Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом посилаючись на те , що вона працювала на посаді заступника головного бухгалтера квартирно - експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський .з 21 жовтня 2005 року ( далі КЕВ м. Володимир - Волинський ) . Наказом начальника КЕВ м. Володимир - Волинський від 29.01.2016 року № 11 її звільнено з займаної посади відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України у звязку з угодою сторін . При її звільненні було проведено відрахування компенсаційних сум по нарахуванню невикористаної відпустки з 07 липня 2014 року по 29 січня 2016 року в сумі 8263 ,00 грн . відповідно до акту службового розслідування та наказу про результати проведення службового розслідування . Згоди на відрахування даної грошової суми вона не давала . Адміністрація КЕВ м. Володимир - Волинський не вправі була без її згоди утримувати на відшкодування шкоди належні їй суми при звільненні . Оскільки відповідач при її звільненні не виплатив їй всіхгрошових сум належних при звільненні , то їй завдана моральна шкода , яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї по невиплаті належних їй коштів , оскільки вона та її сімя були позбавлені можливості матеріально себе утримувати . Вона втратила нормальні життєві звязки які вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, завдані душевні страждання та моральні . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON]. зменшили розмір позовних вимог , просять суд стягнути з КЕВ м. Володимир - Волинський на її користь грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 8244 ,00 грн , моральну шкоду в сумі 10000 , 00 грн ., 3 000,00 грн витрат . за надання правової допомоги пославшись на наведені обставини та обставини наведені в позовній заяві . Представник відповідача КЕВ м. Володимир - Волинський позовні вимоги [PERSON] не визнала пославшись на подані заперечення на позов . Заслухавши пояснення сторін ,перевіривши матеріали справи , суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення . В судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] працювала на посаді заступника головного бухгалтера квартирно - експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський .з 21 жовтня 2005 року . Наказом начальника КЕВ м. Володимир - Волинський від 29.01.2016 року № 11 її звільнено з займаної посади відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України у звязку з угодою сторін . При її звільненні було проведено відрахування компенсаційних сум по нарахуванню невикористаної відпустки з 07 липня 2014 року по 29 січня 2016 року в сумі 8263 ,00 грн . відповідно до акту службового розслідування та наказу про результати проведення службового розслідування . Згоди на відрахування даної грошової суми вона не давала. Згідно наказу від 21.01.2016 року № 25 по квартирно - експлуатаційному відділу м. Володимир - Волинський проведено з [PERSON] відрахування із заробітної плати зайво нараховану та виплачену надбавку в сумі 8263 , але не більше 20% від заробітної плати щомісячно до повного погашення . Вищезазначені накази винесені адміністрацією КЕВ на підставі позапланової ревізії фінансово - господарської діяльності квартирно - експлуатаційного відділу м. Володимир - Волинський за період з 01.06.2013 по 01.01.2015 роки згідно якого , заступником головного бухгалтера [PERSON] та інспектором з кадрів [PERSON]М . нараховувалась та виплачувалася преміальна надбавка в розмірі , відповідно 20,0 та 30,0 відсотків до посадового окладу .у звязку із збільшенням чисельності працівників та обсягу робіт . Хоча умовами Колективної угоди надбавка працівникам за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт не передбачена . Із пояснень в суді позивача вбачається , що адміністрація КЕВ м. Володимир - Волинський не вправі була без її згоди утримувати на відшкодування шкоди належні їй суми при звільненні , зокрема , компенсацію за невикористану відпустку . Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому при звільненні , проводиться в день звільнення . Відповідачем з позивачем в день звільнення повного розрахунку належних грошових сум проведено не було . Позивачу в день звільнення згідно наказу № 11 від 29.01.2016 року виплачена компенсація за невикористану відпустку і тут же, проведене відрахування із компенсації в сумі 8263 ,00 грн ., хоча позивач з цим не погоджувалася . Згідно ст. 129 КЗпП України не допускається відрахування з вихідної допомоги , компенсаційних та інших виплат , на які згідно з законодавством не звертається стягнення . Статтею 130 ч.5 КЗпП України передбачено , що працівник , який заподіяв шкоду , може добровільно покрити її повністю або частково . На добровільне відшкодування шкоди позивач відмовилася . На думку суду , якщо адміністрація провела утримання на відшкодування шкоди із заробітної плати без письмової згоди працівника та в інших випадках незаконних утримань , суд виносить рішення про повернення працівнику утриманих коштів . Крім майнової шкоди, внаслідок проведеного відрахування із компенсації невикористаної відпустки на покриття завданої шкоди , відповідачем позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях , яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї по невиплаті належних їй грошових сум при звільненні ,вона та її сімя були позбавлені можливості матеріально себе утримувати . Вона втратила нормальні життєві звязки які вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, які оцінюються моральною шкодою в розмірі 700 ( сімсот ) грн. Згідно ст. 237-1 ЦПК України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя . При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст. 23 ЦК України враховуються вимоги розумності та справедливості . Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Позивач [PERSON] не довела суду ті обставини , а також не надала доказів на які вона посилався як на підставу своїх вимог щодо понесених витрат . Позивачем ненаданий суду розрахунок розміру гонорару понесених витрат на правову допомогу передбачений Кабінетом Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року « Про граничні проміри компенсацій витрат , повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави ».В договорі про надання правової допомоги не зазначений порядок його сплати , умови повернення , зміна , тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги . Статтею 84 ЦПК України передбачено , що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом . Наявна в справі квитанція на суму 3000,00 грн . як така ,не може братись до уваги при вирішенні питання про відшкодування стороні вказаних витрат . Вказана оплата позивача не відповідає вимогам ст.30 Закону України : «Про адвокатуру та адвокатську діяльність » та зазначеній вище Постанові . А відтак в цій частині позову позивачу слід відмовити . Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача квартирно - експлуатаційному відділу м. Володимир - Волинський на користь держави 551 грн .20 коп . по сплаті судового збору .

Outcome: partial