Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 24 січня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON]. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір»ю. 16 жовтня 2012 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та утримання сина з 16 жовтня 2012 року не приймає. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, розгляд справи просила проводити за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справ повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 січня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2012 року шлюб між ними був розірваний. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ОК № 150967, видане 13 квітня 2010 року виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. З матеріалів справи вбачається, позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає її син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім»ї, видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради № 311 від 02 липня 2018 року. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: approved