Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, та на її утримання в розмірі 1000,00 грн., щомісячно. В обґрунтування позовних вимого [PERSON] зазначила, що відповідач не приймає жодної фінансової участі в утриманні їхнього сина [PERSON], а позивач є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання, хворіє на когнітивний розлад - хворобу Хорея Гентінгтона. Внаслідок захворювання, яке проявилося після 30-ти років, позивач не в змозі працювати, утримувати себе та молодшого сина. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 1497 грн., однак даної пенсії не вистачає на забезпечення найнеобхідніших витрат по утриманню сина та її потреб. \~ \~ \~ \~Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі [PERSON] в утриманні спільного сина та позивача, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, та аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 500,00 грн., щомісячно. Додатково зазначив, що з ним проживає старший син подружжя [PERSON], якому 16 років та який перебуває повністю на утриманні відповідача. Стан здоровя [PERSON] задовільний, він працює на ТОВ «Тервікнопласт» складальником металопластикових конструкцій та його середньомісячний заробіток становить суму від 4 до 5 тисяч грн. Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про одруження серії І-ИД № 020990 від 20 грудня 2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, з 20 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON],\~[INFO], та син [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ИД № 138270, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). Як слідує із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1064200, виданої 16 травня 2018 року головою Міськміжрай МСЕК, після проведення первинного огляду [PERSON] встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, висновок про умови та характер: протипоказана важка фізична праця, робота з тривалою ходою і стоянням, що також підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда №714 від 16 травня 2018 року. Про наявність у позивача третьої групи інвалідності загального захворювання свідчить також копія пенсійного посвідчення серії ААК № 339783, виданого 12 липня 2018 року Пенсійним фондом України. Із виписки № 12222 із медичної карти стаціонарного хворого відділення когнітивних розладів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: Хорея Гентінгтона з помірними хронічними гіперкінезами, органічним емоційно-лабільним розладом з легким зниженням когнітивних функцій. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є працездатним, за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем, він може виконувати обов'язки по утриманню сина [PERSON], [INFO], що відповідач в судовому засіданні незаперечував. Крім того, суд враховує, що на утриманні [PERSON] перебуває також старший син подружжя [PERSON], [INFO]. За вказаних обставин, у звязку з тим, що син сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 26 лютого 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відносно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини суд зазначає наступне. За положеннями частини другої статті 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 Сімейного кодексу України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами першою та другою статті 76 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 грн. Розмір пенсії позивача становить 1497 грн., що вбачається зі змісту позову. Враховуючи те, що позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України, суд відмовляє у задоволенні її позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial