Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, третя особа: [PERSON] про скасування постанови про арешт майна та зобов»язання зняти арешт з автомобіля. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2012 року на користь ПАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з [PERSON] було стягнуто в порядку регресу витрати, пов»язані із виплатою страхового відшкодування в розмірі - 23239,09 грн. та 232,39 грн. судового збору. На підставі вищезазначеного рішення суду та виконавчого листа № 2610/3677 відділом ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження, в межах якого 16 квітня 2013 року головним державним виконавцем Бурла В.Е. відділу ДВС Шевченківського м.Києва було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна божника, а саме транспортний засіб марки «ChevroletAveo», реєстаційний номер [NUMBER]. Між тим, 05 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за яким позикодавець надав позичальнику 15 000 гривень на строк до 05 квітня 2017 року та в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між вказаними сторонами угоди був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet Aveo» д.р.н[NUMBER]. З врахуванням того, що вказаний договір застави був укладений раніше, ніж накладений на нього арешт державним виконавцем, тому у відповідності до вимог ст.14 Закону Украни «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» позивач має пріоритетне право на на звернення стягнення на вказаний предмет застави, ніж ДВС, а тому наявні підстави для скасування арешту з вказаного автомобіля. Крім того, рішення суду про стягнення коштів на рахунок страхової компанії було винесено після укладення договору застави між сторонами та його реєстрації в Державному реєстрі. Судом до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було притягнуто Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» , оскільки рішення в даній справі може вплинути на його права та інтереси, так-як спір стосується майна, на яке було накладено арешт для виконання рішення суду, яким було стягнуто кошти на користь вказаної страхової компанії. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та підтримав викладені у позові обставини. Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання Відділ був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність представника відповідача. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, тому відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи [PERSON], дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно 05 квітня 2012 року між позивачем - [PERSON] та [PERSON] було укладений договір позики, за яким позикодавець надав позичальнику - 15 000 грн. на строк до 05 квітня 2017 року (а.с.7). В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором позики 05 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу- автомобіль марки «ChevroletAveo» д.н.з. [NUMBER], який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 22.12.2009 року (а.с.7-8). Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №35564877 від 05.04.2012 року легковий автомобіль марки Chevrolet, моделі Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заборонено відчужувати на підставі обтяження договором Застави майна № 12366940 від 05.04.2012 року, де стягувачем зазначено Позивача, а боржником [PERSON] (а.с.5а) Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2012 року на користь ПАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з [PERSON] було стягнуто в порядку регресу витрати, пов»язані із виплатою страхового відшкодування в розмірі - 23239,09 грн. та 232,39 грн. судового збору. На підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2610/3677 від 18.10.2012 та відділом ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження, в межах якого 16 квітня 2013 року головним державним виконавцем Бурла В.Е. відділу ДВС Шевченківського м.Києва було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна божника, а саме транспортний засіб марки «ChevroletAveo», реєстаційний номер [NUMBER] (а.с.4-5). Отже, на час накладення арешту на вказаний автомобіль він вже перебував у заставі позивача. Згідно ч.ч.3,4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику (ч.1). Готівкові кошти та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються державним виконавцем у таких осіб у присутності понятих на підставі ухвали суду (ч.3). Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1 ). Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: … проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч.2). Разом з тим, відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч.3 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Пунктом 1 ч.1 ст.593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Крім того, відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За таких обставин, суд вважає, що стороною позивачки було доведено належними та допустимими доказами, що в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «ChevroletAveo», реєстаційний номер [NUMBER] під час винесення постанови від 16.04.2013 року про накладення арешту на все майно [PERSON] у відповідача не було законних підстав, оскільки на той час вже мало місце зареєстроване обтяження на вказаний автомобіль з боку позивача, за борговими зобов»язанням перед ним [PERSON], а тому в частині зняття арешту з вказаного автомобіля позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду відсутність і неподанням позивачем доказів необхідності скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Києва від 16.04.2013 року в частині про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони його відчуження, тому в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Крім того, вимоги позивача про зобов»язання відповідача ДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві зняти арешт з автомобіля не підлягають задоволенню, так як захист порушеного права позивача відбувається шляхом задоволення вищевказаної позовної вимоги, а саме зняттям арешту з вищевказаного автомобіля, що є підставою для звільнення цього автомобіля з-під обтяження.

Outcome: partial