Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] . Після смерті доньки, Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтва про право на спадщину, однак на майні виявився арешт. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що на дане майно накладений арешт. У якості підстави виникнення обтяження нерухомого майна зазначено постанову про арешт майна боржника, серія та номер: АА213769, 04.06.2010, Першим Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції. У жовтні місяці 2020 року Позивач звернулася до відділу ДВС з проханням повідомити її про хід виконавчого провадження, в ході якого було накладено арешт на майно її дочки, та надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. У відповідь Позивачу пояснили, що не мають можливості надати їй для ознайомлення виконавче провадження та будь- яку іншу інформацію по ньому, оскільки таке виконавче провадження було завершено та матеріали виконавчого провадження знищенні, з приводу цього надали письмову відповідь. З огляду на вказане, оскільки станом на сьогодні матеріали виконавчого провадження, в ході якого було накладено арешти на майно Позивача, знищенні у зв`язку зі спливом строків зберігання, є підстави вважати, що виконавчі провадження були завершені, і, як наслідок, припинено чинність арештів майна Позивача та скасовано інші заходи примусового виконання рішень, а тому є підстави для зняття арешту з майна. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило, тому суд на підставі глави 11 ЦПК України ухвалює заочне рішення за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] , що підтверджуються документами спадкової справи, що підтверджується відповіддю Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що на дане майно накладений арешт. У якості підстави виникнення обтяження нерухомого майна зазначено постанову про арешт майна боржника, серія та номер: [NUMBER] , 04.06.2010, Першим Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції. Відповідно до відповіді Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса виконавче провадження №18581723 про стягнення заборгованості з [PERSON] було знищене, в зв`язку з чим провести перевірку виконавчого провадження не має можливості. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР). визначено, що кожна фізична або юридична особа має право всолодити своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побутувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно вирішуються судом. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майне розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суд) з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи, що виконавче провадження знищено, то є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved