Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 23.07.1999 по 25.08.2005 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. З часу розлучення відповідач бачив свого сина лише один раз, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям дитини, не відвідує сина ні дома ні в шкільному закладі, де він навчається. Нагляд за станом здоров`я сина з моменту його народження і по теперішній час здійснює вона, мати дитини. Батько дитини участі не приймає. Рішенням Московського районного суду м. Харкова з відповідача присуджені до стягнення аліменти, які відповідач не сплачує.. Станом на 01.09.2019 за період з 28.07.2005 по 01.09.2019 заборгованість по аліментам становить 141197 грн. 40 коп. За несплату аліментів у червні 2019 за рішенням суду відповідача залучено до 120 годин суспільно-корисних робіт. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. В зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Третя особа орган опіки та піклування Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив розглядати справу без участі його представника та прийняти рішення з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування, про що зазначив у письмовому клопотанні. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.10.2005, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою ОЖК «БРЕСТ» та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.11). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.08.2005 у справі № 2-36273 з [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з 28.07.2005 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] , згідно виконавчого листа № 2-36273/055 Московського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з 28.07.2005 і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по аліментам за період з 01.05.2018 станом на 01.09.2019 складає 141197,40 грн. (а.с.13). Згідно інформації Харківського ліцею № 107 ХМР Харківської області, вихованням дитини [PERSON] , [INFO] займається його мати [PERSON] , яка виконує своє батьківські обов`язки, спілкується з учителями, цікавиться успіхами у навчанні, регулярно відвідує батьківські збори, зацікавлена у всебічному розвитку сина. Батько дитини протягом 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019 навчальних років батьківських зборів не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням сина (а.с.14). Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» ХМР, при відвідуванні поліклініки [PERSON] , [INFO] перебуває у супроводі матері або бабусі. Батько дитини до лікаря-педіатра дільничного не звертався, рекомендації лікарів виконує мати (а.с.16). Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР Харківської області від 24.12.2019 № 806, вважено доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що неповнолітній [PERSON] надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав батька, так як з батьком він не знайомий, жодної участі у його житті батько не приймає. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки з відповідача за рішенням суду присуджені до сплати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , питання про стягнення аліментів при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав судом не вирішується. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved