Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дтиною трирічного віку, посилаючись на те, що 03 травня 2017 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. В них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини у них з [PERSON] не склалися. На даний час вони з чоловіком проживають окремо та не ведуть спільного господарства. [PERSON] ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання своєї дитини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] кошти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не зявились, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій представник позивача позов підтримав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від [PERSON] надійшла заява, в якій він просив, у звязку з його хворобою відкласти розгляд справи. Однак, в обґрунтування своєї заяви про відкладення розгляду справи відповідач не надав суду належних доказів його перебування на лікарняному. У звязку з чим суд не вбачає поважних підстав для відкладення розгляду справи. Оскільки представник позивача [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 214982, видане 03 травня 2017 року виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 364338, видане 23 вересня 2017 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно довідки № 711 від 25 червня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. На своєму утриманні [PERSON] має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня по 30 червня 2018 року становить 1492 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв становить 1860 грн. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому суд виходить з того, що обов'язок того з батьків, хто проживає окремо, утримувати дитину не залежить від порядку (офіційно/неофіційно) працевлаштування платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з травня-червня 2018 року шлюбні відносини між ним та [PERSON] фактично припинені. Шлюбні відносини між ними погіршилися, в сім»ї виникали сварки, у звязку з чим він вимушений проживати окремо від сім»ї. На даний час він не працює, оскільки не може знайти роботу за місцем постійного проживання, у звязку з чим подав документи для взяття його на облік в центрі зайнятості. Він особисто передавав кошти позивачці на утримання їхнього сина та в подальшому згоден надавати добровільно кошти на утримання сина. З часу, коли він дізнався, що дружина звернулась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів, він почав перераховувати їй кошти на утримання сина за допомогою поштових переказів. На разі він не має можливості утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, оскільки він не працює та не має доходу. Відповідно до виписки з протоколу лікарсько-консультативної комісії від 23.08.2018 року він має захворювання правобічний брахіоннексит в стадії неповної ремісії, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування. Також він має боргові зобовязання перед банківськими установами. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: partial