Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею як спадкоємицею за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] що належав померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами - свідоцтві про право особистої власності від 30.08.1989 року № 103, виданому на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.08.1989 року за № 3-78, відсутній підпис посадової особи та гербова печатка органу, що видав зазаначений документ. Також, на вказаному документі відсутній підпис начальника Ізмаїльського бюро технічної інвентаризації, яким проводилась реєстрація права власності на зазначений житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівництво від 30.08.1989 року за № 103, виданого виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради народних депутатів. Крім цього, як вбачається з довідки від 24.04.20015 року, наданої виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 14 [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2003 року, виданого Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірним спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 40623993 від 10.06.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.03.1973 року, виданого виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.09.1973 року, виданого виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.10.1992 року, виданого виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 28.04.2015 року за № 449, тобто вважаються такою, що прийняли спадщину відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Статтею 553 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого - небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилась від отримання належної їй за законом частки у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] на користь доньки [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved