Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року розірвано. [INFO] року у неї з відповідачем народився син [PERSON]. Розпочинаючи з січня 2013 року відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син проживає з нею на повному її утриманні, Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий дохід, просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в фіксованій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що відповідач з часу звернення до суду матеріальну допомогу на утримання сина не надає. На даний час відповідач знаходиться на заробітках в Російській Федерації. В подальшому надала суду заяву про слухання справи без її участі. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700 грн., щомісячно, не має можливості, погоджується на сплату аліментів в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить справу розглядати без його присутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З 24 липня 2010 року сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року розірвано. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого ВДРАЦС Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 261. У свідоцтві про народження батьком дитини записано відповідача. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання позивачки. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм ст. ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідка [PERSON], відповідач грошових коштів на утримання дитини, при ній, позивачці не надавав, надавав допомогу дитині у вигляді речей: іграшок, куртки, черевиків, двічі продуктів харчування, останній раз у липні 2014 року, розпочинаючи із серпня 2014 року відповідач взагалі перестав надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка наполягає на визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі До позиції відповідача, зазначеної у запереченнях проти позову, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд відноситься критично: оскільки, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років з 01.01.2014 року складає 1032 грн. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Звідси, кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов'язаний забезпечити дитині, якій на час розгляду судом цієї справи, не виповнилося шести років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці до шести років, який складає з 01.01.2014 року, згідно із Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» 1032 грн., половина від якого становить 516 грн. При визначенні величини аліментних платежів, суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача, яка на даний час повинна здійснювати догляд за малолітньою дитиною, та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмірі аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 700 грн., щомісячно. Саме такий розмір буде достатнім для утримання сина і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Свідок [PERSON] на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надавати покази. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів, що на його утриманні знаходяться інші особи, чи в силу фізичних можливостей він не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: approved