Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа : Курилівська сільська рада Купянського району Харківської області про визнання особи, втратившою право користування житловим приміщенням, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власницею будинку №75 с. Курилівка Купянського району Харківської області на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 13 квітня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], реєстр. 1-1045. В її будинку зареєстрований відповідач [PERSON], хоч і не проживає за вказаною адресою з 01.07.2008 р., не користувався будинком, не оплачував комунальні послуги. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 13 квітня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], реєстр.1-1045, позивачка є власницею будинку за адресою : [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідно до акту від 09.01.2016 року про факт проживання (не проживання) громадянина за місцем його реєстрації відповідач [PERSON] не проживає за адресою : [INFO] з 01.07.2008 р. по теперішній час. (а.с.11). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 6 ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом у судовому засіданні було встановлено, що відповідач за даною адресою не проживає більше року, що підтверджується актом не проживання. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач за комунальні послуги не платить, у житловому приміщенні не проживає без поважних причин понад один рік, у звязку з чим суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право на користування спірним житлом. Враховуючи, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку, необхідне позивачу для зменшення витрат на житлово-комунальні послуги, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved