Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року, який зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 720. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку Юлію, [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені в жовтні місяці 2013 року з тієї причини, що між сторонами втрачено взаєморозуміння. Подальше збереження та існування шлюбних відносин позивач вважає неможливим, оскільки не веде спільного господарства з відповідачем, проживає окремо. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони з 28.10.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку Юлію, [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені в жовтні 2013 року з тієї причини, що між сторонами втрачено взаєморозуміння. На теперішній час сторони мешкають окремо. Можливість збереження сімї втрачена. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Конституцією України проголошена охорона сім'ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвища подружжя після розірвання шлюбу, залишивши прізвище позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved