Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просила надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду в її супроводі неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межі України без згоди та супроводу батька, а також надати дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення за кордон [PERSON], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку і виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] вона в зареєстрованому шлюбі не перебувала, однак від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини розвитком сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає з 2011 року. У неї є можливість вивезти сина для оздоровлення за кордон, однак відповідач не надає згоди на вивезення дитини, уникає спілкування. Виїзд дитини за кордон спрямований виключно на її оздоровлення, не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання та довгострокове перебування за межами України. За відсутності згоди батька у неї відсутня можливість здійснити поїздки, вона змушена звернутись до суду із вищевказаним позовом Позивач у судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу за її відсутністю, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на подану позовну заяву ним надано не було. Причина неявки представника третьої особи суду невідома. Про дату та час судового засідання Служба у справах дітей Троїцької райдержадміністрації повідомлялась завчасно, належним чином. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з виписки з історії розвитку [PERSON], дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на диспансерному обліку у алерголога з діагнозом астматичний синдром (а.с.6). У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивач турбуючись про виховання дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, з метою забезпечення повноцінного розвитку дитини, має бажання та можливість здійснити виїзд дитини за кордон. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині позивача за кордон без згоди батька до досягнення нею 16-річного віку. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем була сплачена сума судового збору 640,00 грн, що підтверджується квитанцією №66 від 14 червня 2017 року (а.с.1). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved