Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 5200 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн., 19 листопада позивач вточнила позовні вимоги, відмовившись від моральної шкоди. У березні 2016 року позивач збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду згідно її розрахунку у розмірі 5\~562,48 грн., у тому числі : демонтаж батарей водяного опалення Алтермо ЛРБ 500 (2 один.) 2х224 грн.+ монтаж батарей 300 грн.+ 748 грн.;стельові ОSB 3 вологостійкі 10 мм Кроно Україна ( 1250*2500 мм( з один.) 3х167,00 + 501 грн.; вікна пластикові серії WHC2 один.) 2х1398,82 грн.+ монтаж вікон 1500грн. + 4279,64 грн.; надання телеграми щодо виклику у суд відповідача на 03.03.2016 року 33 грн.84 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування на житло від 23 грудня 2014 року. Відповідач по справі є власником другої половини вказаного будинку. На момент оформлення дарчої, половина будинку, яка була їй подарована, була за усною згодою попереднього власника будинку [PERSON] тимчасово безкоштовно зайнята відповідачем [PERSON] в обмін на благоустрій ( заміна вікон, загальний ремонт приміщень). [PERSON] спочатку усно зобовязався звільнити належне їй помешкання до березня 2015 року у тому вигляді, який воно мало на грудень 2014 року, потім переніс дату на травень 2015 року. Однак не звільняв приміщення під різними приводами. Наприкінці травня 2015 року її чоловік наполіг на тому, щоб було складено письмове зобовязання про дозвіл йому на безкоштовній основі займати належне їй приміщення до 15 серпня 2015 року, а за це він залишає його без аби яких трат ( тобто не демонтує вікон, батарей, стелі та інше). Однак,15 вересня 2015 року помешкання не було відповідачем звільнено, відповідач заявив, що ніяких зобовязань він на себе не брав. Вона звернулась до Жовтневого райвідділу міліції про порушення її прав власника і тільки після цього відповідач 10 вересня 2015 року звільнив приміщення, що їй належить, разом з демонтажем вікон, батарей, стелі на інше. Вирішити миром цей спір не вдалось. Тому позивач вважає, що відповідач порушив її права власника, заподіяв їй матеріальну шкоду, яку вона особисто розрахувала , яка становить загалом 5 562,48 грн. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, пояснивши, що він дійсно є власником половини будинку № 39 по вул. Камській у м. Харкові. Друга половина належала [PERSON] З її усної згоди він займав і другу половину будинку, належну [PERSON] з правом наступного її викупу. Тому він за власні кошти зробив частковий ремонт у квартирі [PERSON] , а саме замінив два вікна на пластикові, замінив батареї та зробив підвісну стелю , так як у цій кімнати мешкали його діти та так як він мав намір її викупити. Проте, у звязку з тим, що почалася криза, він став не в змозі викупити цю частину будинку і тому [PERSON] продала її саме [PERSON] Попередній власник не заперечувала проти проведення ним часткового ремонту. Розписку дійсно склав чоловік позивача, він з нею ознайомився та дав згоду на виконання угоди. Але, угода була між ним та чоловіком позивача про те, що він залишить вікна, батареї та стелю, якщо вони йому сплатять частково вартість куплених ним та поставлених вікон, батарей. Він зобовязувався не пошкоджувати стіни, шпалери, проводку та інше у кімнатах . Оскільки чоловік [PERSON] нічого не сплатив , він при звільненні зняв частково те, що було ним куплено за особисті кошти та встановлено, а саме : два вікна пластикових, 2 батареї, підвісну стелю. Тому вважає, що ніякої шкоди позивачу він не заподіював, а тому просив у позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи , вважає , що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України. Так судом у судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування на житло від 23 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]Є , р.№5404 ( а.с.4). Відповідач по справі [PERSON] є власником другої половини вказаного будинку, проти чого не заперечувала позивач. Як вбачається з позовної заяви Позивача та збільшення її позовних вимог, а також пояснень у судовому засіданні, вона просить стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, які, як вона вважає, заподіяні їй відповідачем невиконанням своїх зобовязань , викладених її чоловіком у розписці від 27 травня 2015 року, яку відповідач визнав, та яка складається з наступного : демонтаж батарей водяного опалення Алтермо ЛРБ 500 (2 один.) 2х224 грн.+ монтаж батарей 300 грн.+ 748 грн.;стельові ОSB 3 вологостійкі 10 мм Кроно Україна ( 1250*2500 мм( з один.) зх167,00 + 501 грн.; вікна пластикові серії WHC2 один.) 2х1398,82 грн.+ монтаж вікон 1500грн. + 4279,64 грн.; надання телеграми щодо виклику у суд відповідача на 03.03.2016 року 33 грн.84 грн. Загалом на суму 5562,48 грн. ( а.с.46).Розрахунок матеріальної шкоди позивач здійснила особисто на підставі прайсів, цін та прейскурантів на будматеріали, товари, послуги, роздрукованих з інтернетних сайтів ( а.с.47-59). Проте, ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено поняття збитків. До них законодавець відносить: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою яка її завдала. Але, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач не завдавав позивачу майнової шкоди шляхом псування,погіршення або знищення її майна. Так, з пояснень відповідача вбачається, що він є власником половини( квартири 1) будинку № 39 по вул. Камській у м. Харкові. Друга половина належала [PERSON] З її усної згоди він займав і другу половину будинку, що належала [PERSON] з правом наступного її викупу. Тому він за власні кошти зробив частковий ремонт у квартирі [PERSON] , а саме замінив два вікна на пластикові, замінив батареї та зробив підвісну стелю , так як у цій кімнати мешкали його діти та так як він мав намір її викупити. Проте, у звязку з тим, що почалася криза, він став не в змозі викупити цю частину будинку і тому [PERSON] продала її саме [PERSON] Попередній власник не заперечував проти проведення ним часткового ремонту. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2014 року про придбання [PERSON] вікон пластикових на загальну суму 4430 грн.( а.с.60), поясненнями свідка [PERSON], попереднього власника вказаної частини будинку, яка підтвердила, що не заперечувала робити [PERSON]В ремонт, так як мав намір викупити вказану частину, а так як він в силу обєктивних причин не зміг цього зробити, тому і забрав все те, що купив, вказане майно їй не належало і він його їй не передавав. Крім того, сама позивач частково визнала вказані обставини, а саме те, що дійсно вікна, батареї та стелю купував та робив частковий ремонт [PERSON] за власні кошти. Відповідно до ч.1 ст.61 обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України належними є докази , які містять інформацію щодо предмету доказування. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, розписку від 27.05.2015 року, надану позивачем, яка була складена її чоловіком, та з якою погодився відповідач, не може бути належним доказом, так як вона не містить конкретних зобовязань відповідача щодо предмету спору, в неї також не обумовлена вартість товарів та послуг; угода була укладена між відповідачем та чоловіком позивача, якій не є позивачем по справі та співвласником. Крім того, відповідач пояснив, що він погодився залишити вікна, батареї та стелю, якщо нові власники йому сплатять частково вартість куплених та поставлених ним вікон, батарей. Він зобовязувався не пошкоджувати стіни, шпалери, проводку та інше у кімнатах . Оскільки чоловік [PERSON] та вона сама нічого йому не сплатили, він при звільненні приміщення зняв частково те, що було ним куплено за особисті кошти та встановлено, а саме : два вікна пластикових, 2 батареї, підвісну стелю. Також позивачем не надано договору оренди житлового приміщення, укладеного між нею та відповідачем, в якому могли бути викладені умови тимчасового проживання відповідача в приміщенні, яке належить позивачу та його звільнення відповідачем. Договором дарування , наданого позивачем, також не передбачені окремі пункти, які б передбачали передачу у власність позивачу [PERSON] спірного майна. Крім того, як вбачається з висновку Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 29.09.2015 року за заявою [PERSON] , конфлікт між нею та [PERSON] було вичерпано, з приводу усіх спірних питань їй було рекомендовано звернутися до суду. ( а.с.10а-11). Також суд вважає, що сума матеріальної шкоди у розмірі 5562,48 грн., яка розрахована та визначена позивачем особисто, не може бути визнана судом, оскільки відповідач її не визнав. Для визначення вартості будівельних робіт, будматеріалів та іншого необхідні спеціальні знання в галузі торгівлі та будівництва. Судом позивачу були розяснені положення ч.4 ст. 10 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій . Проте, позивач відмовилась від заявлення клопотання про призначення експертизи. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач не довела ті обставина, на які посилалась як на підставу свої вимог та не надала суду належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed