Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі, в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , колишня дружина позивача - [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з ініціативи [PERSON] , вона з донькою змінили фактичне місце проживання, переїхавши до своєї матері за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році [PERSON] разом з донькою [PERSON] виїхали проживати за кордон до Російської Федерації. У зв`язку з цим, він дав нотаріальну письмову згоду колишній дружині на виїзд за кордон неповнолітньої доньки від 22.03.2017. З 2017 року по теперішній час [PERSON] разом з донькою [PERSON] за адресою реєстрації не проживали. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 13.12.2017 визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що його донька [PERSON] проживає окремо разом з матір`ю за кордоном у Російській Федерації з 2017 року, тому він не має можливості зняти її з реєстрації за місцем проживання добровільно, щоб реалізувати свої права та інтереси на власність у повному обсязі, відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Юрова В.П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за останнім відомим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] та розміщення оголошення про виклик до суду. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням наведеного суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Панасенко Н.О. не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просить прийняти рішення врахувавши висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо вирішення спору стосовно визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, затверджений рішенням виконавчого комітету ММР ЗО від 28.11.2019 №240/8. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.06.2019 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.08.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5ст.263ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на будинок підтверджується Договором дарування житлового будинку від 14.08.2010./а.с.14,15/ Сторони - позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2008року у відділі РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №1223, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.10/ Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.05.2013, шлюб між [PERSON] , [INFO] , ін. к. [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , ін. к. [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 05 грудня 2008року у відділі РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №1223, розірвано. Рішення набрало законної сили 02.07.2013./а.с.7/ Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2017, [PERSON] , [INFO] , визнано такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 10.01.2018 /а.с.8/ 22.03.2017, [PERSON] було надано згоду на тимчасовий виїзд його малолітньої доньки [PERSON] ,, [INFO] , до Російської Федерації та/або тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим. Часовий проміжок, протягом якого дитина буде перебувати за межами України - з 23.03.2017 по 23.03.2018. Поїздка доньки за кордон відбуватиметься у супроводі її матері [PERSON] . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Ю.А.. Зареєстровано в реєстрі за №739./а.с.9/ Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 24.01.2018, [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] на підставі заочного рішення суду від 13.12.2017 у справі №320/8503/17./а.с.11/ Згідно довідки старшої будинку [ADDRESS] від 05.10.2017, [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] ./а.с.12/ Згідно довідки голови квартального комітету №25 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 05.03.2019, [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 03.08.2017./а.с.13/ Згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» Державної прикордонної служби України, [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , неодноразово перетинала державний кордон України, останній раз - 01.07.2019 в пункті пропуску Гоптівка, напрям - виїзд. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що родину [PERSON] знає близько 15 років. Мешкала родина в будинку [PERSON] , який дістався йому у спадок. Сам [PERSON] вже десь пів року мешкає в Польщі . [PERSON] бачив роки три тому на морі і з її слів вона разом з дитиною [PERSON] мешкає в [PERSON] та наскільки він зрозумів вийшла заміж. З [PERSON] спілкується його колишня дружина, вони подруги. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 10 липня 2019 року № 465/7083/13-ц неповнолітні особи не можуть самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання у спірній квартирі, не можуть бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 19 ЦК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету ММР ЗО від 28.11.2019 №240/8, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не має підстав підтримувати позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з тим, що неможливо з`ясувати думку матері [PERSON] щодо вирішення даного спору та неможливо з`ясувати відсутність поважності причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, оскільки на бесіду до служби у справах дітей ММР ЗО для з`ясування думки матері щодо вирішення зазначеного спору та на засідання комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2019 [PERSON] не з`явилася, жодних письмових пояснень щодо її ставлення до позовних вимог не надала./а.с.73,74/ Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 24.02.2020, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 21/150 частка квартири [ADDRESS] . З аналізу вищевказаних норм вбачається, що права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, судом встановлена наявність іншого житла на праві власності у матері неповнолітньої дитини, з якою остання фактично проживає, а саме 21/150 частки квартири [ADDRESS] в якій можлива реєстрація малолітньої дитини. В ході судового розгляду судом не встановлено будь-яких перешкод або неможливості реєстрації малолітньої дитини у зазначеному приміщенні. Враховуючи викладене, судом не встановлено будь-яких порушень прав дитини [PERSON] , [INFO] , на достатній життєвий рівень у разі визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Отже, виходячи з вимог ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, оскільки зазначені в ньому обставини є недостатньо обґрунтованими. У висновку відсутні будь-які відомості щодо перевірки іншого житла у [PERSON] (матері дитини). Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить до висновку, що інтереси малолітньої дитини даним рішенням не порушуються. Залишення малолітньої дитини зареєстрованою в спірному будинку без матері, з якою вона проживає в теперішній час суперечило б ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved