Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утриманн6я сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 29.04.2011 році вона зареєструвала з відповідачем шлюб у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач з сином мешкають разом, та дитина знаходиться на її матеріальному утриманні, в свою чергу відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні сина, достатніх коштів на його утримання не надає. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. До судового засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У наданому до суду відзиві на позов зазначив, що частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів, та пояснив, що перебував з позивачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 року, та від шлюбу вони мають неповнолітню дитину. Він тимчасово не має постійної роботи, перебивається тимчасовими заробітками, іншого постійного доходу не має, а тому не має можливості сплачувати суму аліментів, яка визначена позивачем. Також, пояснив, що з 01.07.2021 року прожитковий мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 2510 грн., у зв`язку з чим він не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1255 грн. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 29.04.2011 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, які зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 144 (а.с. 4). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.08.2011 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. А частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з липня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком від шести до вісімнадцяти років складає 2510 грн. В наданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він не має постійного доходу, на даний час не працевлаштований та не має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі зазначеному позивачем у позові, та частково визнав позовні вимоги у розмірі 1255 грн. Однак, будь-яких доказів на пілтвердження свого матеріального становища, відсутності джерела доходу та інших обставин, на які посилався у відзиві, відповідач до суду не надав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності у останнього інших утриманців або інших аліментних зобов`язань або доказів, які б свідчили про наявність у відповідача захворювань та потреби в лікуванні, або встановленні інвалідності, та які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), до матеріалів справи надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язків батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 2510 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від моменту пред`явлення позову - 01.02.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial