Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2003 року. У 2005 році до позивача звернувся відповідач, який був зарубіжним студентом та з яким позивач перебувала у дружніх стосунках, та повідомив, що він покинув навчання та йому потрібно вид на проживання в м. Вінниці та попросив укласти фактичний шлюб та тимчасово зареєструвати його в квартирі позивача. Пройшов час, стосунки сторін погіршились, позивач втратила зв'язок з відповідачем, однак відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі, належній позивачу. Таким чином, понад 10 років відповідач у квартирі позивача не проживає, не сплачує комунальні платежі за користування квартирою, його речей в квартирі також немає, однак добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила усунути їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою №64 у будинку №9 по вул. Пирогова в м. Вінниці, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування даним жилим приміщенням, та шляхом зняття з реєстраційного обліку останнього за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Вінниччина» від 27.05.2016 року №61 (23083). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2003 року (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи з 09.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.05.2008 року у цивільній справі №2-1285/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, був визнаний судом недійсним (а.с.5-7). Згідно ст.44 СК України у випадках, передбачених статтями 39 - 41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.45 СК України особа, яка поселилася у житлове приміщення іншої особи у зв'язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набула права на проживання у ньому і може бути виселена. Оскільки, відповідач здійснив реєстрацію свого місця проживання за адресою місцезнаходження квартири позивача у звязку з реєстрацією з останньою недійсного шлюбу, таким чином відповідач не набув права на проживання у зазначеній квартирі. Окрім того, згідно акту ТОВ «ЖЕО» №2111від 22.03.2016 року відповідач у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, хоча не проживає (а.с.8). До того ж, факт не проживання відповідача у квартирі позивача встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.05.2008 року у цивільній справі №2-1285/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним (а.с.5-7). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачу, порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщення, є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню. Що ж стосується вимог позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: вул. Пирогова, 9/64, м. Вінниця, то суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в цій частині в задоволенні позову з наступних міркувань. Як вбачається зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. А відтак, вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, є безпідставними та передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial