Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, [PERSON], з вересня 2005 року була прийнята на роботу на ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» комплектувальником цеху №1. З червня 2013 року до сьогоднішнього дня йому не виплатили заробітну плату. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні, у строки, встановлені договором або нормативним актом роботодавцем, але не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніш 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, порушуючи вищевказану норму закону, ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів». Таким чином, неправомірними діями відповідача вона була позбавлена права на своєчасну оплату праці, яке передбачене ст.43 Конституції України, не має можливості вільно розпоряджатися коштами, котрі вона повинна була вчасно отримати за виконану роботу. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з нею повний розрахунок - отримувала відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушена звертатись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він повністю визнає заявлені позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати, а в частині стягнення моральної шкоди - покладається на думку суду та просить слухати справу у його відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі. Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач [PERSON] працює у відповідача з вересня 2005 року на ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» комплектувальником цеху №1. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 17.09.2014 року №778 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 15.09.2014 року становить 16396,39 грн. Відповідно до ст.115КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відтак, стягнення в розмірі 16396,39 гривень заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача підлягають до задоволення. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв»язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Таким чином розрахунок заборгованості по зарплаті сторонами не оспорюється і підлягає до примусового стягнення. Стягненню з відповідача підлягають моральна шкода в розмірі 500 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволенню.

Outcome: approved