Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №11 у будинку №4а по вул. Південній у м. Середина-Буда Сумської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй та її чоловіку на праві приватної спільної часткової власності належить вказана квартира, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2009. У цій квартирі крім її співвласників зареєстрована також [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає з початку 2013 року, що підтверджується актом встановлення фактичного проживання. Позивач зазначає, що необхідність пред'явлення даного цивільного позову виникла у звязку з тим, що факт реєстрації відповідача в квартирі створює перешкоди в користуванні житлом, оскільки для вчинення певних правочинів щодо житлового приміщення для власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у неї. Відповідач у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов виходячи із такого. Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2009 серії САВ №929004 та витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2009 №23087761 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі №11, яка розташована за адресою: вул. Південна, б.4а, м. Середина-Буда Сумської області, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають за цією адресою (а.с.6-8). Згідно з актом встановлення фактичного проживання громадян за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] не проживає за вищезазначеною адресою з 2013 року (а.с.14). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є чоловіком позивача та співвласником квартири [ADDRESS], громадянка [PERSON], яка зареєстрована в їх квартирі, вже тривалий час, а саме з початку 2013 року там не проживає, виїхала на постійне місце проживання до м. Суми та вже кілька років не приїзжала до м. Середина-Буда, комунальні послуги не сплачує, не заперечував проти зняття з реєстрації громадянки [PERSON] Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, також підвердила, що громадянка [PERSON] раніше мешкала за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON], але вже тривалий час, приблизно з 2013 року покинула м. Середина-Буда та не повертається до нього. Свідок також показала, що позивач мешкає за цією адресою разом із чоловіком, інших мешканців їх квартири вона не бачить. Відповідно до ч. 1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» встановлено: місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Оскільки місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS], то вона повинна знаходитись за місцем реєстрації, проживати в будинку, а не навідуватись до місця реєстрації чи перебувати в ньому незначний час. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР суд визнає особу такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Оскільки відповідач [PERSON] дійсно не проживає за місцем реєстрації в житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у справі доказами, то є законні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved