Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, посилаючись на те, що 18.11.2015 року між нею з відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. 12.12.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею. Відповідач коштів на утримання дитини не надавав. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмір ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років, починаючи стягнення з 04.01.2019 року. Постановою державного виконавця Будьонівського РВДВС м.Донецьк ГТУЮ у Донецькій області від 11.06.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, що підтверджується розрахунком заборгованості за виконавчим документом №2/180/174/19 від 20.03.2019 року, згідно якого загальна заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.11.2019 року складає 26682,45 гривень відповідач уникає законних обов`язків щодо матеріального утримання власної дитини. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальна сума пені за несплату аліментів складає 251903,31 гривень. Крім того, нею понесені витрати на надання правничої допомоги в розмірі 10 000 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , яка утворилася за виконавчим документом №2/180/174/19 від 20.03.2019 року станом на 30.11.2019 року в розмірі 26682,45 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно проведеного розрахунку у розмірі 251903,31 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати за надання правничої допомоги у сумі 10000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає та просить його задовільнити у повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з`явився, перебуває на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим його викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, опублікованого 02.06.2020 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1704 (а.с.21). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року по справі №180/30/90 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмір ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною віку 18 років, починаючи стягнення з 04.01.2019 року (а.с.39-41). Постановою державного виконавця Будьонівського РВДВС м.Донецьк ГТУЮ у Донецькій області від 11.06.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмір ј частки доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2019 року та до повноліття дитини (а.с.42). Відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання сина, внаслідок чого заборгованість по виплаті аліментів станом на 30.11.2019 року складає 26682,45 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за виконавчим документом №2/180/174/19 від 20.03.2019 року державного виконавця Будьонівського РВДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області (а.с.43). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) за період з січня 2019 року по 30 листопада 2019 року складається з: За січень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 6320,86 гривень (2093,00 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 302 дні прострочення сплати аліментів, за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року). За лютий 2019 року розмір неустойки (пені) становить 6310,90 гривень (2303,25 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 274 дні прострочення сплати аліментів, за період з 01.03.2019 року по 30.11.2019 року). За березень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 5596,89 гривень (2303,25 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 243 дні прострочення сплати аліментів, за період з 01.04.2019 року по 30.11.2019 року). За квітень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 5165,78 гривень (2425,25 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 213 днів прострочення сплати аліментів, за період з 01.05.2019 року по 30.11.2019 року). За травень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 4413,95 гривень (2425,25 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 182 дні прострочення сплати аліментів, за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року). За червень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 3820,90 гривень (2513,75 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 152 дні прострочення сплати аліментів, за період з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року). За липень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 3041,63 гривень (2513,75 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 121 день прострочення сплати аліментів, за період з 01.08.2019 року по 30.11.2019 року). За серпень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 2262,37 гривень (2513,75 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 90 днів прострочення сплати аліментів, за період з 01.09.2019 року по 30.11.2019 року). За вересень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 1508,25 гривень (2513,75 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 60 днів прострочення сплати аліментів, за період з 01.10.2019 року по 30.11.2019 року). За жовтень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 792,00 гривень (2640,00 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 30 днів прострочення сплати аліментів, за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року). Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 39233,53 гривень. Позивачем же в позовній заяві вказано, що розмір пені складає 251903,31 гривень, що є невірно розрахованим, хоч із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Крім того, позивачем вказано, що розрахунок пені проведено по 20 січня 2020 року, тоді як матеріали справи містять розрахунок заборгованості, виданий державним виконавцем станом на 30 листопада 2019 року, на який вона і посилається, та невідомо, звідки позивачкою взято розрахунок заборгованості за грудень 2019 року та січень 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. На цій підставі суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що сплата неустойки не знімає обов`язку з відповідача сплати заборгованості по аліментам. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз`яснити, учасникам процесу, що неустойка (пеня) не може перевищувати суму заборгованості. При ухваленні рішення та стягненні з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, суд враховує обставини, того що відповідач намагається погасити заборгованість по аліментам, що підтверджується відповідним розрахунком наявними в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту. Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів, яка прирівнюється до розміру заборгованості. Суд приходить до висновку, що розмір пені - 26682,45 гривень, що складає сто відсотків заборгованості, буде відповідати принципу розумності та справедливості. Щодо вимог позову про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд виходить із наступного. Частиною 3 статті 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», і вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). В даному випадку аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відсутній спір про розмір такої заборгованості та вони стягуються державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів необхідно відмовити. Щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачкою до матеріалів справи надано договір №080120 про надання правничої допомоги від 08 січня 2020 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Берюх О.В. (а.с.150), акт приймання послуг щодо надання правничої допомоги від 25 січня 2020 року (а.с.156), розрахунок щодо наданих послуг відповідно до договору №080120 про надання правничої допомоги від 08 січня 2020 року(а.с.157), розписку від 25 січня 2020 року про отримання адвокатом Берюх Олегом Володимировичем від [PERSON] коштів у розмірі 10000 гривень відповідно до договору про надання правничої допомоги №080120 від 08 січня 2020 року (а.с.157). Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отримання грошових коштів у розмірі 10000 гривень за надання правничої допомоги оформлене у вигляді розписки - не у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Тому позивачу слід відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. У відповідності до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 840,80 гривень. При подачі позову за стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 840,80 гривень. Тому вказану суму судового збору необхідно стягнути з позивачки при ухваленні рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved