Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Шоста Харківська держнотконтора, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саврасова Інна Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Цигіпова Олена Георгіївна, в якому просила визнати, що частка [PERSON] (реєстраційний \~ \~ \~ \~ номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в праві власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] у трикімнатній житловій квартирі, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метри квадратних, вартістю 487 620 (чотириста вісімдесят сім шістсот двадцять) гривень, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 5/16 частини вартістю 152 381,25 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят одна гривня двадцять п`ять копійок); стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь [PERSON] (реєстраційний \~ \~ \~ \~ номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) 152 381,25 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят одна гривня двадцять п`ять копійок) основної заборгованості; стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) 43 923,37 грн.(сорок три тисячі дев`ятсот двадцять три гривні тридцять сім копійок) трьох відсотків річних; стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) 308 723,60 грн. (триста вісім тисяч сімсот двадцять три гривні шістдесят копійок) інфляційних збитків. В обґрунтування позову зазначено, що в 1999 р., батько позивачки [PERSON] , бабуся позивачки [PERSON] , тітка позивачки [PERSON] , двоюрідна сестра позивачки [PERSON] , набули на праві приватної спільної сумісної власності, 3-кімнатну житлову квартиру, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою для набуття права приватної спільної сумісної власності стало свідоцтво про право власності № [NUMBER] , видане 04.06.1999 року ЦВП ДЖФ УКМП в ході приватизації вказаної квартири. В 2005 році помирає батько позивачки [PERSON] , а потім після смерті батька помирає бабуся позивачки [PERSON] . Також позивачка зазначає, що після смерті її батька [PERSON] , залишилось два спадкоємці першої черги позивачка як його неповнолітня донька та його матір, бабуся позивачки [PERSON] . Виходячи із того, що батьку позивачки належала ј частина 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , позивачка як неповнолітня особа мала отримати у спадщину 1/8 частину вказаної житлової квартири, і в силу положень ч. 4 статті 1268 ЦК України набула це право власності автоматично. Крім того позивачка зазначає, що після смерті її бабусі [PERSON] , залишилось двоє спадкоємців першої черги спадкування: її рідна донька (тітка позивачки) [PERSON] та позивачка, як донька вже померлого сина за правом представлення, визначеного положеннями статті 1266 ЦК України. На момент смерті бабусі позивачки [PERSON] їй належало 3/8 частини 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Саме ця частина квартири мала бути розподілена між позивачкою та її тіткою [PERSON] із розрахунку по 3/16 частини квартири на кожного. При цьому, позивачка як неповнолітня особа, відповідно до положень ч. 4 статті 1268 ЦК України, набула право власності на 3/16 частин вказаної квартири автоматично. Таким чином як зазначає позивачка, загальна кількість частин 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка мала належати позивачці - складає 5/16 частин вказаної квартири. Водночас як зазначає позивачка, 08.09.2009 р., Харківська державна нотаріальна контора, видала свідоцтво № 3-1698, яким визнає єдиними спадкоємцями які залишились після смерті батька позивачки [PERSON] та бабусі позивачки [PERSON] , тітку позивачки [PERSON] (надалі за текстом «Відповідач») та двоюрідну сестру позивачки [PERSON] . Як зазначає позивачка це свідоцтво не відповідає вимогам ст. 1216, 1223, 1261-1265, 1266, 1268 ЦК України, як таке, що порушує права і законні інтереси одного із спадкоємців, оскільки повністю позбавляє її права на спадкове майно, яке залишилось після смерті її близьких родичів. Внаслідок фактичного усунення позивачки від спадкування, було грубо порушено її права на набуття 5/16 частин 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того позивачка зазначає, що 01 грудня 2016 року в ході підготовки до подання позовної заяви у даній справі вона отримала розширену інформаційну довідку щодо 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої їй стало відомо про те, що її родичі, тітка [PERSON] та її донька [PERSON] , ще 23.09.2009р., уклали договір купівлі-продажу 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим номером 3260, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О., яким передали право власності на вказану квартиру іншій особі [PERSON] . Ціна даного договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2009р. на день його укладання відповідно до п. 3 цього договору становила 487 620 (чотириста вісімдесят сім тисяч шістсот двадцять) гривень, що було еквівалентом 56 700 (п`ятдесят шість тисяч сімсот) доларів США. Дана сума грошових коштів була отримана [PERSON] та [PERSON] як продавцями за Договором. Позивачка звертає увагу суду на той факт, що її тітка незаконно заволодівши часткою квартири позивачки у розмірі 5/16 квартири, не повідомивши позивачку та не отримавши згоди позивачки, здійснила її продаж разом зі своїми частками квартири внаслідок чого отримала грошові кошти, жодна частина з яких їй не була передана. Позивачка зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2009р. частка [PERSON] на квартиру з урахуванням частки позивачки складала 3/4 квартири. В зв`язку з тим, що частка належної позивачці квартири становить 5/16 частини квартири, то відповідно їй належить 5/16 частини доходу, отриманого тіткою позивачки [PERSON] від продажу квартири, а саме 152 381,25 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят одна гривня двадцять п`ять копійок). Позивачка вважає, що у [PERSON] існує обов`язок передати позивачці 5/16 частин доходу від продажу квартири, яка є пропорційною 5/16 частині квартири, яка мала належати позивачці на праві власності після успадкування. Крім того позивачка вказує на те, що окрім обов`язку [PERSON] повернути позивачці 5/16 частин доходу від продажу квартири, відповідач [PERSON] повинна сплатити позивачці суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення повернення їй грошових коштів у розмірі 5/16 частини доходу від продажу квартири, а також три проценти річних від простроченої суми. За розрахунками позивачки [PERSON] має сплатити на її користь 43 923,37 грн.(сорок три тисячі дев`ятсот двадцять три гривні тридцять сім копійок) трьох відсотків річних та 308 723,60 грн. (триста вісім тисяч сімсот двадцять три гривні шістдесят копійок) інфляційних збитків. Представник позивача адвокат Маркевич В.В. в судове засідання не з`явився та надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та без участі позивачки, заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома. Cвоїм правом на надання відзиву відповідач не скористався незважаючи на той факт, що справа перебуває на розгляді суду вже більше 3 років. Документів, що підтверджують поважність причин відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Треті особи та їх представники в судове засідання також не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.01.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина на ј 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ., яка перебувала у спільній сумісній власності померлого на підставі свідоцтва про право власності за № [NUMBER] від 04.06.1999 р., виданого ЦВП ДЖФ УКМП в ході приватизації вказаної квартири. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому спадщину було прийнято матір`ю померлого [PERSON] та малолітньою донькою померлого [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийняття позивачкою [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 03.05.1996 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис за №508. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 3/8 частини 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ., яка перебувала у спільній сумісній власності померлої на підставі свідоцтва про право власності за № [NUMBER] від 04.06.1999 р., виданого ЦВП ДЖФ УКМП в ході приватизації вказаної квартири та на підставі прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадщину було прийнято донькою померлої - [PERSON] та за правом представлення - малолітньою онукою померлої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, загальна кількість частин 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка мала належати позивачці [PERSON] - складає 5/16 частин вказаної квартири. Однак, як встановлено у ході розгляду справи 08.09.2009 р., Шостою Харківською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1698, яким було визнано єдиною спадкоємицею, яка залишилась після смерті батька позивачки [PERSON] та бабусі позивача [PERSON] рідну тітку позивачки [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті батька позивачки [PERSON] та після смерті бабусі позивачки [PERSON] неповнолітня спадкоємиця [PERSON] прийняла у спадщину 5/16 частин 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того судом встановлено, що 23.09.2009 року, відповідачем [PERSON] та її донькою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 74,2 метри квадратних, житловою площею 42,0 метрів квадратних, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим номером 3260, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О. Відповідно до вказаного договору відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] передали у власність [PERSON] вказану вище квартиру. Ціна даного договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2009р. на день його укладання відповідно до п. 3 цього договору становила 487 620 (чотириста вісімдесят сім тисяч шістсот двадцять) гривень, що було еквівалентом 56 700 (п`ятдесят шість тисяч сімсот) доларів США. Дана сума грошових коштів була отримана [PERSON] та [PERSON] як продавцями за Договором. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] безпідставно заволодівши часткою квартири позивачки у розмірі 5/16 частини квартири, не повідомивши позивачку та не отримавши згоди позивачки, здійснила її продаж разом зі своїми частками квартири внаслідок чого безпідставно отримала грошові кошти в розмірі 152 381, 25 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят одна гривня двадцять п`ять копійок), які мали належати позивачці [PERSON] як спадкоємиці 5/16 частини відчуженої квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи наведені положення ЦК України суд приходить до висновку, що у відповідача [PERSON] , яка розпорядилася 3/4 частини квартири існує обов`язок повернути позивачці 5/16 частини доходу від продажу квартири, яка є пропорційною 5/16 частині квартири, яка мала належати позивачці на праві власності після успадкування. Таким чином позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими та відповідають положенням закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вказаний обов`язок відповідача [PERSON] передати позивачці 5/16 частину доходу від продажу квартири виник з моменту отримання відповідачем грошових коштів від покупця квартири, тобто 23.09.2009р., проте станом на сьогоднішній день цей обов`язок відповідачем не виконано. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних у розмірі 43 923,37 грн та інфляційні втрати у розмірі 308 723,60 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5150, 27 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved