Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 23.10.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти позовну заяву до розгляду. Визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, буд. 2. кв. 2. Витребувати докази, щодо яких є складнощі в їх отриманні, а саме: інформацію з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» Державної прикордонної служби України щодо перетину у 2015 році громадянкою України [PERSON], [INFO], державного кордону України. В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] зазначає, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. В будинку зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] В будинку [PERSON] не мешкає, її речі відсутні в будинку, реєстрація в будинку заважає повноцінно користуватися та розпоряджатися належним майном, змушена сплачувати комунальні платежі на всіх зареєстрованих осіб. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. В судове засідання третя особа [PERSON], не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За договором довічного утримання (догляду) від 11.03.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 2, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, буд. 2, житловою площею 15,2 кв. м., загальною площею 28,3 кв. м. та зареєстрований в реєстрі за № 113. Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2015 р. № 34758588. В акті від 22.10.2015 р. мешканців будинку за адресою: вул. Космонавтів, 2 [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначається, що [PERSON] за місцем проживання за адресою: [INFO] відсутня з березня 2015 р. Акт завірений [PERSON] За відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 05.11.2015 р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Так із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS]. Згідно з матеріалами справи, кватрира № 2 за адресою: м. Харків, вул. Космонавтів, буд. 2 на праві власності належить [PERSON] Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вимоги позивача в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 16, 316, 321, 346, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved