Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що познайомилась з відповідачем у липні 2009 року. З 7 квітня 2010 року перебувала з ним у близьких інтимних стосунках, у результаті чого завагітніла. Про вагітність позивач особисто повідомила відповідача [PERSON], який пропонував зробити штучний аборт. Позивач відмовилась від цієї пропозиції та [INFO] у неї народилася дитина - [PERSON]. У зв'язку з тим, що [PERSON] відмовився від народження дитини та відмовився від батьківства у встановленому законодавством України порядку, у книзі реєстрації народжень 06 грудня 2011 року за номером 261 зроблено запис, що батьком дитини є [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що не мала права вказувати на прізвище дійсного батька, тому вказала своє, ім'я та по-батькові вона зазначила «[PERSON]», як дійсно звуть відповідача [PERSON] та справжнього батька дитини. Після народження дитини [PERSON] особисто повідомила відповідача про те, що у нього народився син. Відповідач не заперечує факт походження дитини від нього, але відмовився приймати участь в його вихованні та утриманні. Тільки один раз у 2012 році [PERSON] надав сину матеріальну допомогу у сумі 700 (сімсот) гривень. Більше від [PERSON] позивач ніякої допомоги не отримувала. Позивач зазначає, що [PERSON] зовсім не цікавиться станом здоров'я дитини. Також відповідач [PERSON] ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права. Позивач ніде не працює, отримує допомогу на утримання дитини у розмірі 400 грн., що в теперішній час зовсім недостатньо для існування. ЇЇ син, [PERSON] потребує додаткового утримання та лікування у зв'язку з хворобою. Відповідач [PERSON] працює у Луганському національному педагогічному університеті ім. Т. Шевченко, є власником Клініки психології та психотерапії ім. Зеленько, є головою Східноукраїнської асоціації психоаналізу, за проведення курсів психотерапії отримує від клієнтів грошові кошти, проводить платні навчання (курси) за спеціальністю психоаналітик, за що також отримує грошову винагороду. Таким чином позивач вважає, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) та на утримання позивачки щомісячно у розмірі ? частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного позивач просить суд встановити, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову до його повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на моє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 28.04.2014 р. не з'явився, надав суду клопотання про перенесення розгляду цивільної справи на термін після 12.05.2014 р. у зв'язку із находженням у службовому відрядженні у м. Тернопіль. До клопотання було долучено копії квитку та запрошення від Тернопільського національного педагогічного університету на конференцію з теми «Зміцнення та захист прав дітей в Україні». Враховуючи те, що цивільна справ слухається тривалий час з 10.09.2013 р, а також те, що відповідач [PERSON] двічі проігнорував призначену судом судово-генетичну експертизу, суд вважає причину неявки відповідача неповажною і вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. При, цьому суд виходить з майнових інтересів малолітньої дитини - [PERSON] [INFO], який не отримує належного утримання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: Копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (а.с.5); витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.6). ксерокопією паспорту позивачки (а.с.7).копією диплому та розпискою (а.с.8); копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (а.с.24) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с25). Відповідно до статті 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів судом встановлений згідно ст.183 Сімейного кодексу України у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч 2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 статті 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 18.10.2013 р. судом було призначено судово- генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи. Відповідач [PERSON] двічі під особистий розпис був повідомлений про час та місце проведення судової експертизи, призначеної на 27.12.2013 р. та на 25.03.2014 р., однак до експертної установи не з'явився, про причину неявки не повідомив а ні суд, а ні експерта. Суд розцінює неявку відповідача [PERSON] як свідоме ухилення ним від проведення експертизи з метою затягування строку розгляду цивільної справи. Тому, у суду є законі підстави як для визнання [PERSON] батьком [PERSON] [INFO], так і для стягнення с [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] та на утримання позивачки [PERSON] з урахуванням того, що на вихованні [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON] [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: partial