Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Борівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в 1961 році її батьки - батько [PERSON] та мати [PERSON], перебуваючи у шлюбі, побудували та фактично ввели в експлуатацію домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], в якому оселилися, зареєструвалися та фактично мешкали до самої смерті. Зазначене домоволодіння було побудовано її батьками на підставі договору на будівництво жилого будинку, посвідченого другою Лисичанською державною нотаріальною конторою 22.05.1957 p., реєстр № 1290, про що зроблений відповідний запис в технічному плані, укладеного з Лисичанською міською радою відповідно до чинного на той час законодавства. Станом на день введення в 1961 р. її батьками спірного домоволодіння в експлуатацію, було чинним Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджене постановою Ради Міністрів Української PCP від 30 квітня 1958 р. № 514, п. 32 якого було передбачено, що документом, що підтверджує право особистої власності на одноквартирний будинок, є нотаріально посвідчений договір, укладений між виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих з індивідуальним забудовником, зареєстрований в органі технічної інвентаризації, а там де такого органу немає, - у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих. Вказаний договір батьками позивачки було укладено, посвідчено в нотаріальному порядку та зареєстровано в Лисичанському БТІ. Таким чином, її батьки правомірно свого часу набули право особистої власності на спірне домоволодіння. [INFO] помер батько позивачки [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на 1/2 частку спірного домоволодіння, яку фактично успадкувала його дружина (її мати), оскільки вона на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем. Але при цьому її мати юридично не оформила своє право власності в порядку спадкування на спірне домоволодіння. [INFO] її мати [PERSON] померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина в цілому на спірне домоволодіння, успадкування якого, з огляду на те, що за життя мати позивачки не склала заповіту, повинно відбуватися за законом. У зв'язку з чим, бажаючи прийняти спадщину, у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шести місяців з дня смерті її матері, позивачка знову звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, але на цей раз із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про відмову здійснення нотаріальної дії від 14.05.2014 р. у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. Таким чином, фактично право на спадщину за законом за [PERSON] не визнається, оскільки вона позбавлена можливості відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України юридично оформити своє право власності на прийняте у спадщину нерухоме майно. Тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], померлої [INFO] У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та додатково пояснила, що її мати, [PERSON], проживала у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], з 1957 року. Після смерті її чоловіка [PERSON] (батька позивачки) спадщину вона не прийняла, тому документів на право власності на житловий будинок у неї не було. Після того як померла матір, позивачка хотіла оформити право власності на будинок на себе, але в неї не було відповідних правовстановлюючих документів. Тому вона просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача Борівської селищної ради Афанасєва Л.І. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, яка була чинна на час смерті [PERSON], спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, яка була чинна на час смерті [PERSON], до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, яка була чинна на час смерті [PERSON], право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, яка була чинна на час смерті [PERSON], часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка була чинна на час смерті [PERSON], у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 86 ЦК Української РСР, яка була чинна станом на 01.01.1986 р., право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 04 травня 2000 року Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області, [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 58. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 19 грудня 2012 року Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області, [INFO] померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 99. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 березня 1959 року, [INFO] народилася [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 49. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 22.09.1979 року, 06 березня 1953 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 64. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], і, відповідно, є спадкоємицею першої черги за законом. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, проте державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, так як у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Зазначена обставина підтверджується постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиця Ю.М. від 14.05.2014 р. про відмову здійснення нотаріальної дії. Згідно з копією домової книги та копією технічного паспорту будинок [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON], на підставі договору забудови, посвідченого Другою Лисичанською державною нотаріальною конторою 22.05.1957 року, реєстр № 1290. Як вбачається з відповіді Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 17.07.2014 року № 01/151 станом на 29.12.2012 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Другою Лисичанською держнотконторою 22.05.1957 року, реєстр № 1290. Згідно з повідомленням Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори № 808/01-16 від 22.08.2014 року після смерті [PERSON], померлої [INFO], заведена спадкова справа за № 319 від 11.06.2013 року. З заявою про прийняття спадщини до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори звернулися: дочка померлої [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З заявою про відмову від спадщини звернувся син померлої [PERSON], який відмовився від спадщини на користь [PERSON], дочки померлої. Свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені нею в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved