Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 16.07.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти до розгляду дану позовну заяву та порушити за нею провадження. Визнати за [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,8 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] . В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що вона і відповідач є спадкоємцями другої черги після смерті їхньої сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона звернулася із заявою до нотаріальної контори, відповідач не подавав такої заяви, тому фактично відмовився від прийняття спадщини. Оформити спадщину на спадкове майно в нотаріальній конторі їй відмовили, оскільки за життя її сестра не зареєструвала право власності на кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] , тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяви 21.01.2016 р. та 25.04.2016 р., в яких зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи кооперативного об`єднання «Єдність» у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від виконавчого директора КО «Єдність» Волкова В. Н. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без їхньої участі, вирішити справу на розсуд суду. Представник третьої особи Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , стать жіноча, третя дитина, відомості про батьків: батько [PERSON] , українець, минуло 33 роки, мати [PERSON] , українка, минуло 28 років, адреса постійного мешкання батьків: село Губарівка, Богодухівського району, Харківської області, що підтверджується записом акту про народження № 18 від липня 1945 року, народного комісаріату внутрішніх справ УРСР. [PERSON] народився [INFO] , стать чоловіча, четверта дитина, відомості про батьків: батько [PERSON] , українець, минуло 37 років, мати [PERSON] , українка, минуло 32 роки, адреса постійного мешкання батьків: село Губарівка, Богодухівського району, Харківської області, що підтверджується записом акту про народження № 17 від 10 вересня 1948 року, УРСР. Аналогічні відомості зазначені в повторному свідоцтві про народження серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 23.03.2016 р. [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові у віці 69 років, про що 27.08.2014 р. складено відповідний актовий запис № 12187, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 57050526 30.01.2015 р. в Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі, номер у нотаріуса 109/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39498918 від 30.01.2015 р. В довідці кооперативного об`єднання «Єдність» № 164 від 25.03.2015 р. зазначається, що [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , до дня своєї смерті проживала та постійно була зареєстрована з 29.01.1985 р. за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] народилася [INFO] в селі Губарівка, Богодухівського району, Харківської області, про що 05.05.1954 р. складено відповідний актовий запис № 15. Її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 11.04.2015 р. серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області. В довідці кооперативного об`єднання «Єдність» № 24 від 08.05.2015 р. зазначається, що [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , на час смерті була членом кооперативу ЖК «Роща 5», вартість квартири [ADDRESS] виплачено повністю у розмірі 3946 крб. (три тисячі дев`ятсот сорок шість руб. 00 коп.). Перший пайовий внесок виплачено 08.10.1984 р. в сумі 3946 крб., останній пайовий внесок виплачений в 1990 р. В довідці комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації № 1601114 від 25.05.2015 р. зазначається, що інформація про власника станом на 31.12.2012 р., згідно матеріалів інвентаризаційних справ КП «Харківське МіськБТІ» за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Коваленко Л. О. винесена постанова 03.06.2015 р. № 3102/02 31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до п. 19 Примірного статуту житлово будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року за № 186 жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЖК України особі, прийнятій до членів житлово будівельного кооперативу, по рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску і граничного розміру жилої площі, передбачуваного Примірним статутом житлово будівельного кооперативу. Відповідно до п. 5 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697 XII, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пайовий внесок [PERSON] за квартиру за адресою: [ADDRESS] був виплачений в 1990 р., загальна сума паю 3946,00 крб., в розумінні ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697 XII [PERSON] набула право власності на це майно. За ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] , за життя померла не залишила заповіту, крім позивача ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тобто вона є єдиною спадкоємицею всього майна померлої [PERSON] , враховуючи, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у померлої виникло з моменту повної виплати паю в 1990 році, за життя [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на вищевказану квартиру, її право власності не припинилося внаслідок смерті, тому спірна квартира входить до складу спадщини, тобто позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697 XII, Примірного статуту житлово будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року за № 186, Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи», ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1262, 1269 ЦК України,

Outcome: approved