Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Кілійського районного суду з позовною заявою в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] починаючи з 2011 р. до дня смерті останньої та визнати її наймачем жилого приміщення. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . За життя померла, була наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно ордеру № 7, виданого на підставі виконкому Кілійської міської ради № 27 від 13.02.1986 р. її чоловікові - [PERSON] , який помер [INFO] . З померлою заявник мала приязні стосунки, та з огляду на те, що [PERSON] була одинокою, хворою людиною похилого віку, з 2011 року, коли здоров`я її вкрай погіршилось, заявник почала піклуватися про неї, готувала їй їжу, прибирала у квартирі, купувала ліки, сплачувала комунальні платежі, що в результаті привело до ведення спільного господарства і проживання однією сім`єю. Після смерті заявник провела її поховання. Вищезазначені обставини підтверджуються довідкою КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р., довідкою виконкому Кілійськоі міської ради від 06.02.2017 р. Маючи на меті оформити свої спадкові права, заявник звернулась до приватного нотаріуса Юрченка М.Є. та у відповідь на її звернення, нотаріусом було надано інформаційний лист від 22.08.2019 р., яким їй було роз`яснено, що між нею та померлою [PERSON] не підтверджено факт родинних, або інших відносин та рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, для отримання права на найм житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позовна ж вимога до Кілійської міської ради, про визнання заявника наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] обумовлена тим, що з офіційної інформації, опублікованої на сайті Кілійської міської ради, заявнику стало відомо, що виконкомом планується передати спірне житлове приміщення у користування іншій особі. Заявник одразу ж звернулась до Кілійської міської ради з клопотанням утриматись від вищезазначених дій. Однак, рішенням виконкому Кілійської міської ради від 30.07.2019 р. було включено спірну квартиру [ADDRESS] до числа службових жилих приміщень та рішенням виконкому від 30.07.2019 р. було передано у найм третій особі. Таким чином виникла необхідність у судовому порядку обстоювати своє право на найм спірного житлового приміщення, як спадкоємця за законом четвертої черги, після смерті [PERSON] . 07.11.2019 р. представником відповідача було надано відзив, в якому зазначено, що, ознайомившись із позовом та доданими до нього матеріалами, Кілійська міська рада вважає його повністю безпідставним та не підлягаючим задоволенню за наступних підстав. [PERSON] не була одинокою людиною, як це стверджує позивач, адже вона після смерті свого чоловіка мешкала разом зі своєю донькою - [PERSON] , сторонньої допомоги [PERSON] не потребувала оскільки на обліку в територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кілійської районної державної адміністрації не знаходилася, та була повністю дієздатною особою. [PERSON] лише після смерті доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , почала іноді приходити до неї додому, однак спільного господарства з нею не вела та не проживала з нею однією сім`єю, як вона хибно стверджує в своєму позові. В даному випадку, намагання позивача ввести суд в оману підтверджується також наступним фактом: розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 07.04.2016 р. позивач була призначена опікуном [PERSON] , [INFO] . Процедурою встановлення опіки над неповнолітньою дитиною передбачено наявність житлової площі у опікуна, куди буде влаштовано дитину. Наразі відомо, що на момент призначення опікуном вказаної дитини позивач зазначила своє місце проживання за адресою своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS] , але аж ніяк не за адресою [ADDRESS] , в якій проживала [PERSON] . Таким чином позивач фізично не могла проживати разом з [PERSON] оскільки одночасно була опікуном вищевказаної дитини. Надана позивачем довідка КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р. не може бути належним доказом по справі, оскільки як було встановлено вище саме в цей час позивач здійснювала опіку над дитиною, а також у зв`язку з тим. що КП «Жилсервіс» не може за своєю функцією встановлювати факт проживання будь-яких осіб разом, до того ж, свідки вказані в цій довідці ( [PERSON] та [PERSON] ) взагалі не проживають в будинку в [ADDRESS] , де знаходиться квартира [PERSON] , що викликає сумнів в правомірності отримання позивачем цієї довідки. Судовою практикою встановлено, що обов`язковою умовою для визнання особи членом сім`ї, окрім самого факту спільного проживання, є: - спільний бюджет, наявність спільних витрат, спільне харчування, придбання майна для спільного користування, загальна участь в утриманні житла, його ремонт; - взаємна допомога; - інші обставини, які свідчать про реальність сімейних відносин не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Жодної переліченої вище умови для визнання позивача членом сім`ї [PERSON] в позові не наведено. Позивач на підтвердження «фактів» викладених в позові просить викликати в суд трьох свідків, жоден з яких не проживає в будинку, в якому мешкала [PERSON] , що знову ж таки свідчить про безпідставність та необґрунтованість поданого позову. Враховуючи зазначене, представник позивача просив відмовити в задоволенні позову. 18.11.2019 р. позивачем було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у своїх запереченнях проти позовних вимог, Кілійська міська рада стверджує, що [PERSON] не була одинокою людиною, оскільки мешкала з донькою [PERSON] до 21.05.2016 року та не потребувала сторонньої допомоги, була повністю дієздатною особою, що на думку відповідача підтверджується тим, що [PERSON] не перебувала на обліку у Територіальному центрі соціального обслуговування Кілійської райдержадміністрації. Однак такі твердження е необґрунтованими, оскільки і [PERSON] і [PERSON] самостійно себе не обслуговували і з квартири не виходили, потребували постійної сторонньої уваги і допомоги, яка надавалась їм позивачем. Надання соціальних послуг Територіальним центром соціального обслуговування громадян провадиться за умови, що особа, яка потребує сторонньої допомоги виявить бажання отримувати такі послуги, а тому твердження Кілійської міської ради, що [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги тільки тому, що не обліковувалась у Територіальному центрі соціального обслуговування громадян, ніяк не спростовують обґрунтування її позовних вимог. Щодо неможливості проживання однією сім`єю, у зв`язку з призначенням позивача опікуном [PERSON] [INFO] , позивач зазначив наступне. Звертаючись з заявою про призначення позивача опікуном вона зазначила місце своєї реєстрації [ADDRESS] , однак це ніяк не спростовує тієї обставини, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , вела з нею спільне господарство, утримувала її житло в належному стані, надавала допомогу, готувала їжу, сплачувала комунальні платежі, тощо. Твердження Кілійської міської ради щодо неможливості спільного проживання з [PERSON] та одночасно здійсненням опіки над дитиною в цей період, є суто суб`єктивним та необґрунтованим з правової точки зору. Зняття опіки над дитиною було ініційовано позивачем, зокрема, з огляду на те, що майже увесь її час вона мала приділяти [PERSON] . Щодо довідки КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р., яку Кілійська міська рада вважає неналежним доказом, слід зазначити, що відповідно до п. 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у редакції чинній на момент видачі цієї довідки (яка діяла до 04.12.2017 року), доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Таким чином, КП «Жилсервіс» така довідка була надано правомірно. На підставі вищевикладеного, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 22.11.2019 р. представником відповідача було надано заперечення на відповідь на відзив, за яким зазначено, що доказів того, що [PERSON] та [PERSON] потребували сторонньої допомоги, позивач не наводить, всі його твердження щодо цього є голослівними та нічим не підкріпленими. Україна є соціально-правовою державою, усі громадяни які потребують сторонньої допомоги подають відповідну заяву до Територіального центру соціального обслуговування громадян та становляться на облік, в результаті чого, їм надають безкоштовну допомогу. [PERSON] та [PERSON] на облік до вказаного державного органу не ставали, що свідчить про відсутність потреби в сторонній допомозі, а відповідно і про хибність тверджень в позові та його безпідставність. Позивач, звертаючись із заявою про призначення її опікуном зазначила місцем свого проживання саме місце своєї реєстрації, а не місце проживання [PERSON] . Те, що позивач постійно аж до 2018 року мешкала за іншою, ніж [PERSON] , адресою, свідчить також акт житлово-побутових умов від 10.07.2018 року, складений відділом з питань усиновлення, опіки, піклування та розвиту сімейних форм виховання служби у справах дітей Кілійської РДА, згідно якого [PERSON] разом зі своїм підопічним [PERSON] мали постійне місце проживання саме за адресою: [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що вона позбавила підопічну дитину опіки у зв`язку з тим, що здійснювала догляд за [PERSON] є хибним твердженням та намаганням ввести суд в оману, оскільки [PERSON] померла на початку 2017 р., а позивач звільнилася вона від опіки над дитиною аж через півтора роки у 2018 р. Щодо довідки КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р. виданої [PERSON] , згідно якої вона нібито рос. «проживала и осуществляла уход за [PERSON] по адресу [ADDRESS] с 2011 года до дня смерти», то вона не може бути прийнята як належний доказ, оскільки є недійсною, що підтверджується довідкою КП «Житловий сервіс» від 06.11.2019 р. Таким чином, Кілійська міська рада вважає міркування позивача у відповіді на відзив необґрунтованими, а позовні вимоги повністю спростованими та не підлягаючими задоволенню. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] не підтверджений, оскільки допитані в ході судового розгляду свідки, були не більше одного разу в квартирі, де мешкала [PERSON] та дають різні пояснення щодо часу, коли позивач стала з нею проживати. Квитанції про сплату комунальних послуг, надані позивачем, містять відомості про сплату відповідних платежів [PERSON] , а не [PERSON] , у зв`язку з чим не можуть бути доказами, що підтверджують внесення саме позивачем відповідних платежів. Зважаючи на зазначене, а також викладене у відзиві та запереченнях обґрунтування, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з ордеру № 7, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради від 13.02.198 р,. [PERSON] та членам його сім`ї: дружині - [PERSON] та доньці [PERSON] було надане в користування жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 268, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 338, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 63, [PERSON] , померла [INFO] . З інформаційної листа приватного нотаріуса Юрченко М.Є. № 444/01-16 від 22.08.2019 р. вбачається, що на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , за відсутності доказів родинних відносин зі спадкодавцем, це питання вирішується у судовому порядку. Відповідно довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 413 від 06.02.2017 р. [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] проводила поховання [PERSON] , померлої [INFO] за свій рахунок. Згідно довідки наданої КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р., [PERSON] , дійсно проживала та здійснювала догляд [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2011 р. до дня смерті [INFO] . З довідки про зняття з реєстрації місця проживання, [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] в зв`язку зі смертю з 13.01.2017 р. Відповідно до листа № 2606/14 від 09.08.19 складеного виконавчим комітетом Кілійської міської ради спрямованого до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченку М.Є., будинок за адресою [ADDRESS] є багатоквартирним житловим будинком, який перебуває в переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності Кілійської міської об`єднаної територіальної громади. Померла, [PERSON] , була зареєстрована з 28 лютого 1986 р. за адресою: [ADDRESS] . З реєстраційного обліку знята з 13.01.2017 р. у зв`язку зі смертю. Інформація про те, хто був ще зареєстрований за адресою померлої, в реєстрі територіальної громади міста відсутня. Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 141 від 30.07.2019 р. включено трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,6 кв.м., в тому числі житловою площею 27,3 кв.м., яка перебуває у комунальній власності Кілійської міської об`єднаної територіальної громади в особі Кілійської міської ради до числа службових жилих приміщень. Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 141 від 30.07.2019 р. надано [PERSON] , лікарю-інтерну, службову трикімнатну квартиру, [ADDRESS] , загальною площею 40,6 кв.м., в тому числі житловою площею 27,3 кв.м. 30.07.2019 р. [PERSON] направила до Виконкому Кілійської міської ради звернення про утримання від укладення договору найму трикімнатної квартири, [ADDRESS] , оскільки нею здійснюються заходи щодо підтвердження статусу спадкоємця [PERSON] за законом четвертої черги. З акту про встановлення фактів від 23.09.2019 р. наданого депутатом Кілійської міської ради вбачається, що [PERSON] з 2011 р. доглядала та проживала однією сім`єю з [PERSON] за місцем проживання останньої до дня смерті, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] та проводила її поховання. Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації № 187 від 07.04.2016 р. [PERSON] призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації № 358 від 23.07.2018 р. [PERSON] звільнено від виконання обов`язків опікуна [PERSON] , [INFO] . З запиту виконавчого комітету Кілійської міської ради 3698/12 від 06.11.2019 р. та, відповідно, відповіді на запит КП «Жилсервіс» № 175 від 06.11.2019 р. вбачається, що довідка КП «Жилсервіс» від 20.02.2017 р., яка видана [PERSON] про те, що вона проживала та здійснювала догляд за [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2011 р. до дня смерті [INFO] , не відповідає повноваженням Статуту КП «Житловий сервіс» тому не є дійсна. Згідно листа Територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ Кілійської районної державної адміністрації № 648 від 26.11.2019 р. [PERSON] , [INFO] проживаюча за адресою: [ADDRESS] не зверталася за соціальним доглядом вдома і на обліку не знаходилася. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації № 21-03/2839 від 28.11.2019 р. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] дійсно не отримувала компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги та щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій особі, що здійснює догляд за особою, яка досягла 80 річного віку, [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 69/17 від 13.12.2019 р., за даними журналу реєстрації заяв та прийнятих документів органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Кілійської міської ради, заяв та документів від [PERSON] на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , не надходило. З наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні квитанцій, вбачається, що оплата за особовими рахунок за надані в [ADDRESS] комунальні послуги з обслуговування житлового приміщення Комунальним підприємством «Жилсервіс», постачання електричної енергії ВАТ «Одесаобленерго», а також комунальним підприємством «Світло» з водопостачання та водовідведення, за період 2011- 2016 років здійснювалась споживачем [PERSON] , а квартплата за березень 2018 р. на суму 300 гривень здійснена абонентом «[PERSON]», тобто вже після смерті [PERSON] . З наданих позивачем рахунків вбачається також факт оплати ним наданих ВАТ «Одесаобленерго» послуг з встановлення електролічильника за адресою: [ADDRESS] , у 2019 році, оплату послуг з електропостачання та утримання житлового приміщення. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що живе поряд з позивачем в [ADDRESS] та неприязних стосунків з нею не має. Сім`ю [PERSON] знав, оскільки вони жили навпроти в двоповерховому будинку. З 2011 р. сім`ї проживали разом. Донька [PERSON] померла у 2016 р. та 2017 році померла [PERSON] та похованням останньої займалася позивач. В квартирі [PERSON] він був одного разу у 2015 р. та в 2016 р. Оскільки він проживає поблизу, то він бачив, як [PERSON] постійно заходила до [PERSON] з пакетами з їжею, готувала, прибиралася. У [PERSON] велика сім`я. Донька [PERSON] - [PERSON] , коли перша доглядала [PERSON] була постійно на господарстві. Після смерті [PERSON] , позивач деякий час знаходилася в їх кватирі, до моменту доки не почалися суперечки з міською радою, щодо належності цієї квартири. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою позивача. Мати дійсно з 2011 р. допомагала по господарству [PERSON] , оскільки [PERSON] була проти допомоги від соціальних служб та сусідів. [PERSON] постійно знаходилася у [PERSON] , оскільки вони потребували на сторонню допомогу, яку вона їм і надавала. Після смерті [PERSON] їх похованням займалася [PERSON] та [PERSON] . Після 2017 р. [PERSON] проживає з нею, квартиру закрили. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та знаходиться в дружніх відносинах з [PERSON] . Свідок зазначила, що 2011 р. [PERSON] доглядала за [PERSON] , оскільки вони потребували сторонньої допомоги через проблеми зі здоров`ям. Вона бачила, як [PERSON] постійно купувала їжу [PERSON] . Поховання [PERSON] організовувала [PERSON] . Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача. Сім`я [PERSON] переїхала м. Кілія з м. Запоріжжя в 1985 р. Спочатку помер [PERSON] , у 2016 р. померла їх донька [PERSON] . [PERSON] не мали бажання, щоб за ними доглядали сусіди. Оскільки вони з [PERSON] були в дружніх стосунках, то останні хотіли, щоб за ними доглядали саме вони, так як сусіди [PERSON] не любили. [PERSON] жила з [PERSON] та для неї було в квартирі виділено одну кімнату. [PERSON] готувала для них їсти, купувала продукти, прибиралася. Поховання проводилися за їх рахунок. За зиму за комунальні платежі у розмірі 3000 грн. платив він, оскільки [PERSON] не мали грошей та чекали на субсидію. За неповнолітнім [PERSON] , над яким було встановлено опіку доглядала донька [PERSON] сумісно з дружиною. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач доводиться йому тещею та підтвердив, що дійсно вона доглядала за [PERSON] , купувала їжу та медикаменти. Він брав участь у похованні [PERSON] та всі витрати щодо поховання, брала на себе позивач. Допитаний за клопотанням представника відповідача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та є сусідкою позивача, неприязних стосунків з нею не має. [PERSON] не проживала з сім`єю [PERSON] , похованням [PERSON] займалася міська рада. Свідок бачила, що позивач заходила до [PERSON] , купувала продукти. Сусіди підписували, що [PERSON] пів останні півроку перед смертю [PERSON] доглядала за нею, однак на прохання позивача підписати документ, що догляд нею здійснювався ще з 2011 р., відмовилася, оскільки це неправда. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статті 61-70 ЖК УРСР передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно з частиною 1 статті 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право в разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст. 65 ЖК УРСР) Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12) у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім`ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді цивільної справи суд керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed