Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 2117, свідоцтво серії: [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 12 січня 2008 року було укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . 22.08.2014 рішенням Дніпровського районного суду міста Києва шлюб між сторонами розірвано та з цього часу позивач із дочкою проживають окремо. Оскільки відповідач після розірвання шлюбу не надав дитині матеріального утримання, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05.12.2014 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 400,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідачем вказане рішення не виконувалось, 11.03.2015 позивач звернулась до виконавчої служби щодо примусового стягнення аліментів та 13.03.2015 відкрито виконавче провадження і розпочато примусове виконання рішення суду щодо стягнення аліментів. Станом на день подання позову заборгованість відповідача по аліментам становить 16 400,00 грн. З 2016 року відповідач із дочкою не бачиться, не спілкується, не виховує її, не дбає про розвиток та про здоров`я дочки, жодним чином не приймає участі в житті, вихованні та утриманні дитини. Відповідач відверто демонструє відсутність батьківських почуттів відносно дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками, не виявляє до дочки будь-якого інтересу. Відповідно до психологічного обстеження дитини від 20.05.2015 психологом встановлено, що зустріч із батьком у дитини викликала тривогу та напруження, вона виявляла небажання бачитись з відповідачем та розмовляти з ним. Така поведінка дитини може бути наслідком різкого поводження відповідача відносно дитини, наслідком створення ним конфліктних ситуацій. Вказане, як вважає позивач, свідчить про наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав та справа призначена до підготовчого судового засідання (т.1 а.с. 26). 01 червня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо від неї (т.1 а.с. 47-55). 07 липня 2018 року до суду надійшов лист Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому Служба заперечує проти позову [PERSON] та підтримує висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.06.2018 № 5670/41/3/103 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] ; просять суду прийняти рішення з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини та розглядати справу без участі представника (т.1 а.с.81-83). 09 липня 2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подані до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідач [PERSON] останнім часом працює у ТОВ «ІТЦ ІВІК» з 01.06.2017 та був працевлаштований з листопада 2016 року по теперішній час, однак аліменти за цей час не сплачувались. З лютого 2018 року аліменти стягуються, у зв`язку з примусовим виконанням органами ДВС рішення суду про стягнення аліментів. Вважає, що будучи безробітним, відповідач мав можливість сплачувати аліменти, оскільки їх сума є незначною та становить лише 400,00 грн. Стверджує, що відповідач свідомо ухилявся від покладеного на нього обов`язку утримувати малолітню дочку. Хоча розпорядженням від 23.10.2014 відповідачу [PERSON] було визначено участь у вихованні дитини у формі спілкування кожної неділі місяця з 12 год до 18 год, останній бачився із дитиною лише кілька разів, а під час таких зустрічей поводився із дочкою всупереч її інтересам, оскільки такі зустрічі наносили дитині психологічну травму. Позивач [PERSON] всіма можливими способами намагалась владнати конфлікт між відповідачем та дитиною, залучала до цього відповідних спеціалістів, а в 2016 році відповідач зник із життя дитини та припинив спілкування із нею, тобто самоусунувся від спілкування з дитиною та її виховання, свідомо та з власної ініціативи припинив виконувати батьківські обов`язки, що відбувається протягом тривалого часу та у відсутність будь-яких поважних причини. На даний час у дитини склалися приязні стосунки із чоловіком позивача [PERSON] - [PERSON] , дитина називає його батьком та сприймає його як батька, який з 23.04.2015 виконує батьківські обов`язки по відношенню до [PERSON] (т.1 а.с.85-90). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо від неї, була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків до 18 липня 2018 року. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] 30 серпня 2018 року до суду надійшли додаткові пояснення (в порядку ч. 5 ст. 174 ЦПК України), в яких вважає, письмовий висновок Органу опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві від 23.06.2018 про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача необ`єктивним та необґрунтованим, а також таким, що суперечить інтересам дитини, оскільки не містить фактичних даних та достатніх обґрунтованих посилань на обставини, які б підтверджували, що відповідач належним чином протягом тривалого часу виконує свої батьківські обов`язки. Висновок не містить позиції сторін з приводу спору, а також ґрунтовного аналізу причин конфлікту та взаємин сторін по справі, відомостей про наявність у відповідача заборгованості по аліментам. Твердження відповідача про перешкоди та обмеження з боку позивача у спілкуванні з дитиною не відповідають дійсності, нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами справи. Зазначає, що спору між сторонами щодо місця проживання дитини між сторонами ніколи не було. На даний час малолітня дитина перестала самоусвідомлювати себе як дочку відповідача [PERSON] , як батька його не сприймає; зростає у повноцінній родині з матір`ю, вітчимом та братом. Таким чином вважає, що відповідач жодним чином не довів, що будь-хто заважав чи перешкоджав йому у здійсненні ним свого батьківського обов`язку відносно малолітньої дочки [PERSON] (т.1 а.с. 123-130). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року до спільного розгляду з первісною позовною заявою прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо від неї, позови об`єднані в одне провадження (т.1 а.с. 131-132). У зустрічному позові [PERSON] просить суд: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, [PERSON] ; визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , особисте спілкування: - побачення п`ять разів на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15 до 18 години за місцем навчання доньки або за місцем проживання, перебування дитини; - необмежене спілкування з донькою [PERSON] , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; - спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; - побачення з дитиною кожної суботи з 10 год до 10 год неділі з правом збирати доньку за місцем проживання особисто; зобов`язати відповідачку по справі повідомляти [PERSON] інформацію стосовно фактичного місця проживання, навчання, перебування дитини, у разі настання змін, повідомляти про це особисто батька дитини; стягнути із відповідача витрати понесені позивачем стосовно розгляду справи. Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову, [PERSON] вказав, що з моменту розлучення відповідачка своїми діями перешкоджає йому та не бажає його присутності у житті дитини, штучно створює обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися із дитиною. [PERSON] намагається налагодити нормальний зв`язок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні та розвитку її здібностей, забезпечувати її усім необхідним. Вважає, що його права як батька порушені. 27 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] , в якому сторона відповідача не визнає зустрічний позов у повному обсязі, вважає його таким, що суперечить інтересам дитини, доводи позивача є голослівними та необґрунтованими, не підтверджені доказами. Зазначає, що з травня 2014 року по травень 2015 дитина була переведена до іншого садочка, оскільки він знаходився поруч із місце роботи відповідачки, що було їй зручно. Щодо ставлення дівчинки до батька, то воно не є налаштованим проти нього, а це особиста позиція десятирічної дівчинки, зумовлена поведінкою батька. Твердження позивача щодо перешкоджань відповідачкою йому у спілкуванні з дитиною, не підтверджені будь-якими доказами, та фактично є припущеннями. Мати дитини всіма можливими способами намагалась владнати конфлікт між дитиною та позивачем, залучала до цього відповідних спеціалістів, проводила бесіди з дитиною. Щодо посилань позивача, що відповідачка приховувала від нього свою нову адресу проживання, заблокувала номер телефону, у зв`язку з чим він не міг з нею контактувати, заблокувала картковий рахунок, через що позивач був позбавлений можливості сплачувати аліменти, то вони є хибними. Про нову адресу відповідачка повідомила позивачу усно, в той же час він не був обмежений у правах звернення до спеціальних служб та органів з метою встановлення фактичного місця проживання дитини, однак таким правом не скористався, що свідчить про відсутність у нього відповідного інтересу. Про наявність рахунку для сплати аліментів позивач був обізнаний, що підтверджується квитанціями, які він сам надав. Відповідачка почала систематично отримувати аліменти тільки в 2018 році, після того як органи ДВС встановили місце роботи позивача, хоча за необхідності позивач добровільно міг сплачувати аліменти на рахунок виконавчої служби або ж відкрити банківський рахунок для дитини та вносити на нього кошти. Посилання позивача на його намагання налагодити зв`язок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утримання та матеріальному забезпеченні будь-якими доказами не підтверджені, а також спростовуються доказами наданими стороною відповідачки. Вважає, що позивач своєю провокативною та неправомірною поведінкою відносно членів сім`ї відповідачки завдає дитині психологічних травм, що негативно впливає на її душевний спокій (т.1 а.с. 146-156). 16 січня 2019 року від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі служби у справах дітей до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.01.2019 № 103/184/41/3 щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини, а також зазначається про те, що висновок підтримують та просять прийняти рішення з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини [PERSON] та розглядати справу без присутності на судовому засіданні представника Служби (т.1 а.с. 212-214). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду по суті із викликом свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітнього свідка [PERSON] (т.1 а.с. 230-233). 04 липня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача за первісним позовом [PERSON] про приєднання промови в судових дебатах (письмової) до матеріалів справи, у зв`язку з неможливістю останньої прибути у судове засідання (т.2 а.с.29-38). У своїй промові позивач за первісним позовом фактично послалася на ті ж обставини та доводи, що були раніше викладені стороною позивача у заявах по суті. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] вважає суперечливими та заснованими на припущеннях, а також такими, що спростовуються доказами наявними у справі. Зауважила, що всі запитання сторони відповідача до дитини, яку було допитано у судовому засіданні у якості свідка, були із матеріальним підтекстом та зводились до того, чи пам`ятає дитина подарунки які він їй дарував. Дитина першою виявила бажання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, що підтвердила у судовому засіданні. Після подачі позову до суду відповідач не змінив своє ставлення до дитини та належним чином не почав виконувати батьківські обов`язки. З огляду на викладене, просить задовольнити повністю первісний позов та повністю відмовити у зустрічному позові. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила про те, що з січня 2016 відповідач [PERSON] не бачився із дитиною та почав виявляти якийсь інтерес до неї лише з часу подання цього позову, рішення органу щодо спілкування з дитиною відповідач не виконував. Щодо вимог зустрічного позову представник заперечила, дні та години спілкування не вписуються у графік дитини. Дитина не сприймає батька, оскільки він до неї застосовував фізичну силу, кричав, а в 2015 році був випадок жорстокого поводження відповідачем із дитиною. В розмовах з батьком дитина не розуміє, що він від неї вимагає, при цьому відповідач не може справитись зі своєю агресією, що негативно впливає на дитину. Позивач намагалася налагодити стосунки дитини з батьком, зверталася до психолога. На цей час функції батька по відношенню до дитини фактично виконує нинішній чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] . У час, коли відповідачу визначені години для спілкування із дитиною, позивач не може відлучатися по своїх справах, оскільки чекає на нього, хоча відповідач так і не з`являється, був лише два рази. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав з підстав викладених в останньому. Додатково зазначив, що після народження дитини позивачка була роздратованою, згодом пішла від нього та змінили місце роботи, її номер телефону був заблокований. У вересні 2014 року він дізнався, що позивачка змінила дитині дитячий садочок, та він його знайшов, при зустрічі дитина йому була рада, сказала, що її карають за спілкування із відповідачем, просила щоб він не приходив. Він спілкувався з вихователями, психологом, але вони йому рекомендували не приходити до дитини. Коли він звернувся до служби та було визначено години спілкування із дитиною, це не допомогло, оскільки в садочку вихователі казали йому не приходити, так як дитина ховається, а вдома позивачка не відкривала йому двері або ж казала, що дитина не хоче із ним спілкуватися. У 2015 року між відповідачем та нинішнім чоловіком позивачки був конфлікт, в результаті якого він дав ляпаса чоловіку його колишньої дружини, викликали поліцію. Коли відповідач приходив до школи, то дитина ховалася, уникала спілкування. Щодо переведення дитини в іншу шкоду відповідач дізнався від друзів. Він постійно підтримує зв`язок з класним керівником доньки, цікавиться її навчанням, потребами у класі, при цьому вчителька йому повідомляла, що мати доньки забороняє йому спілкуватися з дитиною та приймати від нього подарунки. Усі його заяви до поліції, щодо перешкод у спілкуванні з дитиною були загублені. Протягом двох років він не працював, до Центру зайнятості не звертався, коли мав тимчасові заробітки, то надавав кошти позивачці, до виконавчої служби щодо аліментів його не викликали. У травні 2015 року відповідача викликав психолог, при спробі поспілкуватися із дитиною, остання ховалась за матір, навіть не привіталась. Він просив директора школи замінити психолога, однак йому відмовили, сказали що вона досвідчена та розбереться. З травня 2017 року він влаштувався на постійну роботу, через рік до нього звернулась виконавча служба, щодо заборгованості по аліментам. Також, відповідач зазначив, що бажає спілкуватись із дитиною, однак позивачка перешкоджає в цьому, коли приходив декілька разів, то не залишала їх наодинці. Також у нього є побоювання, що чоловік його колишньої дружини - [PERSON] , залякує його дитину. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала з підстав викладених в останньому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що працювала разом із відповідачем за первісним позовом [PERSON] протягом шести місяців у НВК № 176, зі слів якого знає, що є дитина, із якою йому не дають бачитись, приховують, із самою дитиною свідок не спілкувалася, однак бачила її в школі та влітку на площадці. Дитина не знала, що батько працював у цій же школі, була дуже перелякана, та за її переконанням дитину настроюють проти батька. Свідок бачила, як відповідач заходив до класного керівника, цікавився, як дитина навчається, чи потрібна допомога. ЇЇ здивувало, що відповідача хочуть позбавити батьківських прав, він дуже відповідальний, працьовитий, уважний до дітей. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знайомий із відповідачем [PERSON] з 2005 року, йому відомо, що після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] не дозволяє батьку спілкуватися з дитиною, він особисто з цього приводу телефонував [PERSON] , на що вона відповіла, що так хоче. Агресії з боку батька до дитини не бачив, при цьому навпаки бачив як мати могла шльопнути дитину. Він бачився з дитиною та [PERSON] в НВК 176. Запитав у дитини чому вона з татом не бажає зустрічатися, він працював у цій школі, а дитини гледячи на маму була дуже перелякана цими запитаннями. Знає, що нинішній чоловік позивачки [PERSON] перешкоджав спілкуванню дитини із батьком. Його донька навчається разом з дитиною сторін та з її слів, дитину налаштовують проти батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає позивачку з 2014 року, вони були сусідами. Свідку відомо про конфлікти по відношенню батька до дитини, вона була присутньою, коли у лютому 2015 року відповідач [PERSON] підвищив тон на дитину, смикав її, кричав, після чого втрутився чоловік позивачки [PERSON] , відповідач застосував до останнього силу, викликали поліцію, при цьому дитина була налякана, плакала. Особисто відповідача свідок не знає, зі слів позивачки їй відомо про заборгованість по аліментах та те що батько не приймає участі в житті дитини. Коли при дитині заходила мова про батька, то вона казала, що не бажає із ним бачитись. Сім`я позивачки спокійна, позитивна, ніяких агресивних дій з боку чоловіка позивачки [PERSON] по відношенню до неї чи дітей вона не бачила. Допитана у судовому засіданні у якості свідка у присутності представника Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Муханова А .І. та представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Сови Т.В. малолітня [PERSON] показала, що зараз проживає разом із мамою та батьком (чоловіком матері), є братик. Із свого дитинства майже нічого не пам`ятає, тільки як святкували її 5 річчя, були дідусь та бабуся, тато подарував ролики та дідусь вчив на них кататися, що б це робив батько вона не пам`ятає. Коли проживали разом з мамою та відповідачем, то, тато [PERSON] працював і тільки на вихідні бував вдома. Також не пам`ятає як ховалася від батька у дитячому садочку, коли він приходив. Попросила маму змінити школу, оскільки був конфлікт із дівчинкою та не пам`ятає щоб тато приходив до неї у школу і їй не відомо про те, що він її шукав. Позбавлення батьківських прав тата це її бажання і вона розуміє, що після цього він вже не буде приходити до неї і вона матиме інше прізвище - своєї нової родини. Вона не бажає бачитися з батьком, оскільки він кричить на маму, неї, але як саме це відбувалося вона вже не пам`ятає, а якось побився із її новим татом, після чого вона вже не бажає спілкуватися із батьком [PERSON] , боїться його, не любить і він їй не подобається, нічого від нього не хоче. Коли тато місяць назад приходив до школи та розмовляв з вчителькою, то він її не відпускав, сказав щоб вона сиділа за партою, а їй це не подобалось, у зв`язку з чим у неї був нервовий зрив. Коли тато приходив до дому, саме вона не захотіла із ним спілкуватися. Мама не забороняла їй спілкуватися із батьком, казала, що якщо вона хоче то може спілкуватися, погане про нього мама не розповідала. Вона не розпитує маму про батька, оскільки це її не цікавить. Мама називає тата - біологічний батько, так зручно, при цьому вона розуміє що це рідний батько. Із нинішнім чоловіком матері - [PERSON] у неї гарні стосунки, він завжди з нею і все їй купує. Від батька їй нічого не потрібно, вона не пам`ятає як батько хотів подарувати їй фотоапарат, пам`ятає тільки про телефон, однак у неї вже був телефон. Своїми бабусями дитина назвала маму мами [PERSON] , бабусю мами - [PERSON] , маму тата [PERSON] [PERSON] ; маму тата [PERSON] вона не пам`ятає. Вислухавши позиції сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] (зараз [PERSON] ) та [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбі з 12 січня 2008 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2014 (т.1 а.с. 11). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року з [PERSON] стягнуто на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 (п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 12-13). На виконання вказаного рішення суду, Дніпровським районним судом м. Києва 28 січня 2015 року було видано виконавчий лист, який прийнято до примусового виконання постановою державного виконавця державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 13.03.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП № 46855774 (т.1 а.с. 14). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.03.2018 станом на 01.03.2018 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/28170/14-ц від 28.01.2015 становить 16 400,00 грн (т.1 а.с. 18). Із довідки АТ КБ «Приватбанк» від 19.09.2018 № 8M7R1BB778DM1IK4 [PERSON] , згідно угоди від 13.12.2014, має картку Юніор терміном дії 03/18 (т.1 а.с. 158). За даними психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , [INFO] , з інформацією про участь батьків у вихованні дитини, наданою за № 96 від 10.06.2015 Дошкільним навчальним закладом № 455, днз № 455 [PERSON] відвідує з вересня 2014 року, іноді батько відвідував дитину у в дитячому закладі, але поспілкуватися із нею йому не вдавалося, тому що дитина не бажала йти до батька, дівчинка приходила, коли він приходив (т.1 а.с. 15). Згідно із Інформацією про результати роботи та психологічний стан дитини на момент обстеження № 6/110 від 20.05.2015 Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді під час зустрічі дитини у присутності матері із батьком [PERSON] дівчинка відверталась від нього, зреагувала роздратуванням, що може бути наслідком різкого поводження батька відносно дитини або агресії відносно її матері, свідком якої дівчинка була, з її слів. З ситуацією розлучення батьків дитина впоралась повністю, але ситуація, в якій перебуває сім`я через конфлікт з [PERSON] , може в подальшому мати негативний вплив на особистісний розвиток дівчинки (т.1 а.с. 16). Із довідки Навчально-виховного комплексу № 176 м. Києва В. від 15 березня 2018 року № 93 убачається, що [PERSON] за період навчання в НВК № 176 м. Києва [PERSON] (з 01.09.2017 по 15.03.2018) до директора не звертався; зі слів класного керівника [PERSON] , [PERSON] батьківські збори не відвідував та розвитком та досягненнями своєї доньки з часу зарахування її до навчального закладу у класного керівника та вчителів-предметників не цікавився (т. 1 а.с. 17). У листі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровського району м. Києва № 15 від 15.03.2018 зазначається про те, що дитина, [PERSON] знаходиться під наглядом в АЗПСМ № 1 з липня 2016, [PERSON] не звертався до АЗПСМ № 1, розвитком, життям, здоров`ям дитини не цікавився (т. 1 а.с. 19). [PERSON] зарахована у такі діючі при школі НВК № 176 м. Києва гуртки: «Умілі ручки» (понеділок з 14.00 по 15.00), «Спортивно-бальні танці» (хореографічний гурток - вівторок, четвер з 15.00 до 16.00), гурток з вокалу (середа, субота з 15.00 до 16.30) (т.1 а.с. 187). Відповідно до Інформації про результати роботи та психологічний стан дитини на момент обстеження № 15/178 від 12.07.2018 та Доповнення до інформаційної довідки № 15/178/1 від 12.07.2018 Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді під час розмови із дитиною з`ясовано, що із батьком [PERSON] дівчинка бачилась всього кілька разів після діагностики 2015 року. Остання зустріч дівчинки з батьком її налякала, бачити його вона не бажає, при розмові про нього стає закритою, сумною, знервованою. Дитина проговорює, що не має бажання зустрічатись із [PERSON] та його матір`ю - своєю бабусею, яку вона також бачила лише один раз після останньої діагностики. Зі слів [PERSON] , батько не телефонує їй і її життям не цікавиться. З`ясовано, що з ситуацією розлученням батьків дитина впоралась повністю, що дитині комфортно в її сім`ї разом із мамою та вітчимом. ситуація, в якій перебуває сім`я дитини через конфлікт з [PERSON] на даний час негативно впливає на емоційний стан дівчинки. На сьогодні немає підстав змінювати спосіб і стиль життя [PERSON] - а саме проживання в сім`ї мами та вітчима. Конфлікти з [PERSON] важливо вирішувати без залучення дитини. Ставлення дитини не є налаштованим проти нього. Дана позиція - це особисте ставлення десятирічної дівчинки. Думку дівчинки змінювати можливо, за умови зміни тактики спілкування [PERSON] з [PERSON] (т.1. а.с. 109-110, 111-112). За Інформацією про результати роботи та психологічний стан дитини на момент обстеження № 42/142 від 07.02.2019 Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді спілкування в тому стилі і способі, який на цей час обирає [PERSON] є недоцільним, навіть шкодить психоемоційному стану дівчинки. Батьку потрібно суттєво змінити стиль спілкування з донькою та викладання власної точки зору на ситуацію, яка має місце між ним, матір`ю дівчинки та [PERSON] . [PERSON] , зі слів матері - [PERSON] , постійно ігнорує, призначений Комісією по захисту прав дітей час, виділений на зустрічі з донькою, просто не приходячи на зустрічі. попри це [PERSON] приходить тоді, коли хоче, дуже рідко, без обговорення часу, коли дитина займається своїми справами, не запитуючи її, чи хотіла б вона з ним зустрітись. Враховуючи спосіб спілкування з донькою, можна стверджувати, що такі зустрічі є стресогенними для [PERSON] та шкодять її психоемоційному стану (т.1 а.с. 201). Відповідно до витягу із розпорядження від 23.10.2014 № 475 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою дочкою кожної неділі місяця з 12-00 год до 18-00 год (т. 1 а.с. 19). [PERSON] із 01.06.2017 працює у ТОВ «ІТЦ «ІВІК» на посаді інженера сервісного центру та за час роботи виявив себе як дисциплінований працівник, надійний і кваліфікований фахівець у свої галузі, за характером спокійний та врівноважений; протягом усього періоду роботи жодної скарги на нього не надійшло, тільки позитивні відгуки (т.1 а.с. 62). Відомості щодо трудової діяльності [PERSON] убачаються із трудової книжки [NUMBER] (т.1 а.с.63-70). Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] 26.12.2014, 08.11.2015, 08.12.2015, 19.03.2018, 30.03.2018, 27.04.2018 та у лютому 2018 року перераховано суми коштів на ім`я відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , що підтверджується відповідними квитанціями та визнається відповідачем за зустрічним позовом (т.1 а.с.73-76, 78-80). Із звіту про здійснення відрахувань та виплати ТОВ «ІТЦ ІВІК» від 11.05.2018 убачається розмір суми здійснених відрахувань з лютого по квітень 2018 року відносно [PERSON] за виконавчим документом виконавчий лист № 755/28170/14-ц виданий Дніпровським районним судом м. Києва, Постанова ВП № 46855774 від 22.01.2018 (т.1 а.с. 77). За даними довідки вих. № 58 від 17.07.2018, виданої ТОВ «Інженерно-технічний центр «ІВІК», [PERSON] працює в Товаристві з 01.06.2017, на даний момент займає посаду інженера сервісного центру, нарахований дохід за період з 01.06.2017 по 30.06.2018: 53 582,54 грн (т.1 а.с. 167). Дані відносно страхувальників застрахованої особи - [PERSON] за період з грудня 2014 року по лютий 2018 року убачаються із інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.1 а.с.197). [PERSON] (зараз [PERSON] ) в жовтні 2014 року була прийнята на роботу в ПП «Бест Фарма» на посаду комірниці; з травня 2015 року оформлена в декретну відпустку; на період роботи 2014-2015 її робоче місце знаходилось за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 165). Згідно із Висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 8 від 13.06.2018) № 5670/41/3/103 від 23.06.2018, комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у серпні 2014 року. З того часу малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням. На даний час родина проживає за адресою: [ADDRESS] , в квартирі створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. На засідання комісії мати дитини [PERSON] повідомила, що батько дитини не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, не цікавиться її життям та здоров`ям, не турбується про духовний та фізичний розвиток. Батько дитини, [PERSON] , категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Громадянин пояснив, що він постійно намагається спілкуватися з донькою, але йому не надають такої можливості. В 2014 році він навіть звертався до органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з питанням щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Громадянин і надалі бажає спілкуватися із донькою, бачитися та проводити з нею час, брати участь у її вихованні та утриманні. [PERSON] попереджено про дотримання ним прав дитини та ознайомлено його про відповідальність передбачену законодавством України в разі порушення прав малолітньої дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконуються батьківські обов`язки. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , так як на даний час недостатньо підстав (т.1 а.с. 82-83). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини (протокол засідання Комісії № 17 від 26.12.2018) № 103/184/41/3 від 09.01.2019 комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що на засіданні Комісії батько дитини [PERSON] пояснив, що він постійно намагається спілкуватися з донькою, але йому не дають такої можливості. Мати дитини [PERSON] повідомила, що вона не заперечувала щодо спілкування з донькою, але батько не приходив до дитини, а на даний час малолітня [PERSON] сама не бажає бачитися та спілкуватися з батьком. Малолітня [PERSON] , 2008 р.н., була присутня на засіданні Комісії, при розмові про батька дівчинка була сумною, закритою. Зі слів дитини, бачити та спілкуватися з батьком вона не бажає. Приймаючи до уваги зазначене вище,

Outcome: dismissed