Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування вимог, позивач вказувала, що вона із [PERSON] 18 серпня 2009 року зареєстрували шлюб, проживали сім»єю в будинку по [ADDRESS], який належить відповідачу до 01 травня 2014 р. За час спільного проживання придбали майно на суму 51300 грн. та капітально відремонтували та реконструювали житловий будинок по [ADDRESS]: у великій кімнаті стіни облаштовані гіпсокартоном, замінено підлогу /знято дерев»яну підлогу, зроблено стяжку та накрито лінолеумом/, із великої кімнати прорубано двері і добудовано 2 дитячі кімнати, які утеплено гіпсокартоном, поклеєні шпалери, на підлозі зроблено стяжку, покрито лінолеумом, прорубано 2 вікон, встановлено нові двері; із центрального входу прибудовано ванну, туалет; утеплено підлогу в коридорі та у ванній кімнаті, все подвір»я біля будинку покрите надвірною керамічною плиткою, встановлена цегляна огорожа із балюстрами, також газифіковано дві нові кімнати. Крім того, відповідач не повернув її частину особистого майна та дитяче майно. В зв»язку із чим, позивач просила виділити її із списку спільного майна 58 найменувань-предметів домашнього вжитку на суму 22650 грн., відповідачу на суму 26650 грн., при цьому врахувати, що вона забрала майна на суму 2000 грн., та стягнути із відповідача різницю між вартістю майна в розмірі 1000 грн., також просила зобов»язати відповідача повернути її особисте майно та дитяче майно. Також просила стягнути із відповідача ? частину вартості реконструкції, ремонтних робіт по домоволодінню на її користь. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він 04 серпня 2009 року розлучився із першою дружиною і 18 серпня 2009 року зареєстрував шлюб із позивачкою та почали жити разом у його будинку, до одруження вони як сім»я не жили.. На той час він закінчив ремонтні роботи по домоволодінню, кімнати вже були збудовані, ванна , туалет теж були. Газифікація була проведена в 2006 році. Кімнати були прибудовані в період з 2008-2009 р. Частину свого особистого та їхнього спільного майна позивач забрала, і незрозуміло із яких причин знову просить поділити забране майно. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2009 року та згідно рішення Любашівського районного суду від 17 липня 2014 року між сторонами шлюб розірвано /а.с.15-16/. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] /а.с.17-18/. Як вбачається із договору дарування від 24 лютого 2003 року [PERSON] подаровано житловий будинок [ADDRESS], тому в силу ст.57 СК України є особистою приватною власністю відповідача /а.с.35-36/. Відповідно до ч.1 ст.62 СК України , якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт із врахуванням вартості використаних будматеріалів та робіт, що були проведені в житловому будинку , господарчих будівель та спорудах по [ADDRESS] складає 137540 грн., тобто ? частина вартості робіт, яку просила стягнути позивач складає 68770 грн. /а.с.102-117/. Однак, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що ремонтно-будівельні роботи по домоволодінню, що належить відповідачу [PERSON] були проведені під час проживання позивача та відповідача в шлюбі. Так, допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він будівельник, років 6-7 назад він будував у [PERSON] дві спальні, тобто розширив будинок, вирубав двері, заливав фундамент, будував та шпаклював стіни, поли заливав цементною стяжкою, встановлював вікна також він штукатурив сарай, заливав подвір»я. Ці роботи він закінчив весною 2009 року, [PERSON] із ним розрахувався. Знайомий із першою дружиною [PERSON], позивачку бачив раз, вона приходила із [PERSON]. В будинку була ванна, умивальник та туалет. Також тоді вже був залитий фундамент під огорожу, огорожа була складена в дворі. Також , в той же період 2008-2009 рр. Путінцев стелив тротуарну плитку на подвір»ї. Свідок [PERSON] також підтвердила, що її син [PERSON] кімнати будував ще в 2008 році. Свідок [PERSON] пояснив, що його сестра [PERSON] деякий час проживала із [PERSON], в його будинку без реєстрації шлюбу. Перший раз, як він був в будинку [PERSON], тоді проводилися ремонті роботи на подвір»ї, не було бетованої огорожі, дороблялися дрібні речі із ремонтних робіт, він допомагав Путінцеву стелити щебінь на подвір»ї та стелити плитку. Свідок [PERSON] пояснював, що проживає по сусідству із відповідачем, плитка тротуарна, огорожа /литі плити із візерунком/, кирпич білий були привезені весною 2009 року, все складено на подвір»ї. В будинку він був, весною 2009 року, коли [PERSON] жив із першою дружиною, на кухні була кухонна стінка, ванна кімната повністю була облаштована, ванна кутова була, унітаз, окремо від ванної, кімнати були прибудовані. Встановлювали огорожу приблизно два роки назад. З огляду на вказане, позивачем не доведено, що ремонтно-будівельні роботи по домоволодінню по [ADDRESS], проводилися саме в той час, коли сторони перебували в шлюбі, свідки позивача - [PERSON] [PERSON], [PERSON], а також сама позивачка стверджували, що позивач та відповідач почали проживати разом ще до реєстрації шлюбу, тобто коли по домоволодінню будинку проводилися ремонтні роботи. Однак, в силу частини 2 ст.21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Вимога про те, що сторони на той момент , коли здійснювалися ремонтно-будівельні роботи, проживали як жінка та чоловік однією сім»єю, позивачем не заявлялися. З огляду на вказане, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення ? частини вартості ремонтно-будівельних робіт в розмірі 68770 грн., які були проведенні по домоволодінню, яке належить [PERSON], так як суду не надано доказів, що витрати сторонами були понесені під час їхнього спільного проживання в шлюбі. В судовому засіданні було безспірно встановлено, що огорожа біля будинку відповідача, була встановлена під час шлюбу, але огорожа , тротуарна плитка були придбані [PERSON] до реєстрації шлюбу, що підтверджується копією накладної, оригінал якої оглядався в судовому засіданні /а.с.29/. Позивач не надала суду доказу про вартість робіт на встановлення огорожі, тому і в цій частині позову теж необхідно відмовити. Позов в частині поділу майна - предметів домашнього вжитку, підлягає частковому задоволенню, виходячи із слідучюого. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом статей 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. В судовому засіданні було встановлено, що під час спільного проживання сторони придбали наступне майно, яке підлягає поділу: охолоджувач повітря - 430 грн., мусорний бак - 100 грн., металева сушилка - 200 грн. , дзеркало із підсвіткою - 200 грн., колонка «Аміна» - 600 грн., люстра у ванній кімнаті - 60 грн., ваги кімнатні - 100 грн., ноутбук «Самсунг» 3000 грн., бра - 2 шт. по 60 грн. кожна на суму 120 грн., люстри 2 шт. по ціні 100 грн., тюнер 2 шт. по ціні 750 грн. і 850 грн., аерогриль -700грн., термос для продуктів - 50 грн., пластикова поличка для взуття - 100 грн., парова швабра - 1500 грн., пилосос LG - 850 грн., бак для білизни - 100 грн., диван - 4500 грн., крісло комп»ютерне -500 грн., настольна лампа - 100 грн., кована підставка для квітів - 350 грн., мойка із краном - 600 грн., телевізор маленький /знаходиться на кухні - 500 грн., електропровід 5 м. - 50 грн., пластикові ринки -20 шт. на суму 200 грн. Про те, що зазначені речі були придбані сторонами в шлюбі, [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, тому дані обставини відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуваню. Також суд приходить до висновку, що сторонами під час шлюбу був придбаний спальний гарнітур вартістю 3500 грн. та 2 паласи по 500 грн. кожен. , які теж підлягають поділу. Пояснення відповідача, що не підлягає поділу спальний гарнітур та паласи, які є його особистою власністю, суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дані речі були придбані сторонами під час шлюбу. При поділі майна придбаного під час шлюбу, суд враховуючи принцип рівності часток подружжя, думку сторін щодо розподілу майна, приходить до висновку виділити у приватну власність позивачці: мусорний бак вартістю 100 грн., металеву сушилу - 200 грн., ваги кімнатні - 100 грн., люстру -100 грн., тюнер - 850 грн., пластикову полку для взуття -100 грн., парову швабру - 1500 грн., люстру - 100 грн , бра - 60 грн., пилосос - 850 грн., бак для білизни - 100, ковану підставку для квітів - 350 грн., електропровід 5 м - 50 грн., пластикові ринки 20 шт - 200 грн., диван -4500 грн., палас вартістю 500 грн. на загальну суму 9660 грн., та із врахування майна, яке було її передано на суму 2000 грн., загальна суму майна - 11660 грн. Відповідно, відповідачу необхідно виділити у приватну особисту власність слідуюче майно: дзеркало із під світкою вартістю 200 грн., колонку «Аміна»- 600 грн., люстру /у ванній/ - 60 грн., ноутбук «Самсунг» -3000 грн., бра - 60 грн., люстра - 100 грн., тюнер - 750 грн., крісло комп»ютерне - 500 грн., настольну лампу - 100 грн., спальний гарнітур вартістю 3500 грн., палас -500 грн., аерогриль - 700 грн., охолоджувач повітря - 430 грн, мойку із краном - 600 грн , телевізор /з кухні/ - 500 грн. , термос для продуктів -50 грн., всього на загальну суму 11650 грн. В той же час, що стосується поділу іншого майна, яке в позові зазначила позивач, суд приходить до висновку, що в цій частині позов не доведений, позивачем не надано докази про наявність та придбання зазначеного майна сторонами під час шлюбу. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] він придбав телевізор, газову плиту, холодильник до реєстрації шлюбу, про що надав накладні /а.с.22, 72/, інше майно позивачка забрала. Позивач доказів, які б спростували пояснення відповідача суду не надала. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині поділу зазначеного майна необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог про повернення її особистого та дитячого майна, то суд приходить до слідуючого. В судовому засіданні сторони підтвердили, що частину майна [PERSON] забрала, при цьому відповідач визнав, що в його будинку залишилися її деякі речі, зокрема дитячі ходунки вартістю 200 грн., дитячий манеж 200 грн., дитячий стіл зі стільцем вартістю 200 грн. та особисте майно позивачки: дві металеві табуретки загальною вартістю 100 грн., стіл кухонний дерев»яний - 200 грн., картину вартістю - 100 грн., тому суд приходить до висновку, що в силу ст.1212-1213 ЦК України зазначене майно відповідач повинен повернути позивачці. Докази про наявність у відповідача іншого майна, позивач суду не надала, тому в іншій частині позовних вимог, а саме щодо повернення металевої вішалки, табуретки - 4 шт., сковорідки, ящиків пластмасових банок скляних різних, каструлі, пристрою для чистки вишень, чайника для заварювання чаю, молотка, щипців для банок, форм для випікання, форм-сито, термосу для води , необхідно відмовити , у зв»язку із недоведеністю. Також, не підлягає поверненню дитяча краватка, оскільки як встановлено в судовому засіданні це власність [PERSON], яка має право самостійної вимоги. Позивач понесла витрати на правову допомогу в розмірі 1400 грн. /а.с.13-14/, сплатила судовий збір в розмірі 966 грн. 60 коп. /а.с.1, 132/ та понесла витрати на експертизу в розмірі 2000 грн. /а.с.126/. Згідно Закону України «Про судовий збір» відповідач, як інвалід 2 групи та звільняється від сплати судового збору /а.с.74/, також не підлягають стягненню із відповідача витрати за проведення експертизи, оскільки судом відмовлено в задоволенні відповідної частини вимог, для доказування яких призначалася експертиза. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати , які понесені позивачем на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 182 грн.

Outcome: partial