Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . Право власності позивача підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02.12.2019 року. Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу продавець [PERSON] у термін до 06.12.2019 року мав зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані у квартирі, проте вказаний пункт договору виконано не було. Станом на момент звернення до суду у квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи з 2014 року, які мають громадянство Канади та фактично проживають на території Канади: [PERSON] - дружина продавця, [PERSON] та [PERSON] , сини продавця. Відповідачі у вказані квартирі не проживають, наявність реєстрації вказаних осіб впливає на розмір комунальних послуг, які відповідачі не сплачують, не несуть інших витрат щодо утримання квартири, а тому позивач, як власник квартири змушена звернутися до суду із вказаним позовом, оскільки має перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд: визнати [PERSON] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м Києва від 29.04.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 24-25). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання по вказаній справі (а.с.28). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу судового розгляду (а.с.46-47). Представник позивача в судове засідання не з`явилася. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідачам надіслані судові повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи та здійснено публікацію оголошення на веб - порталі судової влади України Причини неявки суду невідомі. Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що 02.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., зареєстровано в реєстрі № 2997 (а.с.6-9). Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу сторони домовились про те, що передача ключів від квартири від продавця до покупця, звільнення квартири від належних продавцю у ній речей, буде здійснено до підписання цього договору, та зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані у квартирі буде здійснено у термін до 06.12.2019 року. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб, у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] станом на [INFO] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.43). Відповідно до ст.. 47 Конституція України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved