Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Посилається на те, що згідно заочного рішення Заставнівського районного суду від 25.03.2014 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 23.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття. З моменту присудження аліментів по даний час значно збільшився прожитковий мінімум, в зв'язку з чим позивачка не спроможна забезпечити потреби дитини на належному рівні, тобто вважає, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини і є значно меншою прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, в зв'язку з чим просить постановити рішення, яким стягувати із [PERSON], аліменти на дитину в твердій грошовій сумі розміром 2000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача (а.с.13) видно, що відповідач [PERSON], зареєстрований в с. Шипинці Заставнівського району Чернівецької області, куди і направлялася судова повістка. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача [PERSON], розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров»я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 01.09.2004 року року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Заставнівського районного суду 30.06.2011 року (а.с.7). Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.11.2015 року (а.с.6). Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, довідкою сільської ради (а.с.9,10). Згідно рішення Заставнівського районного суду від 25.03.2014 року із відповідача стягуються аліменти на користь позивачки для утримання доньки в [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Із норм СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, лікування, які несе лише позивач. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 2000 гривень щомісячно на утримання дитини, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved