Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права на користування квартирою та вселення у квартиру. Посилаючись на те, що 13.09.2017 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який на даний час є її законним чоловіком. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та являється власником 1/2 частини даної квартири. 20.09.2017 р. позивач звернулась до відділу реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою, щоб зареєструвати її у вищевказаній квартирі, однак, їй було відмовлено, на що 04.10.2017 р. надано відповідь про неможливість реєстрації місця проживання позивача у даній квартирі, в зв'язку з тим, що немає згоди всіх співвласників, в тому числі і відповідача. Відповідач умисно ігнорує всі права позивача на дану квартиру та відмовляється їй надати згоду на те, щоб вона разом з своїм чоловіком проживала у належній йому 1/4 частині квартири. Відмова позивачу у реєстрації в квартирі, де [PERSON] є співвласником та перешкоджання відповідачем вселення її в належну йому 1/2 частини квартири, порушує її права як дружини щодо володіння, користування та розпорядження майном її чоловіком. Він є інвалідом першої групи, йому потрібен постійний догляд. Враховуючи те, що відповідач умисно перешкоджає вселенню позивача у належну їй частину квартири, просить суд вселити її у належну [PERSON] на праві 1/2 частини власності квартири для захисту її інтересів та права [PERSON] на розпорядження своїм майном. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали та заперечили проти його задоволення, пояснивши, що будь-яких перешкод не здійснюють позивачу в користуванні майном, а також передали ключі позивачу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2017 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 13.09.2017 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1115. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1994 р., виданого згідно з розпорядженням від 20.09.1994 р. Міського бюро технічної інвентаризації Тернопільської міської ради, вбачається, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4) та [PERSON] (1/4). В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2014 року укладено договір дарування , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, згідно якого [PERSON], [PERSON] подарували [PERSON] ? частину квартири, яка знаходилася за адресою [ADDRESS]. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2017 р. зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] надати [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS] для виготовлення їх дублікатів за рахунок позивача [PERSON] 20.09.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до відділу реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою щодо реєстрації місця проживання. Однак, листом від 04.10.2017 р. за № 3397/28-03 відділу реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, за результатами розгляду заяви [PERSON] від 20.09.2017 р. щодо реєстрації місця проживання, повідомлено, що реєстрація місця проживання здійснюється за згодою співвласників житла особисто або на підставі нотаріально посвідченої співвласниками згоди, якщо інше не буде встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом цієї статті право членів сім'ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який є співвласником майна і її право користування не визнано відповідачами, чим створюється перешкоди у реєстрації місця проживання позивача, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право користування на ? частину квартири [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON]. Щодо позовної вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення у квартиру, суд приходить до переконання, що узадоволенні даної позовної вимоги, слід відмовити, оскільки у судовому засіданні з'ясовано, що у [PERSON] є ключі від спірної квартири і вона може в будь-який час без перешкод відвідати квартиру і використовувати її за цільовим призначенням, також позивачем не подано доказів, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Таким чином, слід стягнути з [PERSON], [PERSON] в рівній частині в користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial