Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] та визначення їх у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 07 лютого 2006 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач, залежить від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та становить 1757,75 грн. Такий розмір аліментів є незначним та не задовольняє мінімальні потреби дитини. У неї погіршилось матеріальне становище, 20.02.2017 року вона звільнена з основного місця роботи, дитина [PERSON] росте і збільшились її потреби для гармонійного розвитку. Крім того, Вероніка перебуває на обліку в поліклінічному педіатричному виділенні №2 КНП «ТМДКЛ». Батько станом здоров`я дитини не цікавиться. Вона разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в орендованій квартирі. У відповідача покращилось матеріальне становище, зокрема, у нього на праві власності перебуває нежитлове приміщення, квартира, декілька земельних ділянок, житловий будинок, транспортні засоби. Окрім того, відповідач здійснює регулярні вантажно-пасажирські перевезення за кордон. Фізичний стан відповідача задовільний, будь-яких протипоказань щодо працевлаштування для надання дитині належного утримання у [PERSON] відсутні. Посилаючись на наведене, просить збільшити визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] до 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального провадження. 24.12.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що заперечує проти позову та вважає, що він не підлягає до задоволення. Позивачкою не надано жодних доказів на обґрунтування вимог, на підставі яких необхідно стягувати аліменти у зазначеному розмірі. Зазначив, що з 30 травня 2003 року він не працює і по даний час у нього немає постійного джерела доходу. Крім цього, на його утриманні, окрім дочки [PERSON] , також знаходяться ще троє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На утримання дочки [PERSON] він також сплачує аліменти. 12 травня 2017 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка також знаходиться на його утриманні. Доньці Аріадні встановлено діагноз: затримка статокінетичного розвитку та синдром м`язевої гіпотонії, вона потребує постійного прийому медикаментів, масажу, занять з реабілітації та курсів реабілітаційного відновного лікування, що потребує відповідних коштів. Він регулярно сплачує аліменти, по мірі необхідності сплачує додаткові витрати на дітей та бере участь у їх вихованні. Окрім того, вказав, що зазначена позивачем інформація про наявність у нього квартири в м.Києві не відповідає дійсності. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивач подала відповідь на відзив. Зазначила, що у позивача з часу винесення судового рішення про стягнення аліментів погіршилось матеріальне становище. Зокрема, у 2017 році позивач звільнена з роботи,донька [PERSON] росте, відповідно збільшуються її потреби, а визначений розмір аліментів на даний час не забезпечує її потреб. Окрім того, у 2012 році у неї народився син [PERSON] , шлюбу між нею та батьком [PERSON] розірвано. Вона з дітьми проживає на орендованій квартирі. Натомість, відповідач придбав ряд рухомого та нерухомого майна, при цьому не може пояснити джерело походження коштів для придбання такого майна. Позов просила задовольнити. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гриців О.Я. позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив та просив відмовити, з підстав наведених у відзиві. Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року стягнуто з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 07 лютого 2006 року Кременецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист за №2-109. Встановлено та не заперечено представником позивача у судовому засіданні, що станом на даний час розмір стягуваних аліментів з відповідача на доньку [PERSON] становить 1919 грн. На утриманні в позивача також перебуває син [PERSON] , 2012 року народження, від іншого шлюбу. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 січня 2019 року стягнуто з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] 12 травня 2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 травня 2017 року. Від даного шлюбу у відповідача [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2017 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2019 року. [PERSON] встановлено діагноз: затримка статокінетичного розвитку та синдром м`язевої гіпотонії, що підтверджується довідкою, виданою КП «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім.В.Поліщука» від 26.11.2019 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., [PERSON] придбав на праві особистої приватної власності за особисті кошти житловий будинок по [ADDRESS] . Зі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 06 квітня 2015 року, індексний номер 35952904 та індексний номер 35954026 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0643 га, кадастровий номер 6123410500:02:001:1888, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0592 га, кадастровий номер 6123410500:02:001:1887, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., [PERSON] набув у власність земельну ділянку, площею 0,085 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6123410500:02:001:3318, яка знаходиться по [ADDRESS] . Згідно з договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., [PERSON] набув у власність 8/100 часток нежитлової будівлі, гаражів, складських приміщень, столярного цеху, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №184066550 від 08 жовтня 2019 року, [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля, площею 65,8 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . Судом встановлено, що інші об`єкти нерухомого майна, які зазначені у вказаній довідці, відповідачу [PERSON] не належать, а перебувають у власності інших осіб із таким же прізвищем, іменем та по батькові, як у відповідача. Пошук об`єктів здійснювався саме за цим критерієм, про що зазначено у змісті довідки- за частковим співпадінням. Як слідує з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 20.03.2020 року, за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: «Mitsubishi Grandis», 2005 року випуску, дата реєстрації 2019 р.; Mercedes Benz 311CDI, 2005 року випуску, дата реєстрації- 2017 р., причіп Middendorf Kurier, 1996 року випуску, дата реєстрації 2016 р., причіп ММЗ 81021,1993 року випуску, дата реєстрації 2016р. Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 02 січня 2020 року, відповідач [PERSON] у період з 30 грудня 2014 року по 25 грудня 2019 року неодноразово перетинав державний кордон України. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на доньку [PERSON] станом на 01 лютого 2020 року становить 10183,66 грн. Згідно з розрахунком від 19 березня 2020 року заборгованості по аліментах [PERSON] , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на доньку [PERSON] станом на 01 [INFO] 2020 [INFO] становить 6879,41 грн. З розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] від 24 березня 2020 року, згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А. встановлено, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 березня 2020 року відсутня, переплата станом на 01 березня 2020 року становить 2120,59 грн. Як вбачається з розрахунку від 04 червня 2020 року заборгованості по аліментах [PERSON] , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 червня 2020 року становить 3636,41 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи зі наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів, позивач в позові та поясненнях під час судового розгляду посилалася на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки, він працює, регулярно перетинає кордон, протягом 2016-2019 років набув рухоме та нерухоме майно. Встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року стягнуто з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що після рішення суду та по даний час змінилось матеріальне становище, сімейний стан та покращився стан їхнього здоров`я, який би впливав на стягуваний розмір аліментів. Доводи позивача, наведені нею у позові, не є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що після винесеного рішення суду у 2006 року відповідач набув у власність ряд рухомого та нерухомого майна. Однак, сам по собі факт набуття у власність майна не свідчить про зміну матеріального стану, який би впливав на розмір стягуваних аліментів. Стан здоров`я сторін спору не змінився. Разом з тим, на даний час у відповідача на утриманні, окрім доньки [PERSON] , перебуває ще троє неповнолітніх дітей, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2019 року народження. [PERSON] є дитиною з особливими потребами та потребує додаткових витрат. На утримання дочки [PERSON] відповідач сплачує аліменти, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Окрім того, встановлено, що станом на даний час розмір стягуваних аліментів з відповідача на доньку [PERSON] становить 1919 грн., який є значно більшим мінімального розміру визначеного законом на дитину відповідного віку. Згідно з\~вимогами ст.\~7\~ЗУ «Про\~ державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» розмір\~прожиткового мінімуму\~на дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довела можливість відповідача сплачувати на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Натомість, відповідач [PERSON] у судовому засіданні довів, що за вказаних обставин він не зможе сплачувати аліменти на доньку [PERSON] у більшому розмірі, а ніж визначено у судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що визначений розмір аліментів 1/4 частина доходів, є наближеним до розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та є значно більшим мінімального розміру аліментів визначеного законом, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Приписами ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Згідно п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а так як позивач звільнений від сплати судових витрат дані судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави .

Outcome: dismissed