Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 02.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось. Починаючи з листопада 2015 року між сторонами постійно виникали сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначає, що відсутність між сторонами взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву відносин між ними. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і такі, що суперечать її інтересам. На даний час між сторонами втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та поваги, спільна сім'я існує формально. Окрім того, позивачка вказує на те, що вони з відповідачем дійшли згоди з приводу того, що спільна дитина проживатиме разом з нею та перебуватиме на її утриманні. При цьому, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між ними не укладено, оскільки відповідач відмовляється вирішувати з нею вказане питання. Наскільки позивачці відомо, відповідач по справі в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вважає, що останній повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Позивач зазначає, що згідно вимог законодавства мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 гривні, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач в судове засідання, не з'явилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність та не надавати сторонам термін на примирення. Відповідач в судове засідання, не з'явився, однак надав суду заяву, згідно якої вимоги позову в частині розірвання шлюбу визнає повністю, вимоги позову в частині стягнення аліментів визнає частково та просить суд стягнути з нього мінімальний розмір аліментів. Також просить суд розглянути справу у його відсутність, не надавати сторонам термін на примирення. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 02 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №742, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та заявами сторін. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами, суд враховує і той факт, що сторонам по справі надавався місячний термін на примирення (а.с.29), під час якого сторони не примирились. Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково, суд також виходить з того, що відповідач на даний час ніде не працює. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім'ї у відповідача на утриманні не перебуває. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1100,00 гривень з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.11.2018 року до настання повноліття дитини,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved