Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, співвідповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . 13.11.2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері за законом, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причини відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок та їй було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо спадкування майна померлої, крім того позивачу рішенням державного реєстратора від 20.12.2018 року відмовлено у реєстрації права власності на вищезаначений житловий будинок. На підставі наведеного вище, позивач просила суд захисти право на спадщину шляхом визнання за нею права власності за законом в порядку спадкування на вищевказаний будинок (а.с. 2-4). Позивач та її представник про час та місце судового розгляду повідомлялись в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 129). Відповідач Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області про час та місце судового розгляду повідомлялась в установленому законом порядку, до судового засідання представника не направила, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 131). Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена в установленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суд не сповістила, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі (а.с. 101-103) У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області суду від 27.12.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.02.2018 року витребувано спадкову справу від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. Ухвалами Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.03.2019 року залучено до справи співвідповідача [PERSON] та 20.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , у віці 74 років (а.с. 11). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.03.1960 року встановлено, що, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Довідками Виконавчого комітету Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 956 від 21.11.2018 року та № 780 від 13.09.2018 року встановлено, що житловому будинку, який значиться спадкодавцем за [PERSON] , [INFO] присвоєна адреса: [ADDRESS] , її дочка [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із [PERSON] по день її смерті (а.с. 14, 15). Матеріалами спадкової справи встановлено, що спадкоємцем після смерті померлої [PERSON] є дочка, позивач [PERSON] , яка отримала спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, та донька [PERSON] Позивач [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 3,3496 га., що розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за межами населеного пункту (а.с. 74). Як слідує з виписки з погосподарської книги за 1967-1968 роки, головою домогосподарства зазначено колгоспника [PERSON] , склад сім`ї: дружина [PERSON] , діти [PERSON] , позивач та відповідач [PERSON] (а.с 77-81). З погосподарської книги станом на 2011-2015 роки, слідує, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] . Будинок збудовано у 1967 році (а.с. 81-84) Листом приватного нотаріуса Монастирліу О.П . від 13.11.2018 року та рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав тв їх обтяжень від 20.12.2018 року № 44726902, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по причині відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно житловий будинок (а.с. 16, 53). Технічним паспортом виготовленим Татарбунарським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області щодо житлового будинку [ADDRESS] зазначено, що позивачем замовлено технічну документацію на житловий будинок (а.с. 6-10). Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 68,9 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , проведеного оцінювачем ТОВ «Імперіал-777», вартість вказаного будинку станом на 13.11.2018 рік складає 52609 грн. (а.с. 19-35). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті. Суд зазначає, що на час набуття спадкодавцем [PERSON] у власність вказаного житлового будинку, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), які підтверджували право приватної власності на житло. Враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належав спадковий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1967 році, про що свідчать витяги з погосподарської книги за 1967-1968 роки та 2011-2015 роки, а нотаріусом та державним реєстратором право власності на нерухоме майно не визнається, у зв`язку із відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , належить задовольнити в повному обсязі та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved