Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилаючись на те, що у 2007 році між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем на протязі останніх років не склалося, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, через що вони припинили спільно проживати, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, тому і їх шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України та відсутність заперечень позивача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 листопада 2007 року у Пасічнянській сільській раді Старосинявського району, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 11 листопада 2007 року та про що зроблено актовий запис за № 7. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO] року народження, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 08.01.2009 року відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. Як вбачається із змісту позовної заяви, тривалий час подружжя проживає окремо, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.113 СК України). В ході розгляду справи встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 листопада 2007 року Пасічнянською сільською радою Старосинявського району. На підставі наведеного,

Outcome: approved