Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 04.02.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 93, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та судові витрати просила залишити за нею. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, тому вважає збереження сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання 01.08.2019 року не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду заявою, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З 04.02.2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 93. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та з`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » та просила змінити її прізвище на дошлюбне, суд вважає за можливе відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач просила судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved