Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття дитини; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень 00 копійок та на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 грудня 2009 року між відповідачем [PERSON] та нею було укладено шлюб. Від шлюбу є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що вони - люди різних характерів та поглядів на життя, вони не змогли знайти спільної мови ні в побутових питаннях, ні в питаннях виховання дитини. Відповідач взагалі не приділяє уваги вихованню доньки, її харчуванню та догляду за нею, безвідповідально ставиться до підтримання нормальних побутових умов та морального клімату в сім'ї. За весь час знаходження в зареєстрованому шлюбі відповідач постійно її принижував. Постійні конфлікти привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. З початку 2015 року вони не проживають однією сім'єю, внаслідок чого з вказаного часу їхнє спільне проживання та ведення спільного господарства припинилось. Відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, матеріальної допомоги та моральної підтримки їй та донці не надає. Відповідач весь час знаходить привід для того, щоб не займатися вихованням дитини. Поведінка відповідача та його безвідповідальність заподіює дитині та їй серйозну душевну травму, моральну та психічну шкоду. Відповідач взагалі не створює необхідні умови для гармонійного розвитку доньки, її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач [PERSON] не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Останній не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Внаслідок такої поведінки відповідача, дитина позбавлена повноцінного виховання, догляду та матеріальної допомоги. Відповідач належним чином не піклується про дитину. Догляд за підтриманням здоров'я доньки та відвідини лікарів давно вже лягли на її плечі. Утримання та лікування дитини ведеться виключно за її рахунок. Ці факти лише свідчать про те, що відповідач не турбується про гармонійний розвиток та стан здоров'я доньки. З урахуванням вищевказаного вбачається, що відповідач не дбає про матеріальне благополуччя доньки, чим фактично ухиляється від обов'язку її утримувати, іншим особам аліменти не виплачує. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти уточнених позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Як вбачається з довідки № 33-17 від 27 червня 2017 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-13», [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] проживає з 2011 року по 2017 рік за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає окремо від позивача та доньки. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, приймати до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, не заперечує проти утримання власної дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно з 10 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень 00 копійок. Так, як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2017 року між [PERSON] та адвокатом Білик В.О. було укладено угоду про надання адвокатських послуг, відповідно до умов якої довіритель [PERSON] доручила, а виконавець Білик В.О. взяв на себе зобов'язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 15). Характер доручення: надання правової допомоги (консультації) [PERSON] з приводу стягнення аліментів на утримання дитини та складання позовної заяви про стягнення аліментів з гр. [PERSON]; надання юридичних консультацій, складання та оформлення процесуальних документів та інше. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до довідки № 14 від 22 червня 2017 року, виданої адвокатом Білик В.О., згідно розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги та за підготовку позовної заяви про стягнення аліментів з гр. [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], здійснено оплату в розмірі 1000 гривень 00 копійок (а.с. 16). Вказані відомості також підтверджуються квитанцією від 22 червня 2017 року про сплату [PERSON] на користь Білик В.О. 1 000 гривень 00 копійок (а.с. 19). 22 червня 2017 року між позивачем та адвокатом Білик В.О. було складено та підписано акт здачі-приймання виконаних адвокатських послуг (а.с. 17). В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved