Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 21 лютого 1993 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, протягом шлюбу сімейні відносини поступово погіршувались, відповідач, будучи працездатним, не працює та зловживає спиртними напоями. Вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, тому їх шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд його розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених у позовній заяві, суду пояснила, що за наданий судом термін для примирення відносини із відповідачем не змінились, внаслідок чого збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, також пояснив, що за наданий судом термін вони не примирились. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 лютого 1993 року, виданим Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу у сторін є дитина, донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 серпня 2001 року, виданого Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживав заходів щодо примирення подружжя, сторонам надавався строк для примирення. Однак примирення між ними не відбулося, стосунки між подружжям не змінились. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 лютого 1993 року.

Outcome: approved