Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок №14, сарай, вбиральню та огорожу що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Вільшани провул. Колосарівський №14. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є спадкоємцем по закону після своїх рідних: брата [PERSON], який помер 22.09.2011 року та тітки, [PERSON], яка померла 03.02.2014. Після смерті [PERSON], який є братом позивача, [PERSON], його мати фактично прийняла спадщину, але юридично не оформляла свої права. Вказаний житловий будинок був придбаний за життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] від 13.05.2010 року та зареєстрований в реєстрі за №877. Проте вказаний договір [PERSON] своєчасно не зареєстрував у відповідному органі, який здійснює державну реєстрацію. Як вказує позивач, при її зверненні до пятої Державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Селищним головою Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області\~ до суду надано лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 13.05.2010 року та зареєстрований в реєстрі за №877 житловий будинок з надвірним будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Вільшани, провул. Колосарівський №14 був придбаний [PERSON], який є братом позивача у справі, [PERSON]. Проте вказаний договір [PERSON] своєчасно не зареєстрував у відповідному органі, який здійснює державну реєстрацію. Відповідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №318985 виданого Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області [PERSON] помер 22 вересня 2011 року. Після смерті [PERSON], його мати - [PERSON] спадщину прийняла фактично, але юридично не оформила свої права. Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки від 12.09.2014 року №02-17/466 виданої Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області [PERSON] з 13 травня 2010 року до 03 лютого 2014 року проживала без реєстрації за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Вільшани провул. Колосарівський №14. Відповідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №431907 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] померла 03 лютого 2014 року. Як вказує позивач, вона є сестрою померлого [PERSON] та племінницею померлої тітки [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серія І-АГ №682519 [PERSON] народилася [INFO], її батьки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] були рідними братом і сестрою. На підставі свідоцтва про шлюб серія ІІІ-ВЛ №409646 після реєстрації шлюбу позивач, [PERSON] змінила прізвище на «Александрову». Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-ВЛ №488016 виданого 17 травня 1983 року було розірвано шлюб між [PERSON] (який є батьком померлого [PERSON]) та [PERSON],та після розірвання шлюбу прізвище жінка змінила на дівоче «Халіна». Згідно до ст. 1269 ч.2 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як вказує позивач, при її зверненні до пятої Державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їй було відмовлено з тих підстав, що договір купівлі-продажу, на підставі якого померлий [PERSON] є власником зазначеного житлового будинку він своєчасно не зареєстрував відповідно до ст.182 ЦК України у відповідному органі, та запропоновано звернутися до суду. Вказане підтверджується листом від 20.02.2015 року №427/02-14. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved