Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.07.2007 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району, тому останній позивач передала для оформлення документів 1000 доларів США, про що було написано розписку. Також у розписці було вказано, що переоформлення права власності та її продаж мали відбутись до 01.09.2007 року. Однак, як з'ясувалось пізніше, за відповідачем вказана вище земельна ділянка не зареєстрована, тобто остання безпідставно отримала 1000 доларів США. 01.04.2016 року відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути отримані кошти до 01.07.2016 року, однак цього не зробила. Просить суд стягнути з відповідача по справі на її користь 50 843 грн. 62 коп., з них 24 816 грн. 60 коп. безпідставно набутих грошових коштів та 26 027 грн. 02 коп. відсотків за користування грошовими коштами. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року [PERSON] отримала від [PERSON] 1000 доларів США і зобов'язалась продати останній земельну ділянку площею 0,06 га за ціною 800 доларів за сотку землі та переоформити земельну ділянку на позивача до 01.09.2007 року, про що написала відповідну розписку (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Зі змісту вказаної норми вбачається, що ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України встановлено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Отже, оскільки між позивачем та відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено не було, то передані [PERSON] [PERSON] [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом і підлягають поверненню саме в тому розмірі, в якому були передані. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта відповідач не є власником земельної ділянки площею 0,06 га на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Таким чином [PERSON] не мала права на отримання від позивача платежів, передбачених ч. 2 ст. 570 ЦК України, так як не являвся власником майна, яке мала намір придбати позивач та власник майна не надавав йому повноважень на отримання цих сум. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, яка міститься в главі 83 ЦК України, нормами якої регулюються спірні правовідносини, за безпідставне одержання чи збереження грошей передбачена відповідальність у виді нарахування процентів на користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач безпідставно набув 1000 доларів США. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути безпідставно набуті нею 1000 доларів США, а також відсотки за користування вказаними грошовими коштами згідно наведеного позивачем розрахунку (а.с. 11). Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору (а.с. 1) та витрат на правову допомогу (а.с. 12).

Outcome: approved