Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 1987 року вона повторно зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] Від шлюбу у них є повнолітній син. Останні три роки їхні відносини з чоловіком загострились, життя стало нестерпним, сім'ї практично немає. Наразі між ними повне відчуження одне від одного. Господарство вони ведуть окремо, фінанси у них також окремі. По суті, вважає, що вони чужі один одному люди, яких нічого, окрім юридичної реєстрації шлюбу, нічого не пов'язує. В судовому засіданні 08 грудня 2015 року, позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що з вони з відповідачем давно стали чужими людьми, відповідач постійно ображає її, погрожує фізичним насильством. Вони давно не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, проживають хоча і в одній квартирі, однак в різних кімнатах, як сусіди. Відповідач в судовому засіданні 08 грудня 2015 року позов не визнав, пояснив, що між ним та позивачем дійсно виникають непорозуміння, однак останні пов`язані з тим, що позивач відвідує релігіозні секти та вважає, що він (відповідач) з дияволом, а вона (позивач) з Богом, а тому вони не можуть бути разом. Він кохає свою дружину, у них була гарна сім`я, яку він бажає зберегти. просив суд надати їм строк на примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 27 червня 1987 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина. У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в один місяць. В судове засідання 11 січня 2016 року, яке було призначено судом після примирення, позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 11 січня 2016 року не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки тривалий час, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved