Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 10.10.2022 року, починаючи з 14 січня 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 28 квітня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до сімейного законодавства батьки рівні у своїх обовязках щодо утримання дитини. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, відповідач зможе сплачувати аліменти на утримання дитини на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). Окрім того, Сімейним кодексом України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. На теперішній час фактичні сімейні стосунки з відповідачем припинені, сумісно сторони не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач має працездатний вік, отримує дохід, стан його здоровя дозволяє йому працювати на добре оплачуваних роботах, інших аліментних зобовязань він не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, що буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Позивач до суду не зявилась, в матеріалах справи мається заява, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи без його участі, з врахуванням обставин, викладених ним у відзиві. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 28 квітня 2018 року було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-БК № 431629, виданого 28 квітня 2018 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 8). Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], 10 жовтня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 789104, виданого 23 жовтня 2018 року виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (а.с. 9). Позивачем на підтвердження факту перебування дитини на її утриманні було надано до суду копії квитанцій із зазначенням сум товарів, які остання купує для забезпечення дитини одягом, ліками, харчуванням та іншими засобами (а.с. 40-46). Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що заперечує проти позовних вимог в частині розміру аліментів на утримання дружини та просить задовольнити його частково, виходячи з наступного. Згідно норм СК України, єдиною умовою отримання позивачем аліментів є можливість відповідача надавати таку допомогу на утримання дружини. З 29 січня 2019 року відповідач працює в ТОВ «Транспортна компанія «САТ» на посаді транспортувальника дільниці приймання та видачі вантажу, розмір заробітної плати складає 6600 грн., з урахуванням відрахувань відповідач отримує на руки приблизно 5900 грн. Заробітна плата є єдиним джерелом доходу відповідача. На фоні різкого подорожчання комунальних послуг та транспортних витрат відповідач на даний час не має змоги надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дружини, у звязку з чим просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини за їх необґрунтованістю. Окрім того, відповідачем було надіслано до суду довідку № 18 від 19 лютого 2019 року, видану ТОВ «ТК «САТ», відповідно до якої [PERSON] працює в ТОВ «Транспортна компанія «САТ» на посаді транспортувальника дільниці приймання та видачі вантажу з 29 січня 2019 року (а.с. 34). Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід), наданої ТОВ «ТК «САТ» на запит суду, № 910 від 22.03.2019 року, за період з січня по лютий 2019 року відповідачу було нараховано заробітну плату в загальному розмірі 7497,14 грн., утримано прибуткового податку 1349,49 грн. (а.с. 54). Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює та отримує дохід, в той же час, враховуючи, що з відповідача будуть стягуватися аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, зважаючи на сукупний розмір доходу, який на сьогоднішній день отримує відповідач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Тобто суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача. Окрім того, позивач в позовній заяві просить стягнути аліменти на утримання дружини з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 10 жовтня 2022 року. Проте суд не може погодитися з даною вимогою позивача в частині періоду стягнення аліментів, оскільки зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що вона народилася 10 жовтня 2018 року, тобто три роки дитині виповниться 10 жовтня 2021 року, а не 10 жовтня 2022 року, як зазначає позивач в позовній заяві, у звязку з чим суд приходить до висновку, що закінченням строку стягнення аліментів на утримання дружини слід вважати саме 10 жовтня 2021 року. Відповідно до ч. 1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України.

Outcome: partial