Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернулася 12.05.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.09.1999 року. Від спільного життя з відповідачем мають одну неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO], яка мешкає разом із нею. Шлюбні відносини остаточно припинено з березня 2015 року через непорозуміння, розходження поглядів на життя та сім'ю, втрату почуття любові та поваги одне до одного. У теперішній час вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, до примирення не прагнуть, спору про поділ майна немає, тому просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: с.Борозенське Великоолександрівського району Херсонської області, вул..Першотравнева,4 , що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив. За ухвалою суду про судове доручення 02.06.2015 року допитаний Великоолександрівським районним судом, заперечував проти позову, просив справу розглядати за його участі, однак будучи повідомленим про час та місце розгляду справи жодного разу в судове засідання не з'явився, про поважність причини неявки суд не повідомив. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.1999 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11 вересня 1999 року Борозенською сільрадою Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 15 /а.с.5/. Від шлюбу мають одну малолітню дочку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.6/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в позовній заяви просила залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - «[PERSON]». Позивач стверджує, що вони припинили сімейне життя у березні 2015 року, мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, поновлювати сімейні відносини не бажає. Спір про майно відсутній. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, однак жодного разу до суду не з'явився, які заходи приймав для поновлення шлюбних відносин, не зазначив. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved