Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON]\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]\~ 29.07.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1043. Від спільного проживання у шлюбі однією сімєю з відповідачем у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сімї вказує різні погляди на сімейні відносини та обовязки батька відносно сина; відсутність довіри та взаєморозуміння між ними; сварки, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, матеріальну допомогу відповідач на утримання дитини не надає. Збереження сімї вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ майна не має. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі, в ромірі 1800,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % з усіх видів заробітку (доходу) прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з часу подачі до суду до досягнення дитиною повноліття, судові витрати поклати на відповідача, поданий нею позов задовольнити. Сторони позивач [PERSON], відповідач [PERSON], відповідно належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися; позивачем подано заяву з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.07.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1043 (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За змістом ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. \~ \~ \~ \~Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сімю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2\~ст. 115 СК України,\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім наведеного судом встановлено, що в шлюбі за період спільного проживання сторін однією сімєю народився син [PERSON], [INFO] (а.с.14), який проживає разом з позивачем [PERSON], за адресою м.Чернівці вул.Миліївська, 6/1 (а.с.15). У відповідності до паспорта громадянина України, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.7-11). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України, відповідач [PERSON], як батьком дитини [PERSON], [INFO] та зобовязаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У відповідності до\~ ст. 180 СК України,\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України,\~за\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що дитина [PERSON],\~[INFO] перебуває на матеріальному утриманні позивача;\~ як позивач, так і відповідач є працездатними; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності\~до ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню\~судові витрати\~по справі на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved