Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 19 грудня 1992 року Введенською сільською радою народних депутатів.Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 19 грудня 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], однак спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути його за його відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 19 грудня 1992 року Введенською сільською радою народних депутатів,про що складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 19 грудня 1992 року Введенською сільською радою народних депутатів (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07 листопада 2006 року Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.9). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - «[PERSON]». Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 20 грудня 2018 року вбачається, що за надання професійної правничої допомоги позивачка [PERSON] сплатила 1200 гривень (а.с.14). Тож, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 гривень. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, а саме : 704 гривні 80 копійок, що підтверджується квитанцією №22 від 19 грудня 2018 року; 63 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією №7 від 07 березня 2019 року. Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved