Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований 23 січня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 79. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 січня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , 2016 р.н., який, не зважаючи на місце його народження у місті Краків, Польща, є громадянином України. З кінця лютого 2014 року подружжя з дитиною проживали у м. Краків, Польща. Однак між сторонами почали виникати суперечки та різного роду конфлікти через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння і взаємної підтримки, втрату почуття поваги один до одного, у зв`язку з чим вони стали проживати окремо. З середини вересня 2018 року до середини листопада позивач разом з сином проживали у м. Гданськ, а з середини листопада 2019 року вони проживають у м. Варшава. Відповідач залишився проживати у м. Краків. Таким чином сторони проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторони є громадянами України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Представник позивача копію вказаної ухвали суду отримав у той же день, що підтверджується його власноручною розпискою. Відповідач, [PERSON] , копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 02 грудня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій заявлені позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони позивача та відповідача, та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного. Відповідно до положень ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин України, та [PERSON] , громадянка України, зареєстрували шлюб 23 січня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за №79. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою, виданою Генеральним консульством України в Кракові 05 квітня 2016 року, [PERSON] , народжений [INFO] , зареєстрований громадянином України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved