Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до [PERSON] та просить визнати за нею право власності на 8/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в смт. Балабине, вул. Шевченка, б. 50 Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначила, що позивачу належить на праві приватної власності 8/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в смт. Балабине, вул. Шевченка, б. 50 Запорізького району Запорізької області згідно договору купівлі-продажу від 23.12.1983, посвідченого секретарем Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 154. Інші 17/25 частин цього будинку належать відповідачу [PERSON] На теперішній час зареєструвати своє право власності на належні позивачу 8/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами вона не може, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. У звязку з наведеним позивач звернулась з позовом до суду. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви в яких представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності, а відповідач позов визнала, також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.12.1983, посвідченого секретарем Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області 23.12.1983, зареєстровано в реєстрі за № 154, [PERSON] придбала у [PERSON] 8/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в смт. Балабине, вул. Островського, б. 50 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до рішення № 39/4 виконавчого комітета Балабинської селищної ради від 01.04.2004, було узаконено [PERSON] самовільно побудовані в смт. Балабине по вул. Островського, 50: житлова прибудова А /недобудована/, душ К, вбиральня Л, гараж З, погріб під З, оскільки є заключення районного архітектора від 23.03.2004. Зміна прізвища [PERSON] на «Щербину» підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія ІІ-ЖС № 267296, виданим 16.08.1983 відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому Запоріжжя, актовий запис № 65 та Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія ІІ-ЖС № 356005, виданого 26.07.1987 виконкомом Балабинської селищної ради, актовий запис № 29. Відповідно до рішення №т 1 від 22.02.2016 позачергової сесії сьомого скликання «Про перейменування вулиць селища Балабине Запорізького району Запорізької області», вулицю Островського було перейменовано на вулицю Шевченка. Відповідно до технічного паспорта на будинок № 50 по вул. Шевченка в смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, виготовленого станом на ФОП [PERSON] 13.09.2018, замониками технічної інвентаризації зазначено: [PERSON] 8/25, [PERSON] 17/25. Крім того, на час укладення договору купівлі-продажу діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. У відповідності до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~ визнати\~позов на\~будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для\~того законних\~підстав ухвалює\~рішення про\~задоволення позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд.\~ При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є вільним волевиявленням, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved