Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування належним їй на праві приватної власності житловим будинком та відповідно усунути її перешкоди в користуванні таким. Посилається на те, що відповідач був її зятем, проте у листопаді 2016 року, після чергового конфлікту, забрав свої речі та переїхав жити до своїх батьків. За рішенням Борщівського районного суду від 20.03.2017 року шлюб між відповідачем та її дочкою розірвано. З того часу відповідач не проживає за місцем реєстрації, вони не спілкуються , та про нього на даний час їй нічого невідомо. Відповідач є сторонньою людиною для неї, його реєстрація у будинку, що її належить має суто формальний характер та порушує її права законного власника. Жодних майнових прав на будинок відповідач не має. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 13.08.2020 о 09.30 год. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року, закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.09.2020 о 10.00 год. Позивач [PERSON] в зал судового засідання не прибула, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просить справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8164372 від 26.08.2005 виданим Борщівським районним бюро технічної інвентаризації, [PERSON] належить на праві приватної власності, домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину / ВСІ 364279. За №1062/ 28.07.2005 / Державна нотаріальна контора Борщівського району Тернопільської області Рішенням Борщівського районного суду від 20.03.2017, шлюб зареєстрований 17 лютого 2011 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Олексинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 1 розірвано. 27 грудня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис 204, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №210 від 21.05.2020 виданого Більче-Золотецькою сільською радою, [PERSON] проживає у власному будинку в с.Олексинці разом з чоловіком [PERSON] . В даному житловому будинку проживає її дочка [PERSON] з дітьми [PERSON] , [PERSON] . Також у будинку зареєстрований її колишній зять [PERSON] , але не проживає. Зі слів [PERSON] останній не проживає з 2016 року. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача [PERSON] за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідач [PERSON] відсутній по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, його реєстрація в домоволодінні, яке належить позивачу, створює певні перешкоди в реалізації її прав, як власника, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] . На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ч.1 ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК України та

Outcome: approved