Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського управління юстиції у м. Києві. На даний час [PERSON] є студенткою Київського Енергетичного коледжу за спеціальністю «Фінанси банківська справа та страхування», навчається на денній формі, і тому не має змоги працювати. Однак, на даний час позивач не може сама покривати всі витрати пов`язані з навчанням та утриманням доньки. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 1/2частину витрат на оплату навчання дитини та по 1860грн щомісячно аліменти на утримання дочки, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 21.06.2018 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 02.10.2018 від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначив, що з даним позовом не погоджуюсь. Позивачка в позовній заяві зазначає, що відповідач працює як приватна особа, та одержую зарплату за домовленістю з замовником у зв`язку з чим має змогу утримувати нашу спільну дитину, при цьому до позовної заяви не надає жодного доказу, що підтверджував такі заробітки. Однак, відповідач не працює, доглядає за хворим братом, який є інвалідом першої групи, перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та отримую державну допомогу в розмірі 30,57грн. Але, зазначає, що дуже любить свою дитину, і прагне покращити своє життя, щоб була можливість надавати дитині належне утримання не тільки на навчання, але на даний час відповідач не має такої змоги, тому просить у позові відмовити повністю. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. 14.05.2019 надійшла до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав суду відзив. 29.03.2019 надійшла до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського управління юстиції у м. Києві. [PERSON] є студенткою Київського Енергетичного коледжу за спеціальністю «Фінанси банківська справа та страхування». Термін закінчення коледжу 30.06.2019, форма навчання денна, контрактна, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу від 22.06.2018 року. Згідно договору про навчання (підготовку) №27/2016 від 07.09.2016 між Державним вищим навчальним закладом «Київський енергетичний коледж» в особі директора Левченка Михайла Івановича та [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги становить 15000грн. Однак, відповідно до довідки щодо вартості навчання №15/11 від 14.11.2017, повідомлено, що загальна вартість освітньої послуги за договором становить 16240,00грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2018 року складає сума доходу нарахованого в розмірі 2025грн та сума утриманого податку в розмірі 2025грн. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] доглядає за хворим братом, який є інвалідом першої групи, перебуваю на обліку в управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, що підтверджується довідкою № 2175-37-02-12 від 12 вересня 2018 року. Відповідач [PERSON] на даний час офіційно не працевлаштований, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Судом встановлено, що дочка проживає разом з матір`ю. Позивачка одна несе витрати по утримання та забезпеченню гідних умов проживання дитини, а також самостійно виплачує кошти за навчання дочки в Державному вищому навчальному закладі «Київський енергетичний коледж». Як встановлено судом та не заперечувалось учасника справи, відповідач [PERSON] знав, про те, що донька збирається поступати та навчатися, відповідно до договору про надання освітніх послуг, в «Київському енергетичному коледжі», про що не заперечував. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»):1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Враховуючи вимоги вказаних норм права, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON] , яка є дочкою сторін у справі, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому враховуючи погодження відповідача на навчання, саме в зазначеному закладі, суд вважає, що стягнення 1/2 частини із загальної вартості освітньої послуги в розмірі 8120грн з відповідача на користь позивача є справедливим та такими, що відповідають ст.199 СК України, а тому підлягає задоволенню. Однак у зв`язку з установленими обставина щодо належності у відповідача на утриманні брата інваліда, відсутність на даний час можливості щомісячно надавати допомогу, оскільки не працевлаштований, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача аліментів в розмірі 1800грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, не підлягає задоволенню. Таким чином, позов позивачки підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: partial