Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 17 жовтня 2003 року по 09 листопада 2017 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] У період сумісного проживання за спільні кошти вони придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,8 кв.м. Квартира була придбана за рахунок кредитних коштів та нині перебуває в іпотеці в банківській установі. Кредитний договір підписувався відповідачем, а тому і квартира зареєстрована на його ім'я. Квартира, набута подружжям у період сумісного проживання та є їхнім спільним майном, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки дружини і чоловіка є рівними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та за відповідачем право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04 липня 2018 року о 13 год. 00 хв. 04 липня 2018 року з огляду на те, щ відповідач фактично не був сповіщений про розгляд справи, не з'явився в судове засідання, підготовче судове засідання відкладено на 10 серпня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 26 вересня 2018 року о 10 год. 00 хв. Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 05 вересня 2018 року у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа №591/2544/18, провадження №2/591/1669/18 передано в провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2018 року суддею Сидоренко А.П. прийнято до провадження зазначену справу, призначено до судового розгляду на 14 листопада 2018 року. 05 листопада 2018 року від представника [PERSON] - [PERSON]. до Зарічного районного суду м. Суми надійшов зустрічний позов до [PERSON] Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] - адвоката [PERSON]. про поновлення строку пред'явлення зустрічного позову до [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до Шахновича про поділ майна подружжя, зустрічну позовну заяву повернуто заявнику. 14 листопада 2018 року у справі оголошено перерву до 15 січня 2019 року у зв'язку з закінченням процесуального часу та необхідністю представником відповідача надати докази по справі. 15 січня 2018 року у зв'язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у розгляді справи про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, розгляд справи відкладено до 14 березня 2019 року. 14 березня 2019 року за клопотанням представника відповідача про відкладення, розгляд справи відкладено до 11 травня 2019 року о 09 год. 00 хв. 11 травня 2019 року за клопотанням позивача про відкладення, розгляд справи відкладено до 20 червня 2019 року о 15 год. 00 хв. 20 червня 2019 року, враховуючи ту обставину, що представником позивача надано копію рішення, що не набрало законної сили та є доказом по справі, по справі оголошено перерву до 12 липня 2019 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначає, що більша частина коштів за квартиру була внесена відповідачем, а тому за позивачем можливо визнання права власності на 1/3 частину квартири. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 17 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, який було розірвано відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2017 (а.с. 9, 10). З договору купівлі-продажу квартири від 18 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д., вбачається, що [PERSON] придбав квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 11, 12). 18 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-C00/218/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 29000 доларів США для придбання нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 13-20). З метою забезпечення виконання боргових зобов'язань, з відповідачем було укладено договір іпотеки №PCL-C00/218/2007, предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 1 ст .60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц. Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. відбувалася в період перебування подружжя Шахнович у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його позиції щодо визнання за позивачем права власності на 1/3 частину спірної квартири, а тому відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового приміщення - квартири [ADDRESS] та визнання [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 1065 грн. 86 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved