Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначила, що з 08 грудня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 754. Від шлюбу вона з відповідачем мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач в своїй заяві зазначила те, що з 2018 року сімейне життя між ними повністю припинено, причиною чому стали постійні сварки на ґрунті ведення спільного господарства та непорозуміння між ними, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, на примирення вона не згодна. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між ними відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу замінити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву згідно якої просить суд справу розглянути за її відсутності, а також проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. Надав заву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю (а.с. 30). Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 08 грудня 2007 року, між позивачем та відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 754 (а.с.8). Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23 квітня 2008 року (а.с. 9). В своєму позові позивач зазначила, що з 2018 року сімейне життя між ними повністю припинено, причиною чому стали постійні сварки на ґрунті ведення спільного господарства та непорозуміння між ними, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, на примирення вона не згодна. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй позовній заяві просить суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, замінити їй прізвище « [PERSON] », яке було набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу, на дошлюбне « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 грудня 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, дошлюбним прізвищем [PERSON] дійсно є « [PERSON] », а тому вимога про заміну прізвища обґрунтована та підлягає задоволенню. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задловолено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.(а.с.1). На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved