Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом до відповідача - [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], за набувальною давністю. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 12.06.2015р. до участі в справі залучено співвідповідача - [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що з 01 липня 2004 року і до цього часу позивач відкрито, безперервно протягом строку більш ніж 10 років, володіє об'єктом нерухомості - квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Фактичне володіння квартирою виникло у позивача у зв'язку з прийняттям нею спадщини за заповітом [PERSON], яка була власником ? частин квартири. Прийнявши 01.07.2004 року спадщину за заповітом після смерті [PERSON], до складу спадкового майна щодо якої входили ? частки квартири, з огляду на відсутність встановленого фактичними співвласниками часток цього майна порядку користування, без виділу часток в натурі, позивач почала на законних підставах фактично, одноосібно володіти і користуватися квартирою цілою, в тому числі і ? часткою квартири, щодо якої одним з відповідачів14.08.2003 року [PERSON] була подана заява до 10-ої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], а другим відповідачем - [PERSON] така заява до нотаріуса в встановлений законом строк навіть не подавалася. Жоден з відповідачів з 2003 року так і не отримав свідоцтво про прийняття спадщини на ? частину квартири, своє право власності не оформив і не зареєстрував, часткою квартири фактично відповідачі не користуються, оскільки не проживають і не зареєстровані в квартирі, достовірно володіючи інформацією про те, що саме позивач фактично проживає в квартирі, несе витрати на утримання всього майна, користується квартирою і неодноразово ставила питання про необхідність оформлення та узгодження питань користування квартирою з відповідачами, спільного утримання квартири тощо, так і не вчинили жодної дії щодо прийняття та оформлення ? частки квартири, не заперечуючи щодо такого відкритого володіння та користування квартирою цілою позивачем. У період часу з липня 2004 року позивач відкрито володіє квартирою, виконує в повному обсязі делеговані їй обов'язки, як власника майна, щодо квартири, як єдиного, цілого об'єкту нерухомості, є зареєстрованою у квартирі. Загальний строк безперервного, відкритого володіння позивачем чужим майном - ? часткою квартири, яка залишається не успадкованою відповідачами у встановленому законом порядку, складає повних 11 років. На даний час виникає питання подальшого утримання майна, оскільки через те, що відповідачі не оформили свої права на ? частину квартири, виділити в натурі їх частку, поставити питання про припинення їх прав власності на належну їм частку або укласти договори на житлово-комунальні послуги пропорційно належної позивачеві частки в квартирі, не представляється можливим, як і отримувати рахунки за квартплату і комунальні послуги тільки щодо тієї частки, яка зареєстрована за позивачем. Всі ці обставини порушують право позивача, тому з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України, представник позивача, підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, просила позов задовольнити, через неявку в судове засідання відповідачів, яким рекомендованою кореспонденцією із отриманням повідомлення про вручення були направлені ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками та судові повістки, просила ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі повідомлялися належним чином, що підтверджується належними в матеріалах справи доказами, письмових заперечень та доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надали, причин своєї неявки суду не повідомили. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки всіх відповідачів. За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною радою народних депутатів м. Києва 19.05.1995 року на підставі розпорядження (наказу) від 19.05.1995 р. № 21/90, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не складав, мало місце спадкування за законом. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом першої черги, які протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини звернулися до нотаріуса, були [PERSON] (дружина) та [PERSON] (мати). [PERSON] (дружина) належним чином оформила і зареєструвала своє право власності на ? частину квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], що підтверджується наявним в матеріалах спадкової справи №935 Свідоцтвом про право на спадщину, виданим державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 21.08.2003 року за р. № 1н-2793, та зареєстрованим в КП Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 14.10.2003 р. в реєстровій книзі №д766-198 за реєстровим № 665. [PERSON] (мати) свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала і своє право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після померлого сина - [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєструвала, що також підтверджується матеріалами спадкової справи №935. [PERSON] (дружина [PERSON]) за життя, - а саме 21.08.2003 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 21.08.2003 р., зареєстрованим в реєстрі за №1н-2797, яким заповіла усе належне їй майно позивачці - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні їй ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], яку позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла і зареєструвала своє право власності на спадкове майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 01.07.2004 року за р. № 2н-1571, та зареєстрованим в КП Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.08.2004 р., реєстраційний номер : 31669093. Як убачається з витягу про державну реєстрацію прав КП Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №27531291 від 05.10.2010р., власником ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], так і зазначений померлий [INFO] року [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч. 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При цьому, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 р. Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 13.10.2011 «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. У випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Відкритість та безперервність володіння є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Як встановлено судом, позивач відкрито, без таємниць, володіє і користується майном - ? часткою квартири за адресою: [ADDRESS], - з 2003 року. Загальний строк безперервного, відкритого володіння позивачем чужим майном ? часткою квартири, складає повних 11 років. Відповідачі - [PERSON] (мати) та [PERSON] (брат) померлого [INFO] року [PERSON] не вчинили і не вчиняють необхідних дій для визнання права власності на ? частини квартири, тому є підстави вважати, що власники майна тривалий час не виявляють наміру визнати певну річ своєю або погодилися з її втратою. За таких обставин, ? частина квартири може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Зазначені обставини не спростовані відповідачами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що дає підстави для визнання права власності позивача на спірну частину квартири за набувальною давністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved