Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу в період з жовтня 2009 року по лютий 2013 року по [ADDRESS] . Від спільного проживання народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після народження дітей відповідач відмовлявся подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяви про реєстрацію батьківства, тому записи про батька дітей у книзі реєстрації народження були проведені в порядку ст. 135 СК України. На час народження дітей сторони проживали разом, вели спільне господарство, відповідач піклувався про дітей, надавав матеріальну допомогу. В лютому 2013 року відповідач залишив позивача та дітей і переїхав на постійне місце проживання в с. Червоний Плугатар, де проживає і на даний час, і з того часу перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач не має можливості належним чином утримувати дітей, оскільки не працює, утримує себе та дітей за рахунок власного господарства, але цих коштів недостатньо, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач зверталась до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей та подати заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану, але відповіді не отримала, крім того, відповідач уникає зустрічей з позивачем, тобто ігнорує її вимоги та не бажає виконувати свій батьківський обов`язок. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно. Відповідач [PERSON] позов до нього не визнав. Згідно поданого відзиву на позов відповідач ніколи спільно з позивачем не проживав, не вів спільного господарства та сімейного бюджету. З 08 липня 1988 року відповідач постійно проживає в [ADDRESS] , і не змінював фактичне місце проживання. У період зачаття дітей відповідач знаходився на лікуванні в Талалаївській ЦРЛ, що підтверджується виписками з амбулаторної картки. Крім того, у період з 25.02.2014 по 07.03.2014 відповідач знаходився на лікуванні в обласному протитуберкульозному диспансері в м. Чернігів з діагнозом - закрита травма грудної клітки з множинними переломами ребер справа, що підтверджується епікризом з історії хвороби. 29.05.2018 відповідач здійснював КИТ-обстеження в Роменській ЦРЛ. Оскільки позивачем не надано достовірних доказів, які б підтверджували його батьківство, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідь на відзив позивачем та заперечення на відповідь на відзив відповідачем до суду не подавались. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала у повному обсязі і просила задовольнити, оскільки відповідач являється батьком її дітей, але не хоче цього визнавати. Він проживав разом з нею з жовтня 2009 року по лютий 2013 року, вони вели спільне господарство, народились діти, він їх доглядав, допомагала також і мати відповідача, яка проживає в с. Рябухи, разом проводили свята. Записувати дітей на себе відповідач не погоджувався, і тому при реєстрації народження дітей відомості про батька вносились з її слів. З лютого 2013 року відповідач з позивачем спільно не проживає, допомоги на дітей не надає, тому крім визнання відповідача батьком її дітей позивач ще просить суд стягнути з нього і аліменти на утримання дітей, оскільки сама вона не працює, проживає за рахунок власного господарства, і не може в повній мірі забезпечити дітей. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, так як відповідач не перебував у шлюбі з позивачем, не проживав спільно з нею в с. Рябухи, на підтвердження цього є довідка Рябухівської сільської ради про те, що відповідач зареєстрований в с. Плугатар, та карточка прописки в будинку позивача в с. Плугатар, з якої вбачається, що відповідач не знімався з реєстрації по місцю свого проживання в [ADDRESS] . Крім того, в час зачаття дітей відповідач перебував на лікуванні, зокрема і в Талалаївській ЦРЛ, що підтверджується копіями медичних документів, долучених до відзиву. Позивач [PERSON] разом із позовною заявою подавала клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування доказів, а саме - із відділу ДРАЦС повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження її дітей із зазначенням відомостей про батька згідно ст. 135 СК України, та клопотання про призначення судової генетичної експертизи. Відповідач [PERSON] подавав клопотання про виклик свідків. Всі клопотання учасників справи задоволені судом під час підготовчих судових засідань. Ухвалою від 26 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання на 15 січня 2019 року, яке було відкладено на 22 січня 2019 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи. У підготовчому судовому засіданні 22 січня 2019 року було оголошено перерву до 13 березня 2019 року для надання сторонам можливості вирішення спору в добровільному порядку за клопотанням відповідача. Ухвалою підготовчого судового засідання від 13 березня 2019 року по справі за клопотанням позивача призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Згідно повідомлення судового експерта від 29.05.2019 року на відбір зразків крові, що призначався на 17 травня 2019 року [PERSON] не з`явився, [PERSON] разом з дітьми з`явилась. Повторний відбір зразків крові призначено на 05 липня 2019 року. (а.с.58). Згідно повідомлення судового експерта від 08.07.2019 року на відбір зразків крові, що призначався на 05 липня 2019 року [PERSON] не з`явився, [PERSON] разом з дітьми з`явилась, тому ухвала суду повернулась без виконання (а.с.61). Ухвалою від 29 липня 2019 року провадження по справі відновлено зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 16 серпня 2019 року, яке відкладено на 29 серпня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи. У підготовчому судовому засіданні 29 серпня 2019 року позивач підтримала раніше заявлене клопотання про призначення по справі експертизи, наполягала на її проведенні, тому ухвалою підготовчого судового засідання від 29 серпня 2019 року по справі за клопотанням позивача призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Згідно повідомлення судового експерта від 19.11.2019 року на відбір зразків крові, що призначався на 08 листопада 2019 року [PERSON] не з`явився, [PERSON] разом з дітьми з`явилась, тому ухвала суду повернулась без виконання (а.с. 84). Ухвалою від 16 грудня 2019 року провадження по справі відновлено зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 27 грудня 2019 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 27 грудня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті на 16 січня 2020 року, та ухвалено здійснити підготовчі дії у вигляді витребування доказів та виклик свідків за клопотанням позивача, та виклик свідків за клопотанням відповідача. Судом під час розгляду справи по суті встановлені фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні і на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилась [INFO] , в графі «Батько» зазначено - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2010 р. (а.с.6). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] підставою для запису відомостей про батька була заява матері від 07 [INFO] 2010 року і державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). (а.с. 98-99). Крім того в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , в графі «Батько» зазначено - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.2011 р. (а.с.7). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] підставою для запису відомостей про батька була заява матері від 12 жовтня 2011 року і державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). (а.с. 96-97). Згідно довідки Рябухівської сільської ради № 578 від 29.10.2018 р. [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з нею проживають її діти, зокрема - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти постійно проживають із матір`ю і знаходяться на її утриманні (а.с.8). [PERSON] зверталась до [PERSON] із письмовим проханням подати заяву до відділу РАЦС про батьківство дітей в порядку досудового вирішення спору (а.с.10). У судовому засіданні по справі за усним клопотанням позивача [PERSON] про приєднання до матеріалів справи доказів спільного проживання з відповідачем за згодою відповідача та його представника судом було долучено до справи як докази на підставі ч.10 ст. 83 ЦПК України фотографії, так як відповідач [PERSON] категорично заперечував ту обставину, що він проживав спільно з [PERSON] . Сумнівів у достовірності доказів ні відповідач ні його представник в судовому засіданні не виявляли, тому суд їх приймає як належні та допустимі докази, подані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог. Із досліджених в судовому засіданні зазначених доказів вбачається, що відповідач [PERSON] разом із позивачем та дітьми проводили спільно час, відповідачем під час дослідження в судовому засідання було визнано ті обставини, що на деяких фото разом із дітьми [PERSON] є його мати, що проживає в с. Рябухи, і яка також брала участь у сімейних святах у будинку [PERSON] , що він також зображений на фото під час сімейних свят, які проводила [PERSON] в своєму будинку (а.с.100-113). Також судом під час дослідження матеріалів справи встановлена та обставина, що відповідач [PERSON] в судових засіданнях категорично відмовлявся з`являтися до експертної установи для надання зразків для проведення призначеної судом експертизи, мотивуючи це відсутністю коштів на дорогу до м. Києва, в той час як всі витрати на оплату експертизи були покладені судом на позивача [PERSON] . Так, відповідач не з`явився до експертної установи для участі в експертизі, що призначалась на 17 травня 2019 року, на 05 липня 2019 року, на 08 листопада 2019 року, в той час як позивач [PERSON] разом із дітьми в ці дні прибувала до м. Києва для участі в експертизі згідно повідомлень судового експерта, досліджених в судовому засіданні (а.с.58, 61, 84). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] довгий час проживав починаючи з 2009 року і десь до початку 2013 року разом із [PERSON] у с. Рябухи, вони вели спільне господарство, у них народились спільні діти, які дуже схожі на [PERSON] , крім того, його мати приходила до дітей, доглядала їх. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що вони проживають в с. Плугатар по сусідству з [PERSON] . Свідкам відомо, що він часто їздить в с. Рябухи, так як у нього там проживали батьки. Про те, що у тому селі у нього є діти чи дружина, він їм нічого не говорив. Під час розгляду справи та оцінки доказів, суд прийшов до висновку про відхилення доказів, які подані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву на підтвердження своїх заперечень щодо суті позовних вимог. Так, судом відхиляються як докази, подані відповідачем разом із відзивом на підтвердження того, що він не являється батьком, так як у період зачаття дітей знаходився на лікуванні в Талалаївській ЦРЛ, що підтверджується виписками з амбулаторної картки. До відзиву долучена неналежної якості копія одного аркуша амбулаторної картки без ідентифікуючих ознак, де зазначено, що 15.10.2010 року якась невідома особа перебувала на прийомі у хірурга. (а.с.32). Крім того, відповідачем на підтвердження зазначеного посилання щодо неможливості бути батьком долучено копію довідки від 15.10.2010 року, в якій зазначено, що в цей час у [PERSON] був перелом правого плечового суглобу (а.с.31). З врахуванням тієї обставини, що діти народились [INFO] року та [INFO] року, судом не встановлено, період зачаття якої саме дитини відноситься до періоду перебування відповідача на лікуванні в Талалаївській ЦРЛ у жовтні 2010 року, не пояснили даної обставини в судовому засіданні і відповідач та його представник. Також судом відкидаються як неналежні докази, подані відповідачем на підтвердження посилання що він не може бути батьком дітей, копії долучених медичних документів за 29.05.2018 року (а.с.29), за період з 25.02.2014 року по 07.03.2014 року (а.с.30), та як дані докази не містять інформації щодо предмета доказування відповідача - а саме неможливості бути батьком дітей, народжених в 2010 та в 2011 році. Крім того, на підтвердження того посилання, що він не проживав в с. Рябухи, а постійно зареєстрований в с. Плугатар, відповідач [PERSON] надав копію карточки прописки по будинку [ADDRESS] , у якому він значиться зареєстрований (а.с.34-35), та копію довідки Рябухівського сільського голови від 09.01.2019 року, згідно якої [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS] (а.с.33). Надаючи оцінку даним доказам, суд виходить з того, що позивачем не зазначалось в позові, що відповідач був зареєстрований в с. Рябухи, а тільки та обставина, що проживав у неї, для цього реєстрація не потрібна. Довідка, видана сільським головою також на підставі відомостей про реєстрацію відповідача у с. Плугатар, жодним чином факт постійного проживання у с. Плугатар не може підтвердити сільський голова с. Рябухи. Суд відкидає дані докази, подані відповідачем на підтвердження своїх заперечень як недостовірні та не достатні, в силу статей 79-80 ЦПК України. Суд мотивує своє рішення про відхилення даних доказів наступним. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як це передбачають статті 76, 77, 78, 79 ЦПК України. Надані відповідачем докази жодним чином не підтверджують його заперечень проти заявленого позову. Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу реєстрації народження дитини та визнання батьківства, утримання дітей, які регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і спеціальними нормами Сімейного Кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами. Розглядаючи позовну вимогу [PERSON] про визнання батьківства, суд виходить з наступного. За положеннями ч. 2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч. 1ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved