Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів: [PERSON], [PERSON], третя особа: Чортківська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки. В позовній заяві вона вказала, що 13 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину спадкового майна, яке складається з земельної ділянки розміром 0,0747 га, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Граничній, 22 в м. Чорткові Тернопільської області. Дана земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності. А отже, померлому належить частка в майні на праві спільної сумісної власності, набутому за час шлюбу подружжя, яку необхідно виділити в спадковому майні. Тому [PERSON] звернулася в суд за захистом свого права. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без неї, позов підтримує, просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без нього, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без неї, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без представника нотаріальної контори, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Врахувавши думку сторін, які не зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 листопада 1971 року у Васильковецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 15, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 098010. 13 квітня 2015 року в місті Чорткові Тернопільської області [PERSON] помер, про що 17 квітня 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 89 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області видано свідоцтво про смерть серії І- ИД № 188389. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 0,0747 га, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Граничній, 22 в м. Чорткові Тернопільської області. Вищевказане нерухоме майно було придбано у зареєстрованому шлюбі, а отже, згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, померлому належить частка в майні на праві спільної сумісної власності, набутому за час шлюбу подружжя. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з положень ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Виходячи із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.5 ст. 60 Сімейного кодексу України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №(1187) 336 від 14 травня 1998 року [PERSON] виділена земельна ділянка розміром 0,0911 га, яка розташована на території Чортківської міської ради Тернопільської області. Однак, даний Державний акт на право приватної власності на землю Чортківським районним судом 18 травня 1999 року в частині доручення у приватну власність проїзду зі сторони провулку Граничної (Гранична - бічна), що в м. Чорткові було визнано частково недійсним. Та, згідно додаткового рішення Чортківського районного суду від 27 липня 1999 року визнано незаконним рішення Чортківської міської ради народних депутатів від 01 квітня 1994 року про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність та користування земельну ділянку в частині доручення проїзду з сторони провулку Граничної (Гранична-бічна) м. Чорткові. Те, що покійний [PERSON] дійсно мав право приватної власності на частину майна, яке було придбано під час шлюбу з [PERSON] стверджується документами, виданими на імя [PERSON], зокрема: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 грудня 2015 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09 грудня 2015 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом, де обєктом нерухомого майна є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Граничній, 22 в м. Чорткові Тернопільської області, що розташований на земельній ділянці, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ч.1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, або, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину, до якого долучається державний акт. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ст. ст. 3, 15, 16, 18, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно правовими актами здійснюється лише за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки, первина реєстрація права власності на земельну ділянку відсутня, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 25, 30, 386, 392, 1222, 1223, 1258, 1268, 1297, 1298 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved