Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит в особі філії „Запорізьке РУ АТ „Банк „[PERSON] та Кредит про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 19.11.2014 року з відповідачем, укладений Договір-Заява №313731/53953/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Нові гроші на 7 місяців в іноземній валюті. Відповідно до умов Договору, позивач внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.9.055701.027 в сумі 5\~974,00 доларів США, на строк з 19.12.2014 року по 19.07.2015 року, зі сплатою процентів за ставкою 12,50 % відсотків річних. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявою про повернення їй суми депозиту, однак в позасудовому порядку виплату банківського вкладу здійснено не було. [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит на її користь грошові кошти в сумі 5\~974,00 доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит в особі філії „Запорізьке РУ АТ „Банк „[PERSON] та Кредит в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2014 року між ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит в особі начальника відділення № 2 філії „Запорізьке РУ „АТ „[PERSON] та Кредит та [PERSON] укладений Договір-Заява №313731/53953/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Нові гроші на 7 місяців в іноземній валюті. Згідно п. 1 Договору, Вкладник внесла, а [PERSON] прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.9.055701.027 в сумі 5\~974,00 доларів США, на строк з 19.12.2014 року по 19.07.2015 року, що підтверджується меморіальним валютним ордером, який міститься в матеріалах справи. Згідно п. 2 Договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1, [PERSON] зобовязався нарахувати і виплатити Вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. Згідно п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу\~\~України зобовязання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зіст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача із заявою про повернення їй грошових коштів - банківського вкладу, що розміщені згідно Договору №313731/53953/7-14. Однак, в порушення п. 6 Договору та ч.2. ст. 1060, ст. 629, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, на неоднаразові звернення позивача відповідачем не здійснено повернення суми банківського вкладу. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, [PERSON] зобовязаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору. У разі порушення грошових зобовязань [PERSON] має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року. Згідно з ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. \~\~\~\~ Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі передбачено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на\~\~день\~ухвалення рішення. Згідно витягу показників Національного Банку України станом на 02.11.2015 року 100 доларів США становить 2\~299,373 гривень. Враховуючи наведене, у звязку з невиконанням відповідачем умов Договору, з відповідача ПАТ „[PERSON] та Кредит підлягає стягненню на користь позивача 5\~974,00 доларів США за Договором-Заява №313731/53953/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Нові гроші на 7 місяців в іноземній валюті, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день винесення рішення становить 137 364,543 гривень (5 974 х 2299,373:100). Враховуючи наведене, у звязку з невиконанням відповідачем умов Договору, з відповідача ПАТ „[PERSON] та Кредит підлягає стягненню на користь позивача сума вкладу за Договором №313731/53953/7-14 у розмірі 5\~974,00 доларів США. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд дійшов до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог та необхідність задоволення у позові у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~373,64 гривень, від сплати якого звільнена позивач [PERSON], що звернулась до суду із позовом про захист прав споживача. На підставі ст. ст. 526, 625, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, Закону України „Про захист прав споживачів, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved