Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2014 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивача. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісні погляди на життя, постійні сварки та образи. Позивач вирішила припинити шлюбні стосунки та переїхала проживати до своїх батьків. Відповідач не приймає участі у житті сина, матеріально його не утримує. В добровільному порядку аліменти на утримання сина відповідач не сплачує, не цікавиться його вихованням, добробутом, хоча відповідно до ст.180 СК України як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку. Відповідач офіційно не працює, однак має мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти та у відповідності до ст. 84 СК України кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття та на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини. Просить суд його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що хоча у нього і є дохід, однак заробітки у нього не є високими. По мірі можливості він надає матеріальну допомогу своїй дитині. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 300 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2014 року, який укладено у відділі ДРАЦС Хустського РУЮ за актовим записом № 243. Від спільного проживання у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток та доходи, має мінливий заробіток, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не регулярно надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний, отримує мінливий дохід та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в сумі 800 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття та на утримання дружини у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved