Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року по справі № 2-8865/10 задоволено позовні вимоги [PERSON] та призначено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На час звернення із позовом до суду спільна дитина сторін досягла 18-річчя та є повнолітньою, однак продовжує навчання на платній основі у вищому навчальному закладі - Краківській Академії ім. А.Ф. Моджевсього, у м. Кракові, Республіка Польща. У зв`язку із навчанням дочки позивач самостійно не в змозі здійснювати матеріальне забезпечення дитини та надати належні кошти на її утримання, оскільки не має достатнього фінансового забезпечення для здійснення такого утримання. Відповідач самостійно допомоги на утримання дочки не надає, а тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] з [PERSON] з частини всіх видів заробітку (доходу) на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі; збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на 2000 грн., починаючи з дня винесення рішення до закінчення навчання [PERSON] , або до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 10 червня 2019 року позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила зменшити заявлені позовні вимоги, збільшити розмір аліментів на утримання [PERSON] з [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на 2000 грн., починаючи з дня винесення рішення до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що у нього немає можливості платити аліменти на утримання дочки, оскільки з 1995 року йому встановлена інвалідність, він звільнився з роботи та має на утриманні ще одну дитину. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року (справа №2-8865/10) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 07 вересня 2010 року, до досягнення дитиною повноліття. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2001 року, від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить також копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24 січня 2015 року позивач одружилася та змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії її паспорта серія [NUMBER] , виданого Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області 17 лютого 2015 року. Згідно довідки № 552/2018 про прийом іноземця на стаціонарне навчання / навчання в докторантурі, виданої 02 жовтня 2018 року Краківською академією ім. Анджея Фрича Моджевського (Республіка Польща), [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Тернопіль, громадянка України, особу якої посвідчує паспорт № [NUMBER] , виданий в Україні, прийнята на навчання другого ступеня з 01 жовтня 2018 року до 30 вересня 2021 року на стаціонарне навчання першого ступеню за напрямком Косметологія на загальних умовах оплати. Навчання на стаціонарному навчанні / в докторантурі розпочато 01 жовтня 2018 року (переклад з польської мови на українську мову здійснено агенцією іноземних мов «Інтер»). За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Позивач вважає, що визначений судом розмір аліментів по 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 07 вересня 2010 року, до досягнення дитиною повноліття, на час розгляду справи є недостатнім, оскільки спільна дочка сторін продовжує навчання, що потягнуло зміну матеріального стану [PERSON] , а тому вона звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні встановлено та доданими [PERSON] копіями документів підтверджено наступне: на утриманні у відповідача перебуває малолітня дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11 березня 2013 року Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України); [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства (пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , видане Пенсійним фондом України, та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0811169); [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області і отримує пенсію по інвалідності (довідка № 2318/02 від 12 червня 2019 року). Крім того, в судовому засіданні відповідач заявив, що з 17 квітня 2019 року він звільнений з роботи, а тому будь-який дохід, окрім пенсії, у нього відсутній. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне роз`яснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження судом не заперечується, а тому беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року по справі № 2-8865/10, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial