Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про вселення та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що за період з 15 грудня 1990 року по 3 квітня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними збудовано житловий будинок [ADDRESS], в якому вони разом проживали. З квітня місяця відносини між подружжям погіршилися в зв'язку з чим шлюбні відносини розірвано. З цього часу відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні збудованим ним у шлюбі житловим будинком, не впускає до будинку, в зв'язку з чим остання змушена проживати за іншою адресою разом з матір'ю. Вказує, що з даного приводу неодноразово зверталася до Світловодського МВ УМВС Кіровоградської області, проте в зв'язку з тим, що існує спір між подружжям цивільного-правового характеру ознак кримінального правопорушення під час розгляду заяву в діях [PERSON] не виявлено. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила суду, що з липня 2014 року в будинку не проживає, зазначила, що під час шлюбного життя [PERSON] вдавався до бійок з нею, зловживав алкогольними напоями. Наразі встановив ципки із замками на хвіртці господарського двору, своїм ключем вона не може відкрити вхідні двері до будинку, зазначила, що оскільки вона є власником будинку, проте через дії відповідача в ньому змушена не проживати, з метою уникнення боргових зобов'язань з оплати комунальних послуг звернулася до енергопостачальника електричної енергії із заявою про розірвання договору про надання послуг з енергозабезпечення після чого такий договір уклав відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач [PERSON] не бажає з ним примиритися і тому не проживає в будинку, при цьому зазначив, що надалі разом проживати в житловому будинку збудованому ними у шлюбі під [ADDRESS] неможливо, оскільки шлюб розірвано. Підтвердив факт встановлення ланцюгів із замками на заборі, що унеможливлює потрапити на подвір'я будинку позивачем [PERSON], вказав на відсутність у позивача [PERSON] ключів від ланцюгів, а також додав, що вона має право користуватися житловим будинком, проте це неможливо через припинення шлюбних відносин між ними, підтвердив факт нанесення позивачці 14.02.2014 року тілесних ушкоджень під час сімейної сварки. В судовому засіданні досліджено: копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2004 року площею 998,35 кв.м. розташованої по [ADDRESS]; рішення виконавчого комітету Власівської селищної ради м. Світловодськ Кіровоградської області від 11.11.2004 року, відповідь Світловодського МВ УМВС України від 02.12.2014 року на запит адвоката [PERSON], висновок про результат перевірки скарги (заяви) від 07.02.2014 року, висновок про результат перевірки скарги (заяви) від 17.07.2014 року, висновок про результат перевірки скарги (заяви) від 05.08.2014 року, висновок про результат перевірки скарги (заяви) від 27.09.2014 року, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про розірвання шлюбу, копія довідки про склад сім'ї від 22.02.2014 року, копію висновку експерта від 14.02.2014 року, копію робочого проекту з газопостачання будинку, характеристику на ім'я [PERSON] (а.с. 41). Допитаний в судовому засіданні [PERSON] в якості свідка повідомив суд, що перешкод у користуванні та проживанні в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] не створює для колишньої дружини [PERSON]. Зазначив, що ланцюгів на заборі не вбачав, доступ на подвір'я домоволодіння вільний. Повідомив, що має дружні відносини з відповідачем. Про сварки в родині та звернення [PERSON] до правоохоронних органів йому не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною донькою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], повідомила суд, що мати в житловому будинку не проживає, що батько не заважає їй проживати в будинку, про сварки між батьками та підстави звернення [PERSON] до правоохоронних органів їй не відомі. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано 15 грудня 1990 року. 3 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням виконавчого комітету Власівської селищної ради від 11.11.2004 року за № 178 [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими спорудами на земельній ділянці [ADDRESS] придбаній на ім'я [PERSON] шляхом укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2004 року посвідченого 02.09.2004 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори. Сторони є зареєстрованими у житловому будинку [ADDRESS]. Висновком, затвердженим начальником Світловодського МВ УМВС України по результатам перевірки заяви [PERSON] від 17.07.2014 року, 05.08.2014 року, 27.09.2014 року підтверджується факт вчинення гр. [PERSON] перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS] гр. [PERSON] (а.с. 35-38). Показання свідка [PERSON] спростовуються вказаними вище письмовими доказами, а тому суд не бере їх до уваги. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON], оскільки вона є рідною донькою сторін у справі. Сторони не заперечували право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок [ADDRESS], як такий, що збудовано під час перебування шлюбі. У відповідності до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 2 ст. 355 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що в дійсності своїми діями відповідач [PERSON] з липня 2014 року став чинити перешкоди позивачу [PERSON] в користуванні житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про вселення та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням [ADDRESS] задовольнити в повному обсязі. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Приймаючи до уваги, що позивач сплатила судові витрати, заява задоволена, а тому суд присуджує відповідачеві сплатити понесені витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved