Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 23.09.2013 року. 03.02.2014 року уточнивши свої позовні вимоги, просила суд: - скасувати розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 06.11.2006 року за № 814-р в частині надання [PERSON] права власності на земельну ділянку [NUMBER], розташовану в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Данко-1» на території Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області; - скасувати розпорядження голови Криворізької РДА № 175-р від 11.03.2009 року в частині надання [PERSON] вказаної земельної ділянки у власність в уточненому розмірі; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0598 га., кадастровий номер 1221881300:02:001:0356, яка призначена для ведення садівництва на території Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, виданий на ім'я [PERSON]; - зобов'язати управління Держземагенства у Криворізькому районі скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, реєстраційний запис за № 011012100590 від 22.02.2010 року про державну реєстрацію вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, а також скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона та її чоловік [PERSON] були членами Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Данко-1», в якому в їх користуванні перебувала земельна ділянка [NUMBER] для ведення садівництва, загальною площею 0,0599 га. За життя її чоловік звертався до Криворізької РДА з заявою про приватизацію вказаної земельної ділянки, в результаті чого було видано розпорядження № 814-р від 06.11.2006 року, яким [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,06 га., з обов'язком оформити документи згідно чинного законодавства. 21.02.2008 року її чоловік [PERSON] помер, не встигши за життя отримати державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, а отже не набув право власності на землю. При цьому, розпорядженням Криворізької РДА № 175-р від 11.03.2009 року, яке було винесено вже після смерті [PERSON], було внесено зміни у вище вказане розпорядження від 06.11.2006 року, яким уточнено розмір земельної ділянки, що передана у власність [PERSON] При цьому, у вказаному розпорядженні зазначено, що воно видано на підставі заяви [PERSON] від 11.02.2009 року, тобто заяви поданої вже після його смерті. Оскільки [PERSON] за життя не встиг оформили право власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного на той час законодавства, то вона була позбавлена можливості її спадкувати, а тому звернулася до Криворізької РДА з заявою про надання дозволу на приватизацію вказаної земельної ділянки на своє ім'я, у зв'язку з чим були прийняті розпорядження Криворізької РДА № 689-р від 24.09.2009 року, яким їй надано дозвіл на приватизацію вище вказаної земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою, та розпорядження № 23-р від 29.01.2010 року, яким затверджено таку технічну документацію та земельну ділянку передано у її власність. Бажаючи зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку, їй стало відомо, що вказана земельна ділянка зареєстрована за її померлим чоловіком - [PERSON] з виготовленням державного акту на його ім'я, який посвідчує це право, що унеможливлює видачу державного акту на вказану земельну ділянку на її ім'я. У зв'язку з цим, позивач в послідуючих судових засіданнях підтримувала свій уточнений позов та просила його задовольнити. 24.03.2014 року позивач та її представник - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі (а.с.30,82). Представник відповідача по справі - Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, а також представник третьої особи - Криворізького районного управління юстиції в судове засідання не з'явились, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с. 14, 75,76,83,84). Представник відповідача Держземагенства у Криворізькому районі 24.03.2014 року до суду не з'явився, відповідно до заяви (а.с. 74) просив справу розглядати за його відсутності. Будучи присутнім в раніше проведених судових засіданнях представник відповідача позов визнав, проти його задоволення не заперечував. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.1965 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 6). Подружжя [PERSON] було членами ОКСТ «Данко -1», що розташоване на території Вільненської сільської ради і з 1989 року користувалися земельною ділянкою за [NUMBER] площею 0,059 га., що підтверджується довідкою ОКСТ «Данко-1» (а.с. 7, 11). Розпорядженням голови Криворізької РДА № 814-р від 06.11.2006 року громадянам, серед яких і [PERSON], було надано у власність земельні ділянки площею 0,06 га кожному для садівництва в ст «Данко» на території Вільненської сільської ради, при цьому на громадян покладено обов'язок оформити документи згідно чинного законодавства (а.с. 19). Відповідно до ст. 118 ЗК України, яка була чинною на час прийняття вище вказаного розпорядження, передбачала процедуру приватизації земельних ділянок для садівництва, відповідно до якої Криворізька РДА спочатку мала, у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність, надати дозвіл на розробку проекту її відведення, а вже після цього розглянути погоджений проект відведення земельної ділянки та надати її у власність. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України, яка була чинною на момент видання вище вказаного розпорядження Криворізької РДА, визначала, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 3,4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», який набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачала обов'язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в тому числі земельну ділянку. Необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в тому числі земельної ділянки, була передбачена і ст. 182 ЦК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. З аналізу вище вказаних норм закону вбачається, що для отримання права власності на земельну ділянку [PERSON] мав отримати державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Однак 21.02.2008 року [PERSON] помер, не встигши зареєструвати право власності на вище вказану земельну ділянку (а.с. 8), а отже не набув право власності на неї. При цьому, розпорядженням голови Криворізької РДА № 175-р від 11.03.2009 року було внесено зміни в розпорядження № 814-р від 06.11.2006 року, а саме п. 1 викладено у такій редакції: «Надати громадянам (згідно з додатком) у власність земельні ділянки для ведення садівництва в ст «Данко» на території Вільненської сільської ради». Додаток до розпорядження викладено в новій редакції, а саме змінено розмір земельної ділянки, яка передавалася у власність [PERSON] з 0,06 га на 0,0598 га. Як вбачається з вступної частини розпорядження № 175-р, такі зміни були зумовлені актом встановлення меж земельних ділянок та заявою [PERSON] від 11.02.2009 року, тобто заявою, яка датована після його смерті (а.с. 18). Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи, що розпорядження Криворізької РДА № 814-р від 06.11.2006 року та № 175-р від 11.03.2009 року було прийняте з порушенням принципів визначених ст. 19 Конституції України, оскільки перше було прийняте з порушенням норм закону, а інше вирішувало право власності особи, яка вже не мала правоздатності (в результаті смерті), тому суд вважає за необхідне визнати їх недійсними кожне, в частині надання земельної ділянки у власність [PERSON] та скасувати. На підставі вище вказаних розпоряджень Криворізької РДА на ім'я [PERSON], 22 лютого 2010 року, тобто вже після його смерті, було виготовлено державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0598 га, яка розташована в ОКСТ «Данко -1» (а.с. 5), що підтверджується довідкою наданою Управлінням Держземагенства у Криворізькому районі № 2007 від 21.01.2014 року, відповідно до якої, вказаний державний акт не був отриманий власником (а.с. 61). Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільною правоздатністю є здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки, а цивільною дієздатністю є здатність своїми діями набувати для себе цивільних праві і самостійно їх здійснювати. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється смертю. Тобто, після смерті, якою припиняється фізичне існування людини, вона позбавлена можливості мати цивільні права, а тим більше своїми діями набувати їх, тому видача державного акту про право власності на землю на ім'я [PERSON] після його смерті суперечить вимогам закону, а відповідно такий державний акт, який крім цього, виданий на підставі незаконних розпоряджень Криворізької РДА, підлягає скасуванню. Крім цього, після смерті свого чоловіка [PERSON] звернулася до Криворізької РДА з заявою про приватизацію вище вказаної земельної ділянки від свого імені, у зв'язку з чим Криворізької РДА було прийнято розпорядження № 689-р від 24.09.2009 року, яким їй надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва в ОКСТ «Данко-1» та виготовлення технічної документації із землеустрою (а.с. 9). На виконання вказаного розпорядження [PERSON] виготовила технічну документацію із землеустрою (а.с. 38-58), після затвердження якої, на підставі розпорядження Криворізької РДА № 23-р від 29.01.2010 року їй було надано у власність земельну ділянку площею 0,0599 га (а.с.10). Бажаючи зареєструвати своє право власності відповідно до вимог закону та отримати державний акт про право власності на землю, вона дізналася, що вище вказана земельна ділянка зареєстрована на ім'я її померлого чоловіка [PERSON], про що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі зроблено запис за № 011012100590від 22.02.2010 року (а.с. 61). Як вбачається з відповіді Управління Держземагенства у Криворізькому районі № 507011 від 12.09.2013 року [PERSON] було відмовлено у скасуванні державного акту на ім'я [PERSON] та відповідного запису у Книзі записів реєстрації державних актів, оскільки це питання має вирішуватися в судовому порядку (а.с. 12). Вказані обставини свідчать про те, що видача державного акту на ім'я [PERSON], яка була здійснена на підставі розпоряджень прийнятих з порушення закону, та ще й після смерті [PERSON], порушує права [PERSON], позбавляючи її можливості зареєструвати право власності на вище вказану земельну ділянку, і як наслідок отримати право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України захисту підлягають невизнані, оспорені, порушені права. Стаття 152 ЗК України поряд з визнанням недійсними рішень органів виконавчої влади, передбачає можливість застосування інших способів захисту прав на землю, ніж ті, що визначені цією статтею. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року зі змінами, ведення державного земельного кадастру, який являє собою єдину державну систему відомостей про землі, покладається на Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким є Державне агентство земельних ресурсів України. Пункт 7 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України передбачає, що агентство здійснює свої повноваження через свої територіальні органи, в тому числі в районах. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державне агентство земельних ресурсів уповноважене здійснювати державну реєстрацію земельних ділянок, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, при цьому згідно п. 8 ст. 9 Закону така реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем розташування земельної ділянки. Згідно з ч.4 ст. 9 Закону та відповідно до Постанови КМ України № 118 від 22.02.2012 року «Про інформаційну взаємодію органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав» Державне агентство земельних ресурсів передає відомості про зареєстровану земельну ділянку до Укрдержреєстру, який забезпечує реєстрацію прав на відповідні земельну ділянку згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». У зв'язку з вище викладеним, з метою захисту порушеного права [PERSON], суд вважає за необхідне зобов'язати управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, реєстраційний запис за № 011012100590 від 22.02.2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,0598 га для ведення садівництва, розташовану на території ОКСТ «Данко-1» [NUMBER] Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved