Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із даним позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на усе належне їй майно, на яке заповіту вона не складала, відповідна спадщина відкрилася за законом. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем майна тітки, так як тітка була одинокою, чоловіка та дітей вона немала. Факт родинних відносин між позивачкою та її тіткою встановлений рішенням Сокальського районного суду від 20.10.2017р., згідно якого [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою батька позивачки [PERSON], який помер [INFO].. 25.09.2017р. з метою спадкування майна тітки позивач звернулася до приватного нотаріуса, яким заведено спадкову справу та 10.11.2017р. видано свідоцтво про право на спадщину після смерті тітки на грошові вклади, іншого майна на день смерті тітки на її ім.»я зареєстровано не було, однак їй відомо, що до складу спадщини мав увійти житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], що належав бабі позивачки, а саме матері її батька та тітки - [PERSON] та у якому тітка проживала до дня смерті. Згідно відомостей отриманих на запит адвоката від КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 14.08.2017р., право власності на житловий будинок [ADDRESS], було зареєстровано на [PERSON], а саме бабу позивачки, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Сокальським міськвиконкомом 10.09.1996р. Право власності від [PERSON] перейшло до [PERSON] на будинок в цілому відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р.. Баба позивачки [PERSON] померла [INFO]., зазначає, що право власності на будинок зареєстровано за нею через 33 роки після її смерті, а в подальшому тітка успадкувала його одноособово, хоча не була єдиним спадкоємцем майна баби за законом. Спадкоємцями першої черги за законом щодо майна [PERSON] крім тітки позивачки, був її батько [PERSON] та їх сестра [PERSON], які фактично прийняли спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на день смерті. Вказує на те, що факт прийняття її батьком спадщини після смерті його матері підтверджується тим, що він вступив в фактичне володіння та користування її майном, доглядав за вищевказаним будинком, проводив по мірі необхідності поточний ремонт будинку, оскільки сестри заміжніми не були, своїх сімей не мали, обробляв земельну ділянку, що належить до будинку, а також користувався іншим майном, що належало його матері на день смерті. Батько позивачки [PERSON] помер 1991р., а тітка [PERSON] померла [INFO].. Вважає, що її тітка [PERSON] скористалася тим, що інші спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину померли, оформила спадковий будинок спочатку на бабу, а згодом одноособово успадкувала його отримавши у Сокальській державній нотаріальній конторі 13.12.1999р. свідоцтво про право на спадщину за законом. Наскільки відомо позивачці, ні її батько ні тітка від спадщини не відмовлялися, а навпаки прийняли її, а також припускає, що отримуючи свідоцтво про право на спадщину її тітка приховала наявність інших спадкоємців які прийняли спадщину та їх правонаступників. Так як позивачка є єдиною онукою [PERSON] - власниці будинку, вважала, що будинок в порядку спадкування перейшов до всіх її дітей в рівних частках, а згодом частина батька перейде до неї, а тому ніколи не цікавилася документами на будинок. Те, що її спадкові права були порушені, позивачці стало відомо лише після смерті тітки. Крім цього, після смерті тітки позивачці стало відомо, що 23.07.2015р. вона продала спірний будинок, з належними до нього земельними ділянками відповідачці. Продаж вчинено за 618041,13грн., що становить ринкову вартість житлового будинку визначену у звіті про оцінку майна станом на 24.01.2015р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. за реєстром №1533. У договорі зазначено, що кошти оплачені покупцем та отримані продавцем за межами нотаріальної контори до укладення договору. Факт укладення тіткою саме договору купівлі-продажу та отримання нею від відповідачки таких значних коштів викликає у позивачки сумнів, оскільки на час укладення договору діяли обмеження у розрахунках між фізичними особами за договорами купівлі-продажу, що підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50000грн. А саме, фізичні особи мали право здійснювати розрахунки на суму, що перевищує 50000грн. шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, однак жодних рахунків на ім.»я тітки в період укладення договору, нотаріусом при видачі їй свідоцтва про право на спадщину не виявлено. Також підставою для сумніву є і те, що на момент укладення договору тітка була похилого віку, мала 84 роки, а також хворіла на неврологічні розлади, а відповідач як лікар невропатолог Сокальської ЦРЛ відвідувала її за місцем проживання, надавала необхідну медичну допомогу та в такий спосіб скористалася її довірою. Просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р. на ім»я [PERSON] та скаути його реєстрацію в реєстрі нотаріальних дій, а також скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS], Львівської області, вчинену на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1999р. на ім»я [PERSON]. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначила, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності вона набула на підставі договору-купівлі продажу, укладеного між нею та [PERSON] 23.07.2015р., що посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Бойчук Н.І., відтак є законним власником майна, яке набула відповідно до укладеної цивільно-правової угоди. Вказує на те, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спадкоємцями першої черги за законом щодо майна [PERSON] крім тітки [PERSON], були батько позивача [PERSON] та його сестра [PERSON], які фактично прийняли спадщину шляхом вступу в фактичне володіння, що жодними доказами не підтверджено. Крім того, за життя [PERSON] не подавав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не ставив питання про встановлення факту прийняття спадщини. В той час, як для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що передбачала ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час спірних правовідносин. Також зазначає, що позовна заява подана позивачем від свого імені, а не в інтересах померлого [PERSON], який помер [INFO]., як правонаступника. Доказів, що позивач є спадкоємцем прав та обов'язків [PERSON] позивач не надала, свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування позивача після смерті [PERSON] у матеріалах справи відсутнє. Також зазначає, що про можливе порушене право на спадкове майно спадкодавця [PERSON], яка померла у 1963р., [PERSON] знав з дня смерті спадкодавця по день своєї смерті тобто до [INFO]. і не заявляв своїх прав не це майно. [PERSON] не претендував на спадкове майно після смерті своєї матері та вважав, що це майно належить виключно його рідній сестрі [PERSON]. Вказує на те, що позивач дізналась про відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] з 1991р. але заявила про порушені права через 27 років з моменту виникнення права на спірне майно. Відтак, відповідач вважає, що позивач пропустила строк позовної давності на звернення в судовому прядку до суду з позовом про порушення своїх прав. Просить у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі та застосувати строк позовної давності. Позивач [PERSON] та її представник - адвокати [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, в обґрунтування покликалися на доводи, як і викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повідомила, що [PERSON] вона знала давно, коли вона захворіла у них склались тісніші відносини. Останні роки життя [PERSON], вона та її чоловік помагали їй у всьому, так як своєї сім»ї вона не мала. В 2015 році вони домовилися із [PERSON] про купівлю у неї належного житлового будинку. На даний будинок [PERSON] показала правовстановлюючий документ та повідомила, що є законним його власником. Договір посвідчили у нотаріуса, за ціною, що була визначена експертами. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зіслалися на доводи, що викладені у письмовому відзиві, підтримав позицію своєї довірительки. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що її тітка [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS], де і народився її батько. Після смерті її баби, [PERSON] в будинку залишалися проживати дві її тітки [PERSON] та [PERSON]. Батько здійснював добудову вказаного будинку, привів його у житловий стан. В 1991 році помер її батько, а у 1996р. померла тітка [PERSON]. В подальшому спадщину після смерті баби прийняла лише тітка [PERSON]. Зазначила, що за час життя баби, її батька та тіток, було узгоджено, що будинок залишиться у спадок їй. Вона доглядала тітку [PERSON], допомагала їй по господарству, а відтак в один час тітка попросила принести документи на будинок, щоб скласти заповіт у її користь, проте через певний час повернула їх зазначивши, що ще не час приймати таке рішення. Проте перед смертю тітки, вона часто бачила на подвір»ї будинку тітки відповідачку, яка стала здійснювати догляд за тіткою. З цього часу їх відносини із тіткою віддалилися. Похованням тітки вона не займалася, так як за життя тітка її від себе відсторонила. Про наявність договору купівлі-продажу будинку вона дізналася лише в 2017р. коли звернулася у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини. Свідок [PERSON] показала, що знає позивачку з дитинства. У спірному будинку проживали її тітки які були одинокими. Батько позивачки здійснював будівництво даного будинку. Після смерті тітки позивачки [PERSON], в будинку залишилася проживати її сестра [PERSON]. Вона часто спілкувалася із [PERSON], яка говорила, що хоче заповісти будинок дочці позивачки. Коли вона дізналася про рішення [PERSON] щодо продажу будинку, вона здивувалася. Свідок [PERSON] показала, що знає позивачку з дитинства. Знає, що батько позивачки будував спірний будинок, а її батько допомагав йому у цьому. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків. Із дослідженої копії матеріалів спадкової справи №633 за 1999р., спадкодавця [PERSON], встановлено, що у таких міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], згідно якого остання померла [INFO] року. Згідно заяви [PERSON] від 13.12.1999р., що подана у Сокальську державну нотаріальну контору, встановлено, що у такій вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Вказала, що у матері залишилось спадкове майно у виді житлового будинку в [ADDRESS]. Спадщину вона прийняла. Крім неї інших спадкоємців немає. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі, що видане 10.09.1996р. Червоноградським МБТІ, [PERSON] належить будинковолодіння в [ADDRESS], Львівської області. Також у матеріалах спадкової справи міститься довідка виконкому Сокольської міської ради від 13.05.1997р., що видана [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], в тому, що її мама [PERSON] яка померла [INFO] дійсно до дня смерті проживала по цій же адресі. Із свідоцтва про право на спадщину, що видане 13.12.1999р. Сокальською державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO]. є її дока [PERSON]. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво, складається із житлового будинку в [ADDRESS], Львівської області. Дослідженим реєстраційним посвідченням серії [NUMBER], що видане 16.12.1999р. ДКП Червоноградським МБТІ, встановлено, що [PERSON] в цілому належить житловий будинок [ADDRESS], Львівської області. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. В свою чергу, із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], встановлено, що [INFO]. помер [PERSON]. Відповідно до рішення Сокальського районного суду від 20.10.2017р., встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO]. Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що баба позивачки [PERSON] померла [INFO]., відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати положення діючого ЦК УРСР 1963р. Згідно ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. В ході розгляду справу встановлено, що батько позивачки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини майна після смерті матері [PERSON] у нотаріальну контору не звертався. Доказів, того, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, позивачкою суду не надано. Відтак, у задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., суд відмовляє. Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, що видане на ім»я [PERSON] та скасування його реєстрації у реєстрі нотаріальних дій, судом встановлено наступне. Із матеріалів спадкової справи [PERSON], яка померла [INFO]., встановлено, що звертаючись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини 13.12.1999р. її дочка, а тітка позивачки [PERSON] зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO]. та його рідна сестра [PERSON] померла, [INFO]., заповіту їх матір не складала. Із заявами про прийняття спадщини майна матері у нотаріальну контору вони не зверталися. Відтак, станом на час звернення тіткою позивачки [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини майна матері, вона була єдиним спадкоємцем її майна та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок. Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р. на ім»я [PERSON] та скасування його реєстрації у реєстрі нотаріальних дій, суд відмовляє. Разом з тим, оскільки судом не встановлено підстав недійсності та скасування спірного свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого [PERSON] зареєстровано право власності на спадковий будинок, не підлягає до задоволення і вимога про скасування реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS], вчиненої на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1999р. на ім»я [PERSON]. Що стосується вимоги відповідачки [PERSON] про застосування наслідків пропущення позивачкою [PERSON] строків позовної давності, судом із наданих сторонами та свідками показів, встановлено, що з часу смерті тітки позивачки до часу звернення позивачкою у нотаріальну контору 25.09.2017р. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину належного тітці майна, вона вважала, що спадковий житловий будинок перейде їй у спадок, відтак суд приходить до висновку, що позивачкою не пропущено строку позовної давності, так як про відчуження будинку тіткою, вона дізналась лише при спадкуванні належного їй майна, відтак у застосуванні наслідків пропуску позовної давності, суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed