Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час проживають окремо. Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.01.2016 р. стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За цей час її матеріальне становище погіршилось, винаймає житло, сплачує за його оренду, комунальні послуги, вона одна матеріально забезпечує та виховує сина. Відповідач працює у приватних осіб на будівництві, їздить за кордон на заробітки, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 25793,88 грн. Просила збільшити розмір аліментів на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно у належній формі, не надав суду відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулись розписка про отримання поштового відправлення та конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.10.2013 року серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 162 копія якого долучена до матеріалів судової справи (а.с. 4). Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.01.2016 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного 12.02.2019 р. № 1561/16.18-40 в3 Кам`янсько-Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] має заборгованість у розмірі 25 793,88 грн. (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що син сторін [PERSON] , проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, аналізуючи викладене вище, беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне змінити розмір стягнення з відповідача аліментів з 1/4 частини частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, на 1/4 частину з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved