Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 19 лютого 2005 року померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яке було посвідчене сертифікатом ОД-12 №0248826, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, успадкована нею після смерті [PERSON]. Заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач, як донька померлої, є спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги. На день відкриття спадщини позивач постійно проживала разом з матірю в одному помешканні, а тому є такою, що прийняла цю спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналу державного акту, який втрачено. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №02-16/304 від 10 червня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №007635, виданого 20 лютого 2005 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай), яка була посвідчена сертифікатом ОД-12 №0248826, виданим 22 квітня 1997 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, успадкована нею після смерті [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВО №503973). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, а тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом першої черги є її донька [PERSON] (позивач у справі). Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON], як між донькою та матірю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІV-ЖД №287172, виданого 24 вересня 1985 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області, де її матірю вказано [PERSON], а також копією свідоцтва про одруження серії І-ЖД №18002, вданого 08 жовтня 2004 року Писарівською сільською радою Кодимського району, відповідно до якого позивач 08 жовтня 2004 року уклала шлюб із [PERSON], змінивши своє прізвище «Копач» на «Заворотна». Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом на підставі довідок Писарівської сільської ради Кодимського району №726 від 05 травня 2016 року, №764 від 12 травня 2016 року та №765 від 13 травня 2016 року встановлено, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] на день смерті останньої проживали разом в одному помешканні, зокрема в с.Писарівка Кодимського району Одеської області. Отже, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлій матері спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої матері за законом у вигляді права на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №23 від 04 червня 2016 року (відмова нотаріуса №460/02-14 від 06 червня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved