Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», треті особи - Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Незалежна профспілка докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, [PERSON], [PERSON] про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу(т.1 а.с. 2-4). В обґрунтування позову зазначила, що від 26.01.2015р. відповідачем було видано накази за № 33 та № 46/0 про переміщення працівників підприємства з скороченням робочих місць та посад в структурних підрозділах порту в зв'язку з змінами в організації виробництва і праці, що пов'язане з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу третього терміналу. На підставі зазначених наказів, відповідач незаконно перевів позивача [PERSON] на постійно до третього терміналу на посаду тальмана третього терміналу. Вона не погодилась виконувати вищезазначені незаконні накази та виходила на роботу на своє робоче місце, яке було обумовлено умовами трудового договору (наказом начальника порту від 29.11.2011 за № 170/Л), але відповідач протягом більш як двох місяців починаючи з 02.02.2015р. не допускав її до роботи, не нараховував та не виплачував їй заробітної плати, що на думку позивача [PERSON] є також порушенням її прав. Як наслідок не виконання наказів, 30.04.2015р. на підставі наказу виконуючого обов'язки директора підприємства № 239/О - 5 від 23.04.2015р., [PERSON] була звільнена з порту за п. 1 ст. 40 КЗпП України, без попередньої згоди профспілки і ставить вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 02.02.2015р. по час постановляння рішення суду (т.1 а.с 4). Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, суд розглядає без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом вивчені докази та встановлені фактичні обставини. 26.01.2015р. відповідачем було видано накази за № 33 та № 46/0 про переміщення працівників підприємства з скороченням робочих місць та посад в структурних підрозділах порту в зв'язку з мінами в організації виробництва і праці, що пов'язане з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу третього терміналу. На підставі зазначених наказів, відповідач перевів її на постійно до третього терміналу на посаду тальмана третього терміналу (т.1 а.с. 11-12, 87-90, 102-104, 175-192). Відповідно копії наказу від 30.04.2015р. виконуючого обов'язки директора підприємства № 239/О - 5 від 23.04.2015р., позивачка була звільнена з порту за п. 1 ст. 40 КЗпП України, без попередньої згоди профспілки (т. 1 а.с. 15, 99). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.02.2016 року в позові [PERSON] було відмовлено (т.2 а.с. 52-58). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року скасовано рішення від 11.02.2016 року та винесено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено (т.3 а.с. 118-132). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року залишено без змін (т.3 а.с. 187-189). Відповідно постанови Верховного Суду від 01.11.2017 року, зазначено, що ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року та рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 лютого 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та в цій частині направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що з роботодавця на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислення якого розпочинається з дня її звільнення (т.3 а.с. 283-289). Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92р. зі змінами, У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з загальним принципом закріпленого в п. 3 та п.п. а) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.02.1995р. відповідно до якого всі премії та заохочення незалежно від нагоди їх нарахування, які носять виробничий характер та пов'язані з фінансовими та виробничими показниками включаються до розрахунку. Так відповідно до пп. б) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.02.1995р. до розрахунку не входять одноразові виплати, які носять компенсаційний характер та які нараховуються з метою відшкодування працівникам матеріальних витрат пов'язаних з виконанням трудових чи інших передбачених законом обов'язків, та характер допомоги (за невикористану відпустку, вихідна допомога, матеріальна допомога тощо) ст. ст. 44, 83, 120, 121,125 КЗпП України. Премії, винагороди та інші заохочувальні виплати які пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій відповідно до п. 3 даної Постанови включаються до розрахунку. Тобто, всі виплати в тому числі одноразові, незалежно від нагоди їх нарахування, які пов'язані з економічними показниками підприємства, чи з виконанням виробничих завдань і функцій (високі досягнення в праці; високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою та інші, виробничі премії ; одноразова винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо), включаються до розрахунку. Виходячи з Додатка 3 Колективного договору ДП «ІМТП», основною умовою нарахування виробничої премії на підприємстві є наявність чистого прибутку в цілому по порту з урахуванням фінансових можливостей (т.3 а.с.177об-179). 12.12.2014р. відповідачем видано наказ № 191-К «Про заохочення працівників підприємства» з мотивувальної та резулятивної частини якого чітко вбачається, що нарахування даної премії з нагоди святкування Нового року та Різдва Христового відбувалося на підставі Колективного договору ДП «МТП» у зв'язку з прибутковістю економіки ДП «МТП» з урахуванням фінансових можливостей підприємства, що свідчить про виробничий характер даної премії, адже наявність в наказові двох умов нарахування даної премії (прибуток та фінансова можливість) та прямий її зв'язок з фінансовими показниками підприємства у відповідності до Додатку 3 Колективного договору ДП «ІМТП» є основою виробничого преміювання працівників підприємства. Таким чином, у відповідності до принципу закріпленого в п. 3 та пп. а) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.02.1995р., вищезазначене заохочення, яке булу нараховане та виплачено позивачці в грудні місяці 2014 року в сумі 3081грн. включається до розрахунку, адже виходячи з загального принципу всі премії та заохочення незалежно від нагоди їх нарахування, які носять виробничий характер та пов'язані з фінансовими та виробничими показниками включаються до розрахунку. Окрім того, у відповідності до бухгалтерських довідок ДП «ІМТП» за Формою 2 (т.4 а.с.33-34), позивачеві що місячно нараховується одноразове заохочення за рахунок виробництва, яке згідно з Додатком 16 Колективного договору ДП «ІМТП» (т. 4 а.с.39) нараховується за якісне і завчасне виконання встановлених особливо важних виробничих завдань, пов'язаних з виробничою діяльністю порту і сфери обслуговування. Відповідно пп.. а) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» до розрахунку не включаються виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру),що не входять в обов'язків працівника. Відповідно до бухгалтерських довідок Форми 2 за грудень місяць 2014р. та січень місяць 2015р. позивачу щомісячно нараховується одноразове заохочення за рахунок виробництва. Таким чином суд приходе до висновку, що премія за грудень місяць 2014р. в розмірі 3081грн., одноразове заохочення (премія) в розмірі 150 грн., одноразове заохочення за рахунок виробництва за грудень місяць 2014р. в сумі 269,66грн. та в січні місяці 2015р. в сумі 284,44грн. є виробничими заохоченнями (преміями) і у відповідності до п. 3 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.02.1995р. включається до розрахунку. Згідно з п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.02.1995р. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Так відповідно до бухгалтерських довідок ДП «ІМТП» за Формою 2, середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу складає: Грудень 2014р.з/р. - 6753,29 грн. В січні 2015р. з/р. - 4529,36грн. В грудні 22 робочі зміни, січні було 21,13 робочих змін, загальна кількість р/з складає 43,13 р/з. Середньоденний заробіток працівника складає: (6753,29 + 4529,36): (22 +21,13) = 261,60 грн. Середня кількість робочих змін в розрахунковий період складає: 43,13 : 2 = 21,57 р/з. Загальна кількість часу вимушеного прогулу з 02.02.2015р. по 21.06.2016р. складає: 21.57х 15 + 35= 358,55 р/з. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.02.2015р. по 31.01.2016р складає: 21.57х 11 +21 =258,27р\\зх261,60 = 67563,44грн. З 01.02.2016р. на підставі наказу директора порту від 12.02.2016р. за № 113 відбулося підвищення тарифних ставок на коефіцієнт - 1,35, що призвело до збільшення середньоденної заробітної плати позивача 261,60 х 1,35 = 353,16 грн. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2016р. по 21.06.2016р. складає: 21.57х 4 + 14 = 100,28р/з х 353,16 = 35414,89грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає: 67563,44 + 35414,89 = 102951,33 -57790,13(сума стягнута за рішенням суду) = 38665,68грн. (45161,20грн - 6109,68грн. - 385,84грн. сума розрахункових при звільненні). Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню з відповідача складає 38665,68грн. Суд не бере до у ваги розрахунки представника відповідача та третьої особи так як вони не відповідають Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України за № 100 від 08.02.1995р.

Outcome: approved