Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що сторони по справі мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . З 05.09.2020 року [PERSON] продовжив навчання, є студентом першого курсу НУ «Запорізька політехніка» за спеціальністю 122 - комп`ютерні науки за освітнім ступенем - бакалавр. Проживає [PERSON] з матір`ю. В зв`язку з продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, а також медичного забезпечення. Достатніх власних коштів, які б забезпечували навіть мінімальні його потреби, син не має. Відповідач має нормальний стан здоров`я, працює, має стабільні високі доходи, може надавати допомогу на утримання аліментів. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 05 вересня 2020 року і до закінчення навчання або досягнення дитиною 23-річного віку. Ухвалою суду від 24.11.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.12.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що закон покладає обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох батьків. Згідно довідки з навчального закладу [PERSON] навчається на денній формі навчання за держзамовленням, а отже повинен отримувати дохід у вигляді стипендії. При цьому у позивача на утриманні інших неповнолітніх дійте немає, а у відповідача є на утриманні малолітній син 2020 року народження та дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, а також непрацездатна мати, яка має хронічну хворобу, потребує лікування та догляду. З 18 червня 2020 року відповідач перебуває на обліку як безробітний в Запорізькому МЦЗ. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 300,00 грн. щомісячно, з дня подання позову до закінчення сином навчання або до досягнення ним 23 років. 16.12.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що наявність ще однієї дитини та хворої матері не свідчать про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу старшому сину, але мають бути враховані при розгляді справи. Зазначаючи розмір аліментів, позивачем враховані зазначені відповідачем фактори. Отримавши професію син буде забезпечувати свої потреби без допомоги батьків. Доводи, зазначені відповідачем у відзиві не спростовують доводів позивача про необхідність утримувати сина, який продовжує навчання та наявності такої можливості у відповідача. 26.01.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що позивач має добрий матеріальний стан, не має на забезпеченні інших малолітніх дітей, непрацездатних осіб, має можливість надавати утримання синові самостійно. На теперішній час відповідач у повному обсязі не може надавати матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує про стягнення аліментів у розмірі 500,00 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON] ) є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.07.2001 року. На даний час, [PERSON] наказом по НУ «Запорізька політехніка» № 315-С від 05.09.2020 р. зарахований студентом першого курсу на денну форму навчання за держзамовленням факультету Комп`ютерних наук і технологій за спеціальністю 122 Комп`ютерні науки за освітнім ступенем бакалавр, що підтверджується довідкою приймальної комісії Національного університету «Запорізька політехніка» від 07.09.2020 р. Згідно з ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу, а якщо така можливість підтверджена, то в якому розмірі, який би максимально відповідав інтересам обох сторін з урахуванням встановлених у справі обставин. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 12.03.2019 року є повнолітнім та на цей час мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Одночасно встановлено, що [PERSON] , окрім повнолітнього сина [PERSON] , має також малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). Дружина [PERSON] - [PERSON] з 20.10.2017 р. працює в ПП «ВІТАФАРМА» на посаді провізор, з 05.06.2020 р. по 03.04.2023 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ № 37-К від 01.06.2020 р.), що підтверджується довідкою ПП «ВІТАФАРМА» від 09.12.2020 року № ВФ000000022. Також, згідно з довідкою № 478 Квартального комітету № 13 від 08.12.2020 р., [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Його мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відмітка про місце проживання, яка містить в її паспорті серії [NUMBER] . Згідно епікризу, складеного зав. відділенням Медико-санітарної частини «Мотор Січ» Авраменко В.В., клінічний діагноз [PERSON] : гіпертонічна хвороба, 2 стадія; гіпертензивна ангіоретинопатія; ДЕП 2 стадії; хр. коліт; астеноневротичний синдром. Згідно з довідкою Державного центру зайнятості Запорізького міського центру зайнятості № 10578 від 29.07.2020 р., [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Запорізькому МЦЗ з 18 червня 2020 року. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то суд, із врахуванням вимог ст. 182 СК України, оскільки відповідач ще має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , який також потребує утримання, хвору мати, при цьому перебуває на обліку по безробіттю, а також враховуючи, що відповідач згоден надавати допомогу, однак не у визначеному позивачем розмірі, приходить висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Крім того, при визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, судом також враховано визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За частиною 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Із аналізу вказаної статті вбачається, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від утримання дитини. Суд не вбачає, що позивач вживала заходів щодо отримання аліментів, нею не надано суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідача, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час з 05.09.2020 р. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 280,27 грн. (840,80 х 500 / 1500), відповідно до задоволеної частини, оскільки позивач звільнена від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial