Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» про визнання незаконним дисциплінарне стягнення, скасування наказу про звільнення за прогул та стягнення моральної шкоди. З урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просить суд визнати незаконним дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, застосоване Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» 22 листопада 2013 року до [PERSON]; скасувати Наказ від 22 листопада 2013 року № СТГ 00000116-0000000067 про звільнення працівника за прогул, виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» про звільнення з роботи [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., а також поновити строк звернення до суду із зазначеним позовом та винести окрему ухвалу та довести її зміст прокурору міста Києва для реагування, у зв'язку із умисним невиконанням із боку керівництва відповідача ухвали про забезпечення доказів від 26.08.2014 року та накласти стягнення на представника відповідача Шевченко Дмитра Валерійовича за прояв неповаги до суду, що виразився у неявки до судових засідань без поважних причин. Свої вимоги вона мотивувала тим, що вона працювала прибиральницею з 01 лютого 2013 року по 22 листопада 2013 року у відокремленому структурному підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в місті Дніпродзержинську. Копію наказу про звільнення не вручили та не ознайомили з ним під розпис. Відповідач наполягає, що була звільнена з ТОВ «Сіті Транспорт Груп» за прогул, згідно наказу № СТГ 00000116-0000000067 від 22 листопада 2013 року. Так, до сьогоднішнього часу відповідач не вручив їй копію наказу про звільнення за прогул не ознайомив її під розпис та не видав трудову книжку в день звільнення. За весь час прогулів вона не скоювала. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та прохала суд визнати незаконним дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, застосоване Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» 22 листопада 2013 року до [PERSON]; скасувати Наказ від 22 листопада 2013 року № СТГ 00000116-0000000067 про звільнення працівника за прогул, виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» про звільнення з роботи [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., посилалась на обставини викладені в позові. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» позовні вимоги не визнав, зазначив суду, що позивач була звільнена згідно наказу про звільнення у зв'язку з відсутністю на робочому місця за ч.4 ст.40 КЗпП України, підстави для задоволення позову відсутні, просить суд відмовити в задоволені позову, у зв'язку з необґрунтованістю. Представник відповідача також надав суду клопотання, у якому просив суд винести окрему ухвали стосовно неправдивих свідчень свідків про роботу [PERSON] 01 листопада 2013 року після 12.00 год. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона по 07 жовтня 2013 року з працювала на підприємстві відповідача у Відокремленому структурному підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у місті Дніпродзержинську інспектором відділу кадрів та підтвердила факт того, що позивач в цей період також працювала в зазначеному підприємстві на посаді прибиральника. У позивача прогулів не було, завжди розписувалась в книзі приходу та виходу з роботи. Прихід на роботу та вихід з неї фіксувались в журналі приходу та виходу. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він з травня 2013 року працював на підприємстві відповідача у Відокремленому структурному підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у місті Дніпродзержинську обслуговував комп'ютера та фіксував прихід та вихід працівників в журналі, а також фіксувалися прогули працівників, лікарняні. Підтвердив факт того, що позивач Шрамко в робочі дні постійно знаходилась на роботі, у позивача прогули відсутні. 01 листопада 2013 року позивач з 08.00 год. по 18 год. знаходилась на робочому місці. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він з вересня по грудень 2013 року працював на підприємстві відповідача у Відокремленому структурному підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у місті Дніпродзержинську на посаді автомеханіка, а позивач в цей час працювала прибиральницею. Підтвердив факт того, що позивач Шрамко в робочі дні постійно знаходилась на роботі, прогули у неї відсутні. 01 листопада 2013 року позивач до 18 год. знаходилась на робочому місці. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 лютого 2013 року по 22 листопада 2013 рік працювала на підприємстві відповідача, а саме у Відокремленому структурному підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у місті Дніпродзержинську прибиральницею, що підтверджується поясненнями свідків та не заперечується відповідачем. Як вбачається з копії наказу № СТГ 00000116-0000000067 від 22 листопада 2013 року Генерального директора ТОВ «ССТГ» Чуркіна І.А. позивач була звільнена прибиральницею ВСП ТОВ «СТГ» м.Дніпродзержинську з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України та підставою для звільнення є акт про відсутність на робочому місці та Акту про відмову в наданні пояснень про причину відсутності на роботі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Звільнення за вчинення прогулу (в тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і повинне здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинні врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Згідно до наказу від 03.07.2013 року № С-111 Генерального директора ТОВ «Сіті Транспорт Груп» Чуркіна І.А. «Про запровадження заходів по поліпшенню трудової дисципліни», в дію з 08 липня 2013 року увести Книгу приходу на роботу та виходу з роботи працівників ТОВ «Сіті Транспорт Груп» та до початку роботи кожний працівник зобов'язаний відмітити свій прихід на роботу, а по закінченню робочого часу - вихід з роботи в даній Книзі. Як вбачається з наданих представником відповідача письмових доказів - акту від 04.11.2013 року про відмову позивача [PERSON] надати пояснення стосовно відсутності на робочому місці 01 листопада 2013 року, акту відсутності працівника на роботі від 01 листопада 2013 року, позивач була відсутня на роботі з 12.30 год. по 16.30 грн. Враховуючи, що документи, як акт від 04.11.2013 року про відмову позивача [PERSON] надати пояснення стосовно відсутності на робочому місці 01 листопада 2013 року та акт відсутності працівника на роботі від 01 листопада 2013 року належним чином не завірені, на вимогу суду оригінали для огляну не були надані, а тому суд не приймає до уваги зазначені документи. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, будь-яких доказів того, що у позивача [PERSON] відбирались письмові пояснення з приводу її відсутності на роботі 01 листопада 2013 року, представником відповідача не надано, тобто при винесенні наказу про звільнення за прогул не дотримано вимог законодавства щодо застосування дисциплінарних стягнень, не з'ясована поважність причини відсутності на роботі Шрамко 01 листопада 2013 року та не враховано інші обставини, передбачені ст. 149 КЗпП України. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що у керівництва підприємства не було законних підстав для звільнення позивача за прогул, а тому наказ № СТГ 00000116-0000000067 від 22 листопада 2013 року про звільнення [PERSON] за ч.4 ст.40 КЗпП України видано з порушеннями вимог трудового законодавства, і вимоги позивачки про визнання незаконним дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, застосоване Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» до [PERSON], а також скасування Наказу від 22 листопада 2013 року № СТГ 00000116-0000000067 про звільнення з роботи [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Посилання позивача на те, що вона пропустила строк звернення до суду із позовом про оскарження наказу про звільнення є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.233 КЗпП України початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки, а позивач самого наказу про звільнення під розпис із ознайомлення так і не отримала, трудову книжку також не отримала. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останньої внаслідок затримки з нею розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на її користь з відповідача кошти в розмірі 1000 грн. Окрім цього, необхідно зазначити, що заяви представників сторін про винесення окремої ухвали судом стосовно порушень закону, суд вважає не підлягають задоволенню, оскільки згідно до вимог ст.211 ЦПК України відсутні на це підстави. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial