Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новогродівської територіальної громади ( правонаступник Михайлівської сільської ради), третя особа : Чернігівська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Завалієвої Валентини Василівни про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 14.02.2016 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Вона як спадкоємець за заповітом звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно інформації з БТІ за померлою [PERSON] обліковується житловий будинок в [ADDRESS] та на підставі рішення № У1/63-2 від 19.03.2014 р. [PERSON] завжди належав будинок по [ADDRESS] , а в свідоцтві про право на спадщину, виданому державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, [PERSON] належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Через допущену в Свідоцтві помилку щодо назви вулиці, а також через звільнення з посади нотаріуса Селидівської державної нотаріальної контори вона не може набути право власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,7 кв. м., житловою (основною) площею 35,7 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 14,5 кв.м., літні неопалювальні приміщення 13,5 кв. м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 5). Представник відповідача Новогродівської територіальної громади в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с.90). Третя особа: Чернігівська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Завалієвої Валентини Василівни в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без їх участі . Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помела [PERSON] ( а.с. 12). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] ) ( а.с. 17- 18, 38) Згідно заповіту посвідченого 12.02.2015 року секретарем сільської ради с. Боромики Чернігівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого в воно не складалось, заповіла [PERSON] ( а. с. 13). Позивачка як спадкоємиця за заповітом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ( а. с. 81 ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2020 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки правовстановлюючому документі на житловий будинок, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Селидівської нотаріальної контори Леоновою В.П. зазначена адреса житлового будинку, належного спадкодавці [PERSON] : [ADDRESS] , а згідно інформації БТІ адреса житлового будинку, належного [PERSON] , зазначена: [ADDRESS] ( а. с. 16). Згідно рішення Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 19.03.2014 року за № У/63-2 « Про найменування вулиць ,розташованих на території Михайлівської сільської ради в с. Михайлівка і упорядкування нумерації житлових будинків» у зв`язку з тим, що найменування вулиць і нумерація житлових будинків, розташованих на території Михайлівської сільської ради було проведено у 1969 році, але рішення в архівних установах відсутнє, згідно по господарських книг затвердити найменування вулиць: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS], [ADDRESS]. ( а.с. 36-37). Згідно довідки КП БТІ м. Покровська до 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори від 22.05.1993 року реєстр 1734. В КП БТІ зареєстровано 19.07.1993 року у кн. 2 реєстр 334 ( а.с. 38). Згідно довідки КП «Селидівське БТІ» за № 359 від 18.12.2020 року згідно інвентаризаційних даних, житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] . На земельній ділянці розташовано : житловий будинок А-1, тамбур (коридор) а-1, тамбур (веранда) а»-1, сарай Б-1, погріб п-1, сарай В-1, гараж Г-1, душ Д-1, убиральня Е-1, сарай Ж-1, літня кухня (сарай) З-1, тамбур (веранда) з-1, ворота Н, огорожа Н. Загальна площа - 63,7 кв. м., в тому числі житлова- 35, 7 кв. м. ( а. с. 39). Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до правил ст.ст. 15,16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Належність спадкодавиці [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , підтверджена копією свідоцтва про право на спадщину ( а.с. 18), рішенням Михайлівської сільської ради від 19.03.2014 року ( а.с. 36), довідками БТІ м. Покровська, КП «Селидівське БТІ» ( а.с. 38,39), копію технічного паспорта. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки викладені в Постанові ВСУ від 22.09.2021 року в справі № 227/3750/19. Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, в спадковій справі міститься заповіт за № в реєстрі 131 від 05.12.2006 року, посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Красноармійського району, відповідно до якого [PERSON] на випадок свої смерті належне їй на праві власності майно, що складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON] ( а.с. 85 зв.). Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт за № 131 є чинним ( а.с. 82). Отже, в матеріалах справи містяться два заповіта на випадок своєї смерті від спадкодавці [PERSON] : за № 131 на ім`я [PERSON] та № 3 на ім`я [PERSON] . З довідки з місця проживання спадкодавця, виданої виконкомом Боромиківської сільської ради Чернігівського району від 10.08.2016 року ( а.с. 82) вбачається , що місцем проживання спадкодавці були зареєстровані сват: [PERSON] та онук [PERSON] ( а.с. 82). Даних, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] матеріали справи не містять, так само як і не містять відомостей щодо нотаріальної відмови [PERSON] від спадщини. Разом з тим, суд вважає за необхідним зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16ц міститься правовий висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору, є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.005.2020 року в справі № 175/1941/16-ц ( провадження № 61-19798св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Позивачка, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначає відповідачем по справі Новогродівську територіальну громаду як правонаступника Михайлівської сільської ради. Проте, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо правонаступництва Михайлівської сільської ради Покровського району відсутні. Михайлівська сільська рада (код ЄРДПОУ 04341318) як орган місцевого самоврядування перебуває в стані припинення, проте запис про її припинення в реєстрі відсутній. Відповідно до змісту ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як вбачається з матеріалів справи, Михайлівська сільська рада Покровського району, має ідентифікаційний код юридичної особи- 04341318, дата державної реєстрації 29.12.2010, на даний час перебуває в стані припинення ( з 16.12.2020 р.), з питань припинення діє ліквідаційна процедура, однак підстав вважати таку юридичну особу припиненою немає, так як до єдиного державного реєстру запису про її припинення не внесено та така дата на даний час не існує, відсутні відомості щодо правонаступництва ( а.с. 102-105). За таких обставин, незважаючи на той факт, що позивачкою було подано заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту після смерті [PERSON] , суд вважає, що позов подано до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed