Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути солідарно із відповідачів ТОВ «С.М.І.Т.», ПАТ «УСК «Гарант Авто» на відшкодування матеріальної шкоди 9925,9 грн., на відшкодування моральної шкоди 60000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що автомобіль «А-РУТА СПГ», державний номер [NUMBER], належить на праві власності ТОВ «С.М.І.Т.». Водій [PERSON] керуючи автомобілем «А-РУТА СПГ», державний номер [NUMBER], 05 грудня 2014 року, близько 21 години 20 хвилин, рухаючись по вул. Шолохова у м. Дніпропетровську, скоїв наїзд на неї. Внаслідок вказаної ДТП їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, поперечні переломи п'яти ребер. Внаслідок отриманих травм вона неодноразово проходила лікування в медичних установах, їй було проведено операцію. Отримані травми значно погіршили її стан здоров'я, та спричинили моральну шкоду, яку вона оцінила у 60000 гривень. На своє лікування вона потратила 8425,9 гривень, а вартість пошкодженого одягу становить 1500 гривень. Автомобіль «А-РУТА СПГ» був застрахований ТОВ «С.М.І.Т.» у ПАТ «УСК «Гарант Авто», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] від 23.12.2013 року. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року [PERSON] визнаний винуватим у скоєнні кримінального правовопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року частково задоволено позов [PERSON] до ТОВ «С.М.І.Т.», ПАТ «УСК «Гарант Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяною ДТП. Стягнуто із ПАТ УСК «Гарант Авто» на користь [PERSON] 9925,9 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 гривень. Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року стягнуто із ПАТ «УСК «Гарант Авто», на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1 650 грн. В апеляційній скарзі позивач[PERSON] просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні із ТОВ «С.М.І.Т.» 55000 гривень на відшкодування моральної шкоди, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції, а також і додаткове рішення суду сторонами не оскаржене. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову до ТОВ «С.М.І.Т.» про відшкодування моральної шкоди. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд посилався на положення ст.23,960,979,1167,1172,1187 ЦК України, ст.6, 22, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль «А-РУТА СПГ», державний номер [NUMBER], належить на праві власності ТОВ «С.М.І.Т.». Водій [PERSON] керуючи автомобілем «А-РУТА СПГ», державний номер [NUMBER], 05 грудня 2014 року, близько 21 години 20 хвилин, рухаючись по вул. Шолохова у м. Дніпропетровську, грубо порушуючи правила дорожнього руху скоїв наїзд на [PERSON] Внаслідок вказаної ДТП їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, поперечні переломи п'яти ребер. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правовопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. На своє лікування позивач потратила 9925,9 гривень. Внаслідок отриманих травм вона неодноразово проходила лікування в медичних установах, їй було проведено операцію. Отримані травми значно погіршили її стан здоров'я, та спричинили моральну шкоду, яку вона оцінила у 60000 гривень. Автомобіль «А-РУТА СПГ» був застрахований ТОВ «С.М.І.Т.» у ПАТ «УСК «Гарант Авто». Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] від 23.12.2013 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого складає 100 000 гривень, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 гривень. Врахувавши надані докази, умови страхового полісу та вимоги законодавства суд стягнув із ПАТ «УСК «Гарант Авто» на користь [PERSON] 9925,9 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Але із висновками суду щодо порядку відшкодування моральної шкоди повністю погодитись не можна. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено факт спричинення шкоди позивачу із вини [PERSON], який керував транспортним засобом у зв'язку із виконанням своїх трудових (службових) обов'язків, на підставі трудового договору із ТОВ «С.М.І.Т.». За таких обставин, наявні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу за рахунок ТОВ «С.М.І.Т.» із врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням тривалого лікування потерпілої, тяжкості спричинених їй травм, необхідності докладання потерпілою додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, уже частково стягнуті із ПАТ «УСК «Гарант Авто» кошти на відшкодування моральної шкоди, а тому грошове відшкодування моральної шкоди за рахунок ТОВ «С.М.І.Т.» необхідно визначити у розмірі 20 000 гривень. Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують частково висновки суду, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування судового рішення наявні лише в частині відмови у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.» про відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial