Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Дніпроперовськгаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості за спожитий газ, зобов'язання скасувати нараховану заборгованість, відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що користується послугами газопостачання, на її ім'я відкритий особовий рахунок. В липні 2016 року позивач отримала від ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» попередження про припинення газопостачання, відповідно до якого за її особовим рахунком обліковується заборгованість за послуги газопостачання в сумі 795 грн 71 коп. [PERSON] в позовній заяві вказує, що заборгованість за спожитий газ їй нарахована безпідставно оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації за опалювальний період з 15.10.2015 року по 15.04.2016 року їй було виділено по субсидії в опалювальний період з 15 жовтня 2015 року по 15 квітня 2016 року 2591,5 м. кубічних газу, а фактично витрачено 2619 метрів кубічних газу, в зв'язку з чим перевитрата становить 27,5 м кубічних газу за яку ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» було сплачено 410, 63 грн. Позивач не погоджується з розрахунком по особовому рахунку № [NUMBER], вказуючи, що останній містить неправильні дані, незаконність дій відповідачів обґрунтовує також помилками у відповідях наданих на її звернення. В зв'язку з викладеним позивач вважає, що заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 796,55 гривень нарахована безпідставно. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що остання заподіяна незаконними діями відповідачів щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ. [PERSON] просить визнати незаконними дії Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз-Збут» щодо нарахування їй заборгованості за спожитий газ в сумі 796 грн. 55 коп. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз-Збут» скасувати нараховану останніми заборгованість в сумі 796 грн. 55 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав аналогічних викладеним в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити. Представник ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» та ПАТ «Дніпроперовськгаз» Царьова О.М. в судовому засіданні пояснила, що позивач є побутовим споживачем природного газу, заборгованість [PERSON] утворилась внаслідок перевищення останньою соціальних норм споживання газу за окремі місяці в період з 15 жовтня 2015 року по 15 квітня 2016 року та сплати за використаний природний газ на свій розсуд без сплати обов'язкового платежу, в зв'язку з чим станом на 12.07.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 795,71 грн. Крім того, вказує, що заборгованість за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку позивача утворилась перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Дніпропетровськгаз» є суб'єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та до його компетенції не входить нарахування заборгованості фізичним особам - споживачам природного газу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює фахівцем в ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» пояснила, що за позивачем по справі існує заборгованість за надані послуги з газопостачання, яка утворилась через неповну сплату останньою коштів за послуги за газопостачання, вказана заборгованість нарахована з урахуванням наданої [PERSON] органом соціального захисту населення субсидії. Зазначила, що використання позивачем соціальної норми в сумарній кількості 1200 куб. м. за пільговою ціною в будь який час в межах опалювального періоду не вплинуло на правильність нарахованої позивачу заборгованості. Допитана в якості свідка [PERSON], як головний спеціаліст Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, вказала, що субсидія на природний газ надається громадянам у вигляді соціальної норми на кожен місяць, в разі невикористання такої норми зекономлені кошти можуть бути використані наступного місяця. Свідок також пояснила, що позивачу призначена субсидія та встановлена норма користування природним газом у жовтні 2015 року - 241 куб. метрів у місяць, з листопада 2015 року по березень 2016 року - 425,63 куб. метрів, у квітні 2016 року - 221,81 куб. метрів, встановлена норма користування природним газом в розмірі 425,63 куб. метрів в період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, [PERSON] була надмірно використана, кошти нею за надмірне використання газу не сплачені і внаслідок чого утворилася заборгованість. Обов'язковий платіж [PERSON] визначений в розмірі 155 грн. 86 коп. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід з огляду на наступне. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила), які діяли на час виникнення даних правовідносин. Згідно з п.п. 2, 3, 5 розділу І Правил, їх дія поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - оператори ГРМ/ГТС). Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Пунктом 2,4 розділу ІІІ Правил передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об'єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов'язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Отже, акцептуванням заяви-приєднання є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається до будинку [ADDRESS]. Отже, правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладання типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до повідомлень від 12.07.2016 року та 14.09.2016 року позивач попереджалась про припинення газопостачання у зв'язку з наявністю заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 795,71 грн. та 797,84 грн. на вказані дати відповідно (а.с.10). Позивач неодноразово зверталась з приводу незаконного нарахування їй заборгованості за спожитий природний газ і отримувала відповіді на свої звернення від ПАТ «Дніпропетровськгаз», Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області, Департаменту нафтогазового комплексу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (а.с.15-18,19,20,21,22). З розрахунку за період з 01.10.2015 року по 03.08.2016 року по сплаті за природний газ відносно абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вбачається що станом на 03.08.2016 року в останньої наявна заборгованість в сумі 796 грн. 77 коп. (а.с.12). Предметом позову [PERSON], тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання незаконними дій відповідачів ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут» щодо нарахування їй заборгованості за спожитий газ в сумі 796 грн. 55 коп. Зобов'язання відповідачів скасувати нараховану останніми заборгованість у вказаній сумі та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ст. 11 ЦПК України). Положеннями стаття 32 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Позивач реалізуючи свої права, передбачені цивільним процесуальним законодавством, звернулась з вказаним позовом до двох відповідачів - ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут». Згідно положень Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, ліцензії № 790 від 13.03.2015 року, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» за своїм юридичним статусом є виключно оператором газорозподільної системи. Відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, постанови КМУ від 01.01.2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, ліцензія на право провадження діяльності з постачання природного газу, газу вугільних родовищ за регульованим тарифом», постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам Дніпропетровської області з 01.07.2015 року є ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Отже, ПАТ «Дніпропетровськгаз» не наділений правом нараховувати позивачу заборгованість за природний газ, а відповідно і правом перерахувати чи скасувати нараховану заборгованість з постачання природного газу [PERSON] Згідно положень статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Наведене означає, що належний суб'єктний склад сторін спору є тоді, коли у сторін спору існує зв'язок із предметом позову, тобто, щодо предмету позову у сторін виникають суб'єктивні права. Від належного суб'єктного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. В зв'язку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку про неналежність відповідача - ПАТ «Дніпропетровськгаз», через що підстави для задоволення позовних вимог відсутні не залежно від їх відповідності чи не відповідності вимогам закону, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Дніпропетровськгаз» слід відмовити. Вирішуючи питання щодо заявлених вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» слід виходити з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 714 ЦК України, якою встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання;ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 583 від 03 березня 2015 року (чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, зокрема у разі використання природного газу для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн. за 1 м3; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн. за 1 м3; за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місяць, - 7,188 грн. за 1 м3. Змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 30 жовтня 2015 року визначено, що на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 3 березня 2015 року №583, а саме: для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): - за обсяг, використаний до 1200 куб. метрів природного газу (включно) за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), - 3,6 гривні за 1 куб. метр; - за обсяг, використаний понад 1200 куб. метрів природного газу за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), - 7,188 гривні за 1 куб. метр. Тобто, з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року застосовувалась соціальна норма в сумарній кількості 1200 куб. метрів за весь вказаний період, незалежно від місячного об'єму споживання газу. За змістом п.15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, громадянам, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного і громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках та будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок власників житла (уповноважених ними органів) та підприємств, що надають комунальні послуги, а субсидія для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за бажанням громадян виплачується відділення поштового зв'язку чи перераховується на їх рахунок в банківській установі. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати свою обов'язкову частку витрат на оплату цих послуг. Як вбачається витягу з особового рахунку № [NUMBER] (абонент [PERSON], адреса [ADDRESS]), який міститься в матеріалах справи (а.с.44-45) позивачу призначено субсидію в розмірі 241,54 куб. метрів в жовтні 2015 року, 425,63 кубічних метрів з листопада 2015 року по березень 2016 року та 221,81 м. куб. в квітні 2016 року. [PERSON] споживала природний газ понад призначену норму користування газом, а саме: за грудень 2015 року на 56,37 куб.м., за січень 2016 року на 207,37 куб. м., за лютий на 0,37 куб. м., внаслідок чого у позивача виникла заборгованість за спожитий понад норму газ та нараховано борг в січні 2016 року у сумі 1033 грн. 35 коп., а у лютому 1427, 17 грн. В подальшому внаслідок часткової сплати позивачем заборгованості станом на 12 липня 2016 року її заборгованість за спожитий газ склала 795 грн.71 коп. Представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів сплати позивачем заборгованості за використаний природний газ понад призначену норму користування за вищевказаний період в повному обсязі. Суд вважає помилковими твердження представника позивача про те, що сума коштів по субсидії, що не використана в повному обсязі споживачем переходила на наступні місяці тому нарахування заборгованості за газопостачання безпідставне, оскільки [PERSON] споживала природний газ у вищевказаний період понад призначену норму користування газом. Згідно зазначеного особового рахунку станом на 12.07.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати за послуги газопостачання в сумі 795 грн. 71 коп., станом на 12.01.2017 року сума заборгованості складала - 796 грн 55 коп., яку позивач оспорює. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 17 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з частиною 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, в тому числі щодо неправильності чи незаконності нарахування ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут» плати за газопостачання, а наданий у суді представником відповідачів розрахунок за особовим рахунком позивача, з якого вбачається, що станом на 12.07.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати за послуги з газопостачання в сумі 795 грн. 55 коп., а станом на 12.01.2017 року сума заборгованості складає - 796 грн. 55 коп., позивачем та її представником належними та допустимими доказами не спростований. Таким чином, суд вважає що позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає. Суд також приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.п.3,4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача - ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут», тому не обґрунтованими є доводи позивача про завдання моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК та відсутністю доказів якими підтверджується заявлена вимога в цій частині.

Outcome: dismissed