Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просила суд зобов'язати відповідачів - ПАТ КБ «Приватбанк», прокуратуру Баглійського району м. Дніпродзержинська вчинити певні дії, а саме: 1) зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» списати кредитну заборгованість за кредитним договором; 2) зобов'язати прокуратуру Баглійського району м. Дніпродзержинська надати матеріали розслідування заяв [PERSON]. Ухвалою суду від 16.10.2015р. (т.2 а.с.226) суд роз'єднав у самостійні провадження позов [PERSON] до прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська «Про зобов'язання вчинити певні дії» та позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» «Про зобов'язання вчинити певні дії». Звернувшись до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» «Про зобов'язання вчинити певні дії», позивач [PERSON] просить суд захистити її права, як споживача наданих відповідачем послуг, а саме зобов'язати відповідача списати заборгованість, що виникла за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, в 2007 році між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала безпроцентний кредит, який повернула відповідачу протягом 55-ти днів з дня отримання кредиту. З часом, банк збільшив без її згоди кредитний ліміт з 1000 грн. до 2000 грн., а, згодом до 4000 грн. Вказані кошти вона використала, але, погашати заборгованість за кредитом вона не має можливості, тому просить суд зобов'язати відповідача списати заборгованість, що виникла за вищевказаним кредитним договором. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 20.07.2007р., шляхом заповнення відповідної заяви (т.3 а.с.55), між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого сторони дійшли згоди щодо відкриття відповідачем на ім'я позивача карткового рахунку в національній валюті України, та, надання відповідачем позивачу кредитного ліміту в сумі 1 000 грн., з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору у розмірі 36% з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється як шляхом внесення коштів на картку позивачем, та і списанням банком коштів з дебетної картки. Крім того, як вбачається зі змісту вищевказаної заяви, при її заповненні позивач зазначила, що, є ознайомленою та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Також, позивач зазначила, що, своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування відповідачем, а також його місцезнаходження. Крім того, у вищевказаній заяві позивач зазначила, що, надає згоду на те, що, дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПриватБанку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається зі змісту вищевказаної заяви, 20.07.2007р. відповідач відкрив картковий рахунок на ім'я позивача, та, надав у користування позивача кредитну картку № 4149605368118204. Факт отримання позивачем кредитних коштів підтверджується виписками по особовому рахунку позивача № 4149605368118204 (т.1 а.с.15-27; т.3 а.с.35-51), з яких також вбачається, що, кредитний ліміт було збільшено відповідачем до 4 000,00 грн. При цьому, згідно п.6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позивач зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. п.8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що, при порушенні клієнтом строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Разом з цим, як вбачається з наданих відповідачем виписок по особовому рахунку позивача № 4149605368118204 (т.3 а.с.35-51), отримавши кредитні кошти на умовах повернення, позивач, взяте на себе зобов'язання щодо повернення отриманих від відповідача коштів не виконує, внаслідок чого, станом на 05.11.2015р. виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору у розмірі 14 942,85 грн. При цьому, посилаючись на неможливість сплати кредиту, позивач просить суд зобов'язати відповідача списати вищезазначену кредитну заборгованість за кредитним договором. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Водночас, згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, згідно роз'яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як встановлено судом, 20.07.2007р., шляхом заповнення відповідної заяви (т.3 а.с.55), між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримала від відповідача кредит у розмірі 4 000 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі змісту заяви (т.3 а.с.55) та «Умов та правил надання банківських послуг», умовами вказаного кредитного договору не передбачено списання банком заборгованості позичальника. Крім того, законами України не визначено такого способу захисту цивільного права як списання кредитором заборгованості позичальника. Дослідивши, таким чином, докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, з якого можливо встановити, що, на час розгляду даної цивільної справи відповідач будь-яким чином порушує, не визнає або оспорює права позивача [PERSON] Вищевикладені обставини дають підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивача є необгрунтованими, та, такими, що задоволенню не підлягають. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд, приймаючи до уваги, що, позивач звільнена від сплати судового збору, вважає необхідним на підставі ст.88 ЦПК України компенсувати судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved