Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Вербівцівської сільської ради, якому просить визнати за нею - [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивача - [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За життя, [PERSON] не встиг виготовити свідоцтво на право власності на житловий будинок та господарські споруди за вищевказаною адресою. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на даний житловий будинок не зареєстроване. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Вербівцівської сільської ради за № 348 від 05.12.2019, станом на 15.04.1991 в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору; [PERSON] , [INFO] дружина; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онучка; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , онук. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , чинним був ЦК УРСР 1963 року. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за нею - [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Вербівцівська сільська рада уточнені позовні вимоги визнають, підтримують у повному обсязі, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстроване, що стверджується довідкою про об`єкт нерухомого майна № 37 , виданою 27.09.2019 ФОП [PERSON] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 16.08.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1970 році, господарські будівлі та споруди в 1970, 1972, 1990, 1991 роках.Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 09.09.2019 становить 104256 грн. Довідкою № 364, виданою 20.12.2019 виконкомом Вербівцівської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] ) був колгоспний двір; [PERSON] користувався земельною ділянкою розміром 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Випискою із по господарських книг Вербівцівської сільської ради за 1971-1973 р.р., 1974-1976 р.р., 1977-1979 р.р., 1980-1982 р.р., 1983-1985 р.р., 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., виданою 06.02.2020 стверджується, що в господарстві в [ADDRESS] головою сім`ї був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] ) проживали: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онука; [PERSON] , [INFO] , онук, що стверджено довідкою № 348, виданою 05.12.2019 виконкомом Вербівцівської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 11 жовтня 1994 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 2019 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Заповіту [PERSON] не вчиняв. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.10.1962 виконавчим комітетом Торговицької сільської Ради депутатів трудящих, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.03.1982 Вербівцівською сільською радою народних депутатів, з якого слідує, що позивач при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 6 від 07 березня 1982 року. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.11.1975 Торговицькою сільською Радою депутатів трудящих стверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 01.03.1962 були подружжям, що стверджено копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00024844974, наданого 06.12.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] ) були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онука; [PERSON] , [INFO] , онук, що стверджено довідкою № 349 від 05.12.2019 та випискою із по господарської книги Вербівцівської сільської ради №1 за 1991-1995 р.р. від 06.02.2020, виданими виконкомом Вербівцівської сільської ради. Отже, спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] (позивач), син [PERSON] (відповідач) та дружина [PERSON] (відповідач). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадкове майно [PERSON] , що стверджено поданими до суду заявами про визнання позовних вимог. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №172/01-16 від 11.02.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59363708 від 11.02.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] ,що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2545/02-31 від 19.12.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Із довідки № 365 від 20.12.2019 та виписки із облікової картки об`єкта погосподарського обліку № 01-0169-1 Вербівцівської сільської ради № 1 за 2016-2020 р. від 06.02.2020, виданими виконкомом Вербівцівської сільської ради вбачається, що на даний час в житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онука. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Через відсутність у позивача правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок вона не має можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за законом, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, органом місцевого самоврядування, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved