Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить (1) позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; (2) залишити малолітню [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 23.08.2008 до 25.08.2010 . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З 2012 року відповідач перестав спілкуватись з дитиною, не приймає участь у її вихованні та утриманні. Вважає, що дані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Позивач [PERSON] у судому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у підготовче засідання 14.01.2020 та в судові засідання 04.02.2020 та 19.02.2020 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст.130 ЦПК України; відзив на позов не надав. 06.12.2019 та 21.01.2020 до суду поштою надійшли заяви відповідача про розгляд справи без його участі та про визнання позову. До вказаних заяв не додано жодних документів, що підтверджують особу відповідача. Крім цього, судові повістки, які були направлені судом на адресу відповідача, були повернуті з відмітками «адресат відсутній» та «не проживає», тобто встановити, що вказані заяви дійсно написані відповідачем не є можливим, а тому суд не приймає вказані заяви як доказ того, що відповідач бажає того, щоб розгляд справи відбувся без його участі. Судова повістка на 19.02.2020 отримана матір`ю відповідача. Представник третьої особи у судовому засідання позов підтримала та просила задовольнити його. Пояснила, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки не збережені родинні зв`язки, і навіть баба та дід зі сторони батька не підтримують стосунків з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачку знає 4 роки оскільки є дружиною її брата. Протягом цього часу ніколи відповідача не бачила. [PERSON] один раз згадувала батька та казала, що він не подзвонив і не привітав її зі святами, більше дитина батька не згадувала. Свідок [PERSON] , яка є хрещеною [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач 2-3 роки цікавився життям доньки, робив подарунки, однак останні 5-6 років про відповідача вона не чула та його не бачила. [PERSON] на свята чекає подарунків від неї, а не від батька. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 23.08.2008 до 25.08.2010, що підтверджується копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25.08.2010 у справі №2-1552/2010. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Малолітня [PERSON] станом на 11.11.2019 проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.11.2019. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №1 «Олімпійський» Токмацької міської ради від 31.10.2019 та довідки Токмацького закладу загальної середньої освіти №5 Токмацької міської ради від 01.11.2019 відповідач [PERSON] участі у вихованні доньки [PERSON] під час навчання останньої у вказаних навчальних закладах, не приймав - не відвідував її у закладах, не спілкувався з вихователями та класним керівником. Станом на 01.11.2019 відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам, стягуваним на користь позивача на утримання доньки за виконавчим листом у справі №2-814, виданим Токмацьким районним судом Запорізької області 07.06.2010, у сумі 9 168,31 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам. Згідно з листом виконавчого комітету Токмацької міської ради від 10.01.2020 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Нормами ст.157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 та 16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , що підтверджено належними та допустимими доказами, а саме висновком органу опіки та піклування, листами навчальних закладів, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки. Згідно з ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Але, оскільки відповідача цим рішенням позбавлено батьківських прав щодо дитини (у тому числі права на проживання дитини разом з ним), позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини. Таким чином, позов у частині визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 768,40 гривень. Судовий збір у сумі 768,40 гривень, сплачений позивачем за вимогу про визначення місця проживання дитини, покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial