Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 34 470 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював на посаді дозувальника сировини дільниці виробництва комбікормів цеху виробництва комбікормів у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ», з 01.05.2019 р. до 10.12.2020 р. включно. 10.12.2020 р. він був звільнений з займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак станом на день звернення до суду відповідач не виплатив і не провів з ним остаточних розрахунків при звільненні за період: з 01.09.2020 р. по день звільнення - 10.12.2020 р. 11.01.2021 р. він направив відповідачу письмовий запит з вимогою надати копію довідки про його роботу у відповідача із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, та з зазначенням розміру середньоденної (годинної) заробітної плати за період з 01.09.2020 р. по день звільнення - 10.12.2020 р. Вважає, що його права були грубо порушені, і тому був змушений звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Відповідно до розрахункового листа розмір його заробітної плати становить: за вересень 2020 р. - 10 374, 75 гривень; сума заборгованості з виплати заробітної плати за жовтень 2020 р. становить 10 374, 75 гривень; сума заборгованості з виплати заробітної плати за листопад 2020 р. становить 10 374, 75 гривень; сума заборгованості з виплати заробітної плати за 10 (десять) днів грудня 2020 р. становить: 10 374, 75 гривень: 31 день х 10 днів (відпрацьованих ним у грудні 2020 р.) = 3 346, 69 гривень. Загальна сума заборгованості з заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 34 470, 94 гривень. 15 квітня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 25 травня 2021 року, а позивачем ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 26 травня 2021 року. Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачем додаткових пояснень також до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується відомостями трудової книжки позивача, на підставі наказу №34 від 16 червня 2020 року [PERSON] був прийнятий на посаду дозувальника сировини дільниці виробництва комбікормів цеху виробництва комбікормів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ». Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ» № 148 від 10 грудня 2020 року [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КзпП України. Згідно розрахункового листа заборгованість по заробітній платі [PERSON] за вересень 2020 року складає 8 351,67, при цьому нараховано заробітної плати 10 374, 75 грн, утримано 2 023,08 грн. За індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, [PERSON] нараховано ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ» суми заробітку за: вересень 2020 - 10 383,61 грн. Нарахування за жовтень - грудень 2020 року відсутні. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Враховуючи невиконання відповідачем вимог закону щодо виплати позивачу належних йому сум від відповідача в день звільнення, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 383,61 грн. заборгованості по заробітній платі за вересень 2020 року, з утримання з цієї суми податку й інших обов`язкових платежів. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати за жовтень-грудень 2020 року, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки доказів нарахування позивачу заявленої до стягнення суми заробітної плати до позовної заяви не долучено, а із наведених вище індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України - не вбачається нарахування позивачу за вказаний період заробітної плати. При цьому, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що до суду з клопотанням про витребування доказів, як це передбачено ст. 84 ЦПК України, позивач не звертався. За вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ» про стягнення невиплаченої заробітної плати, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати за вересень 2020 року в сумі 10 383,61 грн., з утримання з цієї суми податку й інших обов`язкових платежів За приписами ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в силу яких позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, приймаючи до уваги положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 904,80 грн за позовну вимогу майнового характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial