Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 вересня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №517. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна, тому просила розірвати шлюб.\~\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, вважав, що їх родину можна зберегти. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 14 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року провадження по справі було зупинено, за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення один місяць. Ухвалою суду від 01 липня 2019 року провадження по справі відновлено. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №517 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 вересня 2008 року). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.03.2009 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.09.2013 року). Батьками є сторони по справі. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача в залі суду, спільне життя між подружжям стало неможливим і неприйнятним, внаслідок чого фактичне сімейне життя між подружжям припинилось, позивач не має бажання відновити сімейні відносини. Реалізуючи положення ст. 112 СК України під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного з`ясування обставин справи, а саме судом було надано сторонам строк для примирення, що відповідало положенням ст. 111 СК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя відповідно до якого судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примірення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Проте, як вбачається з пояснень позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині позивача та відповідача, подружжя не знайшло компромісів та не прийшло до спільного рішення про відновлення родинних відносин. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальній декларації прав людини , прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.(ст..110 СК) У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, строк на примирення позитивних результатів не дав. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. Разом з тим, суд критично ставиться до долученого до справи висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №588-2019 щодо [PERSON] , в якому зазначалось про нанесені їй 07.05.2019 року тілесних ушкоджень її чоловіком, оскільки винуватість особи у вчиненні ним злочину є доведеним лише вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved