Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком. Єдиним її доходом є пенсія, яка на сьогоднішній день складає 1916,98 грн., інших джерел доходу не має. Вона є самотньою літньою людиною з інвалідністю. Її діти [PERSON] та [PERSON] з нею не живуть та не спілкуються. Людини, яка б надавала допомогу, поруч немає. Пенсія не забезпечує необхідного мінімуму для проживання. Крім того, вона сильно хворіє, має другу групу інвалідності, не може самостійно пересуватися. Відповідач працює, має достатньо високу заробітну плату. За таких складних обставин, знаходячись за межею бідності та не отримавши від відповідача ніякої підтримки, вона вимушена звернутися з позовною заявою до своєї працездатної доньки. Представник відповідача [PERSON] , через канцелярію суду за вхідним № 6107/19-вх. від 03.09.2019 року надав відзив на позовну заяву, де вказав, що позивач отримує пенсію за віком більшу ніж прожитковий мінімум на 2019 рік. [PERSON] у якості доказів до позовної заяви було додано фіскальні та товарні чеки, які були виписані на незрозумілі медикаменти. Позивачем не було надано підтвердження призначення медикаментів, які конкретно ліки їй необхідно приймати та у якій кількості. Не доведений факт, що відповідач не спілкується з матір`ю та не надає їй допомоги. Неодноразово [PERSON] , разом з чоловіком та дітьми, приїздила до [PERSON] , допомагала по господарству, купувала продукти харчування. Відповідач навіть намагалась мешкати разом з позивачем, щоб допомагати у побуті. Однак, з боку матері були постійні претензії та сварки. [PERSON] вимушена була виїхати з будинку позивача. Відповідач знайшла доглядальницю матері, проте і з нею [PERSON] . почала сваритися. [PERSON] з 05.03.2019 року не працює і не має доходу, отже не може надати щомісячну стабільну матеріальну допомогу матері. Зауважив, що позивач не надала доказів у підтвердження наявності потреби у матеріальній допомозі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказала, що мешкає одна. Має доньку й сина. Вона є інвалідом й не може самостійно пересуватися, потребує сторонньої допомоги. Відповідач, яка є її донькою, не спілкується з нею і не допомагає. Син, [PERSON] , трохи допомагає по господарству. Вона отримує пенсію, якої не хватає на життя. Інших доходів не має. Постійно хворіє і вимушена купувати ліки. Грошей не вистачає на саме необхідне. Вказала, що [PERSON] працює й може платити аліменти. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Вказала, що надавала матері допомогу, намагалась жити разом з нею, щоби допомагати у побуті. Однак позивач була проти. Вказала, що вона на даний час не працює, бо хворіє. Інвалідом не визнана. За таких обставин надавати матеріальну допомогу не в змозі. Наполягала на відсутності матеріальної можливості сплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. З посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є пенсіонером за віком з 20.04.2005 року та отримує пенсію(а. с. 8). Відповідно до довідки Головного управління в Харківській області ПФУ про доходи № 684 від 26.06.2019 позивач отримала пенсію за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 у розмірі 11301,88 грн(а. с. 9). Згідно з довідкою Новоселівського старостинського округу № 6 Нововодолазької селищної ради № 338/19-39 від 19.06.2019 року про склад сім?ї [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає одна(а. с. 10). Позивач перебуває на диспансерному обліку в АМБУЛАТОРІЇ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ С. НОВОСЕЛІВКА КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТОРНОЇ ДОПОМОГИ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ з приводу ряду хвороб. З 26.08.2018 по 09.09.2018, 06.11.2018 по 17.11.2018, з 28.12.2018 по 01.02.2019 року з проходила стаціонарне лікування. Потребує коштів для лікування. Інформація міститься у довідках № 12 та № 93 від 05.03.2019 року (а. с. 18, 84). З довідки АМБУЛАТОРІЇ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ С. НОВОСЕЛІВКА КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТОРНОЇ ДОПОМОГИ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ № 93 від 15.10.2019 року вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в з приводу тяжких хвороб. Хвора обмежена у пересуванні(а. с. 85). Відповідно до довідки МСЕК Сер. МЕ № 045344 позивач має другу групу інвалідності з 13.12.2000, яка встановлена безстроково(а. с. 19, 86). Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 3127 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 26.08.2018 року по 05.09.2018 року (а. с. 20). У судовому засіданні сторони не заперечували, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача[PERSON] . Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері. Тобто, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано довідки про доходи, стан здоров`я та з місця мешкання. Також на підтвердження витрат на придбання ліків [PERSON] надала копії фіскальних та товарних чеків(а. с. 11 - 17). На підтвердження заперечень проти позову відповідач надала наступне. Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Харківським РВУ МВС України в Харківській області 13.08.1999 року, [PERSON] є особою працездатного віку. Зтрудової книжки № [NUMBER] на ім`я відповідача вбачається, що відповідач 05.03.2019 року була звільнена з роботи за власним бажанням (а. с. 43). З вказаної дати та до теперішнього часу [PERSON] не працює, що вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу( а. с. 44 - 45). Згідно з довідкою АМБУЛАТОРІЇ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ С. НОВОСЕЛІВКА КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТОРНОЇ ДОПОМОГИ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ від 23.07.2018 року відповідач зверталася за медичною допомогою до ПСМ с. Новоселівка(а. с. 50). Відповідно до довідки № 11/44 від 29.01.2007 року та виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2015 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.01 - 29.01.2007 року та 15.03.-26.03.2010 року(а.с. 52-53). З довідки АМБУЛАТОРІЇ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ м. МЕРЕФА КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТОРНОЇ ДОПОМОГИ № 1 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ» від 17.10.2019 року відповідач знаходиться на «Д» нагляді з приводу ряду хвороб(а. с. 81). Згідно з довідкою Виконачого комітету Мереф`янської міської ради № 414611 від 22.08.2019 про склад сім?ї [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Має склад сім`ї : чоловік - [PERSON] , 1966 року народження, донька - [PERSON] , 1996 року народження, син - [PERSON] , 1989 року народження(а. с. 54) Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Також, ч. 2 п. 21 вказаної постанови передбачено, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач, її донька не надає матеріальної допомоги, якої вона потребує, оскільки є інвалідом, не може самостійно пересуватись, вимушена постійно купувати ліки. Єдиним доходом є пенсія, якої не вистачає на життя. Аналіз ст. 205 СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Надані позивачем докази по справі свідчать, що [PERSON] є непрацездатною особою. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Тобто,прожитковий мінімум -сума, необхідна для мінімального задоволення потреб людини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність визначено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Розмір пенсії позивача у 2019 році складав 1916,98 грн, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду, перевищував прожитковий мінімум на одну особу. Водночас позивач наголошувала на тому, що розмір її пенсії не покриває витрат, у тому числі, на побутові потреби, лікування та придбання ліків. Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Матеріальне становище позивача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на 2019 рік та отримання пенсії у розмірі 1916,98 грн, відсутності майна, що може приносити дохід, стану здоров`я [PERSON] , інвалідності 2 групи, тим паче, відсутності можливості самостійно пересуватись та обслуговувати себе у побуті, те що вона проживає у будинку одна за відсутності осіб, які могли б надавати допомогу у повсякденні, необхідності проходити лікування, постійно придбати ліки, свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Тобто, судом, на підставі доказів по справі, встановлено всі три умови, що зобов`язують повнолітніх дітей утримувати батьків. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги. Підстав, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою матір, судом не встановлено. Вимог про зобов`язання перевірити доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків [PERSON] не заявляла. Доказів на спростування доводів [PERSON] [PERSON] не надала. Суд не може прийняти до уваги аргументи відповідача з приводу того, що вона не працює, бо хворіє і тому не може сплачувати аліменти, з огляду на приписи ст. 202 СК України, де обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Outcome: partial