Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд: встановити факт її проживання однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] , з 2013 року до дня її смерті у квартирі [ADDRESS] , та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з вона з 2013 року та до моменту смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним\~побутом,\~мали взаємні\~права та\~обов`язки,\~спільно витрачали\~кошти.\~ [PERSON] важко\~хворіла,\~що підтверджується\~лікарським свідоцтвом\~про смерть\~№ 10-12/3048-ДМ/19\~від 13\~грудня 2019\~року та\~довідкою про\~причину смерті\~№ 10-12/3048-ДМ/19,\~де вказано,\~що причиною\~смерті було\~злоякісне новоутворення\~правої молочної\~залози,\~у зв`язку\~з чим\~позивач особисто\~допомагала фізично\~та морально\~ [PERSON] доглядала її, готувала їжу, сплачувала комунальні послуги та допомагала з лікуванням. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] , що належала померлій. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1996 року, реєстраційний № [NUMBER] , яке видано Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду [PERSON] на праві приватної власності за життя належала спірна квартира. Згідно довідки з місця проживання та про склад сім`ї та прописку за вих. № 1821 від 12.07.2016 [PERSON] проживала сама і була постійно прописана у [ADDRESS] . У встановленому законом порядку позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2020 за вих. № 108/02-31. В постанові вказано, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документ, який підтверджує факт проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, позивач дізналась в нотаріальній конторі, що [PERSON] її дочка та гарна знайома померлої [PERSON] , також звернулася до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2021, позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.04.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Какосян Т.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити, підтвердила обставини, викладенні у позові. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі. Представник відповідача адвокат Коросташевський М.Н. не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Частина 3 ст.129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі судові процедури повинні бути справедливими. Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 76-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 2013 року до 30 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] померла що підтверджується копією актового запису про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належала на праві власності квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1996 року, реєстраційний № [NUMBER] , яке видано Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Як вбачається\~з копії\~спадкової справи\~№1/2020,\~заведеної приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Варніковою\~К.В,\~після померлої [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] . Позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2020 за вих. № 108/02-31. В постанові вказано, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що мною не було надано документ, який підтверджує факт проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідачу була видана відповідь про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю її належності до будь-якої з черг спадкоємців за законом, передбачених статтями 1261-1265 Цивільного кодексу України. А також [PERSON] не надала документ, який підтверджує факт проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. Заповіту на випадок своєї смерті за життя на спірне майно [PERSON] не залишила. Після смерті [PERSON] спадкоємців першої, другої третьої черг немає. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача та відповідача, пояснили суду, що вони знають позивача та знали померлу [PERSON] , які спільно постійно проживали більше п`яти останніх років, приблизно з 2013 року до часу смерті у 2019 році [PERSON] , як сестри. Вони проживали однією сім`єю, вели спільно господарство, мали спільний бюджет та разом сплачували комунальні послуги. Також, в матеріалах справи міститься письмові заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також зазначили, що вони знають [PERSON] та знали померлу [PERSON] , які спільно постійно проживали більше 5 останніх років до часу смерті у 2019 році, [PERSON] , а також, що вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Таким чином, аналізуючи подані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивач з померлою [PERSON] починаючи з 2013 року до часу смерті останньої [INFO] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права, обов`язки та проживали однією сім`єю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років, що встановлено в судовому засіданні як з пояснень представника позивача, представника відповідача, свідків, так і з матеріалів справи. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з цього, суд вважає можливим встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] , з 2013 року до дня її смерті у квартирі [ADDRESS] . В іншій частині позову суд відмовляє, так як заявлена позовна вимога є передчасною та не має підтвердження того, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі документів на право на спадщину в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial