Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до відповідачів - [PERSON], Чернихівської сільської ради, Зборівського районного бюро технічної інвентаризації, третя особа - Зборівська Державна нотаріальна контора, з вимогами припинити право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], серія [NUMBER] від 16 січня 2007 року. Також просить визнати за [PERSON] право на спадкове майно за законом, а саме: ? частини житлових будинків з надвірними будинками та спорудами по [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх тим, що відповідач [PERSON], не маючи на те законних підстав, оформив за собою право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Зборівського р-ну на підставі рішення виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №30 від 11.09.206 року. На вказане рішення було винесено протест прокурора Зборівського району від 03.03.2010 року і рішенням виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №15 від 15 квітня 2010 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №30 від 11.09.206 року. Однак відповідач [PERSON] своє незаконне свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок серії [NUMBER] від 16 січня 2007 року не анулював. В свою чергу, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO] року і якій, як єдиному (останньому) члену колгоспного двору належав на праві власності вказаний вище спірний будинок. Відповідач [PERSON] позову не визнав, пояснив, що він з 1973 року з сім'єю проживає у будинку по [ADDRESS] Зборівського р-ну. Разом з ними постійно проживали батьки його дружини: мати [PERSON] та батько [PERSON], який помер у 1987 році. Спочатку вони проживали у старому будинку, який почав руйнуватися і вони спільними силами збудували новий будинок, а старий перетворили у літню кухню. Новому будинку окремий номер не присвоювався. Він отримав право власності на цей будинок за життя [PERSON], за її пропозицією і згодою, у них завжди були добрі відносини. Позивач [PERSON] ніякого відношення до цього будинку не має, участі у його будівництві не брала. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала, вважає його безпідставним, пояснила, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON], згідно заповіту є її донька [PERSON] - дружина відповідача [PERSON], які постійно проживали з [PERSON] до її смерті і проживають у спірному будинку в даний час. Право власності на даний будинок було зареєстровано за [PERSON] за життя [PERSON] та за її згодою. Ніяких претензій до свого зятя та дочки [PERSON] не мала. Тому, вважає, що позивач не має жодного права на спірний будинок. Просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, так як позивач зверталася до прокуратури зі скаргою ще у 2010 році, а до суду з аналогічним позовом позивач зверталася у 2013 році, однак її заяву було повернено їй без розгляду у квітні 2013 року. Відповідачі - Чернихівська сільська рада та Зборівське районне бюро технічної інвентаризації, а також третя особа - Зборівська державна нотаріальна контора просять розглянути справу без участі їх представників. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 16 січня 2007 року відповідач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] Зборівського р-ну. Відповідач отримав зазначене свідоцтво про право власності на підставі рішення виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №30 від 11.09.2006 року, згідно якого йому дозволено оформити право власності на вказаний вище будинок у Зборівському РБТІ. Однак на вказане рішення 03.03.2010 року було винесено протест прокурора Зборівського району. На виконання протесту, рішенням виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №15 від 15 квітня 2010 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чернихівської сільської ради №30 від 11.09.206 року. Проте, в даний час свідоцтво [NUMBER] від 16 січня 2007 року про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Зборівського р-ну не скасовано, з відповідним позовом прокурор до [PERSON] не звертався. 17 серпня 2009 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений Чернихівською сільською радою і згідно якого вона заповіла все належне їй майно своїй доньці [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. До квітня 1991 року житловий будинок по [ADDRESS] Зборівського р-ну мав статус колгоспного двору. Погосподарські книги за 1986-2006 роки, надані Чернихівською сільською радою, свідчать, що станом на 15 квітня 1991 року єдиним та останнім членом колгоспного двору по [ADDRESS] Зборівського р-ну (погосподарський №431) була [PERSON]. Відповідач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1973 року. [PERSON] та його діти - [PERSON], 1974 р.н., [PERSON], 1977 р.н. були зареєстровані, станом на 15 квітня 1991 року, під окремим погосподарським номером 432 по [ADDRESS] Зборівського р-ну. Згідно показань допитаного у якості свідка [PERSON], показань свідка [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] - колишніх працівників Чернихівської сільської ради, відповідач [PERSON], його дружина [PERSON] та їх діти з постійно проживали з [PERSON] однією сім'єю до її смерті і проживають у спірному будинку в даний час. Сім'я [PERSON] була зареєстрована за окремим погосподарським номером, а [PERSON] за іншим, однак, фактично, вони вели спільне господарство, окремої адреси сім'я [PERSON] не мала. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх діти [PERSON] і [PERSON], фактично були членами однієї сім'ї, вели спільне господарство, були зареєстровані за окремими по господарськими номерами, однак проживали за одною адресою. Перехід права власності на спірний житловий будинок відбувся за життя [PERSON] і відсутні докази того, що будинковолодіння перейшло у власність [PERSON] без її згоди та поза її волею. Спадщина після смерті [PERSON], відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилася в день її смерті - [INFO] року, тобто більше 6-ти років тому і про це позивачу було відомо, так як 18 серпня 2010 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також у 2010 році позивач зверталася з заявою до прокуратури і на підставі її заяви було проведено перевірку та винесено зазначені вище протести прокурора. Крім цього, 08 квітня 2013 року [PERSON] зверталася до Зборівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Чернихівська сільська рада, Зборівське районнео бюро технічної інвентаризації, з вимогами припинити право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], серія [NUMBER] від 16 січня 2007 року. Також просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно: ? частини житлових будинків з надвірними будинками та спорудами по [ADDRESS] Ухвалою Зборівського районного суду від 08 квітня 2013 року у цивільній справі №599/576/13-ц дану позовну заяву було повернуто позивачу і ухвала набрала законної сили. Дані обставини свідчать про те, що більш як три роки тому позивачу було відомо про факт реєстрації права власності на будинок по [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] При цьому заперечення представника позивача, що даний позов підписаний не позивачкою, а іншою особою і вона його не подавала, не приймаються судом, так як копію ухвали про повернення позову позивач отримала за зазначеною у заяві адресою, що засвідчує повідомлення про вручення поштового відправлення. Зміст позовної заяви, що подавалася у 2013 році майже дослівно відповідає позовній заяві у даній справі. Клопотання про поновлення строків позовної давності позивачем та її представником не заявлялося. Ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. В силу ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Таким чином,суд приходить до висновку, що вимога представника відповідача про застосування строку позовної давності є обґрунтованою, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed