Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування про повернення дитини. В позовній заяві посилалась на те, що 30 вересня 2020 року у справі № 552/3274/20 Київським районним судом м. Полтави винесено рішення про вилучення її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із родини без позбавлення батьківських прав та стягнення з неї та батька дитини аліментів утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина. Зазначила, що вона усвідомила свою вину та розкаюється в тому, що допустила в своє життя обставини, які призвели до такого судового рішення - відібрання дитини. Однією з причиною вилучення дитини стало проживання у її квартирі [PERSON] , непрацюючого та такого, що зловживає алкоголем. Певний час вона мала сподівання на те, що він зміниться та їм вдасться створити родину. Проте, з 14 липня 2020 року (моменту відібрання дитини) [PERSON] не з`являвся у її помешканні жодного разу, усі зв`язки з ним розірвано. Викликів поліції з 14 липня 2020 року не було. Вона пройшла лікування від алкогольної залежності, тепер не вживає спиртних напоїв. З кінця липня вона отримує грошову допомогу по безробіттю, але займається пошуком роботи. У квартирі зроблений косметичний ремонт, у дитячій кімнаті гарно і затишно. Атмосфера вдома спокійна, сварок чи вживання алкогольних напоїв немає. Вона співпрацює із працівниками соціальної служби, сумлінно виконує всі їх рекомендації щодо повернення дитини в родину. Оскільки вона переглянула своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, створила належні умови для проживання дитини, змінила спосіб життя, провела суттєву роботу над собою і дуже хоче, щоб дитина повернулася в родину, позивач просила суд повернути [PERSON] , [INFO] , матері - [PERSON] . Також просила припинити виконання рішення Київського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] на користь КЗ «Центр Соціально психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.10). Ухвалою суду від 12 грудня 2020 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Голейни Л.Ю. про виклик в судове засідання та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також про за слухання думки малолітнього [PERSON] , [INFO] , щодо обставин, які є предметом розгляду в даній справі (а.с.28). Цією ж ухвалою залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Відзиву на позов відповідач не подав. Інші заяви та клопотання від учасників справи суду не надходили. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради як органу опіки та піклування Клунник К.Р. в судовому засіданні позов визнала. Зазначила, що позивач дійсно змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та створила необхідні умови для дитини. Тому виконавчим комітетом прийнято рішення щодо доцільності повернення малолітнього [PERSON] матері. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Зазначив, що він також переглянув своє ставлення до батьківських обов`язків. В даний час для дитини створені необхідні умови, в квартирі зроблений ремонт. Тому просив позов задовольнити, повернути дитину матері. Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача та третю особу, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.4). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2020 року в цивільній справі №552/3274/20, яке набрало законної сили 31 жовтня 2020 року у [PERSON] , [PERSON] відібрано дитину [PERSON] , [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. Направлено [PERSON] до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради на повне державне забезпечення. Стягнуто аліменти з [PERSON] , [PERSON] для утримання малолітньої дитини, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, починаючи з 20 липня 2020 року (а.с. 18-19). Вказаним судовим рішенням також встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є батьками малолітнього [PERSON] , систематично ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не займаються вихованням дитини. Встановлено, що родина [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору служби у справах дітей. [PERSON] , [INFO] з 10.04.2020 року взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, а також Полтавського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, в результаті чого сім`я перебувала під соціальним супроводом з листопада 2018 року по березень 2019 року, з січня по березень 2020 року, 18.05.2020 року родина знову була взята під соціальний супровід. [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 184 КУпАП (не виконання батьківських обов`язків). Але результат роботи з родиною мав нестійкий та короткотривалий характер, батьки лише поверхово виконували рекомендації соціальних працівників, щирої мотивації до позитивних змін не мали, що призвело до негативної динаміки в родині. [PERSON] наприкінці 2019 року втратила роботу, жінка працювала вчителем української мови та літератури. Стан помешкання родини не змінився на краще, в кімнатах не прибрано, квартира потребує косметичного ремонту. Стурбованість викликає модель даної родини, мати та біологічний батько припинили шлюбні стосунки, але продовжують проживати разом. Також разом з ними проживає співмешканець матері, [PERSON] , який має складну соціальну історію: мав проблеми з законом, був споживачем наркотичних засобів, безробітній, зловживає спиртними напоями. 15.07.2020 року виконавчим комітетом Київської районної в м. Полтаві ради, з метою захисту законних прав та інтересів дитини, було прийняте рішення відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. У вказаному рішенні судом також було зроблено висновок, що вищенаведені факти свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не здійснюють за дитиною належного догляду. Зазначені обставини стали підставою для відібрання дитини. В даний час малолітній [PERSON] перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. Після відібрання у неї дитини [PERSON] змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та вжила заходів до створення для дитини належних умов. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 06 листопада 2020 року №5302, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» з діагнозом ППРА синдром залежності. Пройшла курс стаціонарного лікування з 30.07 по 21.08.2020 р. На даний час періодично оглядається лікарем-наркологом КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» з діагнозом ППРА, синдром залежності, утримання 2 місяці (а.с.5). Згідно довідки Комунального підприємства «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 22 січня 2021 року №285, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» з діагнозом «ППР-А, синдром залежності». Пройшла курс стаціонарного лікування з 30.07 по 21.08.2020 р. Після стаціонарного лікування продовжила протиалкогольне лікування амбулаторно, на даний час спостерігається утримання п`ять місяців. Рекомендований подальший нагляд у лікаря-нарколога. Згідно довідки Полтавської міськрайонної філії Державного центру зайнятості від 11 листопада 2020 року №991 [PERSON] зареєстрована як безробітна в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 24 квітня 2020 року (а.с.6). Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON] , після відібрання у позивача, яка є його матір`ю, малолітнього сина, [PERSON] , мати перестала вживати спиртні напої та припинила спілкування з гр. [PERSON] . Вона переглянула своє життя. Тому в даний час наявні необхідні умови для повернення їй дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідами [PERSON] . Після відібрання дитини позивач живе тихо. Вони не чули будь-яких сварок після того. В нетверезому стані [PERSON] протягом цього часу вони не бачили жодного разу. В квартирі наведений порядок, зроблений ремонт. Для дитини підготовлена кімната. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивача. Обставини, що стали підставою для відібрання дитини, мали місце нетривалий час, а саме близько року чи півтора. Тому, коли [PERSON] переглянула своє життя, перестала вживати спиртні напої, розірвала зв`язки з [PERSON] , вона фактично повернулась до попереднього нормального способу життя. В даний час дитині буде безпечно з матір`ю. Судом також в порядку ст.171 СК України заслухано думку дитини, малолітнього [PERSON] , який суду пояснив, що хоче повернутися до матері та з нею жити. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] ( [INFO] ) від 25 листопада 2020 року, наданої Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, хлопчик емоційно прив`язаний до матері. При здійсненні телефонних дзвінків та розмов хлопчика з мамою спостерігається тепла та комфортна атмосфера, що свідчить про довірливі стосунки сина й матері, після яких у [PERSON] налагоджується психоемоційний стан та переважає позитивна поведінка (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2021 року № 24 «Про затвердження висновку щодо доцільності повернення батькам малолітнього [PERSON] , [INFO] » затверджено висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування щодо доцільності повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , батькам [PERSON] , [PERSON] . Згідно вказаного висновку виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне повернути малолітнього [PERSON] батькам [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Як вбачається з наявних у справі доказів, позивачем вжито заходів до виправлення способу життя після відібрання дитини. При цьому вона вживала активні дії, що свідчить про її щире бажання створити нормальні умови для дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. На підставі викладеного судом встановлено, що відпали причини, які стали підставою для відібрання дитини. Тому наявні підстави до повернення дитини позивачу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто аліменти стягуються з батьків дитини на користь особи, на утриманні якої перебуває дитина. Оскільки суд дійшов висновку про повернення дитини матері, стягнення з неї аліментів на користь закладу, в якому перебуває дитина на час розгляду справи, необхідно припинити. Тому позовні вимоги про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення.. Відповідно до п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність допустити рішення до негайного виконання.

Outcome: approved