Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд визнати незаконним акт АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про порушення від 03.07.2020 № 270, який встановлює факт несанкціонованого відбору природного газу нею, як споживачем, за адресою: [ADDRESS] . Також просила суд визнати незаконним та скасувати рішення діючої комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу від 16.07.2020, в частині здійснення донарахування їй за необлікований об`єм природного газу за період з 03.07.2018 по 03.07.2020 у розмірі 17500 грн. В обґрунтування позову зазначала, що між нею та АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» укладено договір розподілу природного газу споживачам по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками вказаного домоволодіння є вона та її сини [PERSON] та [PERSON] . Стверджувала, що завжди сумлінно виконувала обов`язки за даним договором, регулярно сплачувала послуги за договором у термін визначений в рахунках, заборгованості за спожитий газ не мала. 03.07.2020 працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», за вказаною адресою, складено акт про порушення № 270, в якому зазначено про наявність несанкціонованого газопроводу, несанкціонований відбір природного газу споживачем. При обстеженні підземного газопроводу вводу діаметром 40 мм відеоскопом виявлено отвір діаметром 10 мм, а після проведення земельних робіт за територією домоволодіння до газового стояку на глибині 1 м. виявлено вварений несанкціонований газопровід у вигляді сталевої труби діаметром 20 мм, довжиною 60 см, який не передбачений планом газифікації та самовільно усунений споживачем шляхом закриття отвору діаметром 10 мм арматурою довжиною 10 см та заварюванням. Після розрізання несанкціонованого газопроводу у місці приєднання арматури виявлено, що труба залита смолою. Зазначала, що жодних порушень не вчиняла, несанкціонованих газопроводів не проводила, ними не користувалася. Крім цього, вказувала на відсутність акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, з визначеною межею балансової належності, яка визначається за ознаками права власності та межею якої визначається межа експлуатаційної відповідальності сторін. Наполягала на тому, що виявлений працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» несанкціонований газопровід знаходиться поза межею балансової належності та експлуатаційної відповідальності між нею як споживачем та Оператором, а саме за межею належних їй та співвласникам земельної ділянки та домоволодіння, та перебуває на балансі Вільненської сільської ради Криворізького району та оперативному користуванні Оператора. Більш того, в неї та співвласників домоволодіння була відсутня будь-яка технічна можливість здійснювати несанкціонований відбір газу з виявленого газопроводу, оскільки він знаходиться на глибині 1 м поза межами їх земельної ділянки та домоволодіння. Також стверджувала, що при проведенні огляду газопроводу та складенні акта працівники Оператора не мали при собі плану газифікації та схеми газопроводу, а тому не могли встановити невідповідність виявленого газопроводу схемі. Порушеннями також вважала той факт, що акт не був переданий їй на підпис та її не було повідомлено про дату проведення комісії. Допущені порушення вважала такими, що свідчать про незаконність акта про порушення, а оскільки рішення комісії по нарахуванню необлікованого об`єму природного газу базувалося на вказаному акті, то воно також є незаконним та підлягає скасуванню. В ході судового засідання позивач [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. При цьому, надаючи суду пояснення по суті справи, додатково пояснювала, що 03.07.2021 представники оператора на території її домоволодіння проводили обстеження внутрішніх газових мереж, а також обстеження газопроводу відеоскопом, після чого їй було продемонстровано нібито порушення несанкціонований газопровід. Вона попросила з`явитися її сина [PERSON] , який є співвласником домоволодіння та який був присутній при фіксуванні порушення та як співвласник домоволодіння підписав вказаний акт про порушення, а в подальшому був присутній на комісії з розгляду акта. Підтвердила факт наявності в неї договірних відносин з Оператором, а також те, що особовий рахунок за вказаною адресою відкрито саме на її ім`я. Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» позов не визнала, надала суду відзив, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову вказувала, що 03.07.2020 за адресою відповідача виявлено порушення Кодексу ГРМ, а саме наявність несанкціонованого газопроводу, про що складено акт про порушення, який підписаний [PERSON] без зауважень. Згідно наявної виконавчо-технічної документації за вказаною адресою з 1972 року зміни плану газифікації не здійснювалися, будь-які отвори та додаткові відводи від газорозподільної системи або газової мережі внутрішнього газопостачання в документації відсутні, що свідчить про виявлення у споживача саме несанкціонованого газопроводу в розумінні п. 4 глави І Розділу І Кодексу газорозподільних систем. Стверджувала, що акт складено за встановленою законодавством процедурою, його підписано сином [PERSON] , який з 05.05.1997 зареєстрований за вказаною адресою та є співвласником даного домоволодіння, а отже уповноваженою на підписання акта особою, який і отримав його другий примірник. Споживача в акті повідомлено про дату проведення комісії з розгляду акта, на яку з`явився співвласник [PERSON] . Вказувала, що за результатами розгляду акта про порушення, комісією, на якій був присутній [PERSON] , було прийнято рішення про задоволення акта про порушення та нарахування недооблікованого (донарахованого) об`єму природного газу, з врахуванням того, що несанкціонований газопровід був проведений шляхом прихованих заходів та з урахуванням того, що газовий відвід не мав наявного підключення газового обладнання. Згідно рішення комісії, здійснено розрахунок вартості необлікованого об`єму природного газу за період з 03.07.2018 по 03.07.2020 на суму 17500 грн., який залишився несплаченим. Щодо тверджень позивача про відсутність акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, вважала їх такими, що не мають жодного правового значення, при вирішенні питання наявності несанкціонованого газопроводу. При цьому, підтвердила факт відсутності укладеного між сторонами акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Щодо вимог про визнання незаконним акта про порушення, вважала їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки акт про порушення є лише фіксацією порушення, його складання не породжує для споживача жодних обов`язків, а тому визнання такого акта незаконним є неналежним способом захисту. Рішення комісії з розгляду вказаного акта вважала законним, а тому просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Позивач надала суду відповідь на відзив, зазначила, що виявлений газопровід знаходиться далеко поза межами земельної ділянки належної їй та синам, а отже поза межами експлуатаційної відповідальності їх як власників домоволодіння, а тому вона не має нести відповідальність за стан газових мереж, що знаходяться поза межею її земельної ділянки. Відповідач правом на заперечення не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та виступають на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] , правом на подання письмових заяв щодо позову та відзиву не скористалися. [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 111). [PERSON] , в ході судового засідання позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Підтвердив у судовому засіданні, що він є співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а також факт виявлення працівниками Оператора за вказаною адресою 03.07.2020 нібито несанкціонованого газопроводу. Пояснював, що виявлений газопровід ні він, ні члени його родини не створювали та ним не користувалися. Наполягав на тому, що виявлений відрізок у вигляді ржавої труби виявлений за межами їх домоволодіння та земельної ділянки, на території землі, що знаходиться за їх парканом та є загальнодоступним місцем, належить Вільненській сільській раді. Припускав, що встановлення вказаного газопроводу можливе було багато років тому, самими ж працівниками служби газу, або взагалі будь-ким, оскільки доступ до вказаної ділянки є вільним. Враховуючи відсутність акта розмежування балансової належності та відповідальності сторін, вважав незаконним складення акта про порушення та прийняття рішення про нарахування вартості необлікованого об`єму газу. Підтвердив той факт, що був присутній при складенні акта про порушення та його підписання, як співвласником домоволодіння. Зауваження до акту не вносив, оскільки про таку можливість не знав, був запевнений працівниками газу, що підписуючи акт він лише отримує його копію, а не визнає факт порушення. Також підтвердив, що був присутній на розгляді комісією акта про порушення, але з вказаним рішенням комісії не погоджується, зазначав, що рішення було складено ще до його приходу. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи на стороні позивача та представника відповідача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам, безпосередньо дослідженим в судовому засіданні на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарчими побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також співвласниками земельної ділянки площею 0,1240 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 1221881300:02:002:0013, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно набуте ними на праві власності, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно яких кожен із вказаних осіб є співвласниками 1/3 частини зазначеного майна (а.с. 7-29). Як стверджувала позивач, на момент складення акта вона фактично проживала у вказаному житловому будинку, а її сини [PERSON] та [PERSON] , лише були зареєстровані за вказаною адресою. Це підтвердив і [PERSON] . Факт реєстрації третіх осіб у даному будинку, на момент складення акта, підтверджується копіями їх паспортів з відмітками про реєстрацію за вказаною адресою відповідно з 1997 та 2000 років (а.с. 9, 11). За вказаною адресою, АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснюється постачання природного газу, що визнано учасниками справі, а тому в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позивач у своїх поясненнях не заперечувала існування договірних відносин між нею та Оператором щодо розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а також підтвердила, що саме на неї відкрито особовий рахунок за яким вона здійснює платежі за спожитий газ за цією адресою. Вказану обставину підтвердив і представник відповідача. 03.07.2020, за адресою: [ADDRESS] , працівниками Оператора, в присутності споживача [PERSON] та співвласника будинку [PERSON] , складено акт про порушення № 270, в якому зафіксовано порушення розділу ХІ гл. 2 п. 1 пп 1 Кодексу ГРМ, а саме «Наявність несанкціонованого газопроводу. Несанкціонований відбір природного газу споживачем, а саме: при обстеженні підземного газопроводу вводу діаметром 40 мм відеоскопом виявлено отвір діаметром 10 мм. Після проведення земельних робіт за територією домоволодіння до газового стояку на глибині 1 м виявлено вварений несанкціонований газопровід у вигляді сталевої труби діаметром 20 мм, довжиною 60 см, який не передбачений планом газифікації та самовільно усунений споживачем шляхом закриття отвору діаметром 10 мм арматурою довжиною 10 см та заварюванням. Після розрізання несанкціонованого газопроводу у місці під`єднання арматури виявлено, що труба залита смолою». Споживачу рекомендовано звернутися до центру обслуговування клієнтів з метою заміни ділянки підземного газопроводу в місці під`єднання несанкціонованого газопроводу та приведення у відповідність ВГД (а.с. 30). До акта додано фотознімки (а.с. 32-36), зміст яких не заперечувався сторонами. Відповідно до витягу з протоколу від 16.07.2020 № 31 за результатами розгляду вказаного акта про порушення, вирішено задовольнити акт про порушення, виконати донарахування за необлікований об`єм природного газу частково від розрахунка за період з 03.07.2018 по 03.07.2020 у розмірі 2134,56 м3 на суму 17500 грн. (а.с. 54-55, 60). На підставі вказаного витягу з протоколу складено акт-розрахунок від 16.07.2020 на суму 17500 грн., який залишився неоплаченим (а.с. 59, 61-62).Твердження позивача про неотримання вказаного розрахунку, суд розцінює критично, оскільки його копія додана позивачем до позову. Відповідно до\~ст.\~12,\~13\~ЦПК України,\~ цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~гл.\~5\~розділу ХІ\~Кодексу ГРМ,\~у разі\~виявлення у\~споживача або\~несанкціонованого споживача\~порушень,\~визначених у\~главі 2\~цього розділу,\~на місці\~їх виявлення\~представником Оператора\~ГРМ складається\~акт про\~порушення. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про\~порушення складається\~в двох\~примірниках,\~один з\~яких залишається\~у споживача\~(несанкціонованого\~споживача),\~який має\~право внести\~до акта\~про порушення\~свої зауваження\~та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення. При цьому, відповідно до п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ, споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно вказаних норм законодавства співвласники вказаного домоволодіння є споживачами природного газу, що постачається Оператором, оскільки об`єкт будинок, що належить їм праві спільної власності підключений до газопостачання, а отже кожен з них, як співвласник та споживач могли підписувати вказаний акт про порушення. Вказане, учасники справи не заперечували. Крім цього, це узгоджується з положеннями п. 1 гл. 3 розділу 6 Кодексу ГРМ, де вказано, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем , а якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів). [PERSON] в ході судового засідання підтвердила, що добровільно надала доступ працівникам Оператора до свого домоволодіння, для перевірки внутрішніх газових мереж та після продемонстрованого їй порушення, викликала свого сина [PERSON] , який є співвласником вказаного будинку, який вже й підписав акт про порушення, підтвердивши своїм підписом отримання другого примірника акта (а.с. 30 зворот). Вказана обставина спростовує твердження [PERSON] про неотримання нею другого примірника акта про порушення та позбавлення можливості дізнатися про місце та час розгляду вказаного акта комісією, як підстави визнання акта недійсним. Як встановлено судом, вказаний акт отримав інший співвласник [PERSON] і саме він був присутній при розгляді акта комісією, що ним не заперечувалося та підтверджується протоколом комісії (а.с. 60). Закон не передбачає обов`язку працівника газу видавати акт кожному із співвласників будинку. Твердження позивача в частині того, що акт про порушення складався працівниками Оператора без даних проектної документації по газифікації будинку в ході судового засідання було спростовано поясненнями свідка [PERSON] , яка підтвердила, що при проведенні перевірки, підставою якої стали зміни в обсягах споживання газу (а.с. 105), вони мали схему газопроводу, на якій був відсутній виявлений ними газопровід, що і стало підставою для складення акта. Зміни в обсягах спожитого газу в 2016-2017 роках позивач пояснила використанням твердопаливного котла на дровах, який вони використовували поки чоловік був живий (до 2018 року), але який працівники газової служби не зазначили в акті від 03.07.2020. Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ, несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу. При цьому, несанкціонований газопровід самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). З вказаних визначень слідує, що несанкціонованим газопроводом визнається будь-який самовільно під`єднаний газопровід (відвід, штуцер, тощо), навіть у разі відсутності підключення газового обладнання до нього, за умови що він фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний з газовою мережею, витрати газу через який не обліковуються вузлом обліку. Як слідує з виконавчої технічної документації газифікації житлового будинку по [ADDRESS] , оригінал якої досліджено в судовому засіданні в присутності учасників провадження та копія якого долучено до матеріалів справи (а.с. 51-53), виявлений працівниками оператора 03.07.2020 газопровід в технічній документації не відображений. Технічна документація не містить жодних змін з 1974 року, а отже виявлена працівниками АТ «Криворіжгаз» вварена в газопровід сталева труба фактично є несанкціонованим газопроводому розумінні п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ. Твердження [PERSON] про те, що виявлений нібито «несанкціонований газопровід» фактично є частиною газопроводу, висловлені ним на стадії дослідження письмових доказів, суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження не є підставою позову, яка могла бути змінена позивачем у строки та в порядку визначеному ч.3 ст. 49 ЦПК України. Відповідної письмової заяви у визначений законом строк (не пізніше 5 днів до початку першого судового засідання) від позивача не надходило (а.с. 159-162). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Разом з тим, суд приймає до уваги твердження позивача про те, що вказаний несанкціонований газопровід виявлено поза межами земельної ділянки належної їй та синам. Так, як слідує зі змісту акта про порушення (а.с. 30) «несанкціонований газопровід» виявлено шляхом проведення земельних робіт за територією домоволодіння [ADDRESS] . Вказане підтверджується даними фотознімків доданих до акта (а.с. 32-36). Свідок [PERSON] також підтвердила, що несанкціонований газопровід було виявлено за межами домоволодіння позивача, однак як вона вважала, на присадибній ділянці позивача. Разом з тим, ці твердження свідка суд розцінює критично, оскільки як встановлено в судовому засіданні, місце виявлення несанкціонованого газопроводу перебуває поза межами земельної ділянки належної на праві власності позивачу. Той факт, що зафіксований в акті про порушення несанкціонований газопровід знаходиться поза межами земельної ділянки позивача та третіх осіб, підтверджується актом виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, складеним кваліфікованим інженером-землевпорядником (а.с. 143-145). Більш того, вказаний факт визнаний в судовому засіданні представником відповідача, яка не заперечувала факт виявлення несанкціонованого газопроводу поза межами земельної ділянки позивача, однак вважала, що оскільки газопровід від точки розподілу йде виключно до будинку позивача, то саме на неї має бути покладено обов`язок по відшкодуванню збитків завданих наявністю виявленого газопроводу, не відображеного в технічній документації (а.с. 52-53). Однак, з вказаними твердженнями представника відповідача суд не погоджується. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями\~ст. 61 Конституції України\~передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, відповідно кожна особа несе відповідальність лише за ті порушення, які нею вчинено особисто. Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ, підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом. Межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; а межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до гл. 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, межа балансової\~належності та\~експлуатаційної відповідальності\~між Оператором\~ГРМ та\~споживачем (суміжним\~суб`єктом ринку\~природного газу)\~визначається в\~акті розмежування\~балансової належності\~та експлуатаційної\~відповідальності сторін,\~що є\~невід`ємною частиною\~договору розподілу\~природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. При цьому, згідно п. 3 Постанови НКРЕ № 2494 від 30.09.2015, яка набрала законної сили 27.11.2015, саме на Оператора покладено обов`язок укладення актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в тому числі по об`єктах побутових споживачів протягом двох років з набрання чинності цією постановою, тобто такі акти мали бути укладені до 27.11.2017. Як вказувала позивач та визнано представником відповідача, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктом за адресою: [ADDRESS] не укладено, відповідно ні межа балансової належності, ні експлуатаційної відповідальності сторін не визначена. Твердження представника відповідача про неможливість підписання такого акта у позивачів, перед судом не доведено, як і сам факт існування такого акта, його направлення для підписання позивачу. Разом з тим, згідно з положеннями гл. 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та співвласники/особа, уповноважена на це співвласниками, внутрішньобудинкових систем газопостачання, які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатаціюцих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі ПБСГ, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт. Отже, фактично кодекс ГРМ покладає обов`язок на споживача забезпечувати належну експлуатацію газових мереж, виходячи з даних про балансову належність та експлуатаційну відповідальність сторін, яка має бути закріплена в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Оскільки відповідний акт зі споживачем не укладено, хоча обов`язок по його укладенню покладено на Оператора, відповідно межа експлуатаційної відповідальності позивача не визначена, а виявлений несанкціонований газопровід знаходиться поза межами земельної ділянки позивача, на території з вільним доступом, суд приходить до висновку, що за відсутності беззаперечних доказів щодо здійснення вказаного газопроводу саме позивачем, покладення на неї обов`язку по відшкодуванню нарахованих збитків, не узгоджується з вимогами чинного законодавства та з принципами розумності та справедливості. Так, згідно з частинами першою і другою\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно, для застосування такої міри відповідальності, як нарахування та стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. У рішенні ЄСПЛ від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Посилання представника відповідача про винуватість позивача у встановленні несанкціонованого газопроводу з огляду на те, що позивач є власником будинку, в напрямку якого йде газова труба, до якої було здійснено несанкціоноване підключення, за відсутності інших беззаперечних та неспростовних доказів вчинення таких дій саме позивачем, за умови знаходження підключення у вільно доступному місці, на вулиці, за межами земельної ділянки позивача, за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в якому була б чітко узгоджена межа відповідальності оператора та споживача, є очевидно недостатніми для настання цивільно-правової відповідальності позивача. Отже, суд приходить до висновку, що при складенні акта про порушення від 03.07.2020 та відповідно при складенні протоколу від 16.07.2020 № 31, який складений на підставі вказаного акта та яким акт задоволено і вирішено виконати донарахування за не облікований об`єм природного газу частково від розрахунку на суму 17500 грн. (а.с. 54-60), не були враховані істотні обставини, а саме знаходження виявленого несанкціонованого газопроводу поза межами земельної ділянки позивача, що за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, за умови вільного доступу до вказаного місця, не може бути підставою для покладення на позивача обов`язку по відшкодуванню нарахованих збитків, у зв`язку з недоведеністю відповідачем протиправності дій саме позивача чи інших співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] по облаштуванню вказаного газопроводу, відповідно їх вини та причинного зв`язку, які є обов`язковими елементами складу цивільного правопорушення, вчинення якого є підставою для покладення на позивача відповідальності за завдані збитки. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Беручи до уваги те, що сам по собі акт про порушення не створює жодних правових наслідків для позивача, а розглядаючи вказаний акт саме комісія з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ уповноважена визначати його правомірність та приймати щодо нього відповідне рішення, зокрема про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або отримання додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення (п. 11 гл 5 кодексу ГРМ «Порядок оформлення акта про порушення»), суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання незаконним акта про порушення від 03.07.2020 № 270 не підлягають задоволенню, через обрання неналежного способу захисту. Разом з тим, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення діючої комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу побутовому споживачу від 16.07.2020 в частині здійснення [PERSON] донарахування за необлікований об`єм природного газу за період з 03.07.2018 по 03.07.2020 на суму 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривен 00 копійок по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказане рішення порушує права позивача, адже ним визначено розмір збитків до відшкодування, та прийняте без врахування істотних обставин справи, які виключають відповідальність позивача, а саме знаходження несанкціонованого газопроводу поза межами земельної ділянки позивача, у вільно доступному місці, на вулиці, та за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який би чітко визначав межу відповідальності споживача. Оскільки [PERSON] , яка мала б сплатити судовий збір за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн., як споживач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», рішенням по справі її вимоги немайнового характеру частково задоволені, тому суд

Outcome: partial