Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення з квартири. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що їй на праві\~власності належить квартира [ADDRESS] . У даній\~квартирі також\~зареєстровані та\~фактично проживають відповідачі. [PERSON] та [PERSON] постійно порушують правила співжиття, зчиняють сварки, бійки, а тому подальше спільне проживання їх з позивачем є неможливим. Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо застосування до неї [PERSON] та [PERSON] фізичної сили. Однак, заходи запобігання і громадського впливу виявляються безрезультатними. Крім того відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, що завдає позивачу значних матеріальних збитків. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та усунути [PERSON] , [INFO] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачі подали відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує що ними вчинялися сварки чи бійки, а також щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] у судовому засіданні підтримали відзив на позов і просять відмовити у задоволенні позову. Оскільки вони не порушують правила співжиття, проживають в окремій кімнаті, усі конфлікти та сімейні сварки виникають з ініціативи позивача з метою виселити їх з квартири. \~ \~ \~ \~Позивачем подано відповідь на відзив у якому зазначено, що наявність конфліктів було встановлено судами, що свідчить про неможливість спільного проживання позивача та відповідачів в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу є безрезультатними. Також, вона є власницею квартири у якій проживають відповідачі. \~ \~ \~ \~Відповідачі подали заперечення на відповідь на відзив у якому зазначено, що [PERSON] , як дочка позивачки, та її малолітній син [PERSON] мають законні підстави на проживання у спірній квартирі. Жодних перешкод щодо реалізації позивачем своїх конституційних прав як власника житлового приміщення вони не вчиняли. Жодним документальним доказом по справі не підтверджено, що саме вони своєю поведінкою порушують правила співжиття та роблять неможливим для позивачки спільне проживання в одній квартирі, що є підставою для виселення. [PERSON] сама є ініціатором і винуватицею конфліктів та сімейних сварок, а її численні безпідставні звернення в правоохоронні органи є лише формальною підставою для подальшого звернення до суду з позовом про виселення. Також, твердження позивача про те, що вони не сплачують комунальних платежів та не беруть участі в утриманні житла не відповідає дійсності, а наявність в Скочиліс [PERSON] , як власника квартири, довідок про нарахування суми комунальних платежів не може вважатися доказом одноособової сплати нею вартості усіх комунальних послуг. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставин справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування, 2-314, виданий 25.02.2009, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143289182. \~ \~ \~ \~ [PERSON] являється матір`ю - [PERSON] ,\~бабусею -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за комунальні послуги №126 від 11.10.2018, виданий ОСББ «Освіта», зареєстровані за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ \~ \~ \~Також судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , також проживає [PERSON] , який являється чоловіком [PERSON] , та батьком [PERSON] . В даній квартирі він проживає більше п`яти років. \~ \~ \~ \~Згідно відповідей №9418 від 01.11.2018, №6455 від 07.05.2018, №5711 від 16.07.2018, №С-269(ОП) від 11.07.2018, Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, [PERSON] . зверталася в поліцію з приводу виникнення конфлікту по місцю проживання. \~ \~ \~ \~Як вбачається з постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2018, справа №607/22601/18, від 09.08.2018, справа №607/15488/18, відносно [PERSON] закрито провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2018, справа №607/22605/18, від 04.10.2018, справа №607/15490/18, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. \~ \~ \~ \~Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який являється сином позивача, суду пояснив, що відповідачі займають одну із кімнат квартири, а позивач займає дві кімнати у квартирі. Усі конфлікти та сварки вчиняє позивач. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що комунальні послуги оплачуються [PERSON] та [PERSON] Статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~статті 156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно з частинами другою та третьою\~статті 64 ЖК УРСР\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій\~статті 64 ЖК УРСР, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Судами установлено, що [PERSON] як член сім`ї власника квартири [PERSON] проживала разом з нею. За згодою власника квартири [PERSON] був вселений як член сім`ї [PERSON] її чоловік [PERSON] , також була вселена після народження їхня спільна дитина [PERSON] .. У даній квартирі відповідачі проживають в одній кімнаті, позивач займає дві кімнати. На даний час між позивачами та відповідачами існують конфліктні ситуації та постійні побутові сварки, які виникають за ініціативою позивача. Згідно зі\~статтею 157 ЖК УРСР\~членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 ЖК УРСР. Відповідно частини першої\~статті 116 ЖК УРСР\~якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 17\~постанови\~від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~при вирішенні справ про виселення на підставі\~статті 116 ЖК УРСР\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені\~заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановлені обставини справи суд зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б доводили факт існування обставин, за наявності яких\~стаття 116 ЖК України\~пов`язує можливість бути виселеним без надання іншого жилого приміщення. Також позивач не надала доказів які б свідчили про самоправне вселення відповідачів у спірну квартиру. За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав, передбачених статтею 157, в поєднанні зі\~статтею 116 ЖК України, обов`язкових для виселення відповідачів в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. \~ \~ \~ \~ Стосовно вимог позивачки про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном відповідно до\~статті 391 ЦК України, суд на підставі зібраних та оцінених доказів дійшов висновку про недоведення позивачкою вчинення їй відповідачами перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача не були порушенні відповідачами, а тому слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення з квартири. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed