Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 05.05.2011 р. між ними розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Оскільки сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини та участі у її вихованні, позивач вважає, що слід визначити місце проживання дитини з нею, з тих підстав, що вона за згодою відповідача виїхала з дочкою до Італії, де перебувала з дитиною до 07 червня 2013 року. Того ж дня, відповідач відвідував доньку у дитячому садку в Італії, однак забрав дитину з дошкільного закладу і зник в невідомому напрямку, не повідомивши позивача. У зв'язку з цим, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб, що стверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2011 р. Від даного шлюбу у сторін по справі народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26.10.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. Із усних пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що мати дитини [PERSON] за згодою її батька [PERSON] виїхала з дочкою до Італії, де перебувала з дитиною до 07 червня 2013 року. Того ж дня, відповідач відвідував доньку у дитячому садку в Італії, однак забрав дитину з дошкільного закладу і зник в невідомому напрямку, не повідомивши позивача. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Тернопільській області, встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Києва, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак за останньою адресою не проживає. Згоди щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], не було досягнуто між сторонами по справі. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статей 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла, десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Судом з'ясовано, що мати дитини під час перебування в Італії знайшла роботу на підприємстві Tema Promotional Gifts S.r.l., де з жовтня 2012 року працює дизайнером, а тому, оформила дочку у дитячий садок в місті Мілан, однак, батько дитини 07 червня 2013 року забрав дитину з дошкільного закладу і зник в невідомому напрямку. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., держави-учаниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з п.1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Жодного разу відповідачем не було забезпечено позивача спілкуванням з дочкою. Згідно висновку Тернопільської районної державної адміністрації, який затверджений рішенням № 15 комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської райдержадміністрації від 30.04.2014 р., захищаючи інтереси дитини, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вищевказаних обставин, є всі підстави для задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини, а тому, суд вважає, що слід визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: partial