Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради про відшкодування моральної шкоди. \~ Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року за вказаним позовом відкрито провадження по справі. \~ Ухвалою суду від 25 січня 2018 року, у звязку із наданими уточненням позивача, відповідача [PERSON] міську раду замінено на належного відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради. Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача: У своєму позові, з урахуванням уточнень до позову, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 26 жовтня 2016 року їй було вручено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 129 від 26 жовтня 2016 року, який було складено стосовно неї, але 20 грудня 2016 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено постанову про закриття адміністративної справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.172-7 КУпАП. Так, підставою для складання адміністративного протоколу стала недостовірна інформація щодо відсутності подання до наказу управління культури міської ради № 89/ос від 17 грудня 2015 року «Про преміювання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.», яку надала директор департаменту з гуманітарних питань міської ради [PERSON] на запит УЗЕ в Дніпропетровській області від 20.10.2016 року № 8988/39/1103/01-2016. Вважає, що надання недостовірної інформації є спланованою акцією проти неї, яка свідчить про переслідування її з метою недопущення її поновлення на роботі. Директор департаменту з гуманітарних питань міської ради [PERSON] достовірно знаючи про передачу документів та їх місце зберігання, надала недостовірну інформацію до правоохоронних органів про відсутність подання на преміювання, які були підставою для нарахування та виплати премії за рахунок економії фонду оплати праці їй та колишніми працівниками управління культури міської ради. Вважає, що незаконне звільнення її з роботи, складання протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією № 129 від 26 жовтня 2016 року, якого вона не скоювала, направлення сфабрикованих матеріалів на розгляд до суду для притягнення її до адміністративної відповідальності та захист її законних інтересі підірвали її здоровя, задали душевних страждань, від яких вона втратила спокій, рівновагу, постійно перебуває у стані розпачу, позбулася спокійного нічного сну та змушена вживати медичні препарати від головного болю та заспокійливі. З посиланням на вимоги ст.1174 ЦК України моральну шкоду оцінює в 250 000 грн. Представник відповідача у своєму відзиву на позовні вимоги просить суд відмовити в задоволенні позову, що відсутні будь-які підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради, під час надання документів на адресу УЗЕ в Дніпропетровській області, діяв в межах діючого законодавства.\~\~\~\~ Пояснення учасників справи: У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила суду, що відповідачем не порушувалися права та інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову, про що надала суду відзив на позовні вимоги. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Я вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач 26 жовтня 2016 року відносно позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 129 за ч.2 ст.172-7 КУпАП, що вбачається з наданого суду копії протоколу. 20 грудня 2016 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено постанову про закриття адміністративної справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення відносно [PERSON] за ч.2 ст.172-7 КУпАП. Так, посилання позивача на те, що надання відповідачем недостовірної інформації є спланованою акцією проти неї, яка свідчить про переслідування її з метою недопущення її поновлення на роботі, а також незаконне звільнення її з роботи, складання протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією № 129 від 26 жовтня 2016 року, якого вона не скоювала, є безпідставними з оглядну на наступне. Так, листом від 28 вересня 2016 року № 8229/39/103/01-2016 року під час здійснення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства субєктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» управління захисту економіки в Дніпропетровській області [PERSON] захисту економіки Національної поліції України звернулось до міського голови [PERSON] з вимогою надати для ознайомлення документи, які стосуються ради та її структурних підрозділів, а саме декларації, розпорядження про призначення, звільнення, попередження про обмеження, присяги, особові справи, рішення сесій, документи, що підтверджують преміювання, нарахування заробітної плати, матеріальної допомоги, попередження про обмеження, інформацію про конфлікт інтересів, перелік працівників тощо, що вбачається з наданої копії листа. 17 жовтня 2016 року [PERSON] міською радою у відповідь на лист були надані копії запитуваних документів та відповіді для узагальнення, а саме у відповіді [PERSON] з гуманітарних питань міської ради зазначило про надання на лист документів управління освіти і науки міської ради, департаменту молоді і спорту міської ради, управління культури міської ради за період з 04.04.2015 року по 01.07.2016 рік та департаменту з гуманітарних питань міської ради з 01.07.2016 рік по 01.09.2016 рік, у тому числі списків працівників, копій декларацій, табелів обліку робочого часу, копій наказів про преміювання та про відсутність повідомлень про конфлікт інтересів. На виконання вимоги УЗЕ в Дніпропетровській області від 20.10.2016 року № 8988/39/103/01-2016 [PERSON] міською радою надано копію посадової інструкції та присяги начальника управління культури [PERSON] та повідомлено, що позивач не зверталась до міського голови з повідомленням про конфлікт інтересів та департаментом з гуманітарних питань міської ради надані копії розрахунково-платіжних відомостей департаменту молоді та спорту міської ради та зазначено про відсутність подань та інформації про затвердження сум премій міським головою. Так, зі змісту листа вбачається, що про наявність чи відсутність подання начальника управління культури міської ради [PERSON] до наказу про преміювання від 17.12.2015 року та про інформацію про розмір затверджених міською головою сум премій посадовцям управління культури міської ради, у ньому не йдеться. Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2016 року № 129 відносно [PERSON] факт правопорушення підтверджується копією листа [PERSON] міської ради 8-вих-16/1310 від 21 жовтня 2016 року; копією листа департаменту з гуманітарних питань [PERSON] міської ради віх.№ 01-13/93 від 21.10.2016 року; копією листа [PERSON] міської ради № 8-вих-16/1308 від 21.10.2016 року; копією листа [PERSON] міської ради № 8-вих-16/1276 від 17.10.2016 року. 01 листопада 2016 року до Камянського міського голови надійшов лист УЗЕ в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2016 року № 9359/39/103/01-2016 з вимогою призначити службове розслідування за фактом порушення начальником управління культури [PERSON] вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, на що було повідомлено про наявність подання на виплату одноразової премії до Дня місцевого самоврядування в Україні працівникам управління культури міської ради у грудні 2015 року. У звязку з наданими до УЗЕ в Дніпропетровській області відповідних документів, а також зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення повязане з корупцією від 26 жовтня 2016 року № 129 відносно [PERSON] не вбачається та не свідчить надання відповідачем департаментом з гуманітарних питань [PERSON] міської ради до УЗЕ в Дніпропетровської області інформації, яка б свідчила про надання інформації складанню протоколу відносно позивача.\~ Оцінка суду: У своєму позові позивач посилається на те, що діями відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 250 000 грн., але її посилання є безпідставними з урахуванням на наступне. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у пунктах 3, 5 розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних\~ явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства\~ моральна\~ шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації,\~ моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію\~ в\~ різні\~ строки, суду необхідно\~ в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт,\~ що\~ визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої\~ шкоди, протиправність\~ діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним\~ діянням\~ заподіювача та\~\~ вини останнього\~ в\~ її\~ заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати,\~ чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при\~ цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по\~\~ відшкодуванню\~\~ моральної\~ шкоди,\~ якщо\~ доведе,\~ що\~ остання заподіяна не з її вини. Відповідальність\~ заподіювача\~ шкоди\~ без вини\~ може\~ мати\~ місце\~ лише у випадках,\~ спеціально передбачених законодавством. Згідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Позивач на відшкодування моральної шкоди посилається на норми ст.1174 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Тобто вказана норма передбачає відшкодування шкоди завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (стаття 22 ЦК України). Але, з вимог позивача не вбачається, що спричинення моральної шкоди виникло у звязку з неналежним виконання відповідачем своїх обовязків. Окрім цього, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не надано суду будь-яких аргументів та доводів того, що саме з вини відповідача [PERSON] з гуманітарних питань [PERSON] міської ради їй спричинена моральна шкода та в чому вона полягає. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, та з урахуванням того, що в задоволені позову було відмовлено, судовий збір відшкодовується за рахунок держави. Враховуючи викладене та ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed