Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач є батьком їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. [PERSON] ухиляється та не виконує свої батьківські обов'язки відносно свого неповнолітнього сина, не цікавиться життям, його вихованням, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд задовольнити його, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення. Позивач зазначила, що позбавлення батьківських прав є необхідним для її дитини і по тій причині, що дитина систематично потребує проходження лікування у психоневрологічній лікарні, а для цього їй необхідно кожного разу отримувати дозвіл від відповідача (батька дитини), що є неможливим у зв'язку з тим, що місце проживання останнього їй невідомо, телефонного зв'язку з ним також немає. Згідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. Представник третьої особи у судовому засіданні питання вирішення позову залишила на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника третьої особи, малолітнього [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 23 березня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11 лютого 2010 року, актовий запис № 100. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, актовий запис № 2702 від 17 вересня 2008 року, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, який перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2009 року в справі № 2-3710/2009 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2009 року до досягнення ним повноліття, яке наступить 03 вересня 2026 року, що підтверджується копією вищевказаного рішення суду. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу сторони розірвали шлюб (а.с.15). Як убачається з копії характеристики СЗШ № 205 м. Києва позивачу рекомендовано одержати психолого-медико-педагогічну консультацію щодо особливостей розвитку її дитини та пройти обстеження хлопчика у психіатра. Дитина страждає гіперкінетичним розладом поведінки та психопатоподібним синдромом, що підтверджується копією виписного епікризу територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві від 20 березня 2017 року № 1353. 19 грудня 2016 року позивач звернулася до ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві з заявою про розшук колишнього чоловіка, [PERSON], оскільки останній тривалий час на зв'язок не виходить, його місце перебування не відоме. Згідно висновку від 31 грудня 2016 року ДОП Святошинського УП ГУ НП в м. Києві Ярошовець А.В. встановити місце знаходження [PERSON] не представилося за можливе. Згідно ст.150 ч.2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 16 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За правилами ст.164 п.2 ч.1 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню своєї дитини, не цікавиться її станом здоров'я, життям, участі у вихованні та належному утриманні не приймає, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, протягом тривалого часу ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, що безпосередньо свідчить про його небажання утримувати дитину. Такі обставини також підтверджуються показаннями неповнолітнього [PERSON], який у судовому засіданні зазначив, що останній раз бачив батька приблизно 6 років назад. Батько йому ніколи не телефонує, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, при цьому [PERSON] вказав, що навіть не знає і не представляє як його батько виглядить. Суд також приймає до уваги, що малолітній [PERSON] постійно потребує проходження лікування у психоневрологічній лікарні у зв'язку з станом свого здоров'я, проте відповідач не сприяє у наданні можливості лікуватися своїй дитині, і більш того - через об'єктивну неможливість позивачем отримати відповідні дозволи від відповідача, останній своїми пасивними діями фактично чинить перешкоди у проведенні лікування своєї дитини, що також свідчить про невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дитини [PERSON]. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved