Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18 листопада 1989 року виконавчим комітетом Петровської міської ради Ворошиловградської (Луганської) області, актовий запис №158. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 18 листопада 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент є повнолітньою та проживає окремо. Подружнє життя із [PERSON] не склалося, фактично сімя розпалася, а шлюбні відносини припинилися. Більше девяти років вони проживають окремо, не підтримують ніяких стосунків, не зустрічаються та не спілкуються. Причиною припинення шлюбу стало тривале зневажливе (образливе) ставлення відповідача до позивача, багаторічне постійне зловживання алкогольними напоями, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, утримання та виховання їхньої доньки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю та власний обовязок щодо матеріального забезпечення сімї, спосіб проживання. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Строк на примирення їм не потрібен. Спільно набутого майна вони не мають. Тому спору щодо поділу майна між ними не має. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2017 справу передано за підсудністю на розгляд до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.02.2018 цивільну справу прийнято до провадження Новопсковського районного суду Луганської області, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.03.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 14.05.2018. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 18 листопада 1989 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №281550, виданим 18.11.1989 виконкомом Петровської міської ради Ворошиловградської області, актовий запис №158. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved