Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 квітня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу з поновленням зі сплатою процентів після закінчення строку вкладу «Класичний» № 38875-29835, відповідно до якого, вона внесла, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок кошти в сумі 21 125,00 (двадцять одну тисячу сто двадцять п'ять) гривень 00 копійок на термін 183 календарних днів з 23 квітня 2012 року по 24 жовтня 2012 року. 16 вересня 2014 року вона звернулась із письмовою заявою (вимогою) на ім'я відповідача про розірвання банківського рахунка, в якій просила повернути її вклад разом із процентами, пенею, інфляційними витратами, моральною шкодою на протязі 2-х (двох) днів з дня отримання такої заяви (вимоги). На її письмову вимогу їй відповіли, що договір із нею банк не укладав і депозитні рахунки не відкривалися. Такими неправомірними діями працівниками банку їй було завдану і моральну шкоду , яку оцінює 20 000 грн. В дане судове засідання ні позивач, ні її представник не з»явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задоволити. Представник відповідача в дане судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають, з підстав викладених в письмовому запереченні, яке міститься в матеріалах справи. Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, що містять відомості про обставини, що мають значення для справи. Судом встановлено, що в обгрунтування своїх вимог Позивачем [PERSON] надано ксерокопію Договору Строкового банківського вкладу з поповненням із сплатою Процентів після закінчення строку вкладу «Класичний» №38875-29835 від 23 квітня 2012р., сторонами якого зазначено: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», як банк, та [PERSON], як вкладник. Згідно з умовами Договору банківського вкладу (п.З) вказаний договір вступає в дію з дня зарахування суми вкладу на вкладний (депозитний) рахунок; при цьому номер вкладного ( депоозитного) рахунку, на який має бути зарахована сума вкладу, зазначений в п. 1.1 Договору банківського вкладу. Відповідно до частини першої статті 1059 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу ( депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до пункту 2.3 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за №790/19528, (в редакції чинній станом на 24.09.2012 року), банк (філія, відділення) здійснює приймання готівки іноземної валюти від клієнтів за такими прибутковими касовими документами: і заявою на переказ готівки - від юридичних осіб - резидентів, фізичних осіб - підприємців та представництв -нерезидентів для зарахування на власні поточні рахунки; від уповноваженого представника нерезидента - суб'єкта господарювання для зарахування на розподільчий рахунок в іноземній валюті, відкритий цим банком (філією, відділенням) резиденту - суб'єкту господарювання; від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказ без відкриття рахунку; а прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку (філії, відділення) за внутрішньобанківськими операціями; за документами, установленими відповідною платіжною системою, - від фізичних осіб на відправлення переказу, який приймається в готівковій формі. Виходячи зі змісту статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.3 глави 2 розділу Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, що внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які у свою чергу, є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до ч. 2 статті 1059 Цивільного кодексу України недодержання письмової форми: договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його дійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину дійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Оскільки позивачем [PERSON] не долучено жодного документу, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, та підтверджує факт внесення Позивачем вкладу (на виконання Договору банківського вкладу) на вкладний (депозитний) рахунок № 26305501429835, зазначений у п. 1.1 Договору банківського вкладу, відтак відсутні докази укладення Договору банківського вкладу позивачем з банком та розміщення банківського вкладу, повернення якого і сплати процентів за яким вимагає позивач, а тому в задоволенні вимог про повернення коштів банківського вкладу, слід відмовити Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки в судовому засіданні як поясненнями сторін так і дослідженими доказами у матеріалах справи вина Публічного акціонерного товариства Державний Експортно-імпортний банк України Дрогобицького відділення не встановлена, позивач відповідних доказів на підтвердження своєї вимоги не надав, не довів настання негативних наслідків протиправної, на її думку бездіяльності відповідача, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині моральної шкоди також, слід відмовити.

Outcome: dismissed