Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути із відповідача на користь позивача додаткові витрати на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за період 2019-2020 р.р., у сумі 31 876 грн одноразовим платежем. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.03.2013р. перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.01.2020р. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачем. 15.08.2020р. позивач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Зважаючи на те, що всі додаткові витрати на дитину лягли на її плечі, просить, що б з батька дитини на її користь була стягнута половина тих коштів, які витрачені нею на додаткові витрати по утриманню дитини. Так, у вересні-жовтні 2019 року, після перенесеної ангіни та загострення хронічного тонзиліту, у дочки стався моторний гіперкінез з напругою м`язів плечового поясу та у зв`язку з цим захворюванням 01.11.2019р. вона була обстежена у клініці «Медіком». За обстеження позивачем сплачено 669 грн. Також, за рекомендацією лікаря цієї клініки, дочка 02.11.2019р. пройшла обстеження у Київській лабораторії «Сінево» і за це обстеження нею сплачено 680 грн. 08.11.2019р. у зв`язку з хворобливим станом, донька пройшла обстеження організму у медичному центрі «Кіндерклінік», за що нею сплачено 400 грн. У вересні 2020 року у дочки стався дермальний невус правої надключичної ділянки, у зв`язку з чим 18.09.2020р. вона була на прийомі у лікаря-дерматолога Центру естетичної медицини і за цей прийом нею було сплачено 1900 грн. Навчаючись у спеціалізованій школі, їх донька виявила схильність до вивчення іноземних мов, особливо німецької та англійської мови. Та й знання іноземних мов неодмінно знадобиться їй після закінчення школи та вибору свого життєвого шляху. Тому з 18.06.2019р. по 05.07.2019 р. донька була слухачем літніх інтенсивних курсів Німецького культурного центру «Goethe-Institut» в Україні з отриманням відповідного свідоцтва, за що нею було сплачено одноразово 6 000 грн. З 02.09.2019 р. дочка продовжила навчання на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови « Town School » в рамках курсу «Pre-intermediate» і отримала 31.05.2020 р. свідоцтво про повне проходження курсу навчання. Вартість цього навчання складала 18 639 грн, які нею повністю оплачені за навчальний рік. Так як, навчання на курсах здійснюється із залученням навчальної літератури для вивчення англійської мови як іноземної, додатково нею було сплачено 650 грн за комплект підручників. Окрім цього, з 02.09.2020р. дочка, за новою програмою, продовжила навчання на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови « Town School » в рамках курсу «Intermediate». Вартість цього навчання склала 23 760 грн, які вона оплатила повністю декількома платежами. Курс передбачає залученням навчальної літератури для вивчення англійської мови як іноземної, за що нею було сплачено 800 грн за комплект підручників. Донька [PERSON] навчається у 10 класі НВК 167 з поглибленим вивченням німецької мови. При школі створена громадська організація « Наші діти », по ініціативі якої, для створення нормальних умов для навчання та безпеки дітей, проводяться обов`язкові платежі з батьків учнів на утримання охорони та ремонт школи. У зв`язку з цим, нею 15.09.2020р. сплачено 2880 грн на додаткові витрати у 2019-2020 роках та 1200 грн за утримання охорони школи у 2019-2020 роках. Також, оскільки у сучасному світі практично не можна обійтися без мобільного зв`язку, особливо дітям для спілкування з батьками чи для подачі сигналу тривоги у разі виникнення якоїсь небезпеки, вона 30.11.2019р. у магазині № 264 ТОВ «Дієса» (Eldorado) придбала для доньки смартфон «Vivo», заплативши за нього 6 174 грн. За допомогою даного телефону, донька відвідувала шкільні онлайн-заняття в Zoom та здійснювала дистанційне навчання в період карантину (березень-травень 2020 року) і користується ним до цього часу. Таким чином, всього за період 2019-2020 років, вона витратила на утримання доньки 63 752 грн. Батько ж дитини за цей період на додаткові витрати не дав жодної копійки, ігноруючи вимоги чинного законодавства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. 15 грудня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення на позов відповідач посилається на те, що відповідач разом з позивачкою проживали однією сім`єю більше п`ятнадцяти років. У 2019 році стосунки між подружжям зіпсувались, дружина вирішила подати до суду позов про розлучення, а сама виїхала зі спільної квартири до іншого помешкання, за адресою: [ADDRESS] , забравши дитину з собою. Відповідач неодноразово намагався примиритись з дружиною, однак та була категорична. Не зважаючи на втрату сімейних стосунків з дружиною, відповідач ніколи не відмовлявся брати участь у житті доньки та фінансово допомагати їй. Відповідач давав колишній дружині гроші, які та використовувала на власний розсуд в інтересах дитини, що мало покривати, в тому числі, лікування та інші потреби доньки. З 2019 року позивачка перестала узгоджувати з відповідачем виховання дитини, а з кінця літа 2020 року взагалі відгородила доньку від спілкування з батьком та позбавила його можливості приймати участь у її житті. Позивачка перестала відповідати на телефонні дзвінки відповідача та спілкується виключно по смс-повідомленням в мобільному додатку. Втративши зв`язок з колишньою дружиною, відповідач намагався знайти спосіб надалі надавати матеріальну допомогу та писав їй повідомлення з проханням надати йому номер банківської картки для перерахунку аліментів, а також просив позивачку надати йому можливість відкрити банківську карту на ім`я дитини. Позивачка відмовилась приймати кошти від відповідача до судового рішення. Таким чином, позивачка намагається умисно створити у відповідача борг перед нею. 15 вересня 2020 року позивачка звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу для примусового стягнення аліментів з колишнього чоловіка. Підсумовуючи викладене, зазначає, що до вересня 2020 року між сторонами не було спору щодо участі батька у матеріальному утриманні дитини, відповідач регулярно надавав грошові кошти колишній дружині для забезпечення спільної доньки, при цьому жодних чеків чи розписок від позивачки він не просив. У травні 2020 року відповідач втратив робоче місце, на якому він працював неофіційно останні два роки, через скорочення штату за рахунок кризи, що виникла внаслідок пандемії в Україні. Оскільки на час карантину нову роботу неможливо було знайти, відповідач був змушений користуватись допомогою свої родичів. У вересні 2020 року, позивачка вирішила повернутись до спільної квартири, де проживав відповідач ( [ADDRESS] ). Коли чоловіка не було вдома, позивачка змінила замки на вхідних дверях. Прийшовши до помешкання, відповідач не зміг потрапити всередину, його ключ не підходив. У телефонній розмові позивачка повідомила, що вона вирішила повернутись до квартири разом з донькою, однак вона не бажає проживати разом з відповідачем на одній території і тому змінила замки, щоб той не потрапив до квартири. Відповідач навіть не зміг забрати особистих речей так як позивачка не впускає його до квартири. Не бажаючи травмувати психіку дитини сварками з її мамою, відповідач не намагався потрапити до квартири проти волі колишньої дружини. Таким чином, відповідач залишився без роботи та без житла і на даний час вимушений тимчасово проживати у своїх родичів. При цьому, відповідач намагається належно виконувати свої обов`язки, сплачує аліменти за судовим наказом та заборгованості не має. Виконавче провадження не відкривалось. Отже, відповідач не відмовляється та ніколи не відмовлявся брати участь у витратах на дитину, однак вони мають бути співмірними з його фінансовими можливостями та попередньо погоджені. Так, обираючи медичний заклад для дитини, позивачка не надала жодного доказу в підтвердження неможливості проведення зазначених у медичній документації процедур у державних медичних закладах, де медична допомога надається безкоштовно. Відвідування платних приватних медичних закладів, це одноособовий вибір позивачки, який вона з відповідачем не узгоджувала. Медичну допомогу дитина може отримати у сімейного лікаря або у педіатра, які дають направлення до профільного лікаря безкоштовно. Стосовно відвідувань курсів з вивчення іноземних мов, позивачка не надала доказів того, що матеріальної допомоги, наданої відповідачем протягом 2019-2020 років, не вистачало на покриття цих витрат. Дитина навчається у школі з поглибленим вивченням німецької мови, що дає їй змогу розвивати свої здібності до іноземних мов. Відвідування літніх курсів Німецького культурного центу не можна віднести до особливих потреб в розумінні ст. 185 СК України. Окрім цього, про вартість курсів з вивчення англійської мови відповідач дізнався лише з позовної заяви та вважає, що вони є задорогими, на ринку освітніх послуг можна обрати значно дешевші заклади і в будь-якому випадку позивачка повинна врахувати думку батька, його матеріальне становище та можливість оплачувати додаткові витрати саме в такому розмірі. Купівля мобільного телефону не є особливою обставиною для додаткових витрат, донька і до цього мала мобільний телефон та комп`ютер, що забезпечувало можливість дистанційного навчання. Придбання нового гаджету з батьком не узгоджувалось. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки звертаючись до суду, позивачка не зазначила істотних обставин, що мають бути відомі суду при вирішенні спору, зокрема: витрати, що бажає стягнути позивачка, не викликані особливими обставинами; відповідач постійно надавав грошові кошти на дитину, про що свідчить смс-переписка та відсутність судового спору до вересня 2020р.; позивачка самовільно виселила відповідача із квартири, яку вони придбали за спільні кошти, через що той залишився без житла; відповідач втратив робоче місце та на даний час не має постійного доходу; позивача не узгоджує жодних витрат з відповідачем та позбавляє його можливості запропонувати альтернативні, дешевші варіанти. 01 грудня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив з письмовими доказами на його обґрунтування, у яких позивач спростовує твердження відповідача та просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що лікування дитини та освітні курси з вивчення німецької та англійської мов та їх вартість були достеменно відомі відповідачу, оскільки розпочалися ще у 2017-2018рр. Відповідач перераховував протягом 2020 року грошові кошти позивачу в якості оплати заборгованості за комунальні послуги, які виникли за час одноосібного проживання відповідача в квартирі по [ADDRESS] , частину з яких позивач продовжує самостійно погашати. Також, відповідач у 2020 році придбав транспортний засіб та декілька разів відпочивав на морі, а тому його твердження про відсутність грошей вважає необґрунтованими. 12 січня 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача та письмові пояснення по суті спору, з письмовими доказами на їх обґрунтування, в яких відповідач спростовує викладені позивачем у відповіді на відзив твердження та просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у 2019 році відповідач був звільнений з останнього місця роботи та залишився працювати на роботі, де не був офіційно працевлаштований, але отримував непоганий заробіток. В травні 2020 року, у зв`язку з пандемією, відповідач втратив робоче місце та на даний час перебуває у пошуках роботи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральною Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] (а.с.13). З 22 березня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року у справі № 755/10100/19 був розірваний (а.с.12, 14-16). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та отримує медичні послуги за місцем проживання в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 1 КНМ «Центр ПМСД № 2 Дніпровського району м. Києва» (а.с 92-96). За період 2019 - 2020 р.р. позивачем понесено на утримання неповнолітньої доньки додаткові витрати на її медичне обслуговування та лікування, а також навчання, які складаються з наступного. У вересні-жовтні 2019 року, після перенесеної ангіни та загострення хронічного тонзиліту, у дитини, [PERSON] , стався моторний гіперкінез з напругою м`язів плечового поясу та у зв`язку з цим захворюванням 01.11.2019р. вона була обстежена у клініці «Медіком», за що позивачем сплачено 669 грн (а.с. 17, 18). За результатом проведеного медичного обстеження дитині було рекомендовано проведення ряду біологічних досліджень, за проведення яких позивачем сплачено 680,00 грн (а.с.19-21). 08.11.2019р. [PERSON] пройшла УЗД-обстеження організму у медичному центрі «Кіндерклінік» (а.с. 22). Відповідно до консультативного висновку 18.09.2020 р. дитина була на прийомі у лікаря-дерматолога Центру естетичної медицини з діагнозом дермальний невус правої надключичної ділянки, у зв`язку з чим позивачем було сплачено 1 900 грн (а.с. 23). З 18.06.2019р. по 05.07.2019 р. [PERSON] була слухачем літніх інтенсивних курсів Німецького культурного центру «Goethe-Institut» в Україні з отриманням відповідного свідоцтва, за що позивачем було сплачено одноразово 6 000 грн (а.с.24-26). Відповідно до Договору № 17-19 від 30.08.2019 р. на виконання платних послуг з вивчення іноземної мови (англійська) [PERSON] навчалася на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови « Town School » в рамках курсу «Pre-intermediate» і 31.05.2020 р. отримала свідоцтво про повне проходження курсу навчання (а.с. 27-30). Відповідно до п. 6 Договору № 17-19 від 30.08.2019 р. вартість освітніх послуг складає 18 639 грн, а вартість комплекту підручників становить 650 грн. Згідно з довідкою вих. № 01/11-20 від 11.11.2020 р., виданою освітнім центром «Town School», ФОП [PERSON] посвідчує, що [PERSON] з 02.09.2019 р. по 31.05.2020 р. навчалася на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови в рамках курсу «Pre-intermediate», згідно Договору № 17-19 від 30.08.2019 р. Загальна сума сплати за навчання та навчальну літературу готівкою 19 289 грн були оплачені [PERSON] в повному розмірі, одноразовим платежем 30.08.2019 р. до бухгалтерії курсів (а.с. 49). За Договором № 23-20 від 09.09.2020 р. на виконання платних послуг з вивчення іноземної мови (англійська) з 02.09.2020р. дитина продовжила навчання на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови « Town School » в рамках курсу «Intermediate» (а.с. 32-34). Відповідно до п. 6 Договору № 23-20 від 09.09.2020 р. вартість освітніх послуг складає 23 760,00 грн, а вартість комплекту підручників становить 800 грн. Згідно з довідкою вих. № 02/11-20 від 11.11.2020 р., виданою освітнім центром «Town School», ФОП [PERSON] посвідчує, що [PERSON] з 02.09.2020 р. навчається на платних освітніх курсах з вивчення англійської мови в рамках курсу «Іntermediate», згідно Договору № 23-20 від 09.09.2020 р. Загальна сума сплати за навчання та навчальну літературу готівкою 24 560 грн були оплачені [PERSON] в повному розмірі, двома платежами: 09.09.2020 р. - 12 680 грн, 14.09.2020 р. - 11 880 грн до бухгалтерії курсів (а.с. 50). Неповнолітня [PERSON] навчається у 10 класі НВК 167 з поглибленим вивченням німецької мови. При школі створена громадська організація « Наші діти », по ініціативі якої, для створення нормальних умов для навчання та безпеки дітей, проводяться обов`язкові платежі з батьків учнів на утримання охорони та ремонт школи. У зв`язку з цим, позивачем 15.09.2020р. сплачено 2880 грн на додаткові витрати у 2019-2020 роках та 1200 грн за утримання охорони школи у 2019-2020 роках. За судовим наказом № 755/13288/20, що виданий 21.09.2020 р. Дніпровським районним судом м. Києва, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 47, 48). У зв`язку з навчанням доньки, [PERSON] , у НВК 167 з поглибленим вивченням німецької мови, позивачем відповідно до квитанцій від 13.02.2019 р. сплачено на рахунок громадської організації «Наші діти» членські внески, витрати на охорону та благодійний внесок у загальному розмірі 1 320,00 грн (а.с. 37). Для забезпечення можливостей дитини на спілкування з батьками та для подачі сигналу тривоги у разі виникнення небезпеки, позивач 30.11.2019р. у магазині № 264 ТОВ «Дієса» (Eldorado) придбала для доньки смартфон «Vivo», вартістю 6 174,00 грн, який також забезпечив дитині можливість дистанційного навчання у період карантину у березні - травні 2020 року та який і зараз нею використовується (а.с. 38). За даними трудової книжки 25.07.2019 р. [PERSON] відповідно до ст. 38 КЗпП України звільнений за власним бажанням з роботи у ТОВ «Новус Україна». Щодо подальшого працевлаштування відповідача інформація у трудовій книжці відсутня. За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи убачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю, яка несе додаткові витрати на її утримання. Зокрема, за матеріалами справи підтверджується, що у період 2019 - 2020 р.р. [PERSON] понесла додаткові витрати на медичне обслуговування доньки та розвиток її здібностей з вивчення іноземних мов у загальному розмірі 60 041,00 грн, а саме: медичне обстеження від 01.11.2019 р. вартістю 669,00 грн, біологічне дослідження від 02.11.2019 р. вартістю 680,00 грн, навчання на курсах Німецького культурного центру у 2019 р. вартістю 6 000,00 грн, вивчення англійської мови в освітньому центрі «Town School» у 2019 - 2020 р.р. загальною вартістю 45 198,00 грн, витрати на членські внески, охорону, благодійний внесок до ГО «Наші діти» у розмірі 1 320,00 грн, придбання мобільного телефону вартістю 6 174,00 грн. Відповідачем не подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання ним коштів на утримання неповнолітньої дитини, в тому числі, що участі у додаткових витратах на її утримання у період 2019 - 2020 р.р.. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей. Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги надані суду докази, оцінюючи їх з позиції належності та допустимості, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрати на утримання дитини за період 2019 - 2020 р.р. у розмірі 30 020,50 грн, що становить 50% від загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на дитину, оскільки саме такий розмір додаткових витрат підтверджується матеріалами справи. Щодо інших доказів, наданих сторонами, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони не стосуються предмету доказування у цій справі. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial