Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та просить суд усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном - виключити запис про арешт нерухомого майна з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме: запис реєстраційний № 3227498 зареєстрований 19.05.2006 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі ухвали від 18.06.1975р. Харківського районного суду Харківської області, обєкт обтяження - будинок, що роташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, вулиця Українська будинок 40, власником якого вказано [PERSON]. Позивач [PERSON] посилається на наступне. На праві власності їй належить 1/2 частини жилого будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий вулиця Українська, 40, який придбала 30.09.1976 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON] та зареєстрований за № 4193. Право власності на 1/2 частину будинку зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за нею 20.10.1976 року за реєстровим № 3262. Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку, є відповідач [PERSON], яка придбала його на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.1998 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №1-2154). Право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку зареєстроване БТІ 27.10.1998 року № 3262. Позивач зазначає, що з метою відчуження належної їй частини житлового будинку вона 31.08.2015 року звернулася до реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав, але 04 вересня 2015 року Рішенням № 24174970 Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області їй було відмовлено з тих підстав, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про арешт нерухомого майна № 3227498, зареєстрований 19.05.2006 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 18.06.1975 року, з посиланням на те, що власником зазначенио [PERSON]. Посилаючись на те, що в Харківському районному суді Харківської області, Першій нотаріальній конторі Харківської області, нотаріальному архіві відсутні відомості щодо вказаної ухвали суду, а також на те, що вона є добросовісним набувачем 1/2 частини жилого будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високнй, вулиця Українська будинок 40, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з позовною заявою та доданими до них матеріалами, розглянувши письмові заяви сторін, визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є законним власником 1/2 частини жилого будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий вулиця Українська, 40, який придбала 30.09.1976 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON] та зареєстрований за № 4193 (а.с. 5-6). Відповідно до довідки КП «ХБТІ», власником іншої ? частини житлового будинку, розташованому за вказаною адресою, є відповідач по справі - [PERSON], яка придбала його на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.1998 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №1-2154) (а.с. 7). З метою відчуження належної їй частини житлового будинку позивач 31.08.2015 року звернулася до реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав. 04 вересня 2015 року Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області Рішенням № 24174970 відмовила позивачу у державній реєстрації прав з тих підстав, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про арешт нерухомого майна № 3227498, зареєстрований 19.05.2006 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі Ухвали від 18.06.1975 року Харківського району Харківської області (а.с. 8). З метою отримання копії Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 18.06.1975р. на підставі якої було було накладено арешт, позивач звернулась із запитом до Харківського районного суду Харківської області, але Харківський районний суд наздав відповідь про неможливість здійснити пошук через недостатність інформації. Суд вважає, що позивач [PERSON] є добросовісним набувачем 1/2 частини жилого будинку за зазначеною адресою, оскільки не знала та не могла знати про наявність накладеного арешту на будинок в 1975 році. Викладене підтверджується п.4 договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON] та зареєстрований за № 4193, відповідно до якого представник продавців, при укладенні угоди свідчив, що будинок нікому іншому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі і під забороною не перебуває. Зазначений договір посвідчено нотаріально і державним нотаріусом перевірено відсутність заборон на момент укладення цієї угоди(а.с. 6). Судом враховано, що за період укладання зазначеного договору з 30 вересня 1976 року по теперішній час не було предявлено будь-яких претензій стосовного цього нерухомого майна, а також сплив строків позовної давності, що є підтвердженням того, що відчуження арештованого майна не порушило нічиїх прав. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, і доборосовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно п.8 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року: «Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього». Виходячи із п.24 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року предявлення позову про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи. Суд знаходить, що позивач [PERSON], як законний власник майна та його добросовісний набувач, має право вільно володіти. користуватися та розпоряджатися цим майном., але на даний час, через наявний запис в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про арешт належного мені майна, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним мені майном. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved