Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №14 в будинку №46 по вулиці Правобережній в місті Кременчуці Полтавської області. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй та її дочці [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На частині житлової площі позивача, окрім неї, зареєстрований також її онук [PERSON], однак останній фактично не проживає в даній квартирі без поважних причин, не приймає участі у платі за комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має. Позивачу невідоме фактичне місце проживання [PERSON] Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також неможливість врегулювання спору в досудовому порядку з тих підстав, що позивачу невідомо місце перебування відповідача, [PERSON] і вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] праві приватної власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 листопада 1996 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів. Інша Ѕ частина вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04 березня 2002 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого за номером 271. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідок, виданих 17 грудня 2018 року ТОВ «Місто для людей Кременчук» за вих.№4753/32, та 18 грудня 2018 року за вих.№2272/36, за адресою: місто Кременчук, вулиця Правобережна (Червоноармійська)[ADDRESS], та за якою відкрито особовий рахунок №63684 на імя [PERSON], зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 04 липня 1997 року, та [PERSON], [INFO], з 05 листопада 1999 року. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за зазначеною вище адресою підтверджується також відповіддю Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №174/01-27 від 14 січня 2019 року. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі за адресою: квартира [ADDRESS] не проживає. \~ \~ \~ \~Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 17 грудня 2018 року, засвідчений громадянами [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] не проживає у [INFO] з 2009 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем [PERSON] \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, співвласником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; [PERSON], будучи зареєстрованим у домоволодінні, співвласником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад один рік. Згідно із частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, [PERSON], зареєстрований у [INFO], співвласником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2009 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад один рік без поважних причин, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як співвласнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду згідно квитанції №1677-19-022/С від 19 грудня 2018 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved