Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила визнати відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бул. Європейський[ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку, оскільки вона є наймачем квартири, відповідач не мешкає за вказаною адресою з 2015 року, особистих речей в квартирі не має, за комунальні послуги не сплачує. В судове засідання представник позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не подав. Представник третьої особи Виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, не мають, в задоволенні вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] просять відмовити, оскільки вказана дія передбачена ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби від 14.02.2018 р. зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 11 копія довідки), однак з 2015 р. не проживає за даною адресою, що підтверджується копією акту з місця проживання від 15.02.2018 р. (а.с. 10), підписаний мешканцями квартир № 113, 116, 117 будинку № 6 по бул. Європейський м.Кривого Рогу та підтверджений майстром і начальником дільниці ТОВ «Житлосервіс-КР». Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що суд може у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, в наслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 71 ЖК України, а саме з 2015 року згідно даних акту від 15.02.2018 р., суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. В частині заявленої вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial