Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.08.2010 р. розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини, з донькою не спілкується, грошової допомоги не надає, участі у вихованні не приймає. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та стягувати їх починаючи з від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді від 02.03.2018 р. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Вказала, що відповідач не приймає участі в забезпеченні їх спільної доньки. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду невідомі. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON], перебували в шлюбі, зареєстрованому 22.07.2006 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 949. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.08.2010 р. шлюб між сторонами по справі розірвано. (а.с. 4) Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з «Копитова» на «Касьян», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені. (а.с. 9) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю, позивачем по справі. (а.с. 3) Відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає коштів на утримання спільної з позивачем доньки, а тому позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на одну дитину, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини. Одночасно, суд враховує те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,8 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial