Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ», в якому просила стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за період проходження медичного огляду за період з 18.08.2014р. по 04.09.2014р. у розмірі 4056,66 грн. та витрати на обстеження та проїзд до міста обстеження і зворотно у розмірі 982,78 грн. В обгрунтування посилалась на те, що в вищезазначений період вона змушена була перебувати на обстеженні в м.Києві для підтвердження виявленного у неї професійного захворювання. Захворювання було раніше встановлено їй Харківським науково-дослідним інститутом гігієни праці і профзахворювань, але, оскільки комісія, що була створена для розслідування факту її профзахворювання, вирішила підтвердити встановлений їй діагноз та направити спочатку її медичну документацію, а потім, на запит установи, запропонувати їй особисто пройти обстеження, вона змушена була виїздити до м.Києва та проходити там обстеження в вищезазначений період. Надалі позивач неодноразово змінювала позовні вимоги і остаточно просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 64497,33 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилалась на те, що загалом протягом 39 днів вона проходила медичне обстеження і за цей час її середньомісячна заробітна плата на була їй сплачена в повному обсязі. Крмі того, під час обстеження в м.Києві нею була понесені матеріальні витрати на придбання квитків та сплачено за обстеження за квитанцією від 18.08.2014р., усього на суму 982,78 грн., які також повинен їй повернути відповідач. Також, відповідач повинен сплатити їй відшкодування внаслідок втрати професійної працездатності у вигляді втраченого заробітку виходячи з середньомісячної заробітної плати, усього за період з 18.04.2014р. по 30.04.2014р. - 40157,40 грн. та за період з 17.12.2014р. по 01.07.2015р. 21428,79 грн. Крім того, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнала додаткових моральних страждань, змушена була звертатись до адміністрації підприємства з різними заявами та проханнями, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позовні вимоги безпідставні та не ґрунтуються на діючому законодавстві України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» з 24.01.2006р. в якірному цеху фрезеровщиком 3 розряду. 16.04.2014р. [PERSON] Науковим інститутом гігієни праці та професійних захворювань Харківського національного медичного університету було встановлено діагноз: основний професійна екзема верхніх кінцівок, рецидивуючий перебіг, фаза неповної ремісії. Захворювання професійне (підвищена чутливість шкіри до компонентів мастильно-охолоджуючої рідини); супутній діагноз - бронхіальна астма перший ступінь, легкий інтермітуючий перебіг. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 2 степінь, ризик помірний. СН І ст. Хронічний пієлонефрит в фазі нестійкої ремісії. Сечокислий діатез. Шийний остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Хронічний ринофарингіт в стадії ремісії. Міопія слабкого ступеню обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Про що [PERSON] було надано повідомлення № 108 від 16.04.2014р. ( форма П-3). Протоколом від 15.05.2014р. засідання комісії з розслідування професійного захворювання [PERSON] було вирішено звернутися до Державної установи «Інститут медицини праці [PERSON] медичних наук України» м.Києва для встановлення остаточного діагноза [PERSON], відповідно до п.68 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2014р. Листом від 14.07.2014р. ДУ «Інститут медицини праці [PERSON] медичних наук України» запропонувала для прийняття остаточного рішення щодо діагноза [PERSON] направити ряд медичної документації завіреної належним чином, а також повідомило про те, що [PERSON] необхідно пройти амбулаторне обстеження в умовах клініки даного установи. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 971 та медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії № 30/1145 від 09.09.2014р. [PERSON] перебувала в стаціонарі даної установи з 18.08.2014р. по 05.09.2014р. та підтверджено встановлений раніше [PERSON] діагноз професійного захворювання від 16.04.2014р. № 108. Відповідно до ст.173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При цьому суд вважає безпідставними посилання позивача та його представника в своїх позовних вимогах на ст.1195 та ст.1197 ЦК України, оскільки порядок відшкодування шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві та професійного захворювання визначено спеціальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон № 1105-XIV ), відповідно до якого страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності. Відповідно до даного Закону, виплати, пов»язані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, проводяться виключно виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Право на відшкодування такої шкоди виникає з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності, яка встановлюється МСЕК у відсотках професійної працездатності. Відповідно до висновку МСЕК від 24.12.2014р. [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 16.12.2014р. Постановою відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Харкові [PERSON] було призначено та виплачено одноразову допомогу у розмірі 82824,40 грн. та щомісячні страхові виплати з 16.12.2014р. у розмірі 1746,65 грн. Виплати за період знаходженні [PERSON] на обстеженні з 23 березня 2014 року по 17 квітня 2014 року та з 18 серпня 2014 року по 06 вересня 2014 року були призначені у розмірі 100% від середнього заробітку позивача, про що свідчать надані представником відповідача особові рахунки про виплати [PERSON] за вересень 2014р. та квітень 2014р. Що стосується відшкодування відповідачем витрат [PERSON], пов»язаних з придбанням нею про»їздних квитків до м.Києва та у звороньому напрямку, а також сплатою благодійного внеску у розмірі 454,50 за квитанцією від 18.08.2014р., то позовні вимоги в даній частині також не підлягають задоволенню, оскільки жодної заяви щодо позачергового медичного огляду [PERSON] до відповідача не надавала, про що свідчать пояснення представника позивача та представника відповідача. Моральна шкода відшкодовується за наявності вини відповідача в завданні відповідної моральної шкоди. Проте, позивачем та його представником не надано до суду жодних підтверджень, щодо завдання діями ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» моральної шкоди [PERSON] При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач чинив їй перешкоди у вирішенні питання, пов»язаного з встановленням у неї професійного захворювання та отримання позивачем своєчасно відповідних виплат, оскільки дані факти не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed