Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУР`ЄР ВІЗА» про захист прав споживача, зобов`язання прийняти відмову від договору про консультування та надання інформації щодо працевлаштування, повернення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди , свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2019 року між [PERSON] (Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кур`єр Віза» в особі директора Дудара Василя Ярославовича укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого зазначене Товариство взяло на себе зобов`язання з консультування та надання інформації щодо працевлаштування [PERSON] за кордоном (копія додається). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «Кур`єр Віза» (ідентифікаційний код юридичної особи 41965280) є діяльність агентств працевлаштування (код КВЕД 78.10). Таким чином, ТОВ «Кур`єр Віза», будучи професійним надавачем послуг у вказаній сфері, як виконавець-суб`єкт господарювання повинен був надати [PERSON] послуги, передбачені Договором від 27.02.2019р. Вона будучи Замовником, відповідно до вимог Договору, того ж дня, а саме, 27.02.2019 на вимогу Виконавця перерахувала на особистий рахунок № [NUMBER] одержувача - директора ТОВ «Кур`єр Віза» [PERSON] у ПриватБанку через термінал самообслуговування грошові кошти у сумі 10 730 грн. в якості передоплати за надання інформаційно-консультативні послуг щодо працевлаштування за кордоном, що підтверджується квитанцією від 27.02.2019 . За пропозицією Виконавця сторонами був підписаний Додаток до Договору, який містить інформацію щодо працевлаштування на вакансію в Норвегії. Саме до цієї європейської країни ТОВ «Кур`єр Віза» обіцяло працевлаштувати [PERSON] на роботу на полуничній плантації. У свою чергу, вона надала Виконавцю всі необхідні персональні та інші дані, а також копії своїх документів, розраховуючи на належне виконання своїх обов`язків з боку Відповідача.Проте, після одержання від [PERSON] частини коштів, передбачених вищевказаним Договором, Відповідач - ТОВ «Кур`єр Віза» свої обов`язки по Договору не виконав взагалі, тобто, абсолютно ніяких інформаційно-консультативних послуг щодо працевлаштування [PERSON] ні в Норвегії, ні в будь-якій іншій країні не надав. На неодноразові законні вимоги Позивача виконати свою роботу або повернути їй кошти Відповідач умисно ухилився від виконання умов Договору. ТОВ «Кур`єр Віза» Договір не виконало, грубо порушивши його умови, внаслідок чого незаконно присвоїло грошові кошти у сумі 10 730 грн. За таких обставин Позивач просить суд прийняти її відмову від зазначеного Договору та зобов`язати Відповідача повернути їй сплачені кошти. Розраховуючи на працевлаштування, яке обіцяв їй Відповідач, [PERSON] більше, ніж півроку, очікувала вирішення цього питання і втратила дуже багато часу. Але ці сподівання були марними, тому що працівники ТОВ «Кур`єр Віза» повели себе непорядно. Ураховуючи це, було завдано моральну шкоду, яку просить стягнути в розмірі 20 000грн. Представник позивача у письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «КУР`ЄР ВІЗА» про день та час слухання справи повідомлялося належним чином, представник до суду не з`явився. Одночасно також відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою від 05.02.2020 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 27.02.2019 року між [PERSON] та ТОВ «КУР`ЄР ВІЗА» було укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого зазначене Товариство взяло на себе зобов`язання з консультування та надання інформації щодо працевлаштування [PERSON] за кордоном. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язки з консультування та/або надання інформації щодо працевлаштування в Україні та/або за кордоном. Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, вартість інформаційно-консультативних послуг складає 750 Євро. Також, за пропозицією Виконавця сторонами був підписаний Додаток до Договору, який містить інформацію щодо працевлаштування на вакансію в Норвегії. Саме до цієї європейської країни ТОВ «Кур`єр Віза» обіцяло працевлаштувати [PERSON] на роботу на полуничній плантації. Відповідно до квитанції від 27.02.2019 року за № TS800200 [PERSON] було перераховано ТОВ «КУР`ЄР ВІЗА» кошти за надання інформаційно-консультативних послуг в сумі 10730,00 грн.. На даний час [PERSON] залишається не працевлаштованим. 24.10.2019 року [PERSON] в особі представника зверталась до відповідача з заявою про повернення сплачених ним коштів у сумі 10 730 грн. у зв`язку з невиконанням умов договору. Кошти повернуті не були. Відповідач ухиляється від виконання умов договору. На правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем поширюється норми Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 22 України «Про захист прав споживачів» передбачено що, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Так, згідно статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (стаття 902 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 227 ЦК України, якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином (ч. 2). Згідно з ст. 230 ЦК України, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1). Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (ч. 2). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3). Оскільки матеріалами справи підтверджено сплату [PERSON] 10 730,00 грн. на виконання умов договору про надання послуг щодо працевлаштування, а відповідачем умови договору не виконані , то ці кошти підлягають стягненню на користь позивача. Відшкодування моральної шкоди регламентується ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вкладене позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за вимоги майнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial