Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду. Відповідач [PERSON] з початку 2015 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не надає потрібної матеріальної допомоги, не бере участі у вихованні дитини. Зазначає, що дитина має хронічне захворювання, а саме вірус Епштейна-Барр, хворіє іншими хворобами, які потребують додаткових витрат на ліки, у зв'язку із чим і просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] разово додаткові витрати для розвитку творчих та фізичних здібностей доньки у розмірі 3840 (три тисячі вісімсот сорок) гривень. В подальшому, позивачем було уточнено позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 6856,00 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, зазначила, що їй тяжко одній утримувати дитину, у зв'язку з чим, вона звернулась до суду із позовом про стягнення вказаних аліментів. Позивач визнає, що відповідач перераховує на її ім'я кошти у розмірі 2000 гривень щомісяця, проте вона не вважає ці кошти аліментами на утримання дитини, оскільки, як вона пояснила в судовому засіданні, відповідач за часи сумісного проживання неодноразово позичав у неї кошти в борг, і, відповідно, на її думку, відповідач таким чином повертає цей борг. Також, позивач визнає, що відповідач сплачує комунальні платежі за квартиру, в якій вона проживає разом з донькою. Також позивач надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила орієнтовний розрахунок витрат на утримання доньки на місяць: харчування - 2800, ліки - 100, засоби особистої гігієни - 100, шкільні сніданки - 300, шкільний буфет - 200, колготи - 200, канцтовари, шкільні приладдя - 200, гурток танців - 260, курси англійської мови - 550, кіно, театри, кафе тощо - 800, художня література, періодичні видання - 100, внески до батьківського комітету школи - 2000, одяг, взуття - 25000, відпочинок - 20000, подарунки на день народження друзям доньки - 200, корм та пісок для кішки - 200. Що стосується додаткових витрат, позивач зазначає, що за період з липня 2015 по квітень 2016 на додаткові витрати для всебічного розвитку дитини позивач витратила 13712, 00 грн, з яких: 1040 грн. - оплата занять танцями (260 грн. * 4 місяці); 1200 грн. - щоденні обіди дитини в школі (15 грн. * 20 робочих днів у місяці * 4 місяці); 3640 грн. - оплата столичних курсів іноземних мов (1750 грн. + 1890 грн.); 900 грн. - внесок до батьківського комітету класу; 900 грн. - оплата туристичної путівки до Буковелі за дитину (1800 грн. / 2 людини), 109 грн - рукавички; 69 грн - шапка дівчача; 1185 грн - куртка г/л утеплена для дівчаток; 3801 грн - оплата путівки у державний заклад дитячий оздоровчий табір «Світанок» з 15.07.2015 року по 04.08.2015 року; 390 грн - брюки. Таким чином, частка відповідача у додаткових витратах складає 6856,00 грн Також, позивачем надано довідку про доходи з 17.08.2015 року по 29.02.2016 року, відповідно до якої, нарахована заробітна плата за цей період склала 15509,49 грн., до виплати - 12479,30 грн (а.с.92-96). Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і погодився сплачувати аліменти в розмірі 2 000 гривень на місяць. При цьому, взяв на себе зобов'язання сплачувати у разі можливості, більшу суму ніж обов'язкові 2000 гривень. Також, він зазначив, що починаючи з листопада 2015 року він щомісяця сплачує 2000 гривень шляхом їх перерахування на ім'я [PERSON], у зв'язку з чим, він вважає, що він вже прийняв участь у додаткових витратах, які просить стягнуті позивач. На підтвердження вказаного ним було надано копію відповідних чеків (а.с. 52). Також, відповідач повідомив, що продовжує сплачувати за комунальні послуги за квартиру, де, наразі проживають позивач з донькою (а.с.55-58). Також ним було надано довідку про доходи за період з жовтня 2015 по березень 2016 роки, відповідно до якої сума нарахованої заробітної плати складала - 15019,29 грн, а сума одержаної заробітної плати - складала 12090,53 грн. Позивач та її представник, заперечували правдивість розміру доходів, про які надав відомості відповідач, обґрунтовуючи це участю позивача в тенісних турнірах з високим розміром стартових внесків за участь у них. В обґрунтування своєї позиції позивач надала роздруківку з сайту Київського Тенісного Клубу, відповідно до якої відповідач брав участь у тенісному турнірі 29.05.2016 року зі стартовим внеском 1100 грн (а.с.59-61), роздруківку профілю гравця згідно з якого відповідач на протязі 27.12.2015-03.04.2016 брав участь у багатьох тенісних турнірах (а.с.62-81). Відповідач зазначив, що наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі, рівень його доходу відповідає інформації, вказаної у довідці, аліменти в розмірі 2000 грн він планує сплачувати в тому числі, за допомогою батьків. Представник відповідача зазначив, що враховуючи рівень доходу, який має відповідач, часткове визнання ним позову в частині аліментів в розмірі 2000 грн, враховуючи дохід позивача - є цілком справедливим, а також наголошував на відсутності у позивача даних про іншу суму доходу відповідача та зазначав про непідтвердженість того, що витрати на дитину у позивача складають 20 000 грн на місяць, в обґрунтування позовних вимог. Також, слід зазначити, що під час судового розгляду позивач неодноразово пропонувала відповідачу умови примирення та пропонувала відмовитись від позовної заяви, якщо позивач виконає ці умови. Відповідач, в цілому вважав примирення можливим, однак, сторони не дійшли спільних умов такого примирення, додаткового строку на обговорення цього питання просили не надавати. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з стягнення аліментів. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб 28 вересня 2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3213, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2007 року (а.с.17). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). За твердженням позивача, [PERSON] навчається в гімназії «Академія», м. Київ, вул. Феодори Пушиної, 4, внесок до батьківського комітету за перше півріччя становить 900 гривень (дев'ятсот гривень 00 коп.), сума внеску за друге півріччя ще не встановлена. Щоденний обід в школі коштує приблизно 15 гривень. Також дитина відвідує додаткові платні курси англійської мови в школі № 200 по вул. Семашко, 9 в м. Києві. Восени за курс навчання позивач заплатила 1750,00 грн, за курс навчання взимку 2016 року - 1890,00 грн. На підтвердження вказаного позивачем було надано документи про сплату цих коштів (а.с.6). Крім того, в позовній заяві вказано, що дитина займається в школі сучасних танців «Хіп-Хоп», вартість навчання в місяць коштує 260 грн. (двісті шістдесят гривень) на місяць. На підтвердження цього надано довідку про те, що позивач придбала для доньки абонемент у ТОВ «Спортклуб Дії» абонемент на послуги з тренування у грудні 2015 - лютому 2016, загальна вартість абонементів - 780 грн. Крім того, в позовній заяві зазначено, що [PERSON] виявила бажання зайнятися малюванням, витрати на навчання будуть становити 100 грн. (сто гривень 00 коп.) за одне заняття. Також, надано копії товарних чеків, копія путівки №150 (а.с.88-89). Також, позивач вказує, що дитина має хронічне захворювання, а саме вірус Епштейна-Барр, а також хворіє іншими хворобами, які потребують лікування та додаткових витрат на ліки. У листопаді 2015 році вона двічі перенесла бронхіт. З метою оздоровлення, відпочинку та зміни обстановки [PERSON] придбала туристичну путівку до Буковель, вартість якої становить 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок). На підтвердження, позивачем було надано договір про надання туристичних послуг №584/10 від 03.10.2015 р. та копію квитанції прибуткового касового ордеру (а.с.7-8). Також, судовим розглядом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте фактично проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно з інформацією, наданою директором гімназії «Академія», підтверджено, що позивач сама виховує доньку, батько, за час навчання дитини в гімназії, зацікавленості не виявляв, у процесі виконання участі не бере (а.с. 19). Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв'язку з викладеним, суд, вважає, що позивачем не доведено суду ту обставину, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., відповідно до дослідженої в суді інформації доходи відповідача не зможуть забезпечити сплати аліментів у вказаному розмірі, інформації про інші доходи суду не надано. Окрім того, суду не надано доказів щодо витрачання щомісячно на утримання дитини грошових коштів у розмірі 20 000 грн та докази, підтверджуючих наявність вказаних коштів у позивача. Щодо стягнення додаткових витрат, слід зазначити, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Водночас, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що неповнолітня донька має незадовільний стан здоров'я, а тому потребує додаткових коштів на лікування та оздоровлення. Позивачем не доведено наявність особливих обставин, що потребують додаткових витрат. Самі по собі факти витрат, здійснених позивачем на школу, одежу, відпочинок, проведення досугу, не можуть свідчити про наявність особливих обставин, що потребують додаткових витрат. Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що відповідач добровільно брав участь в утриманні дитини. Враховуючи викладене, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовної заяви, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має бути визначений відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі в розмірі 2000, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] року, щомісяця, починаючи з 22.01.2016 року, тобто з дня пред'явлення позову до суду відповідно до ч. 1 ст. 191 цього ж Кодексу, якою передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка - на користь позивача.

Outcome: partial