Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та утримання дітей. Позивач повідомила, що вона з відповідачем перебували в шлюбі, який рішенням суду від 24.11.2016 року був розірваний, від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розлучення діти проживають із матірю та перебувають повністю на її утриманні. Окрім того, позивач зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? частки від його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, на її утримання до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку в розмірі ? частки від його доходу (заробітку). Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від своїх доходів та на утримання позивачки в розмірі ? частки від своїх доходів. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 14.09.2008 року між сторонами спору був укладено шлюб, який згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2016 року (справа №127/22511/16-ц) було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище на [PERSON]. Від шлюбу у сторін спору народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 04.02.2014, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. (а.с5-6). Як вбачається із довідки, виданої квартальним комітетом «Київський» від 20.10.2016 року №1118 (а.с.7) [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], разом з нею за даною адресою проживають діти: [PERSON], [PERSON] Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Положеннями статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа, офіційно працює, дану обставину підтвердив в судовому засіданні сам відповідач, має стабільний дохід та може надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною не має, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку в розмірі ? частки від його доходу (заробітку). Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно угоди про надання правової допомоги №39/16, Акту виконаних робіт від 29.03.2017 року, адвокатом [PERSON] було отримано від позивача [PERSON] гонорар у розмірі 2000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №02 від 12.01.2017 року, які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 551,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial