Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського районного округу Запорізької області 21 вересня 2016 року за реєстровим №1083, відповідно до якого він зробив розпорядження, що все належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , заповідав, позивачу - [PERSON] . З метою реалізації спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, проте у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно за законом їй було відмовлено постановою від 31 липня 2019 року, оскільки спадкоємцем не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок зазначеного, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який залишився після смерті [INFO] , [PERSON] , що розташований за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Ганюков В.Д. надав заяву, у відповідності до якої просить суд розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, з підстав, вказаних в запереченнях на позов від 08.01.2020 року. В наданих запереченнях вбачаєтьсяв, що 18.11.1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та рішенням Новоайдарівського районного суду Луганської області від 02 вересня 2019 року. В 1981 році подружжя переїхало з Якутської АРСР до смт. Михайлівка, Запорізької області, де в період 1982 - 1984 років, побудували житловий будинок [ADDRESS] . Спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю, а відповідно [PERSON] належить право власності на Ѕ частину, без визначення її в натурі. Відповідно до заповіту, який був складений 21.09.2016 року [PERSON] , останній все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів - [PERSON] , яка народилась [INFO] . Таким чином дія заповіту, з урахуванням того, що житловий будинок є спільною сумісною власністю, розповсюджується лише на 1/2частину житлового будинку, яка за законом належала покійному [PERSON] , який помер [INFO] . Більш того, відповідно до ст. 1241 ЦК України, - неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Оскільки, шлюб між [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] не розірваний, на момент його смерті, [PERSON] , [INFO] , вже досягла пенсійного віку та являється непрацездатною, остання має ще і обов`язкову частку в розмірі 1/4 частини вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , вдова [PERSON] , [INFO] , подала заяву про прийняття спадщини за законом. З урахуванням вищевказаних обставин, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник відповідача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 січня 2019 року, виданого Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] , помер [INFO] . (а.с.6). Згідно заповіту, складеного 21 вересня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за № 1083, [PERSON] , 1925 року народження, заповів все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право - [PERSON] . (а.с.7). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , проінвентарізовано на ім`я [PERSON] (а.с.14). Згідно довідок КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , має інвентаризаційну вартість станом на 13.08.2019 року - 127275,00 грн. (а.с.15). З довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 13.08.2019 року вбачається, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 13.08.2019 року, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22.06.1986 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22 червня 1986 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] . (а.с.10). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відкрита спадкова справа за № 41/2019 після смерті [PERSON] . (а.с.11). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі мається заповіт, номер у спадковому реєстрі 59534488, складеного заповідачем [PERSON] . (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 31 липня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою [ADDRESS] .(а.с.10). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Окрім того, відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За приписами ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 368 ЦК України кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Рішенням Новоайдарівського районного суду Луганської області від 2 вересня 2019 року встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач прийняла спадщину, оскільки 27 лютого 2019 року звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Також, відповідач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки 22 травня 2019 року звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Оскільки житловий будинок є спільною сумісною власністю, посвідчений 21 вересня 2016 року приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за № 1083 заповіт розповсюджується лише на 1/2частину житлового будинку, яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Крім того, [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла пенсійного віку та являється непрацездатною, має право на обов`язкову частку спадщини, що складає 1/4 частини вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України«Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. З копії спадкової справи № 41/2019 вбачається, що заповіт, складений 21.09.2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського районного округу Запорізької області зареєстрований в реєстрі за №1083, є чинним. Позивач прийняла спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори відповідну заяву, але до складу спадкового майна входить лише ј частка житлового будинку, оскільки Ѕ його частка належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, а 1/4 його частка є обов`язковою часткою у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання права власності за заповітом на ј частину спадкового майна, оскільки ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю . На підставі викладеного,

Outcome: partial