Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності. Вказав, що крім неї в квартирі зареєстрованого ще три особи, в тому числі відповідач по справі [PERSON] (його син). Відповідач в належній йому квартирі з липня 2017 року не проживає, перешкод йому ніхто не чинить у користуванні, факт його реєстрації порушує права позивача, змушує нести зайві витрати на утримання житла та комунальні платежі. Відповідач не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла будинку участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Тому просив визнати [PERSON] особою, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, із клопотаннями та заявами не звертався, відзив не надходив. З урахуванням положень ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу в заочному порядку за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про права власності від 22.10.2003 виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 15.10.2003 № 1764-С/КІ. В даній квартирі відповідно до довідки та до відомостей реєстру територіальної громади м. Києва крім інших зареєстрований з 12.12.2003 відповідач по справі [PERSON] , хоча фактично з липня 2017 року в квартирі, що належить позивачу, не проживає, що стверджується довідкою про відсутність перебування осіб за місцем реєстрації від 22.07.2020 ОСББ «Добробут» ( а.с. 4-5). [PERSON] був зареєстрований в квартирі, як член сім`ї власника, а тому на підставі ст. 405 ЦК України така особа має право проживати у помешканні, та втрачає це право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 3 ст. 405 ЦК України). Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зіст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Отже суду доведено, що відповідач більше року не мешкає в квартирі, фактично звільнив дане житло, за комунальні послуги не сплачує, в даному приміщенні відсутні його особисті речі, перешкод у користування квартирою йому позивач не чинив. За таких обставин реєстрація відповідача в квартирі позивача перешкоджає власнику майна в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм житлом, а тому наявні підстави визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою). З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved