Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: встановити факт родинних відносин між нею, [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис за № 4880, як між донькою та батьком; визнати за нею право на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис за № 4880, як спадкоємця першої черги; визнати за нею, в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, після померлого [INFO] [PERSON], актовий запис за № 4880, право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 66,5 кв.м., в тому числі житловою площею 48,0 кв.м.; визнати за нею, в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, після померлого [INFO] [PERSON], актовий запис за № 4880, право власності на ? частину вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання вкладів, що знаходяться в електронному реєстрі вкладів АТ «Родовід банку» переданого відповідно до договору про передавання активів та зобов'язань АТ «Родовід Банк» № 1126-В/2011; В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року в наступних відділеннях АТ «Ощадбанк» м. Києва: у філії - Дніпровському відділенні № 7989 - № ДРГ.501.НЛ06-26714/11-2010 від 15 листопада 2010 року: № [NUMBER] на суму за договором 35143 гривні, 57 копійок, № [NUMBER] на суму 1962 гривні, 76 копійок (відсотки); стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 серпня 1952 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що було здійснено запис за № 1465. 08 березня 1955 року було видано свідоцтво про її народження, в якому батьками останньої значилися [PERSON] та [PERSON] 18 квітня 1973 року нею було укладено шлюб. Після укладання шлюбу вона взяла прізвище чоловіка - [PERSON] 04 березня 1982 року вищезазначений шлюб був розірваний, про що зроблено запис за № 132. Після розірвання шлюбу вона залишила собі прізвище [PERSON]. Після розпаду Радянського Союзу, під час отримання громадянства України, її батько почав значитися в документах, як [PERSON] [INFO] її батько - [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] в Першій Київській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 356/2011. Нею до Першої Київської державної нотаріальної контори було направлено заяву про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], на що вона отримала відповідь за № 8938/01-14 від 31 жовтня 2011 року, згідно якої нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з розбіжностями в документах, які підтверджують факт родинних відносин з померлим та запропонувала звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Уповноважений представник третьої особи - Першої Київської державної нотаріальної контори в особі Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в с. Теткіно Глушківського району Курської РСФСР народився [PERSON], батьками якого були записані [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис за № 114, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 1931 року (а.с.12, Том 1). 10 серпня 1952 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], місце народження Курська область, Глушковський район, с. Теткіно, та [PERSON] [INFO], м. Казалінск, про що було здійснено запис за №1465, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 10 серпня 1952 року (а.с.10, Том 1). В подальшому, від шлюбу [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 08.03.1955 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08 березня 1955 року зроблено запис за №631; батько: [PERSON], мати: [PERSON] (а.с.11, Том 1). 18 квітня 1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується Витягом №00008920514 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, актовий запис №1891 складений 18 квітня 1973 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї та записом акту про укладення шлюбу № 1891 від 18 квітня 1973 року (а.с.13, 87, Том 1). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 14 червня 1973 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14, Том 1). 17 серпня 1974 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 17 серпня 1974 року, актовий запис № 458 (а.с.91, Том 1). 04 березня 1982 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 04.03.1982 року зроблено запис за №132, після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому - [PERSON], їй - [PERSON], Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданий Відділом ЗАГС м. Києва 04 березня 1982 року. [INFO] помер [PERSON] в м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторне) серії [NUMBER] від 11 квітня 2011 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 11 квітня 2011 року, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] зроблено відповідний актовий запис за №4880 (а.с.15). 11 квітня 2011 року позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] (а.с.68, Том 1). 31 жовтня 2011 року уповноважена особа позивача звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.116, Том 1). Згідно відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори від 31 жовтня 2011 року № 8938/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлого [INFO] [PERSON], так як є розбіжності в документах, які підтверджують факт родинних відносин з померлим [INFO] [PERSON] (а.с.16, Том 1). Як вбачається з свідоцтва про шлюб та свідоцтва про розірвання шлюбу гр. [PERSON] та гр. [PERSON], в останніх існує розбіжність у літері «е» та «я» в записі прізвищ осіб, зокрема: укладено шлюб між [PERSON] і [PERSON], а розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а саме: відповідно до копії Свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 10.08.1952 року, посвідченого 01.02.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О., 10.08.1952 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], місце народження Курська область, Глушковський район, с. «Теткино», та [PERSON], [INFO], м. Казалінск, про що було здійснено запис за №1465, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]; відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 14.06.1973 року, посвідченого 01.02.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О., шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 14.06.1973 року зроблено запис за №620; після розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - [PERSON], їй - [PERSON]. Крім того, вказані розбіжності містяться і у свідоцтві про народження позивачки, а саме: згідно свідоцтва серії [NUMBER], виданого 08 березня 1955 року, актовий запис № 631, прізвище останньої значиться як [PERSON], прізвище батьків як [PERSON] (а.с.11, Том 1). В той же час, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 вересня 1931 року, прізвище гр. [PERSON] значиться як [PERSON], як і прізвище його батьків (а.с.12). Крім того, як вбачається з особової картки гр. [PERSON], останній поступив в [INFO] в Ризьке Вище інженерно-авіаційне військове училище та закінчив його в [INFO], що підтверджується Дипломом [NUMBER] (а.с.25, Том 1). Відповідно до послужного списку [PERSON], [PERSON] народився [INFO] в с. «Теткино» Глушковського району Курської області; закінчив повний курс Ризького вищого інженерно-авіаційного військового училища, дата закінчення - [INFO]; батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO]; дружина - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], св. про народж. [NUMBER] від 08.02.1955 року, видане Міськбюро ЗАГС м. Риги (а.с.21 - 23, Том 1). Згідно відомостей автобіографії [PERSON], вказано, що [PERSON] народився [INFO] в с. «Теткино» Курської області Глушковського району; батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON]; дружина - [PERSON], [INFO], уродж. м. Казалінск, Свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Чкаловським міськбюро ЗАГС від 10.08.1952 року (а.с.24, Том 1). Також, в особовій картці після виправлення внесені наступні відомості: сімейний стан: жінка - [PERSON]; паспорт: [NUMBER], виданий 21.03.1978 року; домашня адреса: [ADDRESS] (а.с.20, Том 1). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 07 січня 1971 року гр. [PERSON] Міністерством оборони СРСР було видано ордер № 1/852 на сім'ю: дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] на право заняття квартири [ADDRESS] (а.с.17, Том 1). Аналізуючи вищевикладені обставини, щодо написання прізвища [PERSON] який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис за №4880, а також його дати народження, в різних документах, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис за №4880, є однією і тією ж особою, та відповідно є батьком позивача [PERSON], дівоче прізвище «[PERSON]», [INFO], Свідоцтво про народження [NUMBER] від 08 лютого 1955 року, видане Міськбюро ЗАГС м. Риги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз'яснено в Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON], який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис про смерть №4880, як між донькою та батьком. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1223 Цивільного кодексу України, визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як встановлено судом, гр. [PERSON] заповіту не склав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів 10 листопада 1994 року, [PERSON] та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS] (а.с.102, Том 1). В подальшому, [PERSON] набула права власності ще на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.73, Том 1). Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, [PERSON] на праві власності належить на праві власності ? та ? частини квартири [ADDRESS], [PERSON] - ? частина вказаної квартири (а.с.103, Том 1). Відповідно до технічної характеристики квартири [ADDRESS], квартира розташована на сьомому поверсі дванадцятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат жилою площею 48 кв.м., у тому числі: перша кімната - 12,9 кв.м., друга кімната - 18,3 кв.м., третя кімната - 16,8 кв.м., кухні площею - 7,6 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., вбиральні (поєднаної) - 1,1 кв.м., коридору - 6,5 кв.м., вбудованої шафи - 1,1 кв.м.. Квартира обладнана лоджією - 4,6 кв.м. Загальна площа квартири - 66,5 кв.м. (а.с.104, Том 1). Крім того, відповідно до відповіді Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філії-Головне управління по м. Києву та Київській області, на ім'я [PERSON] виявлено рахунки в електронному реєстрі вкладників АТ «Родовід Банку» переданого відповідно до договору про передавання активів та зобов'язань АТ «Родовід Банк» № 1126-В/2011; В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року в наступних відділеннях АТ «Ощадбанк» м. Києва: у філії - Дніпровському відділенні № 7989 - № ДРГ.501.НЛ06-26714/11-2010 від 15 листопада 2010 року: № [NUMBER] на суму за договором 35 143,57 гривень; № [NUMBER] на суму 1962,76 гривень (відсотки) (а.с.100, Том 1). Відповідно до ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. 31 жовтня 2011 року до Першої Київської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] (а.с.106, Том 1). Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2011 року, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями ? частини квартири [ADDRESS] [PERSON], який помер [INFO] є його: дружина [PERSON] та дочка громадянка Сполучених Штатів Америки [PERSON], [INFO] (а.с.107, Том 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2011 року, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями ? частини вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими за станом на день отримання вкладів, що знаходяться в електронному реєстрі вкладів АТ «Родовід банку» переданого відповідно до договору про передавання активів та зобов'язань АТ «Родовід Банк» № 1126-В/2011; В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року в наступних відділеннях АТ «Ощадбанк» м. Києва: у філії - Дніпровському відділенні № 7989 - № ДРГ.501.НЛ06-26714/11-2010 від 15 листопада 2010 року: № [NUMBER] на суму за договором 35143 гривні, 57 копійок, № [NUMBER] на суму 1962 гривні, 76 копійок (відсотки), які належали померлому [PERSON], є його: дружина [PERSON] та дочка громадянка Сполучених Штатів Америки [PERSON], [INFO] (а.с.109, Том 1). Таким чином, з викладеного вбачається, що єдиними спадкоємцями майна померлого гр. [PERSON] є дружина [PERSON] та [PERSON], при цьому частка кожного із спадкоємців в майні померлого [PERSON] становить 1/8 частину спірної квартири та ? частину банківського вкладу. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належала 1/8 квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 жовтня 2011 року, ? частина квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 липня 2004 року та ? частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 1994 року, що загалом становить 7/8 частини спірної квартири (а.с.113-116, Том 2). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4, Том 2). За час свого життя, [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності всю частину квартири номер [ADDRESS] [PERSON] (а.с.69, Том 2). 18 травня 2012 року до Першої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.3, Том 2). 21 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.118, Том 2). 21 січня 2014 року Першою київською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем 7/8 частин квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] є [PERSON] (а.с.120, Том 2). В подальшому, 13 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом в порядку спадкової трансмісії на 1/8 частину квартири [ADDRESS], оскільки інших спадкоємців не існує, а [PERSON] не встигла отримати в спадщину від свого померлого чоловіка 1/8 частину квартири, так як померла (а.с.125, Том 2). Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2014 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON], оскільки [PERSON] отримала свою частку у спадщині, а у [PERSON] виникло право на спадкування з моменту прийняття спадщини (а.с.144, Том 2). Як встановлено судом, позивач з урахуванням строків прийняття спадщини, визначених ст. 1270 Цивільного кодексу України, звернулася із заявою як про прийняття спадщини, так і з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. При цьому, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав неможливості встановлення родинних відносин між нею та спадкодавцем, що було викликано розбіжностями у написанні прізвищ спадкоємця та спадкодавця та є причиною, яка не залежала від волевиявлення самого спадкоємця. В той же час, позивач отримала право на спадкування після смерті [PERSON] з моменту прийняття самої спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право власності. Крім того, [PERSON] отримав частку у спадщині, що належала [PERSON] після смерті [PERSON], тобто 1/8 частину спірної квартири на підставі складеного [PERSON] заповіту саме на належну їй частину спірної квартири. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року 24-753/0/4-13, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, позивач як спадкоємиця першої черги після смерті батька [PERSON] отримала право на спадкування 1/8 частини спірної квартири [ADDRESS] та ? частини вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими за станом на день отримання вкладів, що знаходяться в електронному реєстрі вкладів АТ «Родовід банку» переданого відповідно до договору про передавання активів та зобов`язань АТ «Родовід Банк» №1126-В/2011; В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року в наступних відділеннях АТ «Ощадбанк» м. Києва: - у філії - Дніпровському відділенні №7989 - №ДРГ.501.НЛ06-26714/11-2010 від 15 листопада 2010 року: [NUMBER] на суму за договором 35143 гривні 57 копійок, [NUMBER] на суму 1962 гривні 76 копійок (відсотки)., наявного на рахунках, у зв'язку з чим суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] та визнати право власності на ? частину вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими за станом на день отримання вкладів, що знаходяться в електронному реєстрі вкладів АТ «Родовід банку» переданого відповідно до договору про передавання активів та зобов`язань АТ «Родовід Банк» №1126-В/2011; В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року в наступних відділеннях АТ «Ощадбанк» м. Києва: - у філії - Дніпровському відділенні №7989 - №ДРГ.501.НЛ06-26714/11-2010 від 15 листопада 2010 року: [NUMBER] на суму за договором 35143 гривні 57 копійок, [NUMBER] на суму 1962 гривні 76 копійок. Щодо заявлених позовних вимог про визнання за позивачем права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] у м. Києві, актовий запис за № 4880, як спадкоємця першої черги, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством України чітко визначена черговість спадкування за законом, згідно якої позивач віднесена на першої черги спадкування, що не оспорюється та доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора в особі Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спадкування за законом. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3654 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial