Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно і до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) є багатодітною матір'ю і у неї на утриманні знаходиться 8 дітей. З відповідачем [PERSON], вони проживали разом однією сім'єю один рік і три місяці, і під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON], 10 липня 2016 року. Так, відповідач після народження доньки через сім місяців спільного проживання покинув сім'ю і матеріальної допомоги на спільну дитину не надає. У свою чергу [PERSON] взагалі не цікавиться дитиною, коштів на її утримання не надає. На утримання дітей вона не отримує державної допомоги, діти повністю знаходяться на її утриманні. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності. Одночасно зменшила позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 800 гривень, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначає, що зменшені позовні вимоги про стягенння аліментів визнає і проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії І-ФМ № 360920 виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 14 липня 2016 року, у громадян [PERSON] та [PERSON], 10 липня 2016 року народилась донька - [PERSON] (а.с.2). З Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 462 виданої Чинадіївською селищною радою 09 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і до складу її сім'ї входять: син - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; співмешканець - [PERSON], [INFO] (а.с.3). -2- Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення зменшених позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, обов'язок відповідача [PERSON] - як батька, утримувати та надавати дитині матеріальну допомогу Згідно частини 4 статті 174 Цивільно - процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved