Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що на її постійному утриманні та забезпеченні перебуває неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та забезпечення їхньої дитини, позивач просить стягнути в свою користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами по справі розірвано, що стверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2012 р. Від даного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 19.06.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки від 16.12.2013 р. № 1834, виданої ДП «Дружба сервіс-житло-2» ПП «Дружба сервіс-житло-1», вбачається, що малолітня дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її постійному утриманні. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом не встановлено та не подано доказів, що відповідач є непрацюючим, за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем не може виконувати свої обов'язків по утриманню дитини. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вважає, що неповнолітній [PERSON], [INFO] потребує матеріальної допомоги і відповідач має можливість йому надати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому, суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача слід стягнути на утримання дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18.12.2013 р. і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягнення судового збору в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved