Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? від його заробітку (доходу), починаючи з дня подання до суду цього позову. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06 березня 1993 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них є донька - [PERSON], [INFO]. Їхній шлюб розірвано 20 березня 2003 року. Їхня донька навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут». Відповідач, з яким вони проживають окремо з 2002 року, допомоги на утримання доньки не надає. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем відносно його участі в утримання доньки не досягнуто. Навчання доньки вимагає значних втрат. Її доходів на це не вистачає, оскільки її пенсія по інвалідності складає 1020 гривень на місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20 березня 2003 року (а.с.6). Позивач, [PERSON] проживає разом з повнолітньою донькою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 147 від 30 вересня 2014 року, виданої Навчально-науковим комплексом «Інститут прикладного системного аналізу» НТУУ «Київський політехнічний інститут», [PERSON] є студенткою першого курсу ННК «ІПСА» НТУУ «КПІ» денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30 червня 2018 року (а.с.2). Згідно довідки про доходи № 22 від 02 жовтня 2014 року, виданої Навчально-науковим комплексом «Інститут прикладного системного аналізу» НТУУ «Київський політехнічний інститут», за вересень 2014 року стипендія [PERSON] складала 730,00 гривень (а.с.3). Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначені розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує як стан здоров'я та матеріальне становище позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб та приходить до наступного. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається на денній формі навчання, є студенткою першого курсу Національного технічного університету України «КПІ», проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON], відповідач проживає окремо від [PERSON], матеріальної допомоги не надає. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] аліменти в розмірі ? частини щомісячного доходу (заробітку), що не поставить в скрутне матеріальне становище відповідача, та буде спроможним до сплати останнім. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, від сплати яких був звільнений позивач при зверненні до суду. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved