Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідачки на її користь проценти за користування позиченими коштами в сумі 3912, 84 грн., витрати від інфляції у сумі 15128, 20 грн., різницю курсів валют у сумі 5112, 00 грн., а також витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 241, 53 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що у вересні 1998 року [PERSON] взяла в неї у борг 2000 доларів США строком до кінця 1999 року. Взяті на себе зобов'язання по поверненню боргу [PERSON] не виконала. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.02.2001 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останньої на її користь боргу в сумі 10868 грн., витрат по сплаті держмита у сумі 109 грн., та юридичної допомоги у сумі 200 грн., всього на суму - 11177, 00 грн. На даний час вказане рішення суду не виконане. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] свого грошового зобов'язання не виконала, тому це зобов'язання не припинилось, вважаючи, що саме по собі ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача боргу не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє [PERSON] від відповідальності за невиконання нею грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на подальше нарахування та стягнення з [PERSON] суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, та сплати різниці курсу валют, що діяла на час прийняття судом рішення у 2001 році та на даний час. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти позову, просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на сплив строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 12.02.2001 року Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-48-2001 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, за яким на користь позивача з відповідача стягнуто борг у сумі 10868 грн., витрати по сплаті держмита у сумі 109 грн., а також юридичної допомоги у сумі 200 грн., всього - 11177 грн. (а.с. 12-13). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач в своїх розрахунках просить стягнути з відповідача різницю в курсі валют з 2001 року по 2013 рік - у сумі 5112, 00 грн., три проценти річних за користування коштами за період 2000 року по 2013 рік у сумі 3912, 48 грн., а також суми втрати від інфляції за період з 2000 року по 2013 рік у сумі 15128, 20 грн. В силу статті 214 ЦК України 1963 року, а також 625 ЦК України 2004 року боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є законними й обґрунтованими. Але не можна погодитись з розрахунком, наведеним позивачем у позові, потрібно враховувати, що вищевказане рішення набрало чинності 23.02.2001 року, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних та витрат від інфляції починаючи з 2000 року, не є правильною. Судом у межах заявлених позовних вимог були зроблені відповідні розрахунки, згідно яких розмір трьох процентів річних за користування коштами за період з 23.02.2001 - 31.12.2012 р. складає: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів1117723.02.2001 - 31.12.20013123 %286.621117701.01.2002 - 31.12.20023653 %335.311117701.01.2003 - 31.12.20033653 %335.311117701.01.2004 - 31.12.20043663 %336.231117701.01.2005 - 31.12.20053653 %335.311117701.01.2006 - 31.12.20063653 %335.311117701.01.2007 - 31.12.20073653 %335.311117701.01.2008 - 31.12.20083663 %336.231117701.01.2009 - 31.12.20093653 %335.311117701.01.2010 - 31.12.20103653 %335.311117701.01.2011 - 31.12.20113653 %335.311117701.01.2012 - 31.12.20123663 %336.23Всього розмір трьох процентів річних за користування коштами за період з 23.02.2001 - 31.12.2012 р. складає 3977, 79 грн. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції: Сума боргу (грн.)Період заборгованостіСукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу1117701.03.2001 - 31.12.20011.039435.901117701.01.2002 - 31.12.20020.994-67.061117701.01.2003 - 31.12.20031.082916.511117701.01.2004 - 31.12.20041.1231374.771117701.01.2005 - 31.12.20051.1031151.231117701.01.2006 - 31.12.20061.1161296.531117701.01.2007 - 31.12.20071.1661855.381117701.01.2008 - 31.12.20081.2232492.471117701.01.2009 - 31.12.20091.1231374.771117701.01.2010 - 31.12.20101.0911017.111117701.01.2011 - 31.12.20111.046514.141117701.01.2012 - 31.12.20120.998- 22. 361117701.01.2013 - 30.09.20130.999 - 11, 18Всього розмір витрат від інфляції за період з 01.03.2001 - 30.09.2013 р. складає 12328, 21 грн. Стосовно стягнення суми боргу за офіційним курсом гривні до долара США в перерахунку на час розгляду даної справи судом, то в цій частині позову суд вважає необхідним відмовити позивачу, оскільки рішенням Чугуївського міського суду від 12.02.2001 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики, витрати по сплаті держмита та юридичну допомогу у гривневому еквіваленті, у сумі 11177 грн. Тому не має законних підстав для перерахунку різниці в курсі валют. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, законодавством визначено вичерпний перелік підстав припинення зобов'язання, згідно статей 599, 600, 601, 604 - 608 ЦК України. За відсутності інших передбачених домовленістю між сторонами або законом підстав, відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач свого грошового зобов'язання не виконала, то це зобов'язання не припинилось, отже застосування строку позовної давності не є обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку з чим суд стягує суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 163, 09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial