Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 18.03.2021 до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1998 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, а тому, з березня 2017 року сторони припинили проживати як подружжя, припинили сімейні відносити та вести спільне господарство. У зв`язку із викладеним вище, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду даної справи з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 30 квітня 1998 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Єнакієве, Донецької області, актовий запис - № 200. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахування того, що позивачем не висловлено з цього приводу своєї думки, суд вважає за можливе при розірванні шлюбу не відновлювати позивачу її дошлюбне прізвище.

Outcome: approved