Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що тривалий період часу батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не піклується про дитину та не цікавиться її розвитком, не підтримує зв'язок з нею . Відповідач [PERSON] будучі повідомленим про час і місце судового розгляду вказаної справи через оголошення в пресі , в судове засіданні не з'явився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, своїх заперечень по суті спору не подав. Третя особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як органу опіки та піклування на території якої проживає дитина, в особі свого представника Кожушок -Литвинової І.П. підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] , допитавши її в якості свідка, вислухавши також пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON]. , представника органу опіки та піклування Кожушок-Литвинову І.П., допитавши свідків [PERSON], [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено наступне. 19 липня 2007 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був підданим Йорданського Хашимітського Королівства (далі по тексту - Відповідач), про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва був зроблений актовий запис № 431 від 19.07.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . 19 квітня 2011 р. рішенням Печерського районного суду міста Києва цей шлюб був розірваний, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва був зроблений запис від 26.05.2011 р. на свідоцтві про шлюб. Ще до реєстрації шлюбу, але в період спільного проживання. [INFO] у сторін народився син [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва було видане свідоцтво про народження [NUMBER] від 01 лютого 2007 р. В листопаді 2007 року Відповідач виїхав з України і більше не повертався. Місце його знаходження не відомо. Таким чином Відповідач втратив будь-який інтерес до сина. Він не підтримував з ним відносин, не спілкувався, не надавав матеріальної допомоги. З 2007 року виховання та матеріальне утримання сина забезпечувала Позивач. З часу народження син сторін зареєстрований та постійно проживає разом з Позивачем у двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно довідки № 434 від 21.10.2014 р., виданої Спеціалізований школою № 106 І-ІІІ ступенів навчання Шевченківського району м. Києва, в якій [PERSON] навчається з першого класу, Відповідач не брав ніякої участі навчальному житті дитини: він не проявляв жодного інтересу до її успішності, розвитку особистих здібностей, школу на відвідує, не виконує свій батьківський обов'язок стосовно навчання та виховання, не приймав участі у батьківських зборах тощо . Також, довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печерського району м. Києва від 23.10.2014 р., де стоїть на медичному обліку [PERSON], підтверджується, що Відповідач ніколи не цікавився станом здоров'я сина, і ніколи не приймав участі в його лікуванні, а усіма питаннями відносно здоров'я дитини займалась мати [PERSON] [INFO] [PERSON] виповнюється вісім років, і він навчається у другому класі школи. Із акту обстеження умов проживання видно, що за місцем проживання створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Хлопчик дуже позитивний, веселий, вільний у спілкуванні, талановитий, гарно розвинений, має власну думку, вміє її обґрунтувати. Дитина повідомила комісії Служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації під час обстеження, що біологічного батька він ніколи не бачив і навіть не знає, як він виглядає. За весь час батько йому жодного разу не телефонував, не відвідав, не дарував подарунки та не вітав зі святами. Батьком хлопчик називає нового чоловіка матері, який фактично замінив йому біологічного. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки взагалі його не знає. Під час допиту свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що відповідав залишивши позивача [PERSON] з сином в листопаді 2007 року, більше до них не з'являвся, з дитиною не спілкувався, не допомагав, не цікавився його життям, місце його знаходження не відоме. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Конвенції про права дитини, прийнятої ООН 20.11.1989 р., і ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р., дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового розгляду, що її торкається. Тому вважаю за можливе та в разі необхідності для об'єктивного розгляду даного позову заслухати [PERSON] з тим. що почути від нього ставлення до Відповідача та думку з приводу позову. Стаття 151 СК України встановлює широке коло обов'язків батьків - матері та батька - щодо виховання та розвитку дитини. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Однак, наведені вище обставини свідчать про те, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо сина. Зокрема, він не виконує наступні обов'язки, визначені ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 151 СК України: обов'язок виховання дитини, піклування про здоров'я дитини: її фізичний, духовний та моральний розвиток; обов'язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення :а поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, оскільки Відповідач протягом тривалого часу свідомо не піклується про сина, не займається його вихованням, не турбується про його духовний, матеріальний, фізичний стан та стан його здоров'я, не надає ніякої матеріальної підтримки, маючи для всього цього реальну нагоду, суд прийшов до переконання , що Відповідач має бути позбавлений батьківських прав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З урахуванням викладених обставин, та згідно вимог ч. 3 ст. 181 і ч. 1 ст. 183 СК України відповідач має сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved