Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Кременчуцькому міського відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №656; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 червня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №656. Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що починаючи з травня 2019 року між подружжям перестали існувати сімейні стосунки, та із цього часу сторони проживають окремо. Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Також позивач вказує, що під час спільного проживання в сім`ї виникали різного роду непорозуміння, що переростали у сварки та конфлікти. Зазначені обставини призвели до втрати у позивача почуттів та любові до відповідача, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. [PERSON] вважає недоцільним надання сторонам строку на примирення у зв`язку із безперспективністю подальших відносин. За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, приймаючи до уваги клопотання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 червня 2017 року у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №656, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2017 року Виконавчим комітетом Кам`янопотоківською сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, а саме з травня 2019 року, фактично шлюбні стосунки припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; спроби примирення, вжиті подружжям, не дали позитивного результату; подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №1677-18-023/С від 18 травня 2020 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved