Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідачки про стягнення боргу за борговою розпискою, покликаючись на те, що 02.01.2014 року вона позичила [PERSON] 4100 доларів США, які вона відповідно до письмової розписки зобов»язалася повернути до 01.08.2014 року. Термін сплати боргу сплив, однак відповідач свого зобов»язання щодо повернення боргу не виконала до цього часу. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обґрунтування навели обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволені позову відмовити. Додатково пояснила, що вона працювала продавцем в магазині та в неї була недостача 32 000грн. Її покликав директор [PERSON] та порекомендував в кого можна позичити гроші, щоб перекрити недостачу. 02.01.2014р. вона позичила у [PERSON] 4100 доларів США, про що написала власноручно розписку та відразу ж віддала гроші директору [PERSON] На даний час борг не повернула позивачці. Заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З оглянутої в судовому засіданні розписки від 02.01.2014р. установлено, що [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 4100 доларів США та зобов'язується повернути їх до 01.08.2014року. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Ч.2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. Факт передачі грошей підтверджений розпискою. Таким чином, факт написання розписки про отримання грошей є доказом отримання грошей позичальником від позикодавця. Таким чином, судом встановлено істотне порушення умов договору зі сторони [PERSON] та відповідно позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила 1107 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved