Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в 2015 році позивач звернулась до сервісного центру з ремонту оргтехніки, який знаходився по вул [ADDRESS] Є. Пікуса [ADDRESS] м. Вінниці з метою проведення ремонтних робіт її макбуку (MacBook) фірми «Аpple» (не працював дисковод). Зазначений макбук позивачу було подаровано у 2009 році її донькою [PERSON] під час візиту до [PERSON] , де вона проживала та працювала перекладачем з іноземних мов. В свою чергу донька отримала вказаний макбук в знак винагороди за її роботу. В його комплектації містилась остання операційна ліцензійна система. Оскільки, це був подарунок від доньки, ніяких документів, які б посвідчували купівлю даного пристрою в неї не було. Після її звернення та огляду макбуку працівник даної фірми з ремонту повідомив, що через три дні він зателефонує та повідомить про те, коли позивач зможе його забрати. Через певний проміжок часу, отримавши телефонний дзвінок від представника даної фірми, позивач оплатила послуги ремонту та забрала свій макбук. Однак, попрацювати за вказаним електронним пристроєм у позивача не вдалось, оскільки під час ремонту було змінено пароль для доступу та перепрошита система пристрою на російську мову. Після цього, 04.12.2015 року позивач була змушена повторно звернутись до вищезгаданих представників сервісного центру з ремонту оргтехніки, оскільки макбук не працював і механічні несправності усунутими не були. Через деякий проміжок часу в телефонному режимі представник фірми по ремонту оргтехніки повідомив позивачу, що її макбук було викрадено. Після почутого, позивач зателефонувала до директора компанії з ремонту оргтехніки відповідача ФОП [PERSON] , від якого почула також інформацію про крадіжку техніки, в тому числі належного їй макбуку, на її запитання щодо повернення компенсації за втрачений макбук відповідач повідомив, що не має наміру повертати кошти, які дорівнювали вартості втраченого макбуку та відмовився надавати інший макбук в якості компенсації. За вказаним фактом викрадення майна 16.02.2016 року позивач звернулась до органів поліції із відповідною заявою про вчинення злочину, на що 01.03.2016 року їй була надана відповідь про відсутність в діях відповідача ознак кримінального правопорушення. 02.03.2016 року позивач звернулась до Вінницької місцевої прокуратури із відповідною скаргою щодо неналежного розгляду її заяви про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача працівниками поліції, на що 23.03.2016 року позивач отримала відповідь, що рішення Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення. Роз`яснено, що вона має право звернутись до слідчого у кримінальному провадженні №12015020010008986 від 29.12.2015 року з відповідною заявою про визнання її потерпілою, оскільки вчиненою крадіжкою їй завдано майнової шкоди. Також, їй було повідомлено, що враховуючи характер спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, останні носять виключно цивільно-правовий характер. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 20\~486,27 грн. (вартість викраденого макбуку), а також моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. (розмір моральних страждань з приводу втрати макбуку). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Панасюк І.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2-8). Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак від останнього в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву (а.с.90-92), в якому позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні останніх відмовити, а також заява про застосування строку позовної даності до виниклих правовідносин (а.с.88-89). Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно талону на обслуговування техніки №б/н від 04.12.2015 року позивач здала в ремонт товар: ноутбук; модель: MacBook; серійний номер: б/н; несправність: привід; комплектація: АКБ; виявлені зовнішні дефекти під час прийому: подряпини, потертості; у кіоск, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.11). Директором вказаного кіоску по ремонту техніки являється відповідач ФОП [PERSON] . Вказані обставини сторонами не оспорюється. Будь-яких документів, які б підтверджували право власності позивача на ноутбук (фіскальний чек, гарантійний талон) у позивача в наявності не має, так як і не має жодного документу на підтвердження технічних характеристик вказаної речі. Разом з тим, позивач стверджує, що нею було придбано та в подальшому передано відповідачу для надання послуг з ремонту наступну техніку: рік випуску: жовтень 2008 року; модель: MacBook Pro 5,1 (А 1286), код комплектації МВ471LL/A (15,4``, 2.53 GHz); версія програмного забезпечення MAC OS: 10.11 Е1 Capitan (а.с.141). Проте, до вказаної заяви позивача, в якій остання деталізовано виклала технічні характеристики її електронного пристрою, суд відноситься критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б достеменно підтверджували зміст останньої. 28.12.2015 року до позивача зателефонував відповідач та повідомив про те, що її ноутбук разом з його особистими речами було викрадено, про що останній звернувся до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із відповідною заявою. За вказаним фактом викрадення майна 16.02.2016 року позивач звернулась до органів поліції із відповідною заявою про вчинення злочину, на що 01.03.2016 року за вих.№1437вих/200/03-2016 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області їй була надана відповідь про відсутність в діях відповідача ознак кримінального правопорушення (а.с.18). 02.03.2016 року позивач звернулась до Вінницької місцевої прокуратури із відповідною скаргою щодо неналежного розгляду її заяви про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача працівниками поліції (а.с.19), на що 23.03.2016 року за вих.№110-1144с-12 позивач отримала відповідь, що рішення Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення. Також, позивачу повідомлено, що в провадженні Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №12015020010008986 від 29.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за фактом викрадення майна з автомобіля [PERSON] Роз`яснено, що позивач має право звернутись до слідчого у кримінальному провадженні №12015020010008986 від 29.12.2015 року з відповідною заявою про визнання її потерпілою, оскільки вчиненою крадіжкою їй завдано майнової шкоди. Також, їй було повідомлено, що враховуючи характер спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, останні носять виключно цивільно-правовий характер (а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що позивач в особі свого захисника адвоката Засипкіна В.А. неодноразово зверталась до керівництва Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо забезпечення можливості ознайомитись із матеріалами кримінального провадження №12015020010008986 від 29.12.2015 року (а.с.21-22, 25), однак з матеріалів справи не вбачається, чи зверталась позивач в рамках вказаного кримінального провадження із заявою про визнання її потерпілою, чи визнавалась остання такою, чи пред`являвся нею цивільний позов в рамках зазначеного кримінального провадження, який результат досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, чи притягнуто винних осіб до відповідальності тощо. Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України). Відповідно до ст.841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192\~ЦК України\~визначено,\~що з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з огляду на вищевикладене, відповідач як підрядник, якому був переданий позивачем належний їй ноутбук, зобов`язаний був вжити усіх заходів щодо збереження зазначеного майна та відповідає за втрату останнього. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2019 року у даній цивільній справі була призначена судова товарознавча\~експертиза,\~проведення якої\~доручено експертам\~Вінницького науково-дослідного\~експертно-криміналістичного\~центру МВС\~України і\~на вирішення\~яких поставлено\~наступне питання:1)\~Яка ринкова\~вартість MacBook\~Pro,\~діагональ 15, 2008 року випуску, комплектація АКБ, станом на час проведення експертизи з урахуванням зносу, виходячи з періоду, на який розрахована його нормальна експлуатація, часу, протягом якого він фактично використовувався, та інших доказів щодо його якості? (а.с.76-77). Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.11.2019 року №452 ринкова вартість MacBook\~Pro,\~діагональ 15, 2008 року випуску, комплектація АКБ, станом на час проведення експертизи з урахуванням зносу, виходячи з періоду, на який розрахована його нормальна експлуатація, часу, протягом якого він фактично використовувався, та інших доказів щодо його якості могла становити 6\~033,00 грн. (а.с.110-117). А тому, з огляду на наведене, суд вважає, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу відповідачем становить 6\~033,00 грн. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Безумовно, у зв`язку із спричиненням позивачу матеріальної шкоди, відсутності з боку відповідача спроб до вирішення даної ситуації в позасудовому порядку, позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у хвилюваннях, незручностях в побуті, витрачанні часу на звернення до правоохоронних органів з приводу вказаного питання тощо, яку суд оцінює в 2\~000 грн. Разом з тим, як уже було зазначено вище, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування загального трирічного строку позовної давності до виниклих правовідносин (а.с.88-89). Так, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Про викрадення ноутбуку позивачу стало достовірно відомо 28.12.2015 року. 16.02.2016 року позивач звернулась до органів поліції із відповідною заявою про вчинення злочину, на що 01.03.2016 року за вих.№1437вих/200/03-2016 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області їй була надана відповідь про відсутність в діях відповідача ознак кримінального правопорушення (а.с.18). 02.03.2016 року позивач звернулась до Вінницької місцевої прокуратури із відповідною скаргою щодо неналежного розгляду її заяви про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача працівниками поліції (а.с.19), на що 23.03.2016 року за вих.№110-1144с-12 позивач отримала відповідь, що рішення Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с.20). Тоді, як із зазначеним позовом до суду остання звернулась лише 02.04.2019 року, тобто після спливу загального трирічного строку позовної давності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року та Верховний Суд України в п.11\~постанови Пленуму\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі»\~№14\~від 18.12.2009\~року роз`яснили, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто, позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону та зважаючи, що позивач в установленому законом порядку частково довів свої позовні вимоги, проте пред`явив даний позов із пропуском строку позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у зв`язку з пропуском загального трирічного строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed