Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Державної установи «Тернопільський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України», у якому просить поновити її на посаді біолога санітарно-гігієнічної лабораторії відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Державної установи «Тернопільський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8972,64, моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та судові витрати. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач вказала\~на те,\~щопрацювала на посаді біолога санітарно-гігієнічної лабораторії відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Державної установи «Тернопільський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 15.11.2010 року та наказом № 201 від 22 жовтня 2019 р. вона була звільнена за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників, про що зроблено запис у трудовій книжці та вручено позивачу. На виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 27.06.2019року Державна установа «Тернопільський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» видало наказ № 43 від 15.07.2019 року Про визначення структури ДУ «Тернопільський ОЛЦ МОЗ України» та внесення змін до штатного розпису відповідно до якого усі працівники підписали стандартне попередження і позивач в тому ж числі 29.07.2019 року. Додатком 3 до наказу № 43 від 15.07.2019 року є склад комісії з питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників, але склад даної комісії не був затверджений, повноважень такій комісії ніхто не надавав і дана комісія не працювала, так як не розглядана документи та факти щодо переважного права працівників на залишення на роботі, на таку комісію позивача чи інших працівників ніхто не запрошував. Тому вважає, що вона була не законно звільнена, а залишені працівники із нижчою категорією, меншим стажем роботи у даній установі, зокрема, [PERSON] . Не було враховано, що у позивача на утриманні малолітня дитина, двоє хворих, лежачих пенсіонерів, що потребують вартісного лікування і постійного догляду, тимчасово не працюючий чоловік, який повен доглядати за лежачими. Позивачу не було запропоновано жодного разу жодної роботи одночасно із попередженням про звільнення. Більша частина працівників мають ставки чи 1,5 ставки, однак позивачу не було запропоновано жодна з них. Таким чином, позивач вважає, що роботодавцем грубо порушено порядок визначення осіб, що підлягають звільненню у зв`язку з скороченням штату, не враховано її продуктивність праці та кваліфікацію. Також, вказує, що вона отримала тяжку душевну травму через незаконне звільнення, оскільки керівництво та працівники знали про її не просту сімейну ситуацію, їм було відомо, що вона є єдиною в своїй сім`ї працюючою особою. Дане звільнення вибило її із звичної колії життя, перекреслило нормальний ритм життя, позбавило впевненості у завтрашньому дні, вона впала в затяжну депресію, робота була для неї не лише місцем отримання заробітної плати, а улюбленою справою, віддушиною у складній життєвій ситуації. Її спеціалізація досить специфічна та знайти роботу за даною спеціальністю складно. Через те, що позивач вирішила звернутись до суду за захистом порушених прав її колишнє керівництво налаштовує працівників установи проти неї. Незаконними та непорядними діями відповідачем нанесено моральної шкоди, які оцінює в 20000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. 26 грудня 2019 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Згідно відзиву вказано, що на виконання наказу МОЗ України від 27.06.2019 р. № 1475 «Про затвердження Плану оптимізації лабораторної мережі в системі громадського здоров`я»

Outcome: partial