Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах недієздатного [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], який постійно по день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначену квартиру чоловік позивача придбав у [PERSON], 22 липня 2000 року за договором купівлі-продажу, який було укладено на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток». Позивач з моменту придбання квартири постійно мешкала та до теперішнього часу мешкає у квартирі разом зі своїми дітьми: [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 2005 року народження. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.10.2014 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. 25 грудня 2014 року рішенням Димитровського міського суду визнано [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном [PERSON]. Відповідно до статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк, вона та діти померлого [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, розпоряджаються речами домашньої обстановки та вжитку. Просила суд визнати за [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в порядку спадкування право власності по 1/3 частці на квартиру [ADDRESS]. Позивач та представник позивача до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до судового засідання заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2000 року регіональною товарною біржею «Юго-Восток» укладена угода купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно з якою [PERSON] продала, а [PERSON] купив зазначену квартиру (а.с. 20). Своє право власності на квартиру, [PERSON] зареєстрував у БТІ м.Димитров 25 жовтня 2000 року (а.с. 21,21а,22-23). [INFO] року чоловік позивача [PERSON] помер (а.с. 18,19). Позивач, разом з дітьми [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 2005 року народження зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] з 6 грудня 2005 року(а.с. 14,15,29). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.10.2014 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Донецької області (а.с.30-31). 25 грудня 2014 року рішенням Димитровського міського суду визнано [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с.32). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України. Оскільки правовідносини щодо відчуження квартири виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони договору, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн договору повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi визнати цю угоду дiйсною. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр купівлi-продажу жилого будинку повинен бути нотарiально оформлений, якщо хоча б однiєю iз сторiн є громадянин. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], діти померлого [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 2005 року народження. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.10.2014 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Донецької області (а.с.30-31). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню і за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності по 1/3 частці на квартиру 31 будинку 20 на м-ні «Молодіжний» місто Димитров Донецької області. На підставі ст.ст.392, 1223, 1261, 1267-1270 ЦК України,

Outcome: approved