Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Тячівського районного суду від 11 березня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину проти позивача, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та стягнуто з [PERSON] на її користь 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Станом на 23 серпня 2016 року відповідачем кошти з вищевказаної суми не сплачено. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, а також 3% річних від простроченої суми. Також ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Просить стягнути з відповідача на її користь кошти у сумі 3 460 грн. 30 коп., а саме: суму інфляційних втрат у розмірі 3 058 грн. 45 коп., а також три проценти річних від суми боргу в розмірі 401 грн. 85 коп. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили та крім цього зазначили, що на даний час відповідачем навіть в частині не погашена сума грошового зобов'язання за судовим рішенням. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2014 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто 4 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Із листа Тячівського районного відділу державної виконавчої служби № 03-28/11752 від 22 серпня 2016 року вбачається, що станом на 22 серпня 2016 року боржником [PERSON] не подано до Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області докази про виконання (часткове виконання) рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобов'язання. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Судом установлено, що вироком Тячівського районного суду від 11 березня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину проти [PERSON], передбаченого ч.1 ст.125 КК України та стягнуто з [PERSON] на її користь на 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втратна суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач не виконав зобовязання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розрахунку до позовної заяви, позивач просить стягнути суму інфляційних втрат за період часу з травня 2014 року по липень 2016 року, а 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період часу з травня 2014 року по червень 2016 року. Розмір інфляційних втрат становить 3 052 грн. 25 коп.: сума боргу: 4 000,00 грн.; дата початку нарахування 01 травня 2014 року; дата закінчення розрахунку 31 липня 2016 року. Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Травень 2014 Червень 2014 Липень 2014 Серпень 2014 Вересень 2014 Жовтень 2014 Листопад 2014 Грудень 2014 Січень 2015 Лютий 2015 Березень 2015 Квітень 2015 Травень 2015 Червень 2015 Липень 2015 Серпень 2015 Вересень 2015 Жовтень 2015 Листопад 2015 Грудень 2015 Січень 2016 Лютий 2016 Березень 2016 Квітень 2016 Травень 2016 Червень 2016 Липень 2016103,80% * 101,00% * 100,40% * 100,80% * 102,90% * 102,40% * 101,90% * 103,00% * 103,10% * 105,30% * 110,80% * 114,00% * 102,20% * 100,40% * 99,00% * 99,20% * 102,30% * 98,70% * 102,00% * 100,70% * 100,90% * 99,60% * 101,00% * 103,50% * 100,10% * 99,80% * 99,90% *176,31%4 000,007 052,253 052,25 Всього 3 052,25 Розмір відсотків за користування грошовими коштами становить 260 грн. 38 коп.: сума боргу: 4 000,00 грн.; дата початку нарахування: 01 травня 2014 року; дата закінчення нарахування: 30 червня 2016 року; відсоткова ставка: 3% річних. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 01.05.201430.06.20167924 000,003%260,38 Всього: 792 260,38 Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути інфляційних втрати в сумі 3 052 грн. 25 коп. та 3% річних від суми боргу в сумі 260 грн. 38 коп., а всього 3 312 грн. 63 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: partial