Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 40, що знаходиться в будинку № 49 по вул. Бережанська в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дана квартира належить їй на праві приватної власності. Відповідач по справі, колишній чоловік її дочки [PERSON] з грудня 2012 року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Позивач у судове засідання не з»явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №24(3164) від 29.03.2017 року, однак відповідач в судове засідання не з»явився з невідомої суду причини. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 26.12.2002 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до будинкової книги особа, яка відповідальна за ведення книги та прописку по будинку [PERSON] власник, зареєстрованими за адресою: [INFO] є: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Актом № 756 від 19.12.2016 р., складеного ПП «Карпати-2010», вбачається, що в будинку № 49 по вул. Бережанська, при обстеженні квартири № 40 встановлено, що за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з 2012 року [PERSON]. У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 40, що знаходиться в будинку № 49 по вул. Бережанська в м. Тернополі. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved