Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 03 травня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с 33-34). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але надала до суду листа від 22.05.2019 року, в якому просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с 44) . Відповідач Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 43). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку , але надали до суду листа від 11.05.2019 року, в якому просять розгляд справи провести без їхньої участі (а.с. 42, 53). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-55), вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] , заповіла [PERSON] спадкове майно - земельну ділянку в розмірі 4,76 га, яка розташована на території Котелевської селищної ради, на підставі заповіту, посвідченого Котелевською державною нотконторою 17 серпня 1999 року за реєстровим № 1081 (а.с. 10) . Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 13 січня 2000 року, виданого Котелевською селищною Радою народних депутатів, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1003 (а.с. 11). Для належного оформлення спадкових прав [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори, який видав 13 квітня 2000 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії АВК № 066190 під реєстровим номером № 227 на земельну ділянку площею 4,76 га, яка надана для сільськогосподарського використання (а.с. 10). У липні 2017 року виготовлено дві технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області. Відповідно до актів прийому передачі межових знаків на зберігання, актів погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, кадастрових планів площа земельних ділянок склала 1,3085 га та 3,2244 га. (а.с. 15-30). Відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проведено державну реєстрацію земельних ділянок, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та присвоєно кадастрові номера: [NUMBER] та [NUMBER] , що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5306600252017 від 07 листопада 2017 року та НВ-5307531772018 від 25 червня 2018 року відповідно (а.с. 14). З метою проведення державної реєстрації права власності на належні [PERSON] земельні ділянки площами 1,3085 га та 3,2244 га, та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач звернулася до відділу правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Відповідно до рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 14 листопада 2018 року № 44030890 та № 44029924 державний реєстратор прав на нерухоме майно Кисличенко О.В. відмовив в державній реєстрації права власності , в зв`язку з невідповідністю площ земельних ділянок, вказаних у Державному реєстрі земель, їх дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення) (а.с 12-13). Відповідно до листа відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 08 квітня 2019 року № 156/109-19 на підставі відповідних технічних документацій, розроблених ФОП [PERSON] , фактична площа земельної ділянки виявилася меншою за 4,76 га та становить 1,3085 га та 3,2244 га (а.с 14) Суд вважає, що зміни в площі та конфігурації успадкованої земельної ділянки, що відбулися через проведення проектування земельних ділянок у відповідності нового планового картографічного матеріалу, через проведення робіт із інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування», що стало причиною поділу земельної ділянки площею 4,76 га на дві земельні ділянки площами 1,3085 га та 3,2244 га, не може бути обставиною для позбавлення позивача можливості провести державну реєстрацію права власності та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає що за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на земельні ділянки площами 1,3085 га та 3,2244 га, оскільки: 1). дане право власності на земельні ділянки не визнається державним реєстратором, що перешкоджає провести державну реєстрацію права власності; 2) нові правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки отримати неможливо; 3) наявні правовстановлюючі документи містять суперечливі дані про розміри земельних ділянок, що також перешкоджає проведенню державної реєстрації; 4) на даний час відбулося змінення розміру площ земельних ділянок, що не залежало від волі власника. Тобто, судом фактично підтверджено вже набуте право власності на спірні земельні ділянки, оскільки згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, в даному випадку державним реєстратором. Крім того, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 13 січня 2000 року, земельну ділянку передано для сільськогосподарського використання. Згідно з Земельним кодексом України (в редакції чинній на момент видачі державного акта на право приватної власності на землю на ім`я спадкодавця), землі України за основним цільовим призначенням поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування: 1) громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; 2) громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам і загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства; 4) несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям, громадським об`єднанням та релігійним організаціям - для ведення підсобного сільського господарства. У свою чергу відповідно до ч.1 ст. 60 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент видачі державного акта на право приватної власності на землю на ім`я спадкодавця), колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські акціонерні товариства можуть одержувати земельні ділянки у колективну власність, користування, у тому числі в оренду. Землі, передані цим господарствам у колективну власність, поділяються на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання. З врахуванням викладеного, в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 13 cічня 2000 року невірно (помилково) вказано призначення земельної ділянки - для сільськогосподарського використання. Тобто, на момент видачі даного державного акта земельна ділянка відносилась до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved