Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23.08.2003 року по 17.06.2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. З 2009 року відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків з виховання та утримання доньки: не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для розвитку дитини, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участь в утриманні дитини. Перешкод відповідачу, у спілкуванні з дитиною, ніхто не чинить, про місце її перебування він поінформований. 10.08.2016 року органом опіки та піклування виконкомом Мирноградської міської ради винесено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. З 30.01.2010 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має з ним спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач, спільно зі своїм чоловіком [PERSON] протягом останніх семи років займаються вихованням та утриманням [PERSON], оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. Тому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] вимоги позивача підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Прокурор Натеса М.М. позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином, у порядку, визначеному процесуальним законодавством, повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглядає цивільну справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 17 червня 2009 року, після чого шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Від даного шлюбу, у сторін, 03 березня 2005 року народилась донька [PERSON] (а.с. 8). Позивач, разом з чоловіком [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON], [INFO] зареєстровані та мешкають за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Свободи, буд. 22 (а.с. 10). Згідно з довідкою від 01.09.2016 року відповідач [PERSON], [INFO] з 2003 року по 2008 рік без реєстрації мешкав за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Чайковського, буд. 29 (а.с. 11). Згідно з інформацією керівництва школи № 6 м.Мирнограда Донецької області, наданої станом на 17.06.2016 року, дитина [PERSON], [INFO] навчається в 6 класі, контроль за її вихованням здійснює мати, батько протягом навчання батьківські збори не відвідував, не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з нею (а.с. 12). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради, за результатами розгляду всіх документів, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 13-14). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч.ч.1-3 ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Судом встановлено, що відповідач, всупереч встановленим Конвенцією про права та захист дитини положенням, ст.150 СК України, не бажає надавати дитині повний і гармонійний розвиток в сімейному оточенні, не турбується про її добробут і розвиток, ухиляється від належного утримання та виховання своєї дитини. Відповідач [PERSON] ухилився від всіх зазначених обовязків щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої доньки, не цікавлячись її життям, умовами проживання, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, переклавши свої батьківські обовязки в повному обсязі на матір. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обовязки. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним своїми обовязками, тому задля захисту інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки. Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним із способів виконання утримувати дитину є батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згiдно зі статтею 182 Сiмейного кодексу України при визначеннi розмiру алiментiв суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, iншi обставини, що мають істотне значення. Розмір алiментiв на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вищевикладеного, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає, що з вiдповiдача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO] підлягають стягненню аліменти в розмiрi 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати принципам виваженості та справедливості. Частиною першою ст.88 ЦПК України закріплено, що стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог даної статті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с. 1). На підставі ст.ст.150, 164, 166, 180, 182 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved