Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 червня 2003 року вони уклали між собою шлюб. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. На протязі останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дітей, він не бере участі у вихованні дітей. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхніх дітей і у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. В судовому засіданні 10 липня 2015 року, позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкогольними напоями, незважаючи на те, що вони проживають разом, не допомагає по господарству. Відповідач в судовому засіданні 10 липня 2015 року, позов не визнав, пояснив, що дійсно інколи, у вихідні дні він вживає алкогольні напої, у зв`язку з чим з позивачем виникають непорозуміння. Однак він кохає свою дружину та бажає зберегти сім`ю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2003 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6 ). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в два місяці. В судове засідання 02 жовтня 2015 року, яке було призначено судом після примирення, позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 02 жовтня 2015 року не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з вересня 2015 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved