надання судом строку на примирення, вона не змінила і подальшого життя з відповідачем не бажає, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 27 липня 2017 року не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд цивільну справу розглядати без його участі, позов не визнає, проти його задоволення заперечує. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з січня 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Крім того, статтею 5 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22 листопада 1984 року № 7 зі змінами, внесеними Протоколом № 11, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що шлюб виражає вільну форму взаємин між жінкою та чоловіком, характеризується на вільній згоді, як у вступ у шлюбі, так і в питанні розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді, як чоловіка, так і жінки, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даними позовом.

Outcome: approved