overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку в с.Серетець вул.Набережна, 21, Зборівського району, Тернопільської області, на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок. Понад 7 років відповідач не проживає і не повідомляє про себе, звязок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON], таким, що втратили право на користування житлом, в с.Серетець\~вул.Набережна,\~21,\~Зборівського району,\~Тернопільської області та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідачі на розгляд справи, в судове засідання не зявилися, проте подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за реєстровим номером № 108 від 20 лютого 1990 року. У житловому будинку із дозволу власника зареєстрований [PERSON], які з 2010 року за місцем реєстрації не проживає, крім того позивач жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чинить. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим будинком с.Серетець по вул.Набережна, 21, Зборівського району, Тернопільської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . З 2000року відповідач не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на розгляд справи, в судове засідання не з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] . У даному житлі зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад 20 років. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що є власником квартири, яка знаходиться в [ADDRESS]. Із її дозволу, як власника, у даному будинку прописався відповідач по справі. З 1998 року відповідач не проживає і не повідомляє про себе, зв'язок з відповідачем втрачений. А тому позивач просить суд визнати [PERSON], особою такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності від 14.03.2016 року за № 240. У даній квартирі зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з 1998 року, особистих речей відповідача у житловій квартирі немає, будь - яких перешкод у користуванні житлом відповідачу позивач не чинить. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенні за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS] , в якому прописаний за її згодою [PERSON] . Понад два роки відповідач не проживає в житловому будинку і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] - власник житлового будинку в [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134954687 від 20.08.2018 року. У даному будинку прописаний [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає з 2019 року, що підтверджується актом складеним комісією Залозецької селищної ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Понад 1 рік відповідач не проживає, в утримані житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив\~право на\~користування житловим\~будинком з\~надвірними будівлями\~та спорудами\~в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на\~розгляд справи,\~в судове\~засідання не\~з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно індексний номер витягу № 27932792 від 10.10.2014 року, реєстраційний номер серія [NUMBER] 129436, номер запису про право власності: 7288753. У даному житлі зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] ..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Понад 25-30років відповідач не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, такою, що втратила право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на розгляд справи, в судове засідання не з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16209589 від 09.10.2007 року, реєстраційний номер 20561779. У даному житлі зареєстрована [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] ..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Понад 7 років відповідач не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на\~розгляд справи,\~в судове\~засідання не\~з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , на підставі витягу про реєстрацію прав № 30777639 від 28.07.2011 року, реєстраційний номер 33348144 (а.с.6). У даному житлі зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік, що стверджується актом опитування свідків від 29.01.2020 року (а.с.8). Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , в якому зареєстрований [PERSON] . [INFO] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Зборівським районним судом Тернопільської області. З 2008 року відповідач не проживає в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в утримані житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на розгляд справи, в судове засідання не з`явився. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] після смерті матері [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, за реєстровим номером №817 від 8 листопада 1978 р. У даному житлі зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] .

Outcome: approved