Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення авансу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в липні 2016 року між нею та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу, згідно якого вона мала намір купити, а відповідач [PERSON]. продати жилий будинок, розташований за адресою; Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Варварівка, вул. Дніпропетровська, 6. Даний договір укладався усно. Вважає цей договір нікчемним з огляду на наступне. В рахунок майбутніх платежів за будинок позивач виплатила відповідачеві аванс у сумі 30 000 гривень, що підтверджується розпискою, виданою відповідачем та підписаною свідками [PERSON] та [PERSON] Після того, як позивачем були передані грошові кошти, з'ясувалось, що фактичний стан будинку не відповідає його технічній документації, оскільки будинок був частково перебудований, шо перешкоджає нотаріальному оформленню угоди купівлі-продажу, та за своїми якісними характеристиками не відповідає попередньо узгодженій ціні. Позивач повідомила відповідачу про вищевказані недоліки та запропонувала їх усунути, на що відповідач відповіла відмовою, після чого позивач попросила повернути виплачений нею аванс. ІІовертати кошти відповідач у добровільному порядку також відмовляється. Таким чином позивачем були фактично сплачені кошти за запропонований відповідачем товар, який, як виявилося під час його ретельного огляду, не має потрібних позивачеві властивостей внаслідок надання недостовірної та несвоєчасної інформації, дані кошти у розумінні норм ЦК України слід вважати авансом. Вказана сума не є завдатком, оскільки вона не забезпечує виконання зобовязання, письмового та нотаріально посвідченого і зареєстрованого договору згідно з вимогами, встановленими ЦК України для таких правочинів, між сторонами не укладалось. Таким чином грошові кошти, сплачені позивачем не можна вважати нічим іншим ніж авансом в рахунок майбутніх платежів за житловий будинок. У зв`язку з цим, просить стягнути з [PERSON] 30000 гривень, сплачених в якості авансу за нікчемним попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданніпозовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Також послалися на те, що на даний час належний відповідачу житловий будинок позивач не звільняє. Відповідачем на даний час зроблені всі необхідні документи для продажу будинку, однак позивач оформлювати договір купівлі-продажу не бажає. Крім того, дата складення розписки в розписці не зазначена. Сам факт складення розписки особисто відповідачем та отримання нею грошової суми 30000,00 грн. остання визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] мала намір придбати у відповідача [PERSON] житловий будинок,розташований за адресою; Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Варварівка, вул. Дніпропетровська, 6, у зв`язку з чим в липні 2016 року між ними було укладено попередній договір у формі розписки (а.с.4), який в порушення вимог ст. ст.\~635,\~637 ЦК України\~не був нотаріально посвідчений. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно попередньої домовленості позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 грн.. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається зі змісту розписки, сторони мали наміри укласти в подальшому договір купівлі-продажу нерухомого майна. Цей договір укладений сторонами у простій письмовій формі - розписці. Згідно зі\~статтею 657 ЦК\~договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації. У відповідності з частиною 3\~статті 640 ЦК\~договір, який підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації вважається укладеним з моменту державної реєстрації. За правилами частини 1\~статті 570 ЦК\~завдатком визнається грошова сума або рухоме майно, які видаються кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання й на забезпечення його виконання. Частиною 2\~статті 570 ЦК\~передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, у разі, коли сторони лише домовились укласти договір щодо нерухомого майна, але відповідно його не оформили, такий договір є неукладеним і сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом, який підлягає поверненню у разі не укладення договору в подальшому. Як вбачається з вище викладеного, домовленість між сторонами щодо намірів купівлі-продажу нерухомості, яка викладена у формі розписки, не є договором, а тому грошова сума, отримана відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] є авансовою сумою і підлягає поверненню останній. Посилання відповідача на відсутність в розписці дати її укладення не впливає на обовязок відповідача повернути суму авансу позивачу, оскільки факт отримання грошових коштів відповідачем не оспорювався. Посилання відповідача на створення позивачем перешкод у користуванні належним відповідачу будинком не стосується предмету розгляду даної справи і не перешкоджає відповідачу звернутися до суду з відповідним позовом про усунення перешкод в користуванні житлом. Не є обґрунтованими і посилання відповідача на те, що на даний час відповідачем необхідні документи для продажу будинку зібрані, оскільки договір між сторонами не був укладений і зобовязувати позивача укласти вищезазначений договір купівлі-продажу будинку в примусовому порядку не можна. Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved