Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , з врахуванням уточненої заяви в якому просить стягнути з [PERSON] безпідставно (помилково) перераховану суму коштів у розмірі 125 124,87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 301,50 грн. Обгрунтовує уточнені позовні вимоги тим, що вона перерахувала кошти не тому адресату та на неправильний рахунок, позивач одразу зв`язалась з відповідачем та попросила її повернути зазначені кошти, одак станом на день подачі позовної заяви кошти не повернуті. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.01.2019 скасовано заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно перерахованих коштів та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15.02.2019 на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] аванс у розмірі 1 021 300 грн., штраф у розмірі 1 021 300 грн. та проценти у розмірі 1 174 495 грн. за попереднім договором купівлі-продажу квартири. Ухвалою суду від 20.02.2019 заяву про збільшення позовних вимог залишено без руху. Ухвалою суду від 28.02.2019 прийнято заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно перерахованих коштів- в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.04.2019 об`єднано справу № 464/7404/18 (пр.2/464/627/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] про стягнення забезпечувального платежу та справу № 461/3197/18 (пр.2/464/674/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно перерахованих коштів, що перебувають у провадженні Сихівського районного суду м.Львова, в одне провадження та передано на розгляд судді Чорній С.З. відповідно до вимог ч.8 ст.188 ЦПК України. В обгрунтування позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення забезпечувального платежу покликається на те, що 11 жовтня 2017 року між нею та [PERSON] , було укладено нотаріально посвідчений Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно умов Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] до 15 квітня 2018 року сторони зобов`язалися укласти Договір купівлі-продажу квартири загальною площею 72,95 кв.м. що знаходиться на 8-му поверсі багатоповерхового житлового будинку і складається з двох кімнат, кухні і тераси за адресою [ADDRESS] , а також для забезпечення виконання свого зобов`язання щодо укладення основного договору вона у день підписання Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] сплатила відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 1 021 300,00 грн. Відповідач взятих на себе обов`язків не виконав, відтак просить стягнути з нього забезпечувальний платіж у розмірі 1 174 495,00 грн, трьох процентів річних та збитків від інфляції у розмірі 74 764,76 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 810,00 грн. 24.04.2019 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення 1 104 469,87 грн., як забезпечувалиний платіж, судовий збір у сумі 8 810,00грн. Оскільки під час досудового врегулювання спору, ним через свого представника передано кошти позивачу в сумі 2 500 доларів США та відповідачем [PERSON] було здійснено переказ на рахунок позивача кошти у сумі 5 025,13 грн., не визнає стягнення трьох процентів річних та інфляційні втрати («збитки від інфляції»), заперечує повністю проти задоволення позову до [PERSON] про стягнення авансового платежу, штрафу, процентів згідно попереднього договору купівлі-продажу картири. 24.04.2019 відповідач [PERSON] подала до суду відзив в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позову повністю, вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення. Оскільки жодні кошти чи майно за договором не використані в інтересах сім`ї, а тому вона не може нести відповідальність за невиконання договору укладеного її чоловіком. 12.07.2019 від представника [PERSON] - [PERSON] до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазначила, що викладена відповідачем позиція у відзиві на позовну заяву від 19 квітня 2019 року не підтверджується належними та допустимими доказами та чинним законодавством України. 20.12.2019 від представника позивача [PERSON] до суду поступила позовна заява в порядку ст.49 ЦПК України в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] завдаток у розмірі 1 021 300,00 грн., додаткову суму у розмірі завдатку 1 021 300, 00 грн. та 115% розміру забезпечувального платежу, що становить 1 174 495, 00грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Від представника [PERSON] - [PERSON] до суду поступили додаткові пояснення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, подав аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його у слідчих діях. Суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, оскільки останнім 16.07.2020 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю у незапланованих термінових слідчих діях. Судом задоволено клопотання та зобов`язано представника відповідача [PERSON] надати суду документи, які підтверджують поважність неявки в судове засідання. Однак, останнім 05.08.2020 подано аналогічне клопотання, без виконання вимоги суду та належних підтверджень причини неприбуття в судові засідання. Представник позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та письмових пояснень долучених до матеріалів справи, просить суд позов задоволити. Заслухавши вступні слова учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку /у певний термін/ укласти договір в майбутньому /основний договір/ на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що 11 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міханошиним М.В. Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно умов якого сторони зобов`язалися до 15 квітня 2018 року укласти Договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.3 Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року позивач [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язання передала, а відповідач - [PERSON] прийняв забезпечувальний платіж за квартиру [ADDRESS] в сумі 1 021 300, 00 гривень. Сума забезпечувального платежу була отримана відповідачем - [PERSON] в повному обсязі до підписання цього договору, а частина цього платежу позивачем було перераховано [PERSON] , про що вона ствердила у своїй заяві та при наданні пояснень в суді при скасуванні заочного рішення від 13.11.2018 року. Попередній договір передбачав зобов`язання сторін укласти в майбутньому основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . За умовами абз. 2 п. 3 Попереднього договору в разі не укладення Основного договору в обумовлений строк, або невиконання зобов`язань за цим договором, відповідач - [PERSON] зобов`язаний сплатити позивачу [PERSON] 115% розміру забезпечувального платежу, що становить 1 174 495, 00 грн. Відповідно до умов п. 6 Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року договір укладався за письмовою згодою дружини [PERSON] - [PERSON] ( відповідач) також нею отримано частину забезпечувального платежу за цим Попереднім договором від 11 жовтня 2017 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , на суму 90 000,00 грн. та 40 150,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які наявні в матеріалах справи. Таким чином правовідносини що виникли в зв`язку із укладенням Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , носять характер солідарних в зв`язку з неподільністю предмета зобов`язання, що встановлений Попереднім договором від 11 жовтня 2017 року відповідно до вимог ст.ст. 541, 543 ЦК України. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Однак, як встановлено судом та не оспорюється учасниками справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] умов Попереднього договору від 11 жовтня 2017 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не виконали, забезпечувальний платіж позивачу не повернули, Основного договору купівлі-продажу квартири не уклали. Згідно ч. 1, 2 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. Внаслідок наведеного, оскільки порушення зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 2017 року сталося виключно з вини відповідача [PERSON] , суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь [PERSON] 115% розміру забезпечувального платежу, що становить 1 174 495,00 грн., з врахуванням повернутих відповідачем [PERSON] 5 025,13грн. відповідно до абз.2 п.3 попереднього договору купівлі-продажу квартири та додаткову суму у розмірі завдатку, а саме 1 021 300,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Суд критично оцінює доводи відповідача [PERSON] про те, що попередній договір укладався не в інтересах сім`ї (подружжя), а в особистих інтересах чоловіка та його батька, твердження, що жодне майно чи кошти одержані за договором не використані в інтересах сім`ї, а тому вона не може нести відповідальність за невиконання договору укладеного чоловіком не в її інтересах, оскільки відповідач [PERSON] подавала власноруч підписану заяву виконавчому директору ТзОВ «ЛІК» на укладення її чоловіком [PERSON] договору купівлі-продажу майнових прав №3101-2 від 31.07.217, крім цього, відповідач [PERSON] не заперечує факту, що 14.10.2017 та 01.11.2017 на її банківську карточку надійшли кошти в розмірі 90 000,00 та 40 150,00 від позивача та те що 08.03.2017 [PERSON] власноруч підписано заяву одного із подружжя про згоду на продаж майна, зареєстровано в реєстрі №850 приватним нотаріусом ЛМНО Міханошиним М.В. та суду не надано доказів того, що попередній договір купівлі-продажу укладався не в інтересах сім`ї. Крім цього, суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що ним було повернуто позивачу 2 500 доларів США, оскільки доказів отримання [PERSON] цих коштів не надано. Також, суд приймає до уваги те, що на даний час попередній договір сторін від 11.10.2017 є дійсним, оскільки позивачі не заперечили факту отримання ними вказаних позивачем коштів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12, згідно якої внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги, щодо стягнення з відповідачів завдаток у розмірі 1 021 300,00 грн. оскільки попереднім договором купівлі-продажу квартири чітко визначено, що в разі відмови [PERSON] укласти Основний договір в обумовлений строк, або невиконання зобов`язань за цим договором, [PERSON] зобов`язаний сплатити [PERSON] 115% розміру забезпечувального платежу переданого [PERSON] [PERSON] , що становить 1 174 495,00 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути 115% розміру забезпечувального платежу 1 174 495,00гон. - 5 025,13 грн. повернених відповідачем [PERSON] на рахунок позивача [PERSON] що становить 1 169 469,87 грн. та 1 021 300,00 грн. додаткового завдатку. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України/. Відтак, вимога щодо стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню, а саме із відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір по 6 540,80 грн.

Outcome: approved