Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. При цьому, позивач зазначає, що є спадкоємцем спадкодавця [PERSON] за законом першої черги. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви про прийняття спадщини внаслідок юридичної необізнаності відносно строків на подання заяви про прийняття спадщини, а також внаслідок того, що проживає за межами Кодимського район, а саме в м. Білгород-Дністровський Одеської області, і не мала можливості приїхати через введенні карантині обмеження для запобігання розповсюдження коронавірусу пов`язаній з обмеженнями на транспорті та перебуванням у групі ризику за віком. При цьому, позивач вважає зазначені вище обставини поважними причинами пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. В свою чергу 08.06.2021 року позивач звернулася до Кодимської районної державної нотаріальної контори, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви на її прийняття. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної спільної позовної заяви, в якій просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини,\~яка відкрилась\~після [PERSON] 16.06.2021 року ухвалою суду (а.с.17-18) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 08.07.2021 року ухвалою суду (а.с.31-32) до участі у даній справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засідання\~позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах». При цьому, 08.07.2021 року позивач подала до суду заяву від 08.07.2021 року (а.с.29) про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, раніше відповідач подав до суду письмову заяву від 25.06.2021 року № 02-17/1118 (а.с.23), про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відомості про результат направлення рекомендованого поштового відправлення № 6600001205918 із судовим повідомленням. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] складеного і виданого Петровською сільською Радою Кодимського району Одеської області 19.04.1961 року, актовий запис № 30 на російській мові (а.с.7), [INFO] в с. Крутые Кодымского района Одеськой области (на російській мові) народилася [PERSON] (на російській мові) у батьків [PERSON] (на російській мові) і [PERSON] (на російській мові). 11.11.1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Крутівською сільською Радою народних депутатів Кодимського району Одеської області 11.11.1979 року, актовий запис № 12 (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про\~смерть Серії\~ [NUMBER] \~видане Кодимським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~10.11.2020\~року(а.с.9). Позивач [PERSON] звернулася до Кодимської районної державної нотаріальної контори, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви на її прийняття, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 08.06.2021 року № 465/02-14 (а.с.8) Висновки суду - щодо доведеності родинних зав`язків між позивачем і спадкодавцем Суд вважає, що зазначення в свідоцтві про народження позивача [PERSON] по батькові « [PERSON] », а не « [PERSON] », є наслідком помилки допущеної під час його складення і видачі 19.04.1961 року, що в свою чергу підтверджується тією обставиною, що у свідоцтві про народження брата позивача [PERSON] [PERSON] серії [NUMBER] складеному і виданому Крутянською Сільською Радою Депутатів Трудящих Кодимського району Одеської області 03.04.1953 року зазначено, що батьками [PERSON] (на російській мові) є батько « [PERSON] » (на російській мові) і мати « [PERSON] » (на російській мові). Зокрема із зазначених вище свідоцтв про народження однозначно вбачається, що батьками як [PERSON] так і [PERSON] є мати [PERSON] та\~батько [PERSON] ,\~що на\~думку суду\~є належними,\~допустимими і\~достатніми доказами\~тієї обставини,\~що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з чим суд погоджується з твердженням позивача [PERSON] про наявність в неї родинного зв`язку з померлим [PERSON] , як між дочкою і батьком. Крім того, дана обставина не була заперечена ні відповідачем Кодимською міською радою Подільського району Одеської області, яка визнала пред`явлений до неї позов в повному обсягу, а ні третьою собою [PERSON] -\~щодо поважності\~причин пропуску\~строку для подання заяви про прийняття спадщини Юридична необізнаність відносно строків на подання заяви про прийняття спадщини та віддаленість Кодимського (на теперішній час Подільського) району від місця проживання позивача в м. Білгород-Дністровського Одеської області, зазначені позивачем в своїй позовній заяві як причини пропуску зазначеного строку, не є поважними причинами пропуску останнього. Такі висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05\~грудня 2018\~рокуу справі № 756/2764/15-ц (провадження № 61-29705св18). Обмеженнями на транспорті через введення карантинних заходів для запобігання розповсюдження коронавірусу , зазначену позивачем в своїй позовній заяві як причину пропуску зазначеного строку, суд не вважає поважною внаслідок не доведення позивачем їх існування у період з моменту відкриття спадщини 09.11.2020 року і до завершення 09.05.2021 року шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Так, карантин пов`язаний з поширенням вірусу COVID-19 був установлений на усій території України з 12.03.2020 року постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 (із змінами внесеними до неї постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239) та в подальшому неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 року № 641, від 09.12.2020 року № 1236. Однак, при цьому заборона щодо регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями), а також перевезень пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому), передбачена підпунктами 4 і 6 пункту 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами внесеними до неї постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215), існувала лише у період з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 року до 20 травня 2020 року. А з 20 травня 2020 року зазначені заборони були передбачені підпунктами 7 і 9 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблень протиепідемічних заходів» від 20.05.2020 року № 392, про те дані заборони діяли лише до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року № 500. Таким чином у період з моменту відкриття спадщини 09.11.2020 року і до завершення 09.05.2021 року шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини жодних карантинних заборон щодо пасажирських перевезень як автомобільним так і залізничним транспортом на території України не існувало. В свою чергу обмеження щодо кількості перевезення пасажирів у транспорті та самих умов перевезення одягнутих пасажирами засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, не може розглядатись як обґрунтовані підстави, що перешкоджали позивачу дістатись від свого місця проживання до території знаходження спадкового майна та відповідної держнотконтори за місцем відкриття спадщини. Перебування позивача під час карантину у групі ризику за віком, зазначену позивачем в своїй позовній заяві як причину пропуску зазначеного строку, внаслідок потреби у проїзді транспортом, суд також не вважає поважною, оскільки підпункт 2.1 пункту 2 і підпункт 3.5 пункту 3 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу II\~«Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року\~ № 296/5, передбачає можливість подання заяви про прийняття спадщини у вигляді відповідної телеграми; надіслання поштою заяви, оформленої належним чином (справжність підпису на якій нотаріально засвідчена) та навіть надісланням поштою заяви, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена. Таким чином від позивача для вжиття своєчасних заходів для прийняття спадщини взагалі не вимагалося обов`язкового особистого прибуття до держнотконтори для подання заяви про прийняття спадщини. Водночас із цим вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини\~визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.\~\~ Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Єдиною підставою для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини (09.05.2021 року), звернення позивача до держнотконтори щодо прийняття спадщини (08.06.2021 року) та подачею до суду позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (15.06.2021 року). Аналогічний за своєю суттю висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований в частині необхідності визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але підлягає частковому задоволенню в частині визначення тривалості самого даного строку, оскільки подія, яка визнана судом поважною причиною пропуску строку, мала місце нещодавно, лише близько двох місяців тому, то суд вважає необхідним визначити часовий проміжок додаткового строку для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~також тривалістю\~саме два\~місяці з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили, який на думку суду є достатнім для реалізації позивачем свого права на подання заяви про прийняття спадщини. В свою чергу вимоги щодо визначення додаткового строку для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~тривалістю понад два місяці є необґрунтованими, оскільки судом за результатом оцінки наданих доказів не встановлено поважних причин пропуску позивачем всього шестимісячного строку, окрім як близько місяця після закінчення шестимісячного строку, тому в цій частині задоволенню не підлягають. - щодо зловживання позивачем процесуальними правами Згідно пункту 2 ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. При цьому, згідно ч.1 ст. 42 ЦПК України,\~у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, а ч.1 ст. 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. В поданій до суду 15.06.2021\~року позовній\~заяві позивач [PERSON] не повідомила суду, що в нього є рідний брат [PERSON] , який також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті їх спільного батька [PERSON] . При цьому, вже під час судового розгляду даної справи судом було встановлено, що в провадженні Кодимського районного суду Одеської області з 03.06.2021 року перебуває інша цивільна справа № 503/699/21 за позовом [PERSON] до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області\~про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини,\~в якій\~позивач [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] померлого [INFO] . Не повідомлення суд позивачем [PERSON] про існування іншої особи, яка також є спадкоємцем першої черги за законом та претендує на прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , могло призвести до виникнення ситуації за якої позивач [PERSON] , у разі задоволення її позову, за умови розгляду судом цивільної справи № 503/750/21 за її позовом раніше за цивільну справу № 503/699/21, могла отримати копію рішення суду у даній справі з відміткою про набрання ним законної сили, після чого звернутись до нотаріуса щодо оформлення спадщини після свого батька [PERSON] \~та відповідно\~отримати свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~на цілу\~частку спадщини,\~що в\~свою чергу\~створило б\~перешкоду [PERSON] в реалізації свого права на прийняття спадщини, у разі задоволення його позову, шляхом звернення до нотаріуса після отримання копії рішення суду у даній справі з відміткою про набрання ним законної сили. Водночас із цим пункт 5 ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. У зв`язку з вище наведеним суд визнає зловживанням процесуальними\~правами дії позивача [PERSON] щодо умисного неповідомлення суду про існування іншого спадкоємця [PERSON] , який мав бути залучений до участі у даній справі, так як предмет її розгляду стосується його спадкових прав і інтересів. Відповідно до пункту 5 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами. У зв`язку з чим 08.07.2021 року ухвалою суду (а.с.31-32) до участі у даній справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Крім того, суд також звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі 16.06.2021 року судом було прийнято рішення (а.с.17-18), за клопотанням позивача [PERSON] , про звільнення останньої від сплати судового збору за подання позовної заяви. Згідно ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У зв`язку\~з вище\~згаданим та\~враховуючи,\~що позивачем [PERSON] було допущено зловживання процесуальними правами, то суд вважає необхідним стягнути з неї в дохід держави повністю судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908 грн за подання до суду позовної заяви.

Outcome: partial