Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєструваному шлюбі, але до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області вже подано позов про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно надавати кошти на утримання дітей не бажає. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.10.2020. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та просив стягнути аліменти в розмірі 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Аргументував тим, що позивачем необґрунтовані підстави та не надано доказів, на підставі яких необхідно стягнути аліменти у заявленому нею розмірі. Вказав, що він щомісячно добровільно надає матеріальну допомогу відповідачу на утримання дітей і намагався врегулювати з нею питання щодо розміру аліментів в досудовому порядку. На даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, так як офіційно не працює, має періодично нерегулярний мінливий дохід. Розмір його доходу дає змогу сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Неповнолітні діти проживають з позивачем, що не заперечується у відзиві відповідачем. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаются питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV). У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які погребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також у Сімейному кодексі України (статті 180-201). Згідно\~із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст. 181 СК України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком до 06 з 01.07.2020 по 30.11.2020 в розмірі 1859 грн., віком від 06 до 18 років з 01.07.2020 по 30.11.2020 в розмірі 2318 грн.. Позивачем не надано доказів, що відповідач отримує такі доходи, які б давали йому змогу виплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Отже, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial