Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 27 грудня 1999 року по 16 вересня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2009 року по справі № 2-2220/09 відповідача [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 березня 2009 року. Позивач зазначає, що на даний час неповнолітній син [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Окрім цього, зазначає, що їх син перебуває на диспансерному обліку, тому потребує посиленого харчування, медичного лікування та занять з лікарем. Посилаючись на зазначені обставини, та на те, що позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, позивач просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначила, що позивач не має можливості працевлаштуватися, оскільки дитина з огляду на інвалідність потребує постійного стороннього догляду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що визнає позовні вимоги в частині збільшення аліментів до 1100 грн. Вважає, що саме такий розмір аліментів буде задовольняти як інтереси дитини, та і його, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначив, що має незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим і звільнився з роботи, перебував на стаціонарному лікуванні, відчуває головний біль та біль у позвоночнику. Відповідач вказує також на те, що він перебуває у шлюбі з жінкою, яка має дитину, а також має батька похилого віку, які потребують його допомоги також. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 березня 2009 року (а.с.7-8). Також з вищезазначеного рішення вбачається, що з 27 грудня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради, за актовим записом №473 (а.с. 7-8). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом (а.с.12). З довідки Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 07 березня 2017 року №47827 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як одержувач пенсії по інвалідності, 2 група, загальне захворювання (а.с14). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності (а.с. 13). Згідно копії трудової книжки відповідача [PERSON] з 01 вересня 2010 року по 06 квітня 2017 року він працював на посаді сторожа в КП СМР МСК з хокею на траві «Сумчанка» (а.с.37). Згідно довідки Державного центру зайнятості Сумського МЦЗ від 18 грудня 2017 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Сумському МЦЗ з 11 грудня 2017 року (а.с.38). Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. При цьому суд враховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач - не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан відповідача, який є працездатною особою, та надана довідка про стан здоров'я не містить відомостей про те, що відповідач не має змоги працювати. Доказів наявності на утриманні інших осіб відповідач суду не надав. В той же час дитина сторін має незадовільний стан здоров'я, з приводу чого відносно нього встановлено інвалідність. Ці обставини свідчать про те, що дитина потребує посиленого харчування та постійного лікування. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 16 вересня 2009 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Тому в частині позовних вимог щодо початку стягнення зміненого розміру аліментів з дня подання позовної заяви слід відмовити, та сплачувати аліменти з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial