Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 17 липня 2012 року та зареєстрований Глибочецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №04. Вказує, що після одруження вони поїхали за кордон, де проживали разом до весни 2016 року, потім повернулися на Україну і в цей час відповідач зрадив їй у подружній вірності, що призвело до того, що вони припинили стосунки, хоча і проживали в одному будинку, однак в різних кімнатах. Надалі вони знову поїхали за кордон, де проживали окремо, він почав жити з іншою жінкою і вони не підтримують стосунків до сьогодні. За цей період вона не один раз намагалась відновити їхні стосунки, не дивлячись на подружню зраду з його сторони, однак він не бажав цього, говорив, що в цьому немає жодного сенсу. Зважаючи на вказані обставини вона зробила висновок про те, що немає жодної потреби надалі зберігати їх шлюбні відносини і вона цього не бажає. Подружніх стосунків не підтримують більше року. Їх шлюб існує лише формально, що суперечить її інтересам. На її пропозицію розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовився, тому вона вимушена звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно без поважних причин, а тому судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №084956, виданого 17 липня 2012 року Глибочецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2012 року в Глибочецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У відповідності до\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Відповідач зрадив позивачу у подружній вірності, що призвели до припинення між ними шлюбних відносин. Протягом року сторони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Шлюб існує лише формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проігнорував виклик до суду. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3\~ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved