Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач являється батьком її неповнолітнього сина - [PERSON], який народився [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не подає. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. На підставі досліджених доказів судом встановленні наступні обставини. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до чт.182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], який народився [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком зазначено відповідача. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває у неї на утриманні. Встановлено, що відповідач [PERSON] працює на ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та має стабільний щомісячний дохід. Також встановлено, що відповідач у медичному закладі за будь-якою хворобою не перебуває, наявність у нього інших дітей крім вище зазначених, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина немає. Інших обставин, що мають істотне значенні по справі при визначенні розміру аліментів відповідач суду не довів. Аналізуючи наведене, з урахуванням усіх обставин у справі, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved