Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 квітня 1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого району міста Запоріжжя, про що складено актовий запис № 122. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені з 2010 року, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між нею та [PERSON] Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 27.02.2019 року на 08 год. 20 хв. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Беспалова». Також у підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст.\~200, ч.4 ст.\~206 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. У звязку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов піддягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого району міста Запоріжжя складено актовий запис № 122. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини з 2010 року, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує. Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що він намагався зберегти сім*ю та докладав для цього будь-яких зусиль. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до статті 112\~СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с. 1) Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору\~352,40 грн.,а також зобовязання управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору\~352,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved