Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 15 вересня 2015 року померла матір позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 71/100 частки житлового будинку №49 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина) та земельної ділянки, яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок 49, площею 0,0904 га. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. [PERSON] 21.03.2016 року отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 71/100 частки житлового будинку №49 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), яке зареєстровано в реєстрі за №5-114. Оформити право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок 49, площею 0,0904 га через нотаріальну контору не має можливості у звязку з тим, що вона є обєктом спільної сумісної власності про що отримано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.03.2016 року №596/02-14. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №618037, спірна земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Жодної угоди щодо розміру часток у спільному майні, а також порядку користування земельною ділянкою між співвласниками встановлено не було. З огляду на викладене позивачка просила визначити, що частка [PERSON], померлої 16 вересня 2015 року в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок 49, площею 0,0904 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136300:03:007:0032 становила 71/100; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.09.2015 року на 71/100 частку земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок 49, площею 0,0904 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136300:03:007:0032. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що в житловому будинку за даною адресою проживає сімя [PERSON] у складі 7 чоловік. Співвласник [PERSON], частка якої у праві власності складала 2/5 частини, а у [PERSON] - 3/5, на земельній ділянці, яка є спільною сумісною власністю (приватизована), з ціллю поліпшення своїх житлових умов, побудувала двоповерховий житловий будинок. Для отримання згоди від співвласника [PERSON] про перерахунок ідеальних часток домоволодіння, запевнила його в тому, що не претендуватиме на збільшення частки земельної ділянки після оформлення новозбудованого будинку, так як на протязі багатьох років користується не 2/5 частками земельної ділянки (відповідно до попередніх часток у домоволодінні), а 1/2 часткою земельної ділянки. Однак, спадкоємець [PERSON], отримавши після смерті матері у спадок житловий будинок, безпідставно зажадала перегляду приватизованої ще у 2011 році земельної ділянки, посилаючись на новий перерахунок часток домоволодіння, а саме: залишити на праві власності [PERSON] не 3/5 частки, а 21/100 частку земельної ділянки. При цьому, до [PERSON] повинно перейти у власність замість 2/5 частин - 71/100 частка земельної ділянки. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вулиця Чигрина, 49 (нова назва - Погранична), місто Миколаїв, Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці площею 904 квадратних метри, належить [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності. На час приватизації земельної ділянки, житловий будинок № 49 належав на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 3/5 ідеальної частки на підставі договору купівлі - продажу від 11.01.1986 року; [PERSON] - 2/5 ідеальної частки на підставі договору купівлі-продажу, що знайшло своє підтвердження у технічному паспорті від 24.01.1996 року. Первинні частки співвласників житлового будинку № 49: з 13.07.1973 року власник 2/5 частки будинку [PERSON]; з 29.06.1976 року власник 2/5 частки будинку [PERSON] (продав Церкану); з 28.11.1980 року власник 3/5 частки будинку [PERSON] (продав [PERSON]); з 11.01.1986 року власник 3/5 частки будинку [PERSON]; з 25.05.1990 року власник 2/5 частки будинку [PERSON] (продав [PERSON]); з 199__ року (як зазначено у зустрічному позові) власник 2/5 частки будинку [PERSON], що підтверджується договорами купівлі-продажу від 29.06.1976 року, від 28.11.1980 року та технічними паспортами БТІ від 14.04.1989 року, від 24.08.1996 року, від 16.05.2013 року. Рішенням Миколаївської міської ради за № 50/33 земельна ділянка площею 0,0904 га розташована на вулиці Чигрина, 49 в місті Миколаєві була, в порядку приватизації, передана у спільну сумісну власність [PERSON] і [PERSON] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 31.05.2011 року був виданий державний акт Серія ЯЛ № 618037, який посвідчує право спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 4810136300:03:007:0032 по вулиці Чигрина, 49 в місті Миколаєві. Розмір часток співвласників вказаної земельної ділянки в державному акті на право власності спільної сумісної власності на земельну ділянку не встановлений. Але, співвласниками будинку був добровільно визначений порядок користування земельною ділянкою, частки яких на землю були визначені рівними і фактично такий порядок використовується по даний час, тобто вже більш як 5 років. Однак, при цьому, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у їх спільній сумісній власності попереднє визначення розміру земельних часток документально не оформили і виділення окремих часток ні через органи місцевого самоврядування ні через судові органи не здійснили. Держава надала кожному із співвласників житлового будинку рівні права власності на земельну ділянку, тому розмір земельних часток є рівними. 11.01.2013 року був введений до експлуатації житловий двоповерховий будинок за літерою «Т-2» загальною площею 65.4 квадратних метри збудований [PERSON] на земельній ділянці по вулиці Чигрина, 49. Від [PERSON] 14.05.2013 року до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» надійшло замовлення за № 2-1846 на перерахунок ідеальних часток між співвласниками домоволодіння по вулиці Чигрина, 49. До перерахунку ідеальні частки співвласників складали: [PERSON] - 3/5 частки, [PERSON] - 2/5 частки. Після перерахунку ідеальні частки співвласників БТІ визначено: [PERSON] - 29/100, [PERSON] - 71/100. 25.02.2014 року на прохання [PERSON] співвласник домоволодіння [PERSON] надав згоду на визначення перерахунку ідеальних часток у звязку з реконструкцією вищевказаного обєкта. Згода була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] 25.02.2014, р/№ 107, 108. При цьому, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] було розяснено, що дана згода на перерахунок часток у спільній частковій власності на житловий будинок не буде тягнути за собою зменшення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. 13.03.2014 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 71/100 частку житлового будинку № 49 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (стара назва Чигрина). 16.09.2015 року відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала належну їй 71/100 частку житлового будинку № 49 з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (стара назва Чигрина). 18.03.2016 року постановою державного нотаріуса було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальних дій щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку, у звязку з тим що розмір часток співвласників вказаної земельної ділянки в державному акті на право власності на земельну ділянку не встановлений. [PERSON] вважає, що частки співвласників у спільній сумісної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 4810136300:03:007:0032 у [PERSON] і [PERSON] повинні бути рівними, по 50/100 частки, тобто по 0,0452 га кожному від загальної площі земельної ділянки 0,0904 га, як це передбачено ч.5 ст. 89 Земельного кодексу України. З огляду на викладене позивач просив відмовити у задоволенні первісного позову, визначити земельні частки земельної ділянки за адресою: вулиця Погранична, 49 (стара назва Чигрина) в Заводському районі міста Миколаєва, Миколаївської області, за кадастровим номером 4810136300:03:007:0032, яка рішенням Миколаївської міської ради за № 50/33 від 13.10.2010 року надана [PERSON] і [PERSON] у спільну сумісну власність, що підтверджується Державним актом серія ЯЛ № 618637 від 31.05.2011 року, в розмірі по 1/2 частині кожному із загальної площі земельної ділянки 0.0904 га; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: вулиця Погранична, 49 (стара назва Чигрина) в Заводському районі міста Миколаєва, Миколаївської області, за кадастровим номером 4810136300:03:007:0032, із загальної площі 0904 га, що складає площею 0.0452 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволення, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. У задоволені зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву посилаючись на викладені в ній обставини, просили його задовольнити та відмовити у задоволені первісного позову. Представник Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області - державний нотаріус [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив прийняти рішення на підставі наявних матеріалів справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Право власності на землю, згідно ст. 78 ЗК України, це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, у тому числі, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності ; прийняття спадщини . Згідно ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Субєктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності на земельну ділянку, згідно ст. 87 ЗК України, виникає: при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Згідно ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом . У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За змістом ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право власності на земельну ділянку, згідно ст. 125 ЗК України, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом лист ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року), при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом статей 370 та 372 ЦК України, уразі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а також у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 3.4 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року),зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2». Судом встановлено, що згідно договору від 11.01.1986 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори 11.01.1986 року, зареєстрованим в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 18.01.1986 року за №3743, [PERSON] було набуто право власності на 3/5 частини будівлі 49 по вулиці Пограничній (Чигрина) у місті Миколаєві. Згідно договору №2866-Л від 10.10.2000 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових операцій з нерухомості під №2866-Л від 10.10.2000 року та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 23.10.2000 року за №3743, [PERSON] було набуто право власності на 2/5 частини будівлі 49 по вулиці Пограничній (Чигрина) у місті Миколаєві. Заявою від 08.10.2001 року [PERSON] вказав на відсутність заперечень проти реконструкції 2/5 частин домоволодіння 49 по вулиці Пограничній (Чигрина) у місті Миколаєві та здійснення прибудови для відкриття підприємства. Рішенням Миколаївської міської ради від 13 жовтня 2010 року №50/33 було передано у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [INFO] (Чигрина), будинок 49, земельну ділянку площею 0,0904 гектару у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №618037, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31.05.2011 року за номером 48101363100083. Кадастровий номер земельної ділянки 4810136300:03:007:0032. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.03.2013 року, державна реєстрація вказаної земельної ділянки, належної на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], проведена 31.05.2011 року управлінням Держкомзему у місті Миколаєві. За повідомленням Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №2-1846 від 16.05.2013 року до вказаної установи від [PERSON] 14.05.2013 року надійшло замовлення №2-1846 на перерахунок ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні по вулиці Чигрина, 49. Ідеальні частки співвласників до перерахунку складали: [PERSON] 3/5; [PERSON] 2/5. Згідно декларації від 11.01.2013 року був введений до експлуатації житловий будинок літера Т-2, у звязку з чим КП ММБТІ виконано перерахунок ідеальних часток. Після перерахунку частки співвласників визначено: [PERSON] 29/100; [PERSON] 71/100. Згідно спільної заяви [PERSON] та [PERSON] до компетентних органів, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 25.02.2014 року та зареєстрованої в реєстрі за № 107, 108, останні зазначили, що є співвласниками (а саме 2/5 частки [PERSON] та 3/5 часток [PERSON]І.) домоволодіння №49, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина). Згідно декларації від 11.01.2013 року №МК182130110221 про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, житловий будинок (літера Т-2), був побудований співвласником домоволодіння №49, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), [PERSON] Цією заявою співвласники домоволодіння надали згоду на визначення перерахунку ідеальних часток у звязку з реконструкцією вищевказаного обєкта наступним чином: [PERSON]- 71/100 часток; [PERSON] 29/100 часток. Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 13.03.2014 року було видано свідоцтво, індексний номер 18944171, про право власності [PERSON] на нерухоме майно: 71/100 часток житлового будинку №49 за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина). Аналогічні відомості щодо зареєстрованих прав власності на 71/100 часток домоволодіння містяться у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18944837 від 13.03.2014 року та інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (далі за текстом інформаційна довідка) №55535488 від 21.03.2016 року. 16 вересня 2015 року [PERSON] померла, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 17 вересня 2015 року було видано свідоцтво про смерть серії І-ФП №228396. Після смерті спадкодавця [PERSON] Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було заведено спадкову справу №544/2015 року, за даними якої донька померлої [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Даний спадкоємець від права на спадкування не усувалася, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування не змінювалась. Інші особи з заявами про прийняття спадщини згідно матеріалів спадкової справи до нотаріуса не звертались. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2016 року, виданого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за номером 5-114, було посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна матері [PERSON], а саме: 71/100 частки житлового будинку №49 з відповідними прилеглими до нього господарським та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина). Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2016 року, виданого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за номером 5-115, було посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна матері [PERSON], а саме: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок №49/1. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] від 18.03.2016 року №596/02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 16 вересня 2015 року, на спірну земельну ділянку у звязку з невизначеністю частки померлої у праві спільної власності на земельну ділянку в державному акті на право власності на вказану земельну ділянку. З огляду на викладене, враховуючи набуття [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON], та [PERSON] право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку згідно рішення Миколаївської міської ради від 13 жовтня 2010 року №50/33 без визначення часток, беручи до уваги, що вказані частки за законом є рівними, а також те, що сторонами не надано доказів домовленості [PERSON] та [PERSON] про зміну їх часток, як на час приватизації, так і після приватизації, за позивачем та відповідачем підлягає визнанню право власності на ? частки земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична (Чигрина), будинок 49, площею 0,0904 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136300:03:007:0032 за кожним. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що перерахунок ідеальних часток домоволодіння з 2/5 на 71/100 ([PERSON]В.) та з 3/5 на 29/100 ([PERSON]Л.) був здійснений згідно декларації від 11.01.2013 року №МК182130110221 про готовність до експлуатації збутового [PERSON] житлового будинку (літера Т-2) вже після отримання державного акту на землю. Вказаний перерахунок часток, згідно досягнутої між співвласниками домовленості, стосувався виключно домоволодіння, та не свідчить про зміну часток у праві володіння землею. Таким чином, до [PERSON], як до набувача успадкованої частини обєкту нерухомості, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача матері [PERSON], а саме: на ? частку. На підставі викладеного та

Outcome: partial