Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач вважає, що встановлений судом розмір аліментів не здатен забезпечити і задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, оплатити у разі потреби лікування, відвідування гуртків та секцій. Позовна заява подана у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів [PERSON] , оскільки останній здійснив низку дорого вартісних туристичних подорожей як за кордон так і територією України, тривалий час відповідач працевлаштований на підприємстві ТОВ «Облік» керівником і засновником якого є батько відповідача [PERSON] відповідач займається реалізацією, установкою та обслуговуванням кліматичної техніки. До 2020 року був зареєстрований як ФОП і надавав такі послуги. У приватній власності відповідача перебуває два транспортних засоби: Daewoo Lanos та Toyota Camry. Наявність двох автівок також потребує значних фінансових витрат. Таким чином, позивач вважає, що дохід відповідача перевищує 60000,00 грн., а витрати - 30000,00 грн., що дає можливість стягнути аліменти у розмірі 6000,00 грн. на утримання свого єдиного сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, позивач просить збільшити розмір аліментів до 6000 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 12.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні - відмовити. Вказав, що розмір аліментів 500 грн. було встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2014 року за позовною заявою [PERSON] , яка просила стягнути аліменти у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Статки, які вказані позивачем у позовні заяві заперечує у повному обсязі. Крім того, за своєї ініціативою, як батько несе інші витрати щодо матеріального утримання сина [PERSON] , його культурного та фізичного розвитку. Відповідач пояснив, що за освітою є географом, хобі - альпінізм, проводить експедиції. Наразі перебуває у стосунках без реєстрації шлюбу, та проживає у квартирі цивільної дружини. Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 10.01.2009 року по 12.12.2013 року. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2014 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12.12.2013 року і до досягнення повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15.12.2021 року, наданий державним виконавцем Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1255,00 грн., що відповідає 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач звертаючись із позовом про збільшення розміру аліментів, посилається на те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а відтак він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З письмових матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення 06.02.2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина у розмірі 500 грн. (а.с.10), суд виходив з того, що відповідач працює у ТОВ «Облік» на посаді комірника - приймальника та отримує заробітну плату у розмірі 1066 грн. Відповідно до довідок від 30.04.2021 року, відповідач [PERSON] продовжує працювати у ТОВ «Облік» за основним місцем роботи та займає посаду комірника - приймальника автостоянки, заробітна плата в середньому становить 4880 грн. Згідно довідки ТСЦ МВС № 3245, відповідно до наявних даних Національної автоматизованої системи МВС України станом на 29.05.2021 року за [PERSON] перебуває та є на обліку транспортний засіб ЗАЗ Lanos д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску. Як вбачається з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований ФОП з 19.03.2003 року. На виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року про витребування доказів, Головне управління ДПС у м. Києві надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2021 року, відповідно до яких відповідач отримує дохід у вигляді заробітної плати, а у ІІ кварталі 2018 року отримав дохід у розмірі 10000,00 грн. в результаті продажу рухомого майна. Відповідно до відповіді Головного управління ДПС від 19.11.2021 року ФОП [PERSON] , за період з 01.01.2014 року по 04.02.2020 року здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування. Податкові декларації про майновий стан і доходи за період з 2014-2020 роки до ДПІ у Деснянському районі м. Києва не подавалися, інформація про отримані доходи від здійснення господарської діяльності за період з 2018-2020 роки відсутня. Аналіз вказаних доказів спростовують доводи сторони позивача про те, що щомісячні доходи відповідача перевищують 60000,00 грн. Доводи представника позивача проте, що відповідач придбав квартиру у новобудові не підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами. Відповідь ПрАТ «ХК «Київміськбуд» суд оцінює критично. Світлини з соціальної мережі Facebook не є належними, достовірними та допустимими доказами покращення майнового стану відповідача. стороною позивача, на підтвердження покращення майнового стану відповідача, не надано доказів в розумінні положення ст.ст. 76-80 ЦПК України. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. Судом достовірно в судовому засіданні не встановлено, що матеріальний стан відповідача покращився. Письмові матеріали справи не дають змоги суду зробити беззаперечний висновок стосовно покращення матеріального становища відповідача. За статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Враховуючи те, що позивач не надав достатньо доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed