Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 17 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Також [INFO] у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що в жовтні 2018 року відповідач пішов з родини, не попередивши її та не пояснюючи причину. На даний час їй відомо, що він мешкає у своєї матері в м. Вознесенськ Миколаївської області. Домовленості про спільне утримання їхньої другої дитини вони не досягли, оскільки на даний час відповідач навіть не відповідає на її телефонні дзвінки. Їй не відомо, чи працює відповідач офіційно, проте він постійно виїздить на заробітки за кордон, та має заробіток, який надає йому можливість підтримувати нормальний рівень життя. Також їй відомо, що на даний час відповідач нікому аліменти не платить, інших неповнолітніх дітей, окрім народжених з нею в шлюбі, а також інших осіб на утриманні не має. За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 17 квітня 2019 року о 10 год. 30 хв. В судове засідання сторони не з'явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 17 лютого 2017 року, який зареєстровано Зарічним районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 43, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5), та не заперечуються відповідачем. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об'єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 29 січня 2019 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved