Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та 3% річних за договором займу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зайняв відповідачу на підставі договору позики 02.03.2019 року 5000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 30.03.2020 року за 1 долар США 28,183 грн. складає 140915,00 грн., на строк до 31.12.2019 року. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором займу в розмірі 5000 доларів США, 3 % річних в сумі 31,23 доларів США, а всього 5036,99 доларів США. Крім того, стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Позивач та її представника адвокат СтупакД.Д. в судове засідання не прибули, надіслали клопотання про розгляд справи без її присутності, заявлений позов підтримали. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче. Судом\~ встановлено, що 02.03.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 5000 доларів США. Вищевказана сума була передана відповідачу, що підтверджується виданою відповідачем розпискою. Відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 31.12.2019 року. Також встановлено, що на теперішній час сума боргу складає 5000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 30.03.2020 року за 1 долар США 28,183 грн. складає 140915,00 грн. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики строк грошові кошти не повернув. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які завжди висуваються. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій борг, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом або не слідує із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України встановлено, що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином взяті на себе за договором позики від 02.03.2019 року зобов`язання, на вимогу позикодавця повинен сплатити останній за договором позики борг у розмірі 5000 доларів США. При визначені у якій валюті має виконуватися зобов`язання у разі, якщо у позику передавалася іноземна валюта так і правову природу валюти при визначенні 3% річних, передбачених у ч.2 статті 625 ЦК України, суд керується правовою позицією висловленій в Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року. При цьому, суд зауважує, що згідно дослідженої судом розписки, еквівалент 5000 доларів США складає за курсом Національного банку України за 1 долар США 28,183 грн., який діє на момент звернення до суду із позовною заявою, а саме станом на 30.03.2020 року та складає 140915,00 грн. Суд під час винесення рішення керується правовою позицією, яка була викладена в Постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 1519/2-3165/11 відповідно до якої прямої заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, в якій воно виражене у договорі, у чинному законодавстві немає. Також, звертає увагу на доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про стягнення поточної заборгованості та заборгованості за процентами не у валюті кредитного договору (постанова від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в порядку ст. 625 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачем зобов`язань за договором позики від 02.03.2019 року не виконано, строк виконання завершився 31.12.2019 року, а тому із довготривалим його не виконанням, у позивача виникло право щодо нарахування 3% річних. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відповідно до правових позиції ВСУ від 16 листопада 2016 року, висловленої у справі №6-1286цс16 та від 13 вересня 2017 року у справі №522/5359/16-ц, відповідно до яких стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті України - гривні. Слід зазначити, що при розрахунку кількості днів прострочення позивачем вірно за основу береться період прострочення виконання зобов`язання з 01.01.2020 року по 30.03.2020 року, оскільки перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, тому за прострочення вказаного грошового зобов`язання за період 01.01.2020 року 30.03.2020 року (кількість днів прострочення 90) сума 3% річних становить 1042,38 гривень. Таким чином, розмір 3% річних за період 01.01.2020 року 30.03.2020 року становить 1042,38 гривень. Провівши відповідний розрахунок суми, яка підлягає стягненню, враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач, отримавши у борг грошові кошти, не виконав свої зобов`язання у строки визначені борговою розпискою, а тому позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 5000 доларів США, що за курсом Національного банку України за 1 долар США 28,183 грн., який діє на момент звернення до суду із позовною заявою, а саме станом на 30.03.2020 року та складає 140915,00 грн., та 3% річних у розмірі 1042,38 гривень. У відповідності до ч.ч.7,8 ст.158 ЦПК України арешт накладений ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.04.2020 року\~ продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved