Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду, посилаючись на те, що їй належить житловий будинок № 22 по вул. Чугуївській у м. Харкові на підставі договору дарування від 30 грудня 2011 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за р. №1614; що у будинку з її згоди зареєстровано двох осіб: її чоловіка [PERSON] [PERSON] огли, та вітчима [PERSON]. Згоди щодо реєстрації у будинку інших осіб вона не давала. Відповідачі порушують її інтереси як власника житла тим, що без її дозволу та навіть відома за адресою її власності зареєстровані, вказують її будинок як місце свого проживання у взаємовідносинах з третіми особами. Її спокій порушують люди, які систематично розшукують відповідачів, приходять кредитні вимоги від банків, телефонують працівники банків з вимогами про повернення кредитів, взятих відповідачами, що загрожує її майну, яке в результаті виконавчого провадження у відношенні відповідачів може бути описано та втрачено. При цьому, право відповідачів на проживання у квартирі позивача та іншими особами не порушувалось. Оскільки тривалий час на адресу позивача надходять кредитні вимоги, адресовані стороннім особам, які не проживають у її будинку щонайменше з 2000 року, у зв'язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із позовом та просити суд винести рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що не мають права користуватися житловим приміщенням зазначеного домоволодіння та скасувати державну реєстрацію місця проживання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідно вищенаведеному, у межах позову. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялися неодноразово за адресою реєстрації шляхом направлення повісток рекомендованим листом, які поверталися до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Представник третьої особи Червонозаводського РВ у місті Харкові РУ ДМС України в Харківський області до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи повідомлені своєчасно, належним чином, про причину неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наданими письмовими доказами, що позивач [PERSON] 30 грудня 2011 року отримала в дар від [PERSON] житловий будинок № 22 по вул. Чугуївській у м. Харкові посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за р. №1842 (а.с.\~6-8). Та зареєстровано КП «ХМБТІ» 02.02.2012 року за № 33053527 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 204776 23.03.2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. Прізвище позивача після державної реєстраії - [PERSON] а.с. 12. Згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, загальною площею 81 кв. м., розташований у м. Харкові по вул. Чугуївській, 22 (а.с. 9-11) На запит суду Червонозаводський РВ у м. Харкові ГУДМС в Харківській області повідомив, що за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, 22 станом на 17.09.2015 року значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO] з 17.05.2007 року по теперішній час; [PERSON], [INFO] з 17.05.2007 року по теперішній час а.с. 66. Відповідно до відповіді на запит Адресно-довідкове бюро МВС України Харківської області надано дані про те, що за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, 22 зареєстровано відповідачів: [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] а.с. 18-22. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.41 Конституції України\~\~та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Позивач, як власник зазначеної нерухомості не може в повній мірі реалізувати своє право власності, користуватися та розпоряджатися своїм домоволодінням, тому що в ньому до теперішнього часу зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які більше десяти років у житловому будинку № 22 по вул. Чугуївській у м. Харкові не проживають. Зазначене підтверджується поясненнями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], актами від 31.03.2015 р., складеним мешканцями району (а.с. 13-16). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення про те, що близько 40 років проживала на [INFO], вікна якої виходять на вулицю Чугуївську, 22. Ій відомо, що в будинку жив [PERSON] з сім'єю, який помер дуже давно, після його смерті у будинку залишився жити [PERSON] з сім'єю. Більше ніхто і ніколи у даному будинку не проживав. Свідок [PERSON], 1958 оку народження дав свідчення про те, що будинок 22 по вулиці Чугуївській належав його діду, потім батьку [PERSON], після цього саме він успадкував цей будинок, ніхто з його родини згоди на реєстрацію у спірному будинку сім'ї [PERSON] не надавав. Позивач, як власник зазначеної нерухомості, Згідно з п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою; про визнання фізичної особи померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спірному будинку перешкоджає позивачу, як власникові, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися ним, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у будинку № 22 по вул. Чугуївській у м. Харкові. У частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації місця проживання відмовити, оскільки вказані вимоги є похідними і рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації. \~\~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial