Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до Відповідача [PERSON] , вказавши в ньому, що 31.08.2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 84. Зазначає, що за час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що суперечки, які виникали між сторонами на побутовому підґрунті, набули систематичного характеру. Це пов`язано в тим, що у сторін принципово різне відношення до вирішення спірних питань, кожен з сторін вважає свою точку зору єдино вірною. Це призвело до втрати почуттів, в тому числі і почуття поваги один до одного. Подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали. Позивач вважає, що подальше спільне життя та перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим позивач прийшла до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Спір про поділ майна та з приводу проживання дитини - відсутній. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 31.08.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 84. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, про що наявне підтвердження в матеріалах справи, разом з тим позивача надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб між сторонами, а відповідач надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31.08.2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 2) Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 10) Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя є неможливим. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. Частиною 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу вимог ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи те, що позивач твердо вирішила розірвати шлюб з відповідачем, а відповідач позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, а також те, що шлюб між сторонами існує лише формально, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої дитини, а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved