Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 05 березня 2005 року. 08 серпня 2013 року шлюб між ними розірвано згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду. В 2006 році ними було придбано автомобіль марки SKODA Fabia 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 60600,00 грн., який зареєстрований на ім'я відповідача. Вважає, що даний автомобіль є її особистою власністю, оскільки вартість автомобіля вона сплатила сама особисто в період припинення між ними шлюбних відносин. В зв'язку з цим звернулась до суду з вимогою про визнання майна особистою власністю. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити. Пояснив, що позивач та відповідач проживають разом в одній квартирі, однак вони не ведуть спільного господарства. Після отримання кредиту на придбання автомобіля відповідач ніякої участі у сплаті кредитних коштів не приймав, він не мав ніякого доходу. В той час відповідач був приватним підприємцем, однак ніякої діяльності не здійснював. Позивач працювала, для погашення кредиту шукала кошти, брала позики, сама їх повертала. На даний час нею повністю погашений кредит, автомобілем користується вона особисто. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач є його доброю знайомою, в період з 2008 - 2012 років вона неодноразово зверталася до нього з проханням позичити їй кошти, оскільки їй не вистачало для погашення кредиту, отриманого на придбання автомобіля. Він в той час декілька разів надавав їй по 1000 чи 2000 грн., які позивач повертала особисто. При цьому ніяких документів щодо надання позивачу позики не оформлялося. Також йому відомо, що позивач зверталася і до інших осіб з проханням позички грошей. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та покази свідка, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 05 березня 2005 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. В 2006 році, тобто в період шлюбу, сторонами було придбано автомобіль марки SKODA Fabia 1.4, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість даного автомобіля становила 60600,00 грн. Згідно технічного паспорту серії [NUMBER] від 14.09.2006 року власником даного автомобіля є [PERSON], а в графі особливі відмітки зазначено, що дозвіл на керування має [PERSON] Як стверджує представник позивача, на придбання автомобіля відповідачем було отримано кредит в банку, на даний час кредитні кошти повернуті повністю позивачем. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Оскільки автомобіль SKODA Fabia 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], придбаний позивачем та відповідачем під час шлюбу, він належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Частиною 6 ст.57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Як вбачається з копії рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2013 року сторони не проживають разом з 2008 року, спільного господарства не ведуть. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача ствердив, що позивач та відповідач фактично проживали і проживають разом, тільки не ведуть спільного господарства. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час придбання в 2006 році автомобіля сторони проживали разом, це майно не може вважатися таким, що придбано за час їх окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права особистої власності на спірне майно на підставі ч.6 ст.57 СК України. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилаючись у позові на те, що автомобіль SKODA Fabia 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], придбаний позивачем за час шлюбу, але за кошти, що належали їй особисто, позивач зобов'язаний довести ці обставини. Як на доказ придбання автомобіля за кошти, що належали позивачу особисто, представник позивача посилається на покази свідка [PERSON], надані ним в судовому засіданні. Надавши оцінку цим показам суд вважає, що вони не можуть вважатися належними доказами у даній справі. Зокрема свідок показав, що позивач позичала в нього кошти для погашення кредиту в період з 2008 по 2012 роки, тобто в період шлюбних відносин, які вчасно повертала. При цьому, жодних документів, а саме договорів, розписок, вони не оформляли. Оскільки кредит на придбання автомобіля було отримано в 2006 році, погашення кредиту мало місце в період перебування позивача та відповідача в шлюбних відносинах між собою, факт позички позивачем у свідка коштів для погашення кредиту, навіть якщо такий мав місце, не може вважатися доказом того, що майно придбане позивачем за кошти, що належали їй особисто. Отже, суд приходить висновку, що доводи позивача про те, автомобіль марки SKODA Fabia 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], набутий нею за час окремого проживання позивач [PERSON] та за кошти, які їй належати особисто, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, ці обставини нічим не доведені. Відсутність у відповідача доходу в період погашення кредиту, отриманого для придбання автомобіля, не може служити підставою для визнання за позивачем права особистої власності на цей автомобіль, оскільки ст.60 СК України чітко передбачено, що незалежно від того, що один із подружжя не мав самостійного заробітку, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності,. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed