Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою відповідача [PERSON], в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та право власності на ? частину легкового автомобіля марки MAZDA-3 Хетчбек-В сірого кольору 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання в шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS] та автомобіль MAZDA-3 Хетчбек-В сірого кольору 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Враховуючи, що з лютого 2015 року шлюб між сторонами фактично припинений, просить суд визнати за нею право власності на ? частину майна набутого подружжям за час шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 16.02.2016 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи (вх. № 3655). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 16.02.2016 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення (вх. № 3656). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Крім того, виклик відповідача був здійснений, шляхом опублікування оголошення у газеті Слобідський край № 15 від 04.02.2016 року. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1389 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] /а.с. 5/. Судом встановлено, що сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі була придбана квартира [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу від 24.04.2003 року, укладеному між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. /а.с. 6/. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 456019 від 26.04.2003 року, квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] /а.с. 7/. Крім того, за час сумісного проживання сторонами 25.12.2014 року сторонами придбано автомобіль марки MAZDA-3 Хетчбек-В сірого кольору 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] /а.с. 18/. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, вартість його на момент припинення шлюбних стосунків. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на ? частину майна подружжя набутого за час шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Згідно з ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 3608,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved