Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів за договором позики, в сумі 140\~000 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 22.08.2019 передала відповідачеві [PERSON] кошти в сумі 140\~000 грн., які він зобов`язався повернути до 01.02.2020, про що останнім була написана власноручно розписка, тобто відповідно до ст.. 1046 ЦК України між нею та останнім укладено договір позики. Однак, відповідач [PERSON] у встановлений строк, грошові кошти не повернув, що і слугувало підставою звернення до суду з вказаним позовом. 01.09.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 21.09.2020 відповідач [PERSON] подав заперечення на позов, у якому вказав, що позовні вимоги позивача [PERSON] не визнає та проти них заперечує, оскільки з останньою не знайомий та з нею жодного разу не зустрічався. При цьому, зазначив те, що він не заперечує, що вказана боргова розписка ним була написана власноручно, однак не позивачеві, а [PERSON] у якого він, як у менеджера ТОВ «Українське зерно», здійснював купівлю товару у борг. Тому, [PERSON] змусив його написати вказану розпису, однак від останнього та від позивача [PERSON] він жодних коштів не отримував . Крім цього, відповідач [PERSON] у своєму заперечені наголошує на тому, що він 19.06.2020 не отримував вимоги про повернення ним коштів. В свою чергу позивач [PERSON] подала до суду відповідь у якій пояснила, що грошові кошти відповідач [PERSON] отримав на підставі написаної ним власноручно розписки. А заперечення відповідача щодо їхнього знайомства є лише намаганням уникнути відповідальності, жодного примусу до нього не застосовано. Окрім іншого, також позивач [PERSON] пояснює, що наявність у неї боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Належних та допустимих доказів, які підтверджували заперечення [PERSON] , останнім не подано. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, при цьому пояснила, що вона знайома з відповідачем [PERSON] з 2018 року, знає його як колегу по бізнесу. До неї він звернувся з проханням позичити грошові кошти влітку 2019 року. 22.08.2020 в смт. Диканька Полтавської області, вона в автомобілі йому передала 140\~000 грн, які він зобов`язався повернути до 01.02.2020, про що ним була написана розписка, однак до визначеної дати [PERSON] їй коштів не повернув. Надіслана письмова вимога на його адресу ним проігнорована, яка йому надсилалась простою кореспонденцією. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором позики 140\~000 грн. та сплачений позивачем судовий збір. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак подав заяву про проведення такого у його відсутність, а при вирішення спору просить суд врахувати обставини зазначені ним у запереченні. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника адвоката Полив`янової К.М. дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст.. 1046 ЦК України Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. \~ \~ \~ \~З дослідженого безпосередньо в судовому засіданні оригінала боргової розписки вбачається, що відповідач [PERSON] 22.08.2019 отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 14\~000 грн., які зобов`язується повернути в строк до 01.02.2020. Власноручне написання такого документу визнано і самим відповідачем [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Загалом, з вказаного документу боргової розписки, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики зі змісту встановлений факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця. Позичальник відповідач [PERSON] у добровільному порядку не повернув суму боргу, а тому сума позики підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник\~\~\~\~\~\~видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не подано суду жодних доказів на підтвердження його позиції щодо того, що кошти ним в борг у [PERSON] не отримувалися, та що розписка про отримання коштів написана ним під тиском, або ж з примусу. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргова розписка від 22.08.2019 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у нього обов`язку в їх поверненні, який ним в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходився у позивача по справі, тому з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 140\~000 грн. Згідно вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в розмірі 1 400 грн.

Outcome: approved