Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані її діти [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] - її колишній чоловік. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з моменту розірвання шлюбу між ними, тобто з 12 серпня 2016 року. Його фактичне місце проживання позивачу невідоме. За комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує її права і змушує нести додаткові витрати. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушують її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, то позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив та своїм правом на подачу відзиву не скористався. За таких обставин суд вважає можливим відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2011, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-476; копією Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» №29339683 від 17.03.2011. Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , у спірній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.03.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 23 квітня 2019 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.02.2020 року №3039, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.02.2020 року зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (колишній чоловік), [INFO] , [PERSON] (син), [PERSON] (донька). Як вбачається з письмових пояснень сусідки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з червня 2018 року. Отже позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з серпня 2016 року, оскільки шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Фактичне місце проживання відповідача їй невідоме. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік, переїхав проживати до іншого місця проживання, не є власником квартири, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1605173184.1 від 04.02.2020 у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved