Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дворічанського районного суду Харківської області з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 грудня 2013 року о 12 год. 30 хв. біля домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] її покусав собака, який належить відповідачу у справі [PERSON], внаслідок чого були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правого передпліччя та двох пальців правої кисті. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь майнову шкоду завдану адміністративним правопорушенням у сумі 3100 грн.та моральну шкоду в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали свої вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позов в частині відшкодування майнової шкоди не визнали, надавши до суду заперечення в яких посилались на недоведеність завданої позивачу майнової шкоди у ромірі 3100 грн. Вимоги по відшкодуванню моральної шкоди визнали частково. Просили суд задовольнити їх в сумі 500 грн. Згідно положень норм Цивільного - Процесуального Кодексу України, щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного - Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного - Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на наведені вище норми права, суд, надаючи оцінку наданим сторонами доказам, заслухавши їх доводи, покладені в обґрунтування позовних вимог та заперечень приходить до наступного висновку. В судовому засіданні досліджено матеріали адміністративної справи № 3/618/20/14 по притягненню [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. Відповідно до довідки КЗОЗ «Дворічанська ЦРЛ» №01-09/114 від 24.01.2014 року позивачу у справі [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правого передпліччя та двох пальців правої кисті. Під місцевою анестезією анестезією проведена хірургічна обробка рани, покладені шви. Перев' язки хворій проводилися в хірургічному кабінеті ЦРЛ з 20 грудня 2013 року по 23 січня 2014 року. Крім того 23 січня 2014 року [PERSON] консультована психіатром ЦРЛ, після чого їй встановлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад. Рекомендовано лікування. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який являється інвалідом першої групи і постійно потребує стороннього догляду. В зв'язку з неможливістю доглядати хворого чоловіка, позивач заключила письмовий договір з [PERSON] на період з 19 грудня 2013 року до 18 січня 2014 року по догляду за [PERSON], з щоденною оплатою 100 грн., що в сумі за весь період договору становить 3100 грн. Даний факт, а також сплачену позивачем їй суму коштів, згідно вказаного договору, підтвердила допитана в судовому засіданні [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд вважає, що у відповідності до зазначеної норми права , встановлено прямий причинно наслідковий зв`язок між діями відповідача, наслідками у вигляді заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, матеріальної та моральної шкоди. Це твердження ґрунтується на постанові Дворічанського районного суду Харківської області від 16 січня 2014 року про притягнення відповідача у справі [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, яка є чинною. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зазначеної норми, суд вважає, що моральна шкода , заподіяна позивачеві, підлягає частковому задоволенню з урахуванням доказів перелічених вище. Відповідачем у відповідності до частини 2 статті 27 Цивільного Процесуального Кодексу України до початку розгляду справи по суті не було подано належних та допустимих доказів у спростування вимог позивача , заяв та клопотань щодо витребування таких доказів також не подавалось. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial