Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому вказала, що 03.01.2016 року близько 17 год. 10 хв., вона зі своєю колегою, безпосередньопо пішохідному переходу,перетинали проїжджу частину вул. Запорізька у м. Запоріжжя, в районі буд.5.В момент, коли знаходилися майже посередині пішохідного переходу на них здійснив наїзд автомобіль «ДЕУ Ланос», під керуванням водія таксі [PERSON] Автомобіль [PERSON] несподівано вдарив її по гомілках з лівої сторони. Після удару її різко кинуло на капот авто і відчула сильний удар головою. Як з`ясувалося пізніше, удар головою прийшовся у переднє скло автомобіля. Від сильного удару головою вона розбила лобом лобове скло авто. Після удару головою різко кинуло в протилежний бік і вона впала на асфальт. З 04.01.2016 р. по 29.01.2016 року вона знаходилася на лікуванні, важко було пересуватися голова паморочилася, була слабкість.Після того, як лікарняний було закрито, ще протягом 2-х тижнів була непрацездатною, оскільки, через сильний головний біль та запаморочення у голові не могла виконувати свої функціональні обов`язки. Пізніше поступово почала працювати, повний робочий день відпрацювати не могла через слабкість та головні болі, підвищений тиск. Крім того, згідно обставин справи та протоколу огляду речей потерпілої від 01.02.2016 року встановлено, що речам, які були на ній в момент ДТП, або які мала при собі (жіноче пальто чорного кольору марки «Левайс», жіночі черевики чорного кольору, жіноча сумка чорного кольору), завдано суттєві пошкодження у вигляді протертостей та внаслідок чого втратили свій товарний вид та стали непридатними для пода використання за призначенням. Час втрати працездатності, підтверджений закладами охорони здоров`я, складає 26 днів, у тому числі:лікування у міській лікарні № 5 - з 04.01.2016р. по 15.01.2016р.;лікування в лікарні № 4 м. Запоріжжя - з 15.01.2016р. по 29.01,2016р.У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності вона не отримала доходи за період часу з04 .01.2016р. року по 29.01.2016 року.Неотриманий дохід за час втрати працездатності вираховується як неотримана середня заробітна плата (для працюючої особи) за період з 03.01.2016 року по 29.01.2016 року. На момент ДТП працювала мастером-перукарем в салоні краси «Метріз» і моя середня місячна заробітна плата складала 4000 грн.,що і становить розмір неотриманного доходу. Внаслідок ДТП пошкоджено одяг та особисті речі, які були під час наїзду автомобіля [PERSON] , а саме: пальто жіноче, зимове, марки «Левайс», чорного кольору, придбане у м. Київ у фірмовому магазині «Левайс» торгового центру «Глобус», вартістю7000 грн.;Чоботи жіночі, шкіряні, марки «ZARA», чорного кольору, придбані у м. Київ у фірмовому магазині «ZARA», вартістю 1200 грн.;Сумка жіноча, шкіряна, чорного кольору,придбана у м. Київ у торговому центру «Метроград» вартістю 1000 грн.Вказані речі отримали пошкодження у вигляді протертостейта дірок, внаслідок чого втратили свій товарний вид та стали непридатними для подальшого використання за призначенням.Середня вартість аналогічних речей за даними офіційних Інтернег-ресурсівстаном на день подання позову складає:пальто жіноче, зимове, марки «Левайс» 5200 грн.; чоботи жіночі, шкіряні, марки «ZARA» 1199 грн.;сумка жіноча, шкіряна 1075 грн.Таким чином загальну середню вартість збитків від пошкодженого майна оцінює у розмірі 7474 грн. В результаті ДТП зазнала тілесних ушкоджень, пов`язаних із завданням значого фізичного болю та страждань. Подію ДТП дуже глибоко душевно переживала. Окрім фізичних болю та страждань, зазнала тривалих душевних страждань, викликаних протиправними діями [PERSON] Через протиправні дії відповідача вимушена була тривалий час страждати від травм і перебути у лікарні. [PERSON] після скоєння наїзду не надав потерпілим першу медичну допомогуне викликав «Швидку допомогу», в подальшому яку-небудь увагу до стану потерпілі не виказав, у лікарні не відвідував, будь-яку посильну допомогу не пропонував. Елементарних вибачень [PERSON] після скоєння наїзду не приніс. Таким чином, бачила повну байдужість. Він не переймався скоєним і продовжував жити звичним життям. У той час, її життя різко змінилося. Змінився звичний ритм, оскільки заплановані справи змушена була відкласти. Травми потребували стаціонарного лікування і змушена була перебувати у лікарняній палаті, що позбавило звичних комфортних домашніх умов життя, а також розпорядку дня здорової людини.Крім того, внаслідок ДТП розвинувся гострий посттравматичний стрес. Стан посттравматичного характеризується наявністю панічного страху щодо пережитої події ДТП, страхуперед проїжджою частиною, боязню переходити дорогу, здриганням від проїжджаючого транспорту, посиленим серцебиттям та підвищенням тиску, нападам нудоти. Дані наслідки продовжує відчувати станом і на теперішній час.Таким чином, за наслідком вчиненого відповідачем порушення зазнала глибоких фізичних та душевних страждань, погіршення моїх фізичних здібностей та пам`яті.Враховуючи характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину фізичних, душевних страждань, зусилля та тривалий строк, який знадобився для захисту своїхправ потерпілої, завдану моральну шкоду оцінює у розмірі десяти прожиткових мінімумів 1762 гривень Х 10 місяців, тобто в розмірі 17620 грн. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 11474 гривень, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 17620 гривень, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 29094 гривні, та судові витрати стягнути за рахунок відповідача. Ухвалою від 10.04.2019 року, відкрито загальне позовнепровадження по справі. Ухвалою від 19.08.2019 року, закрите підготовче провадження і справа призначена до розгляду. Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України, розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. У судові засідання відповідач не з`явився, вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2016 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до тексту постанови, 03.01.2016 року, о 17-00 годин[PERSON] , в м. Запоріжжя по вул. Запорізька, керуючи автомобілем «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] не надав перевагу пішоходам, які переходили проїжджу частину по нерегульованому пішоходному переходу та допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , пішоходи постраждали. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яке набрало законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 03.01.2016 року. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. За твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, внаслідок ДТП пошкоджено одяг та особисті речі позивачки, які були під час наїзду, а саме: пальто жіноче, зимове, марки «Левайс», чоботи жіночі, шкіряні, марки «ZARA», сумка жіноча, шкіряна, чорного кольору, середню вартість якихоцінено у загальній сумі в 7474 грн. Згідно з випискою з історії хвороби №266, [PERSON] з 04.01.2016 року по 15.01.2016 року, знаходилась на стаціонарному лікуванні. Згідно з медичною довідкою № 46 від 01.02.2016 року, [PERSON] з 15.01.2016 року по 29.01.2016 року з діагнозом струс головного мозку, знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря невропатолога. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно до положень ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Згідно до тверджень позивачки, які не спростовані відповідачем, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності(на момент ДТП працювала майстром-перукарем) вона не отримала доходи за період часу з 04.01.2016р. року по 29.01.2016 року, виходячи із середньої місячної заробітної платив4000 грн.,що і становить розмір неотриманого доходу. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як зазначає позивачка, після ДТП вона зазнала тяжких моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача, у розмірі 17620 грн., суд вважає, що даний розмір моральної шкоди позивачкою обґрунтований виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду, позивачкою, відповідно до ухвали суду від 19.03.2019 року, сплачено судовий збір у розмірі 150 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved