Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом.\~Позовні вимоги\~обґрунтувала тим,\~що вона\~є власником\~приватного будинку\~17\~по вул.Кірова\~([PERSON]),\~с.Зеленівка,\~м.Херсон,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину серії\~1-1838\~від 13.11.2012\~року.\~Окрім,\~позивача у\~належному їй\~на праві\~приватної власності\~будинку зареєстровані\~відповідачі \~[PERSON]\~ колишня\~невістка і\~неповнолітня [PERSON]\~ онука.\~Син позивача\~[PERSON]\~зареєстрував шлюб\~із [PERSON]\~За дозволом\~[PERSON]\~невістка стала\~на реєстраційний\~облік за\~вказаною адресою.\~Проте,\~подружжя не\~проживало разом\~з позивачем\~за вказаною\~адресою.\~Від даного\~шлюбу у\~них народилась\~дитина \~[PERSON],\~[INFO]\~Надалі,\~зазначений шлюб\~було розірвано.\~При розгляді\~даної справи\~судом було\~встановлено,\~що дитина\~проживає та\~залишиться проживати\~із матірю,\~оскільки спору\~про місце\~проживання дитини\~між батьками\~не виникло.\~У звязку\~з цим,\~просив визнати [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком 17 по вул.Івана Мазепи (Кірова), с.Зеленівка, м.Херсон, позбавивши права користування вказаним житлом, що є підставою для зняття зазначених осіб з реєстраційного обліку в будинку №7 по вул.Івана Мазепи, с.Зеленівка, м.Херсон. Ухвалою суду від 15.02.2019 року залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну вимогу про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком 17 по вул.Івана Мазепи (Кірова), с.Зеленівка, м.Херсон, просила її задовольнити з підстав, викладених у позові, пояснила, що онука проживає з матірю, а її реєстрація в квартирі позивача завдає їй перешкоди в користуванні власністю. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач та його законний представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та її законного представника, яка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи Виконавчого комітету Херсонської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №584251 від 19.02.2013 року вбачається, що [PERSON] є власником приватного будинку 17 по вул.Кірова ([PERSON]), с.Зеленівка, м.Херсон, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії 1-1838 від 13.11.2012 року. Відповідно до довідок про склад сімї від 15.03.2018 року №362 та від 29.03.2018 року №409, виданої Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради, за адресою: м.Херсон, смт.Зеленівка, вул.І.Мазепи (Кірова), буд.17, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно акту підтвердження №98/01-08 від 29.03.2018 року за адресою: м.Херсон, смт.Зеленівка, вул.І.Мазепи (Кірова), буд.17 зареєстрована та проживає [PERSON] власник будинку. За вказаною адресою також дійсно зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але фактично не проживають з 2005 року. З відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області вбачається, що [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO] з 24.10.2012 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] в житловому будинку позивача з 2005 року без поважних на те причин, вказали, що вона проживає з матірю [PERSON] за іншою адресою. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 та 3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечує право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] є дитиною [PERSON], після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] неповнолітня дитина проживає з [PERSON]. Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За таких обставин суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved