Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету ЧМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину. Посилається на те, що 03.09.2008 року між сторонами було укладено шлюб та від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано, дочку [PERSON], [INFO] залишено проживати разом із матір'ю, а саме з позивакою. Зазначає, що ще у 2009 році, під час вагітності позивачки, взаємовідносини між нею та відповідачем різко погіршилися, він перестав приходити на ніч до дому, під час їхнього спілкування ображав її, застосовуючи нецензурну лексику, та наприкінці 2009 року, коли вона була вагітна, взагалі пішов із сім'ї. Вказує, що від моменту народження їхньої доньки, життям та здоров'ям останньої відповідач не цікавився і не цікавиться на даний час, жодного разу не зустрічався з донькою, ігнорував та ігнорує її дні народження, виховання дочки [PERSON] здійснюється виключно позивачкою. Матеріально відповідач свою доньку ніколи не утримував і не утримує на даний час, всі витрати по матеріальному утриманню їхньої з відповідачем доньки несе позивачка. Крім цього, відповідач ніколи не опікувався життям своєї доньки, а саме не приводив та не забирав її, не приймав участі у батьківських зборах та інших організаційних заходах, під час перебування останньої у ДНЗ № 23 комбінованого типу «Калинонька» в якому [PERSON] виховувалась та навчалась в період з 19.06.2012 року по 31.08.2016 року, в дитячому садочку відповідача жодного разу не було. Також, відповідач не приймає та ніколи не приймав участі в шкільному житті доньки, не приводив та не забирав її зі школи, не приймав участі у батьківських зборах та інших шкільних організаційних заходах, таких як свята, перший дзвоник. Зазначає, що необхідно звернути увагу на висновки сформульовані психологом притулку для дітей ЧОДА ССД [PERSON] в характеристиці на [PERSON], згідно яких: психоемоційних порушень у [PERSON] не виявлено, біологічного батька (відповідача) [PERSON] на фотографіях не впізнає, вважає батьком іншого чоловіка, емоційний зв'язок між [PERSON] та [PERSON] відсутній. У зв'язку із вищезазначеним, вважає, що поведінка відповідача є винною, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками відносно своєї доньки [PERSON] Крім того, вказує, що відповідач є повнолітньою, здоровою, працездатною особою, може і повинен надавати допомогу на утримання їхньої малолітньої доньки, а вона, як той з батьків з ким проживає малолітня дитина, має право вимагати сплати аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття. Матеріально відповідач забезпечений добре, наскільки їй відомо останній займається ремонтом машин на автосервісі, працює неофіційно. На даний час їхня спільна з відповідачем донька навчається в Чернівецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 31, у зв'язку із чим потребує додаткових витрат на забезпечення процесу навчання (купівля канцелярського приладдя, одягу, підручників, харчування тощо) та крім цього, [PERSON] займається танцями та відвідує гурток рукоділля, що потребує додаткових витрат на неї. У зв'язку із вищезазначеним, вважає, що відповідач може і повинен сплачувати їй щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 1400 грн. На основі зазначеного, просить, суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], щомісячно на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. та стягнути з [PERSON] на її користь всі понесені судові витрати в розмірі 7040 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету ЧМР в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили що [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON], [INFO] не приймає з 2009 року і по даний час. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2010 року. Згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.08.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування № 01/02-24/353 від 16.02.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини, [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з дитиною, зв'язків не підтримує, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, крім того він не з'являвся у судові засідання, не висловив своє ставлення до позову, не намагався спростувати позовні вимоги, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про її фізичний та духовний розвиток, навчання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, те, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи, а тому приходить до висновку про необхідність присудження аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 1400 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved