Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що у 1985 році зареєструвала шлюб із відповідачем по справі у сільській раді с. Вало-Ярузьке Могильов-Подільського району Вінницької області. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В подальшому сімейні відносини між ними не склалися і 30 травня 1998 року шлюб був розірваний. Разом із тим, за час шлюбу у вересні 1990 року за їх спільні кошти був придбаний житловий будинок за адресою вул.. Шевченка, 45 у с. Нове Село Підволочиського району Тернопільської області, яке складається із житлового будинку загальною площею 72,6 кв.м., земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, площею 24,3 кв.м, криниці та господарських будівель, які були зареєстровані за відповідачем по справі. Після розірвання шлюбу і по нинішній час відповідач у спірному будинковолодінні не проживав жодного дня, не сплачував податку за домоволодіння та за користування наданою земельною ділянкою і не користувався ними. Всі ці платежі на протязі всього часу сплачувала вона сама. Крім того після розірвання шлюбу і до досягнення повноліття найменшою дитиною відповідач не сплатив на їх утримання будь-яких коштів і не надавав ніякої допомоги. Вважає, що наявність заборгованості у відповідача, а саме більше ніж 11516 грн, які б мали бути сплачені відповідачем, є істотними обставинами, котрі дають можливість збільшити її частку при поділі спільного майна. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідач погрожує забрати у неї будинок просить визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подав до суду письмові уточнення позовних вимог, зіславшись на обставини, що викладені у позові, доповнивши, що протягом усього часу після розлучення позивач утримувала та ремонтувала будинок, витрачаючи власні кошти, та просить розділити спільне сумісне майно, визнавши за нею право власності на 4/5 частки домоволодіння по вул.. Шевченка, 45 у с. Нове Село Підволочиського району Тернопільської області, яке складається із житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки. Просить справу розглянути у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, через оголошення у пресу, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, ознайомившись із письмовими доводами представника позивача по справі, вивчивши та проаналізувавши у сукупності матеріали цивільної справи та надані суду докази у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань : Згідно рішення Підволочиського районного суду від 29 квітня 1998 року у цивільній справі № 2-36 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований Вило-Ярузькою сільською Радою Могилів-Подільського району 20 березня 1986 року. Згідно свідоцтва серії І-ИД № 003714 від 30 травня 1998 року, виданого Підволочиським відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 травня 1998 року про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбу вчинено актовий запис за № 39. Від даного шлюбу у сторін народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей, що знаходяться при матеріалах вказаної цивільної справи. Згідно договору купівлі продажу від 18 вересня 1990 року відповідач [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у Новому Селі по вул.. Шевченка, 16 Підволочиського району Тернопільської області, розташованого на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Шлях Ілліча». На вказаній земельній ділянці розташований один житловий будинок, жилою площею 47 кв.м., господарський будинок та криниця. У відповідності до довідки № 1754 від 05 грудня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Підволочиського району, домоволодіння [PERSON], [INFO] по вул..Шевченка, 126 в с. Нове Село Підволочиського району після інвентаризації вулиць у 2001 році змінило юридичну адресу на вулицю Шевченка , 45 с. Нове Село Підволочиського району Тернопільської області. На вказане будинковолодіння за № 45 по вул.. Шевченка у с. Нове Село Підволочиського району Тернопільської області Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 14 лютого 2011 року на імя відповідача [PERSON] видано технічний паспорт. Згідно ст. 60 СК України вказано, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України обєктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, зокрема заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до п.23 Постанови ПВС України № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, судам вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ),ч.3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ),відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином судом встановлено, що відповідачем під час перебування у шлюбних відносинах із позивачем було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у Новому Селі по вул.. Шевченка, 126 (у подальшому номер будинку було перейменовано на №45) Підволочиського району Тернопільської області, розташованого на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Шлях Ілліча». На вказаній земельній ділянці розташований один житловий будинок, жилою площею 47 кв.м., господарський будинок та криниця яке являється спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям. Разом із тим позивач у своїх позовних вимогах просить відступити від засади рівності часток при поділі спірного житлового будинку, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу не проживав у спірному будинку, не доглядав його, не сплачував комунальні платежі, податку за домоволодіння, його заборгованість по аліментних зобовязаннях становить більше 11516 грн. у звязку з чим просила поділити спільно нажите із відповідачем майно, визнавши за нею право власності на 4/5 частки на спірне будинковолодіння. Відповідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Відповідно до п.23 Постанови ПВС України № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Незважаючи на пропозицію суду подати докази, позивачем та її представником не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, а також не наведено у позові реальних мотивів, котрі б давали суду підстави відступити віз засад рівності часток і ухвалити рішення про поділ майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на спірний обєкт нерухомого майна у розмірі 4/5 частки, оскільки позивачем не надано доказів того, що їх спільні діти проживають разом із нею, доказів подання позову про стягнення аліментів, а також їх заборгованості в розмірі 11516 грн., також не надано доказів утримання і ремонту спірного будинковолодіння, витрат будь-яких коштів зі сторони позивача, а також доказів права власності (державний акт, витяг з єдиного реєстру прав на нерухоме майно) на земельну ділянку під спірним будинком. Також суд не може взяти до уваги довідку Новосільської сільської ради № 1382 від 23 грудня 2015 року згідно якої зазначено, що зі слів сусідів відповідач не сплачував податку за домоволодіння та земельну ділянку, оскільки в силу ст. 59 СК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а тому вказані обставини повинні бути підтверджені не поясненнями сусідів, а довідками із селищної ради та земельного відділу про відповідну оплату котів із зазначенням номеру накладної суми та період. За вказаних обставин позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до часткового задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку спірного будинковолодіння у Новому Селі по вул.. Шевченка, 45 Підволочиського району Тернопільської області. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed