Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи це тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню сина, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильно трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи. [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, поштові повідомлення повернулись на адресу суду з відміткою про «закінченням терміну зберігання». В матеріалах справи міститься заява відповідача, яка нотаріальна посвідчена про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В свою чергою статтею 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністраців в судове засідання не з'явився, але надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/03/31-3288 від 13.04.2018 р., просили розглядати справу у відсутності представника Служби, позовні вимоги підтримують. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2015 р., який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2017 р. було розірвано (а.с.13). [INFO] від вказаного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.14). Як встановлено в судовому засідання, [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров'ям, не утримує дитину матеріально. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON], яка є його мамою. Саме мама займається вихованням дитини, належно утримує, проявляє турботу, підтримує необхідний рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно нотаріальної заяви від 12 лютого 2018 р., посвідченої Анісковою Н.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідач [PERSON] відмовився від належних йому батьківських прав на малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини [PERSON] виконує свої обов'язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Службою у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації винесено висновок №102/03/31-3288 від 13.04.2018 р., яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та написав заяву про відмову від батьківських прав щодо дитини. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved