Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свій позов мотивує тим, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 15 травня 2001 року по 21 серпня 2018 року. Вказує, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі ними було набуто рухоме та нерухоме майно, в тому числі побудовано житловий будинок в [ADDRESS] , оформлено право власності на земельну ділянку площею 704 м.кв для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0724510100:13:032:0004, право власності на дані об`єкти зареєстровано за відповідачем. На даний час вини проживають з відповідачем разом, проте, набутий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, то вважає, що вона має право оформити за собою право власності на 1/2 її частини, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки площею 704 м.кв для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0724510100:13:032:0004, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 травня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21 серпня 2018 року був розірваний, що підтверджується копією рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21.08.2018 року (а.с.5). В шлюбі ними було побудовано житловий будинок [ADDRESS] та оформлено право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0724510100:13:032:0004 за даною адресою на відповідача по справі, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2015 року (а.с.15, 16) та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ №125019 (а.с.12). Таким чином дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] у своїй заяві зазначила, що хоча вони і проживають разом з відповідачем, проте, вона бажає юридично оформити своє право власності на належну їй 1/2 частину у спільному майні подружжя. Вирішуючи питання про його поділ суд виходить з рівності часток подружжя у спільній сумісній власності. Встановивши обставини справи, виходячи із наведених вимог закону, засад рівності часток подружжя у їхньому спільному майні, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, а саме за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки площею 704 м.кв для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0724510100:13:032:0004, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5437,40 грн. (а.с.1, 56). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5437,40 грн..

Outcome: approved