Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер її троюрідний брат - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. При цьому, позивач є спадкоємцем спадкодавця [PERSON] за законом. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви про прийняття спадщини внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, документів, які б підтверджували родинні зв`язки з спадкодавцем, перенесення протягом зазначеного строку важкої хвороби, а також обмежувальні заходи запровадженні у державі внаслідок пандемії коронавірусу. При цьому, позивач вважає зазначені вище обставини поважними причинами пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної спільної позовної заяви, в якій просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] . 11.12.2020 року ухвалою суду позовну заяву позивача було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. 28.12.2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кодимську міську раду Одеської області. 21.01.2021 року ухвалою суду, за клопотанням позивача, замінено первісного відповідача - Лисогірську сільську раду Кодимського району Одеської області на належного відповідача Кодимська міська рада Одеської області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлялася належним чином. При цьому, позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача - Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, відповідач надав до суду клопотання від 04.02.2021 № 02-17/231 про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є троюрідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією рішення ухваленого Кодимським районним судом Одеської області 04.11.2020 року у справі № 503/1038/20 (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29.10.2019 року(а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не подала заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Позивач [PERSON] , як на одну з підстав поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилалась на свою важку хворобу. Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Судом встановлено, що місцем відкриття спадщини є с. Лисогірка, позивач [PERSON] мешкає в сусідньому населеному пункті - с. Федорівка, місцезнаходження Кодимської районної державної нотаріальної контори є м. Кодима Одеської області, а законодавчо визначений шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] тривав з 26.10.2019 року до 26.04.2020 року. За станом свого здоров`я позивач [PERSON] за період з вересня 2018 року по грудень 2020 року мала регулярні звернення до закладу охорони здоров`я для отримання лікування, зокрема 30 жовтня і 27 листопада 2019 року, про що свідчать відповідні численні записи в її індивідуальній картці амбулаторного хворого № 06280 (а.с.16-27). Самі по собі дані записи не підтверджують наявність у позивача [PERSON] тривалої хвороби та як наслідок поважної причини пропуску строку, який є предметом спору у даній справі, але на думку суду дані записи вказують на відповідний загальний стан здоров`я позивача. Крім того, позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, також посилалась на впроваджений карантин постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року, з відповідними змінами, встановлений на всій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року, зокрема було заборонено: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, внутрішньообласному сполученні. Зазначені заборони неодноразово були продовжені до 11 травня, а згодом до 22 травня 2020 року. В подальшому зазначені заборони були продовжені до 22 червня 2020 року постановою КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 р. № 392. Послаблення карантину на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією з відновлення транспортного сполучення почало вводитись з 1 червня 2020 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Запровадження карантину на території України в зв`язку з пандемією захворюваності на COVID - 19, у відповідності до ч.3 ст. 82 ЦПК України суд визнає загальновідомими, оскільки на виконання ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-III (надалі за текстом - Закон), рішення про його встановлення доводилось до відома населення через засоби масової інформації, а тому вони не підлягають доказуванню. 15.03.2020 року Нотаріальна палата України звернулася до нотаріусів та громадян у зв`язку із встановленням урядом на всій території України з 12 березня до 03 квітня 2020 року карантину задля запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, пандемію якого вже оголошено ВООЗ у всьому світі, закликала під час карантину з метою убезпечення від масового поширення вірусної інфекції рекомендуємо нотаріусам здійснити всі можливі профілактичні заходи та призупинити особистий прийом громадян, громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, консультуватися із нотаріусами засобами телефонного та інтернет-зв`язку, а владу вирішити питання щодо необхідності визнання карантину форс-мажорною обставиною, зокрема із можливістю надання податкових пільг громадянам та бізнесу, а також імпортерам в Україну медичних товарів та обладнання. Зокрема, рекомендувала нотаріусам максимально обмежити особистий прийом громадян - з метою піклування про здоров`я відвідувачів, адже в нотаріальні контори, особливо державні, часто звертаються люди похилого віку; здійснювати особистий прийом лише за умови крайньої необхідності - в разі необхідності відкриття спадщини, коли минає 6-місячний строк, а також для того, щоб убезпечити громадян від порушень їх прав у разі пропуску строків. Організувати прийом документів поштою, за можливості; здійснювати консультування громадян по телефону та онлайн. За необхідності особистого прийому, здійснювати його лише за попереднім записом, пропускати даних відвідувачів у контору по одному, бажано в медичних масках ( https://npu.ua/news/covid19/). Згідно третього речення ч.4 ст. 29 Закону, на період встановлення карантину можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. При цьому, статтею 10 Закону визначено, що одним з основних принципів профілактики інфекційних хвороб є визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції від 11 травня 2020 року, із загальної заборони діяльності роботи суб`єктів господарювання вже передбачала приймання відвідувачів, містила виключення - дозвіл нотаріальної діяльності. Водночас із цим суд звертає увагу на ту обставину, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-ІХ, було внесено зміни до ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 року № 671/97-ВР, які відносять карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, до переліку форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили). Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Аналізуючи надані докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що пандемія гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я останньої та заходів вжитих виконавчою владою у зв`язку з встановленням відповідного карантину. Враховуючи вище викладене та прийняте судом визнання позову відповідачем суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований в частині необхідності визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але підлягає частковому задоволенню в частині визначення тривалості самого даного строку, оскільки подія, яка визнана судом поважною причиною пропуску строку, мала місце лише близько півтора останніх місяців із законодавчо визначеного шестимісячного строку протягом якого може бути подана заява про прийняття спадщини, то суд вважає необхідним визначити часовий проміжок додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також тривалістю саме два місяці з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили, який на думку суду є достатнім для реалізації позивачем свого права на подання заяви про прийняття спадщини. В свою чергу вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю понад два місяці є необґрунтованими, оскільки судом за результатом оцінки наданих доказів не встановлено поважних причин пропуску позивачем всього шестимісячного строку, окрім як близько півтора останнього місяця, тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial