Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 вересня 1984 року Виводівською селищною радою, Томаківського району, Дніпропетровської області, за актовим записом № 11. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29 вересня 1984 року Виводівською селищною радою, Томаківського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. З липня місяця 2019 року вони з відповідачем припинили підтримувати подружні стосунки та проживати однією сім`єю і вести спільне господарство. Вони втратили почуття любові та взаємної поваги і спільне життя стало неможливим. Вважає, що за таких обставин поновлення шлюбних стосунків між ними є неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Добровільно згоди на розірвання шлюбу відповідач не дає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Після розірвання шлюбу бажає і надалі мати прізвище - [PERSON] . Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 1984 року Виводівською селищною радою, Томаківського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 11. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки сім`я розпалася остаточно, строк для примирення просить не застосовувати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Клопотань від нього також не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовільнити з наступних підстав. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 1984 року Виводівською селищною радою, Томаківського району, Дніпропетровської області вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ( а.с.9), яке просить залишити їй після розірвання шлюбу. Тому, після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище - [PERSON] . Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Так, як ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року позивачку звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан особи, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 гривень необхідно стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved