Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], 3-я особа Приватний нотаріус Велигура Г. К. про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування уточнених вимог зазначено [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є син [PERSON], який у встановленому законом порядку та строки від прийняття спадщини відмовився. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, серед якого, крім іншого, є й частка приміщення [ADDRESS] Свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на все інше майно, крім приміщення [ADDRESS], позивачка вже у нотаріуса отримала. Стосовно ж вищезазначеного приміщення, нотаріусом 19.08.2015 року було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане приміщення. Приміщення [ADDRESS] належало спадкодавцю [PERSON], приміщення №2 цього ж будинку належало відповідачці по цій справі [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2002 року №153/62 вказані приміщення №1 та №2 було об'єднано у приміщення №1,2. Після цього власники повинні були звернутися до БТІ за перерахунком (визначенням) часток у спільній власності - приміщенні №1,2 й на підставі отриманого визначення часток отримати свідоцтво про право власності. Але вказану процедуру не булу викопано й внаслідок цього позивачка не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу. У зв'язку з тим, що співвласник [PERSON] помер, відсутня можливість оформити право власності неінакше як шляхом звернення до суду з наступними позовними вимогами: про визначення частки, що належала померлому [PERSON] у приміщення № 1,2 в житловому будинку [ADDRESS] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на визначену судом ( частку у приміщенні [ADDRESS] Рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016 «Про перейменування вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжі на вулицю Незалежної України» здійснено відповідне перейменування вулиці.» Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 01.09.2016 року №783р приміщенню [ADDRESS] присвоєно наступну поштову адресу: нежитлове приміщення [ADDRESS] Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними» (реєстраційний номер в СДРСР - 14887466 в). Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Тому, якщо титульним власником спільного є лише один співвласник (наприклад, лише на ім'я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано земельну ділянку, житловий будинок чи автомобіль), а право власності іншого співвласника майна не підтверджене документально, або навіть не визнається чи заперечується, то на підставі норм ст. 392 Цивільного кодексу України та приведеної вище правової позиції Верховного Суду України зацікавлена особа (співвласник право власності якого не підтверджене документально) може в судовому порядку захистити своє суб'єктивно непідтверджене, невизнане, порушене чи оспорено право власності на частку в спільному майні, оскільки з певних причин (наприклад, відсутності на це згоди титульного власника) договір про визначення часток в нотаріальному порядку не завжди може бути укладений. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. На підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому, якщо з'ясується, що в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника неможливо, то захистити своє набуде в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника можливо буде саме шляхом пред'явлення зазначеного позову. У наведеному вище інформаційному листі ВССУ значиться, що резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2 ». Відповідно, для захисту свого права власності самого по собі визначення часток недостатньо, тому потрібно заявляти вимогу і про визнання права власності на успадковану частку померлого співвласника спільного майна. Як роз'яснено в інформаційному листі ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин. Тому, йдеться про учасників правовідносин власності, а отже у якості відповідачів слід залучати інших суб'єктів права власності на майно, в якому визначаються частки та визнається право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд визначити частки, що належали померлому [PERSON] та [PERSON] у приміщенні [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 14/25 часток у приміщенні [ADDRESS], що належали померлому [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, покладалась на розсуд суду. Третя особа по справі - Приватний нотаріус Велигура Ганна Костянтинівна до суду не з'явилась, надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутність, де вказала на згоду із позовними вимогами [PERSON] Надала суду матеріали спадкової справи № 5/2015 р., заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON]; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.08.2015 року, згідно з якою «03» червня 2015 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Велигура Г.К, надійшла заява про прийняття спадщини за законом, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № І від імені [PERSON]; на підставі цього було заведено спадкову справу за № 5 за 2015 рік. [PERSON], були подані наступні документи: - свідоцтво про смерть [PERSON], померлого [INFO] року, серії [NUMBER], видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 19 лютого 2015 року, актовий запис № 1337 (копія); - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON], видана Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя 23.04.2001 року (копія); - свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON], [NUMBER], видане Орджонікідзевським р р/б ЗАГС, 16.09.1967 року, актовий запис № 1374 (копія); свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [NUMBER], видане Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя 02.10.1992 року, актовий запис № 304 (копія); - свідоцтво про народження [PERSON], [NUMBER], видане м. Запоріжжя Орджонікідзевським р/б ЗАГС, 03.09.1968 року, актовий запис № 2496 (копія); - паспорт [PERSON], серія [NUMBER], виданий Жовтневим В УМВС України в Запорізькій області 19.08.2004 року (копія); - картка фізичної особи-платника податків [PERSON], надана Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі 11.07.2007 року (копія); - довідка з місця проживання померлого [PERSON], видана МКП «Основаніє» Центр обслуговування абонентів № 2, від 08.06.2015 року № 2807. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Велигура Г.К., був зроблений запит № 111/02-14 від 02.07.2015 року до ТОВ «ЗАПОРІЗЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ». Згідно відповіді від 06.07.2015 року,за даними інвентаризаційної справи приміщення [ADDRESS], яке належало [PERSON], згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2002 р. № 153/62, було об'єднано з приміщенням № 2 (два), яке належить [PERSON], в єдине приміщення № 1 (один), 2(два). Після спливу строку на прийняття спадщини заявник [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], звернулася з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене у заяві приміщення [ADDRESS] або про видачу постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. п. 4.14. гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції, від 22.02.2012, № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та на підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. п. 4.15. гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції, від 22.02.2012, № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. [PERSON] правовстановлюючий документ на приміщення [ADDRESS] не надано. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved