Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба в справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 по 08.10.2010. Мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З 2004 року вони з відповідачем фактично припинили сімейні відносини та почали проживали окремо один від одного. В 2007 році вона зустріла іншого чоловіка, який почав займатися вихованням та утриманням її доньки. У 2010 році шлюб з відповідачем було розірвано та після реєстрації розірвання шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] . 14.02.2013 вона зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] при цьому залишила своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач з 2004 року практично не бачив свою дочку, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за згодою позивача. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву разом із висновком від 26.06.2019 № 101-5681/03 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] /а.с. 4/. 08.10.2010 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с. 6/. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем. Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-5681/03 від 26.06.2019, відповідач у справі, батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] , свідомо ухиляється від батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. Враховуючи інтереси дитини Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини /а.с. 55-56/. Особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку, як матір дитини, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві від 29.10.2018 № 57455212/2, згідно якої станом на 29.10.2018 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10596,77 грн. /а.с. 14/. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 22.05.2019, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] відповідає всім комунальним зручностям, чиста та прибрана, у дитини окремо облаштована кімната з ліжком, письмовим столом, стільцем, шафою для особистих речей. Для дитини створені належні умови для її проживання, розвитку, навчання та відпочинку /а.с.57/. Як вбачається зі змісту позову, відповідач з дитиною тривалий час не бачився, матеріально не забезпечує, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її розвитку тощо. Дитина повністю знаходяться на утриманні позивача, відповідач байдуже ставиться до її долі та донька в свою чергу не знає свого рідного батька. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу Управління освіти Дарницької районної державної адміністрації в місті Києві від 02.02.2018 № 120 з початку навчання у закладі і до його закінчення вихователі та адміністрація були знайомі лише з матір`ю дитини, вона була єдиною контактною особою з ними, питання, які виникали у процесі навчання дитини у закладі обговорювалися та вирішувались лише з нею . Дитина жодного разу не розповідала про свого батька /а.с. 19/. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов`язків щодо своєї дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Приймаючи до уваги те, що він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved