Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням уточнень, просила здійснити поділ майна, набутого під час шлюбу з [PERSON] Визнати за [PERSON], право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат і має жилу площу 64,20 кв.м., загальну площу 115,00 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 3/4 частин майнових прав на квартиру [ADDRESS] на суму 1761000,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 3/4 частин автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER] в сумі 419475,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 3/4 частин автомобіля вантажного малотоннажного тентового «ГАЗ 33023», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER], в сумі 73750,72 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.10.2007 року вона з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох чинів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі, сторонами було придбано наступне майно та майнові права: кв. [ADDRESS] вартістю 1191908,25 грн.; майнові права на кв. [ADDRESS], вартістю 2348000,00 грн.; автомобіль легковий універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], вартістю 559300,00 грн.; автомобіль вантажний малотоннажний тентовий «ГАЗ 33023», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Зазначила, що в даний час сімейні відносини між ними є напруженими, а тому є потреба визначитись у майнових правах кожного з подружжя. Наприкінці грудня 2015 року, позивачу стало відомо про відчуження квартири [ADDRESS] та автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», без її згоди. При цьому, кошти від їх продажу в сімейний бюджет не надходили. На підставі викладеного, вважає, що вона має право на визнання за нею права власності на частину квартири і на компенсацію вартості частини майнових прав та вартості частини автомобілів, з урахуванням чого просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти вимог позивача звернувся з зустрічним позовом в якому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER]; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER]; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 7614,36 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у спільній сумісній власності подружжя перебуває квартира [ADDRESS] та автомобіль «ГАЗ 33023», д.н. [NUMBER], які підлягають поділу в рівних частинах. Крім того, зазначив, що у сторін існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] в сумі 10236,92 грн., інфляційні нарахування в сумі 4782,77 грн. та 3% річних в сумі 209,03 грн., що також повинно враховуватись при поділі майна. На підставі викладеного просив зустрічний позов задовольнити. Ухвалою суду від 29.03.2016 року було залишено без розгляду позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості 3/4 частини майнових прав на квартиру [ADDRESS] в сумі 1761000,00 грн. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] та її представник в судовому засіданні свій позов просили задовольнити, у зустрічному позові просили відмовити. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісний позов визнали частково, а саме не заперечували проти поділу в рівних частинах квартири [ADDRESS] та автомобіля вантажного малотоннажного тентового ГАЗ 33023 номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER]. У задоволені решти вимог просили відмовити. Зустрічний позов просили задовольнити у повному обсязі. Третя особа ПАТ «АРТЕМ-БАНК» в судове засідання свого представника не направив, надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника банку. Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, свідків, врахувавши заяву третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 26.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №3755. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Встановлено, що сторони за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі подружжя спільно набули наступне майно: автомобіль «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], що підтверджується біржовим договором (угодою) купівлі-продажу транспортного засобу від 07.10.2009 року; квартиру [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 25.01.2016 року; автомобіль легковий універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Також, встановлено, що автомобіль легковий універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], був проданий відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.09.2015 року. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] на свою користь компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER] в сумі 419475,00 грн. та компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля вантажного малотоннажного тентового ГАЗ 33023 номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER], в сумі 73750,72 грн. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом просив визнати за ним та [PERSON] право власності на автомобіль марки «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], за кожним по 1/2 його частини та стягнути з [PERSON] на свою користь компенсацію 1/2 частини спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 7614,36 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить ш на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду і інтересам сім'ї. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Дана норма кореспондується із роз'ясненнями, які містяться у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, згідно з якими при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 сі. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжів враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). | Вимагаючи збільшення частки майна в спірній квартирі, яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом в порушення вимог ст. ст. 58-60 ЦПК України не довела обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування до даних правовідносин положень ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України з урахуванням вказаних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України та відступу від рівності часток між сторонами. В ході розгляду справи [PERSON] були надані пояснення в яких він зазначив, що проживає з позивачем та дітьми в одній квартирі та забезпечує всі потреби всієї сім'ї, фактично вони ведуть спільне господарство та пов'язані спільним побутом. Саме [PERSON] є годувальником сім'ї, несе повністю всі витрати по утриманню дітей, оскільки [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і самостійного доходу не має. Вказані пояснення не були спростовані позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом. Також, [PERSON] не надано суду доказів, що [PERSON] не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, приховує, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачає його на шкоду інтересам сім'ї. Враховуючи викладене, підстав для збільшення частки майна дружини, позивач за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON], у порядку, визначеному ч. ч. 2,3 ст.70 СК України, немає. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не погоджується на компенсацію за належну [PERSON]. на праві спільної сумісної власності 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Крім того, сторонами не було внесено на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], в рівних частинах, а саме за кожним по 1/2 частини зазначеної квартири. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на свою користь компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER] в сумі 419475,00 грн., то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що автомобіль «Hyundai» був придбаний подружжям за позичені кошти у громадянки [PERSON], що підтверджується договором безвідсоткової поворотньої позики від 14.01.2014 р. В подальшому, автомобіль легковий, універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER], був проданий відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] своєму батьку [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.09.2015 р. за 415000,00 грн. Вказані обставини були відомі [PERSON], оскільки вона надавала згоду на це. В ході розгляду справи, з даних обставин був допитаний свідок [PERSON], який є братом [PERSON] [PERSON] пояснив, що відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не міг 14.01.2014 р. отримати грошові кошти в позику від [PERSON], оскільки, на думку свідка, його не було у місті Києві. Зазначив, що він майже весь день 14.01.2014 р. перебував в квартирі сторін за адресою: [ADDRESS], і тому припустив, що оскільки [PERSON] не було весь день в квартирі, то його і не було у м. Києві. Однак, суд не приймає вказані пояснення свідка до уваги, оскільки його судження є упередженими і такими, що не розкривають об'єктивної картини справи. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що його пояснення носять характер припущень і йому достовірно не відомо чи був [PERSON] в м. Києві або в іншому місті. Тобто, інформація зазначена свідком [PERSON] не має доказового значення, оскільки повністю ґрунтується на його власних суб'єктивних припущеннях, а не є достовірно відомими йому обставинами, як того вимагають положення ст. 63 ЦПК України. В постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 р. у справі №6-7цс15 роз'яснено, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Відповідної правової позиції відносно того, що договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладену в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї, дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 19.06.2013 р. у справі №6-55ц13. Оскільки за кошти, одержані [PERSON] за укладеним в період шлюбу договором безвідсоткової поворотньої позики з [PERSON], було придбано автомобіль марки «Hyundai», що став об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зазначений договір безвідсоткової поворотньої позики створив однакові обов'язки щодо повернення позики для [PERSON] та [PERSON] Встановлено, що з метою виконання зобов'язань подружжя, на вимогу [PERSON], після продажу зазначеного автомобіля, борг їй було повернуто, що підтверджується розпискою [PERSON] від 23.09.2015 р. З приводу вказаних обставин, в судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON], яка пояснила, що позичила [PERSON] грошові кошти саме на придбання автомобіля, але потім їй знадобилися гроші і вона домовилась із ним, що позика буде повернута у вересні 2015 р. Оцінюючи покази свідка, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідок не заінтересована в справі і підстав для обмови сторін у неї немає, її покази не суперечать іншим матеріалам справи. Таким чином, грошові кошти, одержані від продажу автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER], фактично використані на задоволення потреб сім'ї, тому у [PERSON] відсутні підстави для компенсації вартості відчуженого в інтересах сім'ї автомобіля. З урахуванням викладеного, в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля вантажного малотоннажного тентового «ГАЗ 33023» номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER], в сумі 73750,72 грн. та вимог за зустрічним позовом [PERSON] про визнання за ним та [PERSON] право власності на зазначений автомобіль, за кожним по 1/2 його частини, то слід зазначити наступне. Встановлено, що автомобіль марки ГАЗ 33023 номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER] - зареєстрований на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.10.2009 р. Вартість зазначеного автомобіля становить 98344,30 грн. що підтверджується актом № 590885 від 13.11.2015р. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не погоджується на компенсацію за належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності 1/2 частини автомобіля ГАЗ 33023 номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Крім того, сторонами не було внесено на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. З огляду на те, що придбаний у період шлюбу автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, зазначений автомобіль підлягає розподілу, але в рівних частинах відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, оскільки як вже зазначалося, підстав для збільшення частки майна дружини [PERSON], у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3 ст.70 СК України, немає. Щодо вимог за зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації частки спільних боргових зобов'язань подружжя, в сумі 7614 грн. 36 коп., то слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Як встановлено вище, у спільній власності сторін, як подружжя, є квартира за адресою: [ADDRESS], в якій проживають позивач, відповідач їх неповнолітні діти. На сьогодні у сторін існує заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг по вказаній квартирі, в сумі 10236 грн. 92 коп. (десять тисяч двісті тридцять шість гривень дев'яносто дві копійки), інфляційними нарахуваннями 4782 грн. 77 коп. (чотири тисячі сімсот вісімдесят дві гривні сімдесят сім копійок), та 3% річних в сумі 209 грн. 03 коп. (двісті дев'ять гривень три копійки), що підтверджується копією судового наказу від 19.10.2015 р. у справі №760/18839/15-ц, що також має враховуватися при розподілі майна. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з тим, що особовий рахунок [NUMBER] по квартирі ([ADDRESS]) оформлений на [PERSON] вищезазначена заборгованість була стягнута саме з нього. Проте, зважаючи на те, що квартира використовується виключно в інтересах сім'ї, та безпосередньо самою сім'єю, заборгованість за судовим наказом від 19.10.2015 р. є спільним зобов'язанням подружжя та має бути врахована при поділі майна. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації 1/2 частки спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 7614,36 грн. В силу ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3654,00 грн., та з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 567,86 грн., виходячи з об'єму задоволених позовних вимог сторін, сплаченого сторонами по справі судового збору при подачі основного та зустрічного позовів до суду та узгодженої між сторонами по справі вартості спірного майна.

Outcome: partial