Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений міжі нею та [PERSON] , зареєстрований Люботинським міськвідділом РАЦС, актовий запис № 166 від 08.10.1994. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинилися з листопада 2019 року. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглядати справу без його участі, категорично наполягала на розірванні шлюбу та вважала збереження сім`ї неможливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, бажає примиритись, для чого вчинить певні дії у майбутньому. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 08 жовтня 1994 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб, видане відділом Люботинським міськвідділом РАЦС, актовий запис № 166 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.06.2014. Позивач вказує на те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинилися з листопада 2019 року. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, вказавши, що бажає примиритись, для чого вчинить певні дії, однак які саме дії не зазначив. За змістом положень ч. 1 ст. 3 та ст. 111 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства та суд зобов`язаний вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в\~ ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі № 761/33261/16-ц від 26.11.2018, згідно якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про неможливість надання часу на примирення з урахування категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, а також відсутності конкретизації дій відповідачем, які він має намір вчинити щодо спільного пошуку взаєморозуміння та можливих шляхів збереження сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Також, позивач просила стягнути з відповідача судові витрати понесені нею. Віповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved