Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22.11.2003 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON]. За час шлюбу сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір був укладений [PERSON] Після придбання квартири вони були зареєстровані в ній та почали проживати. 21.12.2015 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Добровільно майно поділити не вдалось тому вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлений позов, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не запречував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.11.2003 року між сторонами укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції, актовий запис №718 (а.с.7). За час шлюбу сторонами придбане майно, а саме квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2006 року та зареєстрована в реєстрі за №8585. Згідно витягу КП «ХМ БТІ» спірна квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем, але придбана в період шлюбу з позивачем і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначена квартира була придбана в інтересах сім'ї, за нормами ст.ст.60,61,70,41 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен з них має рівні права на володіння, користування та розпорядження цією квартирою, оскільки не встановлено домовленості між ними щодо будь-яких умов, що обмежують або виключають ці права. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання права власності по 1/2 частині спірної квартири за кожним з подружжя, як таку, що придбана подружжям за час шлюбу в інтересах сім'ї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial