Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 травня 1996 року, вона ([PERSON]В.) уклала шлюб з [PERSON], під час якого у них народилося двоє дітей: 18 травня 1995 року донька [PERSON], а 06 грудня 2000 року, син - [PERSON]. Декілька років тому, вона змушена була залишити чоловіка і зараз разом з дітьми проживає у її батьків, оскільки відповідач часто влаштовував скандали в сімї та принижував її у присутності дітей, які у свою чергу перебували у постійних стресах. За весь час їхнього спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями і бешкетував, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. Також зазначає, що фактично утримання та виховання дітей за весь час перебування у шлюбі знаходився на ній, оскільки чоловік ніде не працював. Так, за час проживання окремо від чоловіка вона переконалася, що поновлення їхніх сімейних стосунків не можливе, так як це завдало б шкоди і їй і дітям, які у свою чергу, за час окремого проживання від батька стали спокійнішими, покращився стан їхнього здоровя. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею ([PERSON]В.) та [PERSON] у виконавчому комітеті Станівської сільської ради Мукачівського району за актовим записом № 05 - розірвати, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач - [PERSON] судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №140361 виданого повторно 27 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], 01 травня 1996 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Станівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, за актовим записом №05 (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: 18 травня 1995 року народилась донька - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №054384 виданого -2- повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області 21 березня 2000 року, а 06 грудня 2000 року народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №025820 виданого виконкомом Станівської сільської ради Мукачівського району 22 лютого 2001 року (а.с.5). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, який для повного і гармонійного розвитку його особистості повинен рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини - сина [PERSON] окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати йому матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу [PERSON] залишити прізвище «Лендєл». Сина - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved