Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання недійсною заяви, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсними рішень місцевого органу виконавчої влади, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], Семенівська державна нотаріальна контора, Семенівське районне управління юстиції Полтавської області. Позов аргументований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] ([INFO]). У день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.. Шевченка розміром 4, 7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Належне [PERSON] право посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0023789, який було видано Семенівською районною державною адміністрацією. Право на вказаний вище об'єкт як спадкоємець за законом оформила мати позивача - гр.. [PERSON]. Так, на її ім'я державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.10.2010 року (у реєстрі № 2266, спадкова справа № 429/2010, бланк ВРВ № 622949). На підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом головою Семенівської районної державної адміністрації 04.11.2010 року до зазначеного вище сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0023789, який первісно був оформлений на ім'я батька позивача, було внесено відомості про перехід до матері позивача права на земельну частку (пай). Державну реєстрацію вказаної вище земельної ділянки було здійснено 24.04.2013 року державним кадастровим реєстратором Нетесою Т. М., про що було внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. Ділянці присвоєно кадастровий номер 5324588000000010580, її площу визначено на рівні 3, 8645 га. На вказаний вище об'єкт - земельну ділянку (адреса: Полтавська обл.., Семенівський р-н, Устимівська сільська рада, кадастровий номер 5324588000000010580, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 3, 8645 га) на ім'я матері позивача - гр.. [PERSON] реєстраційною службою, яка діє у структурі Семенівського РУЮ Полтавської області, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.07.2013 року з індексним номером 6314391 (бланк серії САК № 019117). При цьому підставою виникнення у неї права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться вказане вище розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації № 727 від 04.09.2012 року. Позивач вважає, що вчинені вказані вище дії (видання зазначених вище документів) було було здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки за життя батько позивача - гр.. [PERSON] залишив заповіт, який 19.10.2001 року було посвідчено секретарем Устимівської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 88. У зазначеному заповіті містилось розпорядження [PERSON], згідно з яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось би, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на день своєї смерті, він заповів позивачу - [PERSON] та гр. [PERSON] у рівних долях. Батько позивача - гр.. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. При цьому він був головою домогосподарства, на нього було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Ці обставини підтверджуються, зокрема, довідками виконавчого комітету Устимівської сільської ради від 15.10.2013 року № 452 та від 17.10.2013 року № 456. Позивач, як спадкоємець за заповітом, на момент відкриття спадщини, проживала разом із спадкодавцем та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Як наслідок, прийнята позивачем спадщина визнається належною їй з моменту відкриття спадщини, тобто із [INFO]. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач від неї не відмовлялась, тобто не реалізовувала право, передбачене ст. 553 ЦК УРСР. Позивач вважає, що гр.. [PERSON] не мала підстав спадкувати після смерті гр.. [PERSON] право на земельну частку (пай), тому вважає, що розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації № 694 від 07.12.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення державного акту та технічної документації із землеустрою [PERSON]» та № 727 від 04.09.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам на території Устимівської сільської ради» в частинах, які стосуються надання відповідних прав саме гр.. [PERSON], мають бути визнані недійсними у судовому порядку. Оскільки фактично земельну частку (пай), за життя належну батькові позивача - гр.. [PERSON], було виділено в натурі (на місцевості) з видачею відповідних підтверджуючих документів гр.. [PERSON], позивач прохала суд визнати за нею право власності на вказану вище конкретну, вже сформовану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво інтересів, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві зазначив, що [PERSON], як спадкоємиця за заповітом після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном та на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини від неї не відмовлялася і її заява подана нотаріусу через 10 років є незаконною, оскільки їй не було роз'яснено наслідки підписання такої заяви. Прохав позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач - [PERSON], позов не визнала в повному обсязі посилаючись на те, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво інтересів, підтримав позицію відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. В судовому засіданні третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] вказав, що вважає що позов не підлягає до задоволення, оскільки спірна земельна ділянка вже була оформлення належним чином на [PERSON] В судове засідання представник відповідача - Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області не з'явився. До суду направили заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, встановлено наступні обставини. Судом по справі встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] ([INFO]). У день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.. Шевченка розміром 4, 7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Належне [PERSON] право посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0023789, який було видано Семенівською районною державною адміністрацією. Право на вказаний вище об'єкт як спадкоємець за законом оформила мати позивача - гр.. [PERSON]. Так, на її ім'я державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.10.2010 року (у реєстрі № 2266, спадкова справа № 429/2010, бланк ВРВ № 622949). На підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом головою Семенівської районної державної адміністрації 04.11.2010 року до зазначеного вище сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0023789, який первісно був оформлений на ім'я батька позивача, було внесено відомості про перехід до матері позивача права на земельну частку (пай). Головою Семенівської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 694 від 07.12.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення державного акту та технічної документації із землеустрою [PERSON]», яким матері позивача надано дозвіл на виготовлення державного акту та технічної документації із землеустрою взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0023789. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області (кадастровий номер 5324588000000010580), була розроблена ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Розпорядженням № 727 від 04.09.2012 року голови Семенівської районної державної адміністрації було затверджено технічні документації, у тому числі й на ім'я [PERSON], та посвідчено право власності громадян, зокрема й матері позивача, державними актами на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Межі земельної ділянки було визначено в натурі та погоджено із суміжними землевласниками (землекористувачами), про що складено акт від 04.09.2012 року. Державну реєстрацію вказаної вище земельної ділянки було здійснено 24.04.2013 року державним кадастровим реєстратором Нетесою Т. М., про що було внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. Ділянці присвоєно кадастровий номер 5324588000000010580, її площу визначено на рівні 3, 8645 га. На вказаний вище об'єкт - земельну ділянку (адреса: Полтавська обл.., Семенівський р-н, Устимівська сільська рада, кадастровий номер 5324588000000010580, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 3, 8645 га) на ім'я матері позивача - гр.. [PERSON] реєстраційною службою, яка діє у структурі Семенівського РУЮ Полтавської області, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.07.2013 року з індексним номером 6314391 (бланк серії САК № 019117). При цьому підставою виникнення у неї права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться вказане вище розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації № 727 від 04.09.2012 року. За життя батько позивача - гр.. [PERSON] залишив заповіт, який 19.10.2001 року було посвідчено секретарем Устимівської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 88. У зазначеному заповіті містилось розпорядження [PERSON], згідно з яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось би, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на день своєї смерті, він заповів позивачу - [PERSON] та гр. [PERSON] у рівних долях. Батько позивача - гр.. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. При цьому він був головою домогосподарства, на нього було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Ці обставини підтверджуються, зокрема, довідками виконавчого комітету Устимівської сільської ради від 15.10.2013 року № 452 та від 17.10.2013 року № 456. Позивач, як спадкоємець за заповітом, на момент відкриття спадщини, проживала разом із спадкодавцем та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач від неї не відмовлялась, тобто не реалізовувала право, передбачене ст. 553 ЦК УРСР. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Устимівської сільської ради від 15.10.2013 року № 452, із 1998 року по 2002 рік позивач - [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] із батьком [PERSON]. У паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого 26.05.1999 року Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області на ім'я [PERSON], міститься відмітка про реєстрацію у с. Устимівці у період часу із 15.12.1998 року по 05.07.2002 року. Тому, прийнята позивачем спадщина визнається належною їй з моменту відкриття спадщини, тобто із [INFO]. Враховуючи те, що при поданні до Семенівської державної нотаріальної контори заяви від 28.10.2010р. позивач не усвідомлювала того, що спадщина, яка відкрилась у 2001 році, могла бути прийнята не лише шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, а й шляхом фактичного вступу в управління (володіння) спадковим майном і фактично була прийнята позивачем, суд вважає, що вказана заява позивача від 28.10.2010р. адресована Семенівській державній нотаріальній конторі повинна бути визнана недійсною. Крім того, посвідчуючи підпис позивача на вказані й заяві від 28.10.2010р. посадова особа виконавчого комітету Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області посилалась на положення ст. 1274 ЦК України, які не відносяться до спірних правовідносин, оскільки на момент їх виникнення діяв ЦК УРСР (1963р.). Враховуючи те, що свідоцтво про право власності за законом від 28.10.2010р. видане державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] було видане на підставі зокрема заяви позивача, [PERSON] від 28.10.2010р., суд вважає за необхідне визнати недійсним свідоцтво про право власності за законом (зареєстрованого в реєстрі за № 2266) від 28.10.2010р. видане державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON]. Враховуючи викладене суд вважає, що гр.. [PERSON] не мала підстав спадкувати після смерті гр.. [PERSON] право на земельну частку (пай), тому розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації № 694 від 07.12.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення державного акту та технічної документації із землеустрою [PERSON]» та № 727 від 04.09.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам на території Устимівської сільської ради» в частинах, які стосуються надання відповідних прав саме гр. [PERSON], вважає такими що винесені з порушенням норм чинного законодавства і повинні бути визнані недійсними. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.07.2013 року з індексним номером 6314391 (бланк серії САК № 019117) на ім'я гр.. [PERSON], є похідним від розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації №727 від 04.09.2012 року. Тому суд вважає його також недійсним. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (див. ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР). Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 (прим. чинний на час існування спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця. Відповідно до п. 5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, яку затверджено наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 (прим. чинний на час існування спірних правовідносин), посадові особи виконавчих комітетів зобов'язані сприяти громадянам, підприємствам установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Відповідно до п. 16 перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Згідно з приписами п. ґ) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України виділення в натурі (на місцевості) належної громадянинові земельної частки (паю) є самостійною підставою для набуття громадянином України права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Враховуючи те, що земельна ділянка як об'єкт цивільних прав є вже сформованою у розумінні приписів ст. 791 Земельного кодексу України. Фактично земельну частку (пай), за життя належну батькові позивача гр.. [PERSON], було виділено в натурі (на місцевості) з видачею відповідних підтверджуючих документів, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на конкретну вже сформовану земельну ділянку.

Outcome: approved