Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування № НВТ393194 від 24.06.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Разом з нею в будинку прописана відповідач, яка вже протягом 5 років без поважних причин не проживає у вище вказаному будинку. На даний час позивач розглядає питання продажу житлового будинку, але реєстрація місця проживання відповідача в ньому чинить їй певні перешкоди в розпорядженні своїм правом власності, тому вона просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком [ADDRESS] . В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування № НВТ393194 від 24.06.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно довідки Виконкому Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області №406 від 27.11.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована [PERSON] , [INFO]. У відповідності до Акту про підтвердження № 187 від 28 листопада 2019 року, виданого депутатом Роздольської сільської ради Василенко І .Ф., встановлено, що [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає в Туреччині . Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved