Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що між нею та відповідачем 29 травня 1993 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Однак подружнє життя не склалося, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння і підтримка. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх сім`я перестала існувати, а тому прохає суд, шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач на своїх позовних вимогах наполягає, після розірвання шлюбу прохає залишити їй прізвище « [PERSON] », а відповідач позов визнав, також наполягає на розірванні шлюбу (а.с.22,23). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 29 травня 1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області,що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 29.08.2007 (а.с.5). Від шлюбу двох повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.11,12). Враховуючи обставини викладені в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано.

Outcome: approved