Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 27.07.2013 перебуває з відповідачем у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1063, мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сім»я з відповідачем не складалася по причині відсутності спільних інтересів, кожен жив своїм життям, не переймалися проблемами один одного, подружні відносини не складалися, що привело до втрати почуттів поваги та любові, не мають бажання проживати разом, з 05.02.2016 фактично припинили шлюбні відносини. Майнових спорів між ними немає. За взаємною домовленістю після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, оскільки суперечитиме її інтересам і інтересам малолітньої дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, інших дітей чи утриманців не має, не повідомляє про місце роботи і доходи, працездатний, за станом здоров»я та матеріальним становищем спроможний платити аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн.. Позивач просила позов задовольнити, і відновити дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та уточнила розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 грн., відповідач визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Відповідно ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим продовжити розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 1000 грн., враховуючи наступне. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст.105 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 27.07.2013 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1063, мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і утримується нею. Сім»я розпалася остаточно по причині різних характерів і поглядів на життя, права та обов»язки подружжя, відсутності спільних інтересів, що привело до втрати почуттів взаємної поваги та любові та фактичного припинення шлюбу. З 05.02.2016 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Відповідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі кожного з них, суперечить інтересам позивача та їхнього малолітнього сина, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, відповідно ст. 113 СК України має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону ( ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших дітей чи утриманців не має, офіційне місце роботи і його доходи невідомі, за станом здоров»я та віком працездатний і спроможний платити аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн.. Ураховуючи вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі 1000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття, правомірні та обґрунтовані. Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved