Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу, посилаючись на те, що між нею та ПП «Автоком Центр» укладено договір комісії №255 від 12.06.2018р., згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марка Nissan, модель Patrol Універсал-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 12.06.2018р. між ПП «Автоком Центр» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №255 від 12.06.2018р. щодо вищевказаного автомобіля. Згідно п.2.1 Договору купівлі-продажу визначено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. 12.06.2018р. [PERSON] зареєструвала вказаний транспортний засіб за собою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] . Згідно п.3.1 договору ціна транспортного засобу була визначена в сумі 675000грн. Позивачка вказує, що на даний час кошти за продаж транспортного засобу відповідачем не сплачено. Таку поведінку відповідача, позивач вважає такою, що є істотним порушенням умов договору та є підставою для розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу №255 від 12.06.2018р. У судове засідання учасники справи не викликались, оскільки суд ухвалив розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Разом з тим, 16.09.2020р. позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] , третьою особою ПП «Автоком Центр» подано до суду заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду від 29.07.2020р. Ухвалою суду від 20.11.2020р. було відмовлено у затвердженні мирової угоди по даній справі, що укладена 29.07.2020р. між [PERSON] , [PERSON] , ПП «Автоком Центр». Від третьої особи КС «Кредит-Агро» до суду надійшло письмове пояснення від 16.11.2020р., згідно якого враховуючи відсутність будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] , а також явну штучність спору, спрямовану на порушення прав кредиторів [PERSON] , кредитна спілка просила відмовити у затвердженні мирової угоди та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.ст. 76-80 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПП «Автоком Центр» укладено договір комісії №255 від 12.06.2018р., згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марка Nissan, модель Patrol Універсал-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 12.06.2018р. між ПП «Автоком Центр» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №255 від 12.06.2018р. щодо вищевказаного автомобіля. Згідно п.2.1 Договору купівлі-продажу визначено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Згідно п.3.1 договору ціна транспортного засобу була визначена в сумі 675000грн. 12.06.2018р. [PERSON] зареєструвала вказаний транспортний засіб за собою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] . Так, згідно п.55 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого Постановою КМУ №1200 від 11.11.2009р. передбачено, що видача розрахункового документа покупцю є обов`язковою умовою. Згідно п.2.2 договору купівлі продажу транспортного засобу передбачено, що покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. Суд вважає недоведеними та такими, що не підтверджені належними доказами доводи позивача про те, що кошти за продаж транспортного засобу відповідачем не сплачено. Судом встановлено, що на спірний автомобіль Nissan, номер кузова [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] , накладено арешт приватним виконавцем Плесюком О.С. згідно постанови від 18.12.2009р. на підставі виконавчого листа Черкаського районного суду по справі №707/54/19. Згідно даних матеріалів справи, [PERSON] разом із членами своєї родини є боржником КС «Кредит-Агро» на підставі рішень Черкаського районного суду на загальну суму більше 450000грн. Згідно пояснень третьої особи КС «Кредит-Агро» встановлено, що після отримання в КС «Кредит-Агро» кредитних коштів [PERSON] та члени її родини протягом 2018-2019 років здійснили відчуження всього належного їм нерухомого майна, що на даний час суттєво утруднює виконання існуючих судових рішень. З матеріалів справи суд вбачає, що позов [PERSON] ініційований штучно, з метою виведення за рішенням суду з власності боржника [PERSON] наявного майна, на яке можливо звернути стягнення. Суд констатує, що сторонами не заявлялось позовних вимог про зняття арешту із спірного автомобіля. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України суд розцінює подання даного позову та мирової угоди, як зловживання процесуальними правами, що суперечить завданню цивільного судочинства, зокрема подання до суду позову та у подальшому мирової угоди у спорі, який має очевидно штучний характер. Суд вважає, що при умові дотримання принципу добросовісності сторін, та виявлення добровільної згоди обома сторонами (що вбачається із тексту мирової угоди), сторони в поза судовому порядку можуть між собою вирішити питання, що вказані у мировій угоді, в т.ч. звернувшись до регіонального сервісного центру ГЦС МВС. Крім цього, суд вважає доречними та обгрунтованими доводи КС «Кредит-Агро» про належність права вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу саме у комісіонера ПП «Автоком Центр», як сторони договору, а не у [PERSON] , яка не є стороною договору купівлі-продажу №255 від 12.06.2018р., що узгоджується з положеннями ст.1016 ЦК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені, необгрунтовані, безпідставні, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed