Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Харківська міська рада, про припинення права власності за [PERSON] на частку у спільній частковій власності на житловий будинок [ADDRESS] та визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею будинку 68,7 кв.м., жилою площею 43,1 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем є родичами, сусідами та співвласниками будинку [ADDRESS]. Зазначила, що їй належить 1/3, а відповідачу 2/3 вищезазначеного домоволодіння, але фактично відповідач є власником 1/3 частин домоволодіння, а 1/3 частин домоволодіння було зруйновано та на цьому місці було встановлено гараж літ. «К», який частково розташований на території домоволодіння [ADDRESS], а частково на території домоволодіння [ADDRESS], власником якого є відповідач. Відповідач [PERSON] не користується належною їй часткою домоволодіння по [ADDRESS], в утриманні будинку участі не приймає та займатися перереєстрацією права власності відмовляється. У зв'язку з вищезазначеним, позивач просила позов задовольнити. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - Харківська міська рада, в якій просила припинити право власності на гараж літ. «К», який знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] та визнати право власності на цей гараж на території домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що 14 березня 2006 року Червонозаводським районним судом м. Харкова винесено рішення по справі № 2/5-999, згідно якого за нею було визнано право власності на гараж [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. Цей гараж знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] і незначною часткою на території домоволодіння [ADDRESS]. Після отримання права власності на гараж, вона звернулась до нотаріуса з питанням чи може вона розпорядитися гаражем та приєднати його до домоволодіння [ADDRESS], на що вона отримала відмову, оскільки гараж є надвірною будівлею, яка не є виділеною самостійною часткою, яка може бути відчужена. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] просила зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зустрічний позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій заперечувала проти позову [PERSON], зустрічний позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи Харківської міської Ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, залишив суду заперечення на позовну заяву [PERSON], в яких просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками по 1/3 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом, виданим Харківським міським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року. (а.с. 49-53) Позивач [PERSON] є власником 1/3 частки домоволодіння по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 03.06.1969 року. (а.с. 7) Відповідач [PERSON], є власником 1/3 частки домоволодіння по [ADDRESS] на підставі Рішення народного суду Червонозаводського району м. Харкова № 2-1214 від 29.07.1969 року. (а.с. 6) У 2005 році [PERSON] зруйнувала 1/3 частику належної їй в будинку [ADDRESS] і на звільненій ділянці збудувала гараж літ. «К». Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.03.2006 року за [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку та надвірних будівель [ADDRESS], а також на гараж літ. «К» в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], яке зареєстровано в Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с. 4-5, 59-61) Згідно технічного паспорту, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. (а.с. 54-58) Як зазначили [PERSON], а також [PERSON] у своїх позовних заявах, гараж літ. «К» частково займає територію домоволодіння по [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідно до п.1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Не користуючись частиною домоволодіння по [ADDRESS], відповідач [PERSON] фактично відмовився від права власності, про що також вказала в зустрічному позові, що не має можливості відмовитися від належної частки, крім як оформлення договору купівлі-продажу або дарування, але зробити це не може, тому що не має перерозподілу часток. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам йогосім'ї. В зустрічному позові відповідач не надала пояснень щодо зруйнованої частки та частки яка залишилась, що потребувало перерозподілу часток. Згідно ст. 360 ЦКУ співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення, у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідач [PERSON] у продовж всього часу з моменту руйнування належної її частки так і не звернулася до державного реєстратора з такою заявою. В зустрічному позові [PERSON], посилаючись на ст. 361 ЦК України, згідно якої співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, наполягає на тому, що має право власності на гараж, та просить визначити адресу його знаходження. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається цією особою. Частиною 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно відповідача. Згідно до ст.174 ч.4, ч.5 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, отримані судом докази та їх належна оцінка вказують на законність заявленого позивачами за основнім та за зустрічним позовом позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved