Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Енергодарського міського суду 09.02.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2003 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 01, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Розумович». В обґрунтування вимог, позивач зазначила наступне: Шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2016 року у звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до неї фізичне насилля у присутності дітей, постійно влаштовує сварки та погрожує фізичною розправою. Позивачка наголошує на тому, що збереження сім`ї є недоцільним оскільки суперечить її інтересам та інтересам дітей які проживають разом з нею. В ситуації яка склалась позивач вважає примирення з відповідачем неможливим. У судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.25). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань до суду не надав. Відповідач викликався до суду за останньою відомою позивачу адресою (а.с.2), однак до суду повернулися поштові конверти на імя відповідача, які надсилалися рекомендованою поштою з відміткою пошти про не вручення (а.с.20, 23). Відповідно до ч.1 ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце слухання справи та від нього не надійшло до суду заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи, з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Між сторонами по справі 18 квітня 2003 року було укладено шлюб про що видано відповідне свідоцтво (а.с.5), в шлюбі у сторін народилось четверо дітей (а.с.7, 8, 9, 11), згідно довідки від 09.02.2017 року діти зареєстровані з позивачем (а.с.10). За змістом ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно\~ст.24 СК України, добровільність шлюбу\~одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.ст. 3, 4, 5 СК України, особи, які перебувають у шлюбі, створюють сім`ю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Відповідно до\~ст.112 СК України та п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, сімейні відносини не склалися з вини відповідача, який в порушення вимог ч.1\~ст.55 СК України \~перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, у звязку з чим суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки воно суперечить інтересам позивача та дітей, а отже шлюб між сторонами підлягає розірванню. Крім того, позивачка просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище набуте нею під час державної реєстрації шлюбу. За змістом ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.8\~ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed