Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку [PERSON] , яка після досягнення повноліття продовжує навчання на денній формі навчанні у Тернопільському національному технічному університеті та продовжує проживати разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. У зв`язку із чим вона несе витрати щодо харчування, одягу, духовного, фізичного та освітнього розвитку доньки. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 11 травня 2002 року, актовий запис № 757. Шлюб між сторонами розірвано 30 червня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 365. Згідно довідки № 55, виданої Тернопільським національним технічним університетом імені Івана Пулюя від 20 жовтня 2020 року, [PERSON] дійсно є студентом третього курсу денного відділення ФЕМ факультету Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, закінчує навчання в червні 2022 року. Відповідно до довідки ДП 1 ЖЕК 13 ЖБК №600 від 27 жовтня 2020 року за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем проживають [PERSON] та [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. На підставі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, враховує те, що позивач несе витрати щодо харчування, одягу, духовного, фізичного та освітнього розвитку доньки, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін та приходить до переконання, що позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 06 листопада 2020 року і до закінчення нею навчання, однак не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років підлягає до задоволення. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Проте, чинним законодавством України не передбачено визначення суми аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання у вищому навчальному закладі у частці від заробітку з прив`язкою до прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Визначення розміру аліментів з урахуванням одного неоподатковуваного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачено нормами Сімейного кодексу України, які регулюють обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, в той час як нормами ст. 199 СК України для повнолітніх дітей - не передбачено, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині до задоволення не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial