Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя. В обгрунтування позову вказала, що сторони з 2011 року перебувають у шлюбі, від якого вони мають двох дітей. У період спільного подружнього життя подружжям було придбано майно, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1078160 грн. та автомобіль TOYOTA RAB4, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 750000 грн. Частка кожної із сторін становить 914080 грн. За таких обставин, просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальної долі на вказане майно, припинивши право власності відповідача на 1/2 ідеальної долі на вказане майно. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.06.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 31.05.2019 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач дійсно перебуває у шлюбі з позивачем з 2011 року. 13.10.2017 року відповідачем було придбано вказану квартиру за 1078160 грн., що еквівалентно 36000 євро. Зазначає, що дана квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана ним за особисті кошти, які йому надала його мати [PERSON] , яка проживає в Італії. Також вказала, що відповідач з 2012 року працює в КЗ «Кіровоградський обласний онкологічний диспансер», де отримує невисоку заробітну плату, а позивач з 2012 року ніде не працювала. Фактично їхня сім`я жила за рахунок матері відповідача, яка регулярно надсилала їм фінансову допомогу, а тому придбати квартиру за кошти, які були зароблені сторонами як подружжям було неможливо, оскільки інших джерел прибутку вони не мали. Кошти на придбання квартири є особистою власністю відповідача, оскільки вони були подаровані його матір`ю. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримала та пояснила, що позивач не працювала так як перебувала у відпустці по догляду з дитиною. Зазначила, що з 01.10.2018 року сторони проживають окремо. Вказала, що грошові перекази надходили до сім`ї. За таких обставин, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що спірне майно є особистою власністю відповідача, оскільки було придбане на кошти, які пересилалися матір`ю відповідача. При цьому, позивач не працювала. Тому. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 10.09.2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Запорізькій області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 13.10.2017 року [PERSON] придбав квартиру загальною площею 65,25 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] , вартість квартири склала 1078160 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тітаренко Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1152, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав влансоті на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.11.2018 року № 144674212 (а.с. 8-10, 11). Пунктом 8 даного договору передбачено, що покупець повідомляє, що вказана у договорі квартира набувається ним за нотаріально посвідченою згодою його дружини [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тітаренко І.А. 30.10.2017 року за реєстром № 1151. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] з 24.07.2015 року є власником транспортного засобу TOYOTA RAB4, д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 12а). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.1987 року Долинським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області, [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] (а.с. 61). Згідно виписки по надходженням по картці/рахунку відповідача [PERSON] та розпоряджень на здійснення переказу 27.07.2017 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 9936,57 євро, 31.07.2017 року - 9936,57 євро, 27.10.2017 року - 9935,07 євро, 08.12.2017 року - 9 940,05 євро (а.с. 52-53, 54-60). Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідач [PERSON] не надав достовірних доказів того, що спірна квартира була придбана ним саме за кошти, які йому подарувала його матір. Та обставина, що матір відповідача [PERSON] здійснила грошові перекази на загальну суму 29808,21 євро у період з липня по жовтень 2017 року, сама по собі не може свідчити про це. Крім того, згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відтак, суд приходить до висновку, дана квартира була придбана [PERSON] за кошти, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки спірна квартира була придбана ним за нотаріально посвідченої згоди своєї дружини [PERSON] . Разом з тим, відповідач не заперечує того факту, що спірний автомобіль TOYOTA RAB4, д.н.з. [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та враховуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль TOYOTA RAB4, д.н.з. [NUMBER] , були придбані сторонами під час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя у цьому майні є рівними. Відтак, вимоги позивача про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та про визнання за позивачем права власності на його 1/2 частину є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5286 грн. судового збору.

Outcome: approved