Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.02.2019 року до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Після досягнення [PERSON] повноліття, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку(доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2029 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь сплачену правничу допомогу у розмірі 1500,0 грн. В обґрунтування своїх вимог посилалась на таке. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від шлюбу народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . 12.02.2019 року позивачка зверталася до Ямпільського районного суду Вінницької області про стягнення з відповідача аліментів на дітей. Однак, ухвалою від 10.05.2019 року позовна заява залишена без розгляду. Позивачка вказує, що вона не була обізнана, що без її присутності справа не буде розглядатися та що їй треба писати заяву про слухання справи за відсутністю позивачки. Тому просить стягувати аліменти з 12.02.2019 року. Позивачка офіційно не працевлаштована, займається підробітками. Де працює її колишній чоловік та який має дохід їй невідомо. Відповідач не бажає добровільно надавати кошти на утримання доньок. На придбання для дітей продуктів харчування, одягу, ліків, засобів гігієни, шкільного приладдя позивачка витрачає тільки ті кошти, які заробляє самостійно. Крім того, їй допомагають батьки. Цих коштів не вистачає на утримання доньок. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від шлюбу народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . 12.02.2019 року позивачка зверталася до Ямпільського районного суду Вінницької області про стягнення з відповідача аліментів на дітей. Ухвалою від 10.05.2019 року позовна заява залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання. Сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Після припинення сторонами спільного проживання відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини, не встановлено інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом враховано, що діти проживають з матір`ю, мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дітей є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Щодо часткового задоволення позову щодо розміру аліментів. Враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, а саме право на звернення до суду за видачею судового наказу у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, суд вважає в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] стягнення здійснити у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Після досягнення [PERSON] повноліття, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку(доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 09 вересня 2029 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Щодо часу, з якого суд присуджує аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За ч. 2 цієї статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка посилається на те, що 12.02.2019 року вона зверталася до Ямпільського районного суду Вінницької області про стягнення з відповідача аліментів на дітей. Однак, ухвалою від 10.05.2019 року позовна заява залишена без розгляду. Позивачка не оскаржувала вказану ухвалу. Позивачка вказує, що вона не була обізнана, що без її присутності справа не буде розглядатися та що їй треба писати заяву про слухання справи за відсутністю позивачки. Тому просить стягувати аліменти з 12.02.2019 року. Суд вважає, що стягнення за цим позовом слід проводити з дати звернення до Малиновського районного суду з 07.09.2020 року. Це не позбавляє позивачку оскаржити ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 10.05.2019 року про залишення позовної заяви без розгляду та вимагати стягнення з відповідача аліментів на дітей 12.02.2019 року по 07.09.2019 року. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (840,80 грн.). Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До суду надано квитанція до прибуткового касового ордеру № 12 від 07.09.2020 року про надання адвокатом консультації та підготовка позовної заяви. За таких обставин суд має покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,0 на відповідача. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial