Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до ТОВ «НВФ «Урожай» про розірвання договору оренди землі від 20.12.2006, укладеного між позивачем та відповідачем, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить земельна ділянка площею 3,12 га, яка розташована на території Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЧР № 046454, виданим 11.07.2003 Ліплявською сільською радою Канівського району Черкаської області. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільського господарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 41929,26 грн. 20.12.2006 між позивачем і ТОВ «НВФ «Урожай» в особі директора [PERSON] укладений договір оренди землі № 260 земельної ділянки загальною площею 3,12 га строком на 15 років з умовою оплати, яка вноситься орендарем (відповідачем) у грошовій або натуральній формі у розмірі 628,94 грн., що становить не менше 1,5% від вартості орендованої земельної ділянки. Орендна плата повинна вноситись в термін не пізніше 30 листопада кожного року, починаючи з 2007 року. В даний час виникло скрутне матеріальне становище в їх сім'ї, необхідні значні кошти для утримання сім'ї, сплати комунальних послуг, на придбання харчів, на лікування. Договір оренди землі укладений на тривалий час, строк оренди закінчується в 2021 році, а сплата за орендовану землю невелика. У зв'язу з цим, вона звернулася з заявою в усній формі до відповідача, запропонувала розірвати договір, відповідно до п.34 даного договору, за взаємною згодою сторін. На що отримала категоричну відмову. Відповідно до умов п.34 договору оренди землі не передбачається його дострокове розірвання. Але, і за взаємною згодою сторін відповідач не бажає його розірвати, чим порушує умови даного договору. Вважає, що в неї є всі підстави для розірвання договору оренди землі № 260 від 20.12.2006 року в судовому порядку. Просить суд розірвати договір оренди землі № 260 від 20.12.2006, укладений між [PERSON] та ТОВ «НВФ «Урожай». В судовому засідання представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що розмір орендної плати по договору збільшувався кожного року з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі. Позивач кожного року отримувала орендну плату в розмірі, який набагато вищий ніж передбачений умовами договору. В 2017 році їй було нараховано 12674,82 грн, сплачено грошовими коштами 10515,23 грн. ТОВ «НВФ «Урожай» умови договору не порушувало, тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,12 га, розташованої на території Ліплявської сільської ради на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 046454 (а.с.4). 20.12.2006 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років, зареєстрований 28.02.2007 у Канівському районному відділі Черкаської філії ДЗК (а.с.5-6). В п.36 зазначеного договору вказано, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. В п.34 передбачено, що «дія договору припиняється шляхом його розірвання за»: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язів, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Позивач посилається на те, що вона зверталася до відповідача з заявою в усній формі про дострокове розірвання договору на підставі п.34 договору, але їй було відмовлено, так як даним пунктом не передбачено його дострокове розірвання. Відповідно ст. 1, 13, 31 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом статей 599, 651- 653 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Зміна або розірвання договору вчиняється у такій саме формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Згідно ст. 41 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачає можливість припинення договору оренди шляхом його розірвання в односторонньому порядку лише у випадку, коли таке право прямо передбачене у договорі. Ч.1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Наведене дає суду підстави вважати, що для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку необхідні підстави, які передбачені законом України. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивач, представник позивача не надали доказів наявності підстав припинення договору оренди, передбачених ст. 141 ЗК України та ст. 31 ЗУ «Про оренду землі». Посилання позивача на п.35 договору оренди землі від 20.12.2006 як на підставу припинення договору оренди, суд оцінює критично, оскільки п.34 зазначеного договору передбачає, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи орендаря. П.35 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та у разі випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Згідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо збільшення орендної плати, не надав суду належних будь-яких доказів про наявність заборгованості зі сплати за оренду землі. Статті 24, 25 Закону України «Про оренду землі» передбачають права та обов'язки орендодавця, серед яких є право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Однак доказів того, що відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату або має перед позивачем заборгованість за оренду, матеріали справи не містять, і відповідно до ст. 81 ЦПК України таких доказів позивач не надав. Постановою ВСУ від 12.12.2012 зроблено правовий висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору оренди у цій частині або несвоєчасна сплата не є підставою для його розірвання. Таку ж правову позицію висловив ВСУ у постанові № 6-166-цс13 від 12.12.2014. Оскільки суду не надано доказів наявності підстав припинення договору оренди, передбачених ст. 141 ЗК України та ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» та договором оренди, суд прийшов до висновку, що підстав для розірвання договору оренди землі немає, тому позов задоволенню не підлягає. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed