Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз», про зобовязання вчинити дії і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона проживає в житловому будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11. 15 грудня 2014 року вона уклала з [PERSON] акціонерним товариством по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» договір про надання населенню послуг з газопостачання та зобовязалась сплачувати кошти за надані послуги з газопостачання. На день укладення договору показники лічильника становили 47151 м. куб., а заборгованість за спожитий газ - 5\~437,69 грн.. Після укладення договору вона справно оплачувала послуги з газопостачання, а саме: 12 січня 2015 року сплатила 1000 грн., 07 лютого 2015 року 1000 грн., 12 березня 2015 року 1000 грн., 08 квітня 2015 року 1000 грн., 12 квітня 2015 року 1000 грн., 12 травня 2015 року 1000 грн., 12 червня 2015 року 1000 грн., 02 липня 2015 року 1000 грн., 12 серпня 2015 року 1000 грн., 13 серпня 2015 року 5\~271,58 грн.. За спожиті послуги по газопостачанню в 2015 році вона сплатила 14\~271 грн. 58 коп.. 13 серпня 2015 року до її будинку прийшли працівники Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» та попросили показати їм показники лічильника. Без попередження працівники Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» несанкціоновано відключили газ і повідомили їй про наявну у неї заборгованість у розмірі 13\~271,58 коп.. Після відключення газу був складений акт, з яким вона не погодилась, про що було вказано в акті. Дії працівників Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» по відключенню газу позивач вважає неправомірними, оскільки в неї відсутня заборгованість по газопостачанню, а також в її будинку разом з нею проживають її непрацездатна мати інвалід 1-ї групи, учасник бойових дій, та її брат, який є учасником війни в Афганістані. Дані особи користуються пільгами по сплаті газопостачання. На час відключення газу показники лічильника були зафіксовані на рівні 49407 м.куб.. Працівники Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» своїми діями порушили Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила зобовязати Києво-Святошинське ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» перерахувати тарифи з урахуванням пільг та повернути їй переплачену суму коштів; стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн.. В подальшому на підставі вимог ст. 31 ЦПК України позивач [PERSON] подала заяву про зміну предмету позову. Подану заяву позивач [PERSON] обґрунтовувала тим, що з 23 квітня 1999 року вона проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11. 15 грудня 2014 року вона уклала договір з Києво-Святошинською філією по експлуатації газового господарства про надання населенню послуг з газопостачання і їй був присвоєний особовий рахунок за № [NUMBER]. За вказаною адресою їй був встановлений газовий лічильник із заводським № 0046002, дата останньої повірки 01.01.1998 року. На час укладення договору показники лічильника становили 47151 м.куб.. Відповідно до даних акту звірки взаємних розрахунків від 16 грудня 2014 року станом на 16 грудня 2014 року заборгованість за спожитий газ становила 5\~437 грн. 69 коп.. На момент відключення газопостачання у її будинку показання лічильника газу становили 40407 метрів кубічних, що підтверджено актом б/н від 13 серпня 2015 року про відключення газоспоживаючих приладів абонента. З 15 грудня 2014 року по 13 серпня 2015 року в будинку, в якому вона проживає було спожито 2256 метрів кубічних природного газу. Станом на 16 грудня 2014 року її заборгованість за спожитий газ становила 5\~437,69 грн., а вартість споживання нею газу за період з 15 грудня 2014 року по 13 серпня 2015 року становила 4\~514,81 грн., всього за вказаний період вона мала сплатити 9\~952,50 грн., без урахування встановлених їй пільг по оплаті спожитого газу. За період з січня 2015 року (12 січня 2015 року) по серпень 2015 року (12 серпня 2015 року) вона сплатила за спожитий газ 10\~000 грн.. Заборгованість за спожитий газ станом на 12 серпня 2015 року була відсутня, та мала місце переплата в розмірі 47,50 грн., без врахування встановлених по договору пільг. В будинку разом з нею проживають її мати - інвалід 1-ї групи, учасник бойових дій, та її брат, який є учасником війни в Афганістані. Вказаним особам встановлені пільги по сплаті спожитого природнього газу у розмірі 100 % та 75 % від вартості спожитого газу. В порушення умов укладеного договору про надання населенню послуг з газопостачання Публічне акціонерне товариство по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» не виконав свого обовязку щодо нарахування оплати за спожитий газ з урахуванням наявності пільг. Оскільки обовязку сплачувати грошові кошти за надання послуг з постачання газу в неї не виникало, у звязку з наявною 100 % знижкою, тому сплачені грошові кошти в розмірі 11\~000 грн. є безпідставно набутими та підлягають поверненню. 13 серпня 2015 року працівники Києво-Святошинське ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» без попередження відключили її будинок від газопостачання посилаючись на те, що в неї наявна заборгованість та склали акт б/н від 13 серпня 2015 року про відключення газоспоживаючих приладів абонента. В складеному акті вона вказала свої зауваження на неправомірні дії працівників Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз». Також в складеному акті був вказаний розмір заборгованості за спожитий газ у розмірі 13\~271,58 грн.. У звязку з відключенням її будинку від газопостачання вона змушена була сплатити 13 серпня 2015 року 5\~271,58 грн.. Своїми протиправними діями Публічне акціонерне товариство по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» завдало їй та її рідним моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10\~000 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати неправомірними дії [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» з припинення газопостачання, що мало місце 13 серпня 2015 року у належній їй 2/5 частині будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11; стягнути з [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на її користь моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн.; стягнути з [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 16\~471,58 грн.. У судовому засіданні від 09 березня 2017 року судом було виключено з учасників процесу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Києво-Святошинське ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» позов не визнав та заперечував проти його задоволення в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] ([PERSON]О.) на праві власності належить 2/5 частини жилого будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору дарування від [INFO], посвідченого державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори. 15 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» був укладений типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, відповідно до умов п.1.1. якого виконавець зобовязується безперервно надавати споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуг з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до положень п. 22 договору за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника. Відповідно до пп. 3 п. 28 договору споживач зобовязаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.п. 1 п. 29 договору виконавець має право припиняти постачання газу споживачеві у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог п. 19 Правил газопостачання. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 13 серпня 2015 року працівниками Києво-Святошинського ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» був складений Акт б/н про відключення газоспоживаючих приладів обліку, згідно якого 13 серпня 2015 року проведено відключення газоспоживаючого обладнання шляхом опломбування крану на стояку, у звязку з наявною заборгованістю у розмірі 13\~271,58 грн.. На час відключення газопостачання показники лічильника були зафіксовані на рівні 49407 м.куб.. В даному акті зафіксовано, що [PERSON], не погоджується з ним. Також в матеріалах справи міститься акт про відновлення газопостачання від 13 серпня 2015 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11. Вказаний акт був отриманий [PERSON] 14 серпня 2015 року. В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків від 16 грудня 2014 року, в якому були зафіксовані показники газового лічильника за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11, на рівні 47151 м.куб., залишок до сплати становив 5\~437,69 грн.. Слід зазначити, що відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246. Відповідно до пункту 6 Правил, газопостачання споживача припиняється у випадку: проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт; несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання; відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства. Відповідно до п. 17 Правил постачання природного газу, що затверджений\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496,\~якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за предявленням службового посвідчення на обєкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246\~зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Як вбачається із копій квитанції наданий позивачем, остання самостійно вносила показники лічильника, та проводила відповідні розрахунки, без зазначення особового рахунку, на який мали зараховуватись сплачені кошти.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246\~передбачено, що споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для: звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу. З наданого представником відповідача розрахунку заборгованості (68 ар.с.) вбачається, що заборгованість за спожитий природній газ виникла у [PERSON] з лютого 2013 року. Так з лютого 2013 року по вересень 2015 року заборгованість позивача [PERSON] перед відповідачем становить 20\~519,39 грн.. Жодної проплати за спожитий природній газ за 2013-2014 року [PERSON] здійснено не було, що також підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Позивач [PERSON] заперечувала щодо наявної в неї заборгованості за спожитий природній газ та на підтвердження своїх тверджень надала суду копії квитанцій про здійснену нею оплату, а саме, що вона сплатила 12 січня 2015 року - 1000 грн., 07 лютого 2015 року 1000 грн., 12 березня 2015 року 1000 грн., 08 квітня 2015 року 1000 грн., 12 квітня 2015 року 1000 грн., 12 травня 2015 року 1000 грн., 12 червня 2015 року 1000 грн., 02 липня 2015 року 1000 грн., 12 серпня 2015 року 1000 грн., 13 серпня 2015 року 5\~271,58 грн.. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2014 року по особовому рахунку [PERSON] за № [NUMBER] за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Щорса, 11 було проведено звірку взаємних розрахунків та оформлено акт із зазначенням показників лічильника газу станом на 01 січня 2013 року 40455 м.куб. та суми боргу в розмірі 775,73 грн.. Згідно акту звірки взаємних розрахунків від 16 грудня 2014 року станом на 16 грудня 2014 року заборгованість [PERSON] за спожитий газ становила 5\~437 грн. 69 коп., за показниками лічильника 47151 м.куб.. За клопотанням представника позивача [PERSON] по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. За результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи був наданий висновок експертів за № 18053/18054/16-32 від 09 грудня 2016 року, про те, що підпис від імені [PERSON], що міститься: в графі «Абонент» у повідомленні про заборгованість від 15 грудня 2014 року виконаний не [PERSON], зокрема з навмисною зміною ознак власного підписного почерку, а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Абонент» у рядку ліворуч від друкованого запису «Кравченко Олена Олексіївна» в акті звірки взаємних розрахунків від 16 грудня 2014 року, виконаний не [PERSON], зокрема з навмисною зміною ознак власного підписного почерку, а іншою особою. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30 травня 1997 року при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 67 КПК чи ст. 62 ЦПК висновок експерта немає наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Разом з тим, суд дослідивши наявні письмові матеріали справи дійшов висновку, проте, що хоча експерт і встановив, що в повідомленні про заборгованість від 15 грудня 2014 року та в акті звірки взаємних розрахунків від 16 грудня 2014 року підпис не належить позивачу [PERSON], однак суд не вважає, що даний факт підтверджує чи спростовує наявну у позивача [PERSON] заборгованість за спожитий нею природній газ. З матеріалів справи вбачається, що відключення абонента [PERSON] від газопостачання відбулось, у звязку з наявною в неї заборгованістю, яка виникла в неї з 2013 року, тому твердження позивача щодо неправомірних дій відповідача стосовно відключення її від газопостачання є безпідставними, оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент відключення споживача [PERSON] від газопостачання в неї була наявна заборгованість за спожитий природній газ. Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, суд вважає, що нарахування щодо оплати витрат за спожитий природний газ для [PERSON] проводився відповідачем у відповідності до вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246\~та на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також укладеного між сторонами договору про надання населенню послуг з газопостачання № 80046 від 12.10.2009 року і в межах наданих повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з його необгрунтованістю та безпідставністю. Також у своєму позові [PERSON] просила визнати неправомірними дії відповідача та стягнути на її користь безпідставно набуті відповідачем грошові кошти в розмірі 16\~471 грн. 58 коп., посилаючись на те, що в неї відсутня заборгованість за спожитий природній газ, оскільки разом з нею в її будинку проживають її мати [PERSON], [INFO] інвалід 1-ї групи, учасник війни, а також брат [PERSON], [INFO], який є учасником війни в Афганістані. Дані особи користуються пільгами по сплаті за спожитий газ, тому грошові кошти в розмірі 16\~471,58 грн. були сплачені в рахунок погашення нарахованої заборгованості безпідставно і підлягають поверненню позивачу. Згідно норм споживання природнього газу для побутових потреб, громадянам, які мають пільги щодо їх оплати, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 року № 879, громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, пільги надаються в межах таких норм: споживання природнього газу для побутових потреб: у разі використання на опалення житла; у розмірі 21 кв.м. опалювальної площі на кожну особу. Яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, і додатково 10,5 кв.м. на сімю 11 м.куб. природнього газу на 1 кв.м. площі на місяць в опалювальний період; для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, у розмірі 42 кв.м. опалювальної площі на кожну особу, яка має право на знижу плати, та додатково 21 кв.м. на сімю 11 м.куб. природного газу на 1 кв.м. площі на місяць в опалювальний сезон. В договорі про надання населенню послуг з газопостачання від 15 грудня 2014 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз» міститься відмітка, а саме інформація про наявність пільг, в якій зазначено, що [PERSON] має пільгу у розмірі 100 %, а [PERSON] 75 %. Однак посилання позивача, що встановлені пільги не були враховані відповідачем при нарахуванні заборгованості за спожитий газ не були підтверджені належними доказами. Також слід вказати, що позивачем також не було надано доказів на підтвердження того, що особи, яким встановлені пільги по сплаті за спожитий газ дійсно проживають та користуються газом в будинку, в який належить позивачу на праві власності. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.\~ 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позовній заяві позивач зазначила, що у звязку з неправомірними діями працівників [PERSON] акціонерного товариства по водопостачанню та газифікації «Київоблгаз», які полягали у неправомірному відключенні її будинку від газопостачання призвели до спричинення їй душевних страждань та фізичних незручностей, які виник внаслідок відключення помешкання від газопостачання. За вказаних обставин позивач [PERSON] оцінила спричинену їй моральну шкоду у розмір 10\~000 грн.. Однак суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. недоведені та необґрунтовані, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому застосуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В матеріалах справи відсутні докази, що заявлена позивачем моральна шкода дійсно була завдана [PERSON] внаслідок неправомірних дій відповідача. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що у заподіянні заявленої шкоди була вина відповідача , тому суд вважає вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди є недоведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт завдання такої шкоди.

Outcome: dismissed