Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, що сплачує відповідач [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) та стягнути з [PERSON] половину вартості додаткових витрат на дитину у розмірі 175 грн. Позов мотивований тим, що на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.10.2016 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Законом України від 17.05.2017 року було збільшено мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та внесені зміни до ст. 181-185 СК України. На теперішній час розмір аліментів, які стягуються на користь позивача на утримання дитини є недостатнім для нормального виховання і матеріального забезпечити дитини, вона сама не в змозі забезпечити належний рівень життя дитини, тому просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] з ј частки на 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2018 року і до досягнення повноліття дитини. Крім того, донька потребує додаткових витрат у звязку з наступними витратами: навчанням у музичній школі, оплата за яке коштує 110 грн. на місяць, проїзд до музичної школи коштує 30 грн. на одну поїздку, яких вісім на місяць, що становить 240 грн. на місяць, витрати на харчування. Також, позивач несе додаткові витрати на лікування у звязку з вадами зору та порушенням осанки, що викликали необхідність придбання окулярів, зайняття лікувальною гімнастикою, одне заняття якої коштує 20 грн., яких на місяць 10, що становить 200 грн. на місяць, на проведення масажу, на придбання ліків, проведення обстежень дитини коштує біля 500 грн. на місяць. У звязку з зазначеним, половина додаткових витрат на дитину складає 525 грн, які вона просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17.04.2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач є працездатним, платоспроможним, отримує додатковий дохід від нерухомості, інших осіб на утриманні, окрім їх неповнолітньої доньки, не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, тому справу розглянуто у його відсутність. При цьому, відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву з запереченнями проти позову, з яких вбачається, що за станом здоровя та матеріальним станом він не має можливості сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначив, що добровільно сплачує позивачу додаткові витрати на дитину, шляхом перерахування на її користь більших платежів, ніж призначено рішенням суду, саме: 1500 грн щомісяця. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184, 192 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня становить 1944 гривні, з 1 грудня становить 2027 гривень. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.10.2016 року з відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоровя, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працює в ТОВ СП «НІБУЛОН» та з його заробітної плати стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки, що до грудня 2017 року складало близько 1100 - 1200 грн. щомісячно. Враховуючи, що позивач також зобовязана брати участь в утриманні неповнолітньої доньки, стягнення з відповідача аліментів в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), забезпечує половину прожиткового мінімуму для дитини сторін, тому підстави для збільшення розміру аліментів з 1/4 до 1/3 частини, стягнутих з відповідача рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.10.2016 року, в судовому засіданні не встановлені. Доводи позивача про погіршення її матеріального стану, у звязку з чим вона не має можливості утримувати неповнолітню дитину, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки вона отримає постійний дохід пенсію, інших осіб на утриманні не має, що підтверджується довідкою з місця проживання. При цьому, суд вважає слушними доводи позивача, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, мінімальний розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини підлягає збільшенню з 30% до 50 %. Позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно довідки КЗ «Михайлівська дитяча музична школа» [PERSON] дійсно навчається в 6 класі з фаху фортепіано. Вартість навчання складає 124,50 грн щомісяця, що підтверджується відповідною квитанцією. Тобто, половина вартості навчання складає 62,25 грн. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина сторін знаходиться на «Д» обліку з приводу хронічних захворювань, в тому числі порушення осанки, плоскостопія, вегетосудинної дисфункції, міопатії обох очей. Згідно товарного чеку ТОВ «Оптика центр» позивачем були придбані окуляри, вартість однієї лінзи яких складає 380 грн (відповідно 2 лінзи - 760), оправи - 24 грн. Також, позивачем був придбаний корегуючий корсет для осанки вартістю 500 грн. Таким чином, половина вартості додаткових витрат на дитину сторін, повязаних з її хворобою складає: (760+24+500)/2=642 грн. Будь-яких інших доказів на підтвердження понесених або прогнозованих додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини та її хворобою, позивачем не надано, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], в розмірі 62 грн. 25 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.03.2018 року, а також разово в розмірі 642 грн. Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в більшому розмірі в судовому засіданні не доведені, тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial