Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неповернену суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 182 385 гривень; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь три проценти річних в сумі 8 593 гривень 15 копійок та проценти від суми позики в сумі 24 836 гривень 30 копійок; стягнути з [PERSON] завдану їй немайнову (моральну) шкоду в сумі 10 000 гривень та 2 258 гривень 15 копійок сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 лютого 2012 року між нею та [PERSON] в письмовій формі був вчинений правочин, який за своїм змістом відповідає договору позики, за яким вона передала відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 150 000 гривень, а відповідач [PERSON] зобов'язалась своєчасно повернути їй таку ж суму грошових коштів (суму позики) через один рік, тобто не пізніше 02 лютого 2013 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем [PERSON] розпискою від 02 лютого 2012 року. Відповідач [PERSON] до теперішнього часу не повернула їй жодної копійки з грошових коштів (суми позики), які відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути їй у встановлений їх домовленістю строк, тобто ще до 02 лютого 2013 року. Таким чином, наявний очевидний факт порушення відповідачем [PERSON] взятого на себе зобов'язання, що істотно порушило її права та законні інтереси. В силу ч. 1 ст. 1050, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, вона має право вимагати від відповідача [PERSON] сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, процентів від суми позики, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Сукупний індекс інфляції = 99,9 % * 100 % * 100 % * 100,1 % * 100 % * 99,9 % * 99,3 % * 100 % * 100,4 % * 100,2 % * 100,5 % * 100, 2 % * 100,6 % * 102,2 % * 103,3% * 103,8 % * 101 % * 100,4 % * 100, 8 % 102,9 % * 102, 4 % * 101,9 % = 121,59 %. Отже, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення буде складати: 150 000 гривень * 121,59 % = 182 385 гривень. 3 % річних від простроченої суми складає 8 593 гривень 15 копійок (15 000 гривень * 3 * 967 (кількість днів з 02 лютого 2013 року по 31 грудня 2014 року) / 365 / 100). Загальна сума процентів від суми позики буде складати 24 836 гривень 30 копійок, де 3945,21 гривень (150 000 гривень * 7,5 % (облікова ставка НБУ з 02 лютого 2013 року) * 128 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 1841,10 гривень (150 000 гривень * 7 % (облікова ставка НБУ з 10 червня 2013 року) * 64 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 6544,52 гривень (150 000 гривень * 6,5 % (облікова ставка НБУ з 13 серпня 2013 року) * 245 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 3630,82 гривень (150 000 гривень * 9,5 % (облікова ставка НБУ з 15 квітня 2014 року) * 93 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 6113,01 гривень (150 000 гривень * 12,5 % (облікова ставка НБУ з 17 липня 2014 року) * 119 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 2761,64 гривень (150 000 гривень * 14 % (облікова ставка НБУ з 13 листопада 2014 року) * 48 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365). Таким чином, загальна сума боргу відповідача [PERSON] перед нею з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми та процентів від суми позики складає: 182 385 гривень (сума боргу відповідача [PERSON] з урахуванням індексу інфляції) + 8 593 гривень (три проценти річних від простроченої суми) + 24 836 гривень 30 копійок (проценти від суми позики) = 215 814 гривень. Окрім обґрунтованої майнової шкоди, їй має бути відшкодована також завдана моральна шкода. Так, 01 лютого 2012 року, між нею та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500253437, за яким ПАТ «Альфа-Банк» надав їй кредит в сумі 150 000 гривень, а вона зобов'язалась повернути вказану суму кредиту та банку до 02 серпня 2016 року. При цьому, 01 лютого 2012 року вона взяла в банку кредит 150 000 гривень на 4 роки, а 02 лютого 2012 року надала відповідачу [PERSON] в позику 150 000 гривень на 1 рік, очевидно розраховувала на своєчасне виконання відповідачем [PERSON] її зобов'язання за укладеним правочином позики від 02 лютого 2012 року, та саме за рахунок своєчасно повернених відповідачем [PERSON] грошових коштів (суми позики), вона мала намір своєчасно виконувати свої зобов'язання перед банком. У той же час, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] взятого на себе зобов'язання за укладеним правочином позики від 02 лютого 2012 року та неповернення їй своєчасно суми позики, у неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк». Зазначені неправомірні дії (бездіяльність) відповідача [PERSON] спричинили вимушені зміни у її життєвих стосунках та порушили її звичний уклад життя. дана ситуація в даний час ще й погіршується скрутними умовами фінансово-економічної кризи, яка потягла за собою душевні переживання та яка є особливо болючою. для неї через невизначеність її фінансового положення на майбутнє. Тим більше, в умовах ймовірної майбутньої війни із Російською Федерацією. Тому неправомірні дії (бездіяльність) відповідача [PERSON] безпосередньо суттєво негативно вплинули на її моральний стан, спричинивши їй також моральні страждання, що у тому числі призвело до суттєвого погіршення стану її здоров'я, зокрема до систематичного значного підвищення артеріального тиску та безсоння, що є ознаками завдання їй значної моральної шкоди. Враховуючи викладене, у тому числі складність відновлення попереднього рівня стосунків, зокрема довіри до неї з боку ПАТ «Альфа-Банк», а також перенесені душевні та психічні страждання, вона оцінює розмір відшкодування моральної шкоди в 10 000 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення в пресі, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2012 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 150 000 гривень строком на один рік, що підтверджується розпискою, наданої [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з розписки, наданої [PERSON], останні зобов'язувалася повернути отриману суму коштів [PERSON] у строк - один рік, тобто до 02 лютого 2013 року. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила суду, що відповідача вона знає більше восьми років, працювала у неї нянею дитини. Потім у [PERSON] почалися проблеми з бізнесом і вона попросила її оформити на своє ім'я кредит, на що вона погодилась, оскільки остання обіцяла самостійно повернути протягом року кредит. Однак, відповідачка не сплачувала за кредити та їй почали телефонувати з банку та погрожувати. З метою погашення кредиту, вона вимушена була продати машину, та на сьогоднішній день погасила понад 60000 гривень. Відповідачка постійно обіцяла, що погасить кредит та всі збитки, однак фактично нічого не робить. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на повернення суми позики у розмірі 150 000 гривень, наданої їй позивачем на підставі розписки від 02 лютого 2012 року, у зв'язку з чим загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 150 000 гривень. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (з лютого 2013 року по листопад 2014 року) у розмірі 182 385 гривень (150 000 гривень (сума боргу) * 121,59 % (сукупний індекс інфляції (99,9 % (лютий 2013 року) * 100 % (березень 2013 року) * 100 % (квітень 2013 року) * 100,1 % (травень 2013 року) * 100 % (червень 2013 року) * 99,9 % (липень 2013 року) * 99,3 % (серпень 2013 року) * 100 % (вересень 2013 року) * 100,4 % (жовтень 2013 року) * 100,2 % (листопад 2013 року) * 100,5 % (грудень 2013 року) * 100, 2 % (січень 2014 року) * 100,6 % (лютий 2014 року) * 102,2 % (березень 2014 року) * 103,3 % (квітень 2014 року) * 103,8 % (травень 2014 року) * 101 % (червень 2014 року) * 100,4 % (липень 2014 року) * 100, 8 % (серпень 2014 року) * 102,9 % (вересень 2014 року) * 102, 4 % (жовтень 2014 року) * 101,9 % (листопад 2014 року). Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму процентів у розмірі 24 836 гривень 30 копійок, де 3945,21 гривень (150 000 гривень * 7,5 % (облікова ставка НБУ з 02 лютого 2013 року) * 128 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 1841,10 гривень (150 000 гривень * 7 % (облікова ставка НБУ з 10 червня 2013 року) * 64 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 6544,52 гривень (150 000 гривень * 6,5 % (облікова ставка НБУ з 13 серпня 2013 року) * 245 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 3630,82 гривень (150 000 гривень * 9,5 % (облікова ставка НБУ з 15 квітня 2014 року) * 93 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 6113,01 гривень (150 000 гривень * 12,5 % (облікова ставка НБУ з 17 липня 2014 року) * 119 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365) + 2761,64 гривень (150 000 гривень * 14 % (облікова ставка НБУ з 13 листопада 2014 року) * 48 (кількість днів у періоді під час дії певної ставки)/365). Крім того, позивачем до сплати відповідачу розраховано суму 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 02 лютого 2013 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 8 593 гривень 15 копійок, де сума боргу складає 150 000 гривень, період прострочення з 02 лютого 2013 року по 31 грудня 2014 року (697 днів) - 150 000 гривень * 3 * 697 / 365 /100 = 8 593 гривень 15 копійок. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення загальна сума боргу за договором позики від 02 лютого 2012 року у розмірі 215 814 гривень 45 копійок, де 182 385 гривень - сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 8 593 гривень 15 копійок - 3 % річних від простроченої суми, 24 836 гривень 30 копійок - проценти від суми позики. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на її користь суму моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, то дані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В обґрунтування заявлених позовних вимог, сторона позивача посилається на те, що внаслідок невиконання умов договору позики з боку відповідача, позивачем не може погасити заборгованість за кредитним договором, що призводить до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, погіршення стану здоров'я позивача, порушення звичного укладу життя позивача. В той же час, стороною позивача не додано суду жодних доказів, що підтверджують понесені позивачем моральні страждання та переживання, що призвели до погіршення стану здоров'я, порушення нормальних життєвих зв'язків та звичного укладу життя позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми моральної шкоди. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, враховуючи порушення умов договору позики від 02 лютого 2012 року відповідачем, а також те, що відповідачем будь-яких доказів спростування позовних вимог позивача подано суду не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування заподіяної шкоди. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2 158 гривень 14 копійок сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial