Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, з з вересня 2003 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, а 3 червня 2005 року уклала з ним шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові. Позивач [PERSON] в обґрунтування розміру заявлених аліментів суду пояснила, що їх дитина хворіє, потребує щорічного оздоровлення та перебування за межами міста, лікування дитини є коштовним. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частки заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2005 року (а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб) та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших аліментних зобов'язань не має. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві з врахуванням внесеними до ч.2\~ст. 182 СК України\~змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, де передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з рівності обовязку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, пояснень позивача та заперечень представника відповідача, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, однак їх розмір вважає необхідним визначити в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), що буде відповідати інтересам обох батьків та дитини. Доводи позивача на обґрунтування заявлених вимог, повязаних з хворобою сина та необхідності додаткових затрат на його лікування та оздоровлення суд не приймає до уваги, оскільки положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначене не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом в порядку ст. 185 СК України з вимогами до відповідача, як батька дитини, щодо стягнення додаткових витрат на дитину, повязаних з хворобою сина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 19.04.2017 року. В силу статті 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640 гривень у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial