Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 04 серпня 2002 року Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції у Київській області, актовий запис № 159. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Усатов Д.Д.) від 23.06.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області № 154 від 30.08.2021 року справу № 369/8360/21 передано до провадження судді Янченку А.В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Янченко А.В.) від 30.08.2021 року справу прийнято справу до свого провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заявив клопотання про надання строку для примирення протягом 6 місяців. 23.12.2021 року до суду від позивача надійшла заява від 23.12.2021 року, згідно якої остання просила розгляд справи проводити без його участі, вимоги позову підтримала, щодо надання строку на примирення заперечила. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Враховуючи що, позивачка заперечила проти надання строку для примирення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення строком на 6 місяців. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 серпня 2002 року Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції у Київській області між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 159 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved