Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову 23 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь та на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 29 квітня 2019 року і до [INFO] - досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі на правничу допомогу в розмірі 2500 грн.. Представник позивача адвокат Денисюк Ю.П. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, сторони з 24 січня 2018 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Однак, як вказала позивач відповідач не забезпечує на належному рівні матеріально добробут сім`ї. Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 березня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Як вказано у позовній заяві син [PERSON] , проживає разом з нею. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає коштів на її утримання. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Частинами 1 статті 183 СК України встановлено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що домовленість між позивачем та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дитини відсутня, відповідач є здоровою працездатною особою, а тому, стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим та достатнім розміром, для належного утримання дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому таке право на утримання вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити повністю, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дружини. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обов`язку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та відповідача щодо утримання дружини та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Денисюком Ю.П. надано суду договір про надання правової допомоги та представництва інтересів в суді від 18 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , акт надання послуг від 17 вересня 2019 року, дублікат квитанції № 0.0.1331243457.2 від 17 вересня 2019 року, якою стверджується сплата коштів адвокату позивачем та попередній розрахунок судових витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що [PERSON] , як позивач скористалась своїм правом на правничу допомогу, та уклала договір з адвокатом, в якому зазначено обсяг та форми надання правової допомоги, суд, враховуючи задоволення позовних вимог, складність справи, яка відноситься, на думку суду, до категорії невеликої складності, обсягу доказів наявних в матеріалах справи та часу витраченого на ознайомлення з ними; обсяг клопотань, заяв складених адвокатом, часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, та враховуючи фінансовий стан відповідача, який є працездатним, вимоги розумності і справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 2500 гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved