Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, якою просила суд розірвати договір купівлі-продажу весільної сукні від 27 квітня 2016 року, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача вартість весільної сукні у розмірі 20\~500 гривень. Крім того, позивач у позовній заяві просила призначити судову санітарно-епідеміологічну та товарознавчу експертизи, однак у судовому засіданні від проведення експертизи відмовилась. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано про те, що 27.04.2016 вона придбала у весільному салоні по вул. Сумській, 59 у м. Харкові весільну сукню та фату вартістю 20\~500 гривень, на підтвердження чого надано квитанцію серії ААБ № 826899. Відповідачем позивача запевнено, що сукня іспанського виробництва, про що вказує бирка та чохол, в якому сукня знаходилась, через що позивач була впевнена у іноземному походженні сукні. Після оплати вартості сукні, вона була залишена у салоні для приведення її у відповідність до фігури позивача та хімчистки, що, з урахуванням вартості сукні, було безкоштовним. 26 травня 2016 року позивач забрала сукню з салону, однак приміряла вже вдома, де і виявила ряд недоліків сукні, зокрема відсутність бирки із зазначенням країни-виробника, слабкі шви та сліди помади після хімчистки. У звязку із виявленими недоліками, позивач звернулась до відповідача з вимогою усунути недоліки, або обміняти на не ношену та більш якісну сукню, або повернути вартість сукні. Сукню в салоні забрали, однак відповідач повідомила її, що з приводу повернення коштів вона намагається звязатись із Києвом, оскільки самостійно вона такі питання не вирішує. 02.06.2016 позивач знову приїхала до салону, де позивачу відмовили у поверненні коштів у звязку із тим, що сукня підшита під фігуру покупця і продати іншій особі її неможливо. З приводу відсутності бирки їй пояснили про те, що дійсним виробником є Україна сукня є власного пошиву салону. У звязку із викладеним, позивачем викликано поліцію, за результатами розгляду звернення, позивачу рекомендовано звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, під присягою свідка пояснила суду про те, що вона придбала у відповідача весільну сукню. Під час придбання, вона перепитала у продавця, чи воно іноземного виробництва, оскільки мала намір придбати саме іноземного виробництва. Працівник магазину зазначив про те, що сукні іспанського виробництва. Коли сукня була обрана, продавець підтвердив, що саме ця сукня вироблена в Іспанії. До деталей позивач не придивлялись воно непогано сіло, однак було необхідно її підшити по фігурі зменшити по зросту та обєму грудей. Крім того, на сукні був слід від помади, який обіцяли прибрати хімчисткою. Продавець вимагав 100-відсоткової передплати та повідомив, що сукня буде підшита протягом тижня, максимум двох. Коли позивач приїхала забрати покупку, із видачею була затримка, яку пояснили значною чергою. Загалом на підгонку сукні знадобилось близько місяця. У день, коли сукню забирали, позивач поспішала на автобус, тому сукню після підгонки не міряла та не оглядала, продавці її запевнили, що сукня підшита та була у хімчистці. По приїзду додому, вранці позивач приміряла сукню та побачила, що вона підшита неправильно розмір не підходив. Усі недоліки сукні залишились, слід від помади не був вичищений. Якість роботи, як стверджує позивач була на низькому рівні. В ході телефонної розмови, працівники магазину попросили приїхати через пару днів. Причини не памятає. У оговорений час позивач із батьками приїхали до магазину, де їх повідомили про те, що їм необхідно написати заяву на імя директора, заява буде надіслана до Києва, де буде розглядатись протягом певного часу. Через кілька днів продавці обіцяли перетелефонувати. Не дочекавшись дзвінка, позивач сама приїхала і виявилось, що насправді жодного офісу у Києві та керівництва немає, підшив сукні робила сама відповідач. Крім того повідомили, що сукня власно виробництва, а не Іспанії. Жодної документації щодо виробника позивачу не надано, при купівлі їй повідомили, що бирки знімають із суконь при проїзді через митницю. Крім того позивач зазначила, що спочатку керівника магазину їй представили як швачку, яка має підшити сукню під позивача, в решті виявилось, що ця швачка власник магазину, відповідач по справі. Представник позивача позов підтримала, звернула увагу на те, що позивача ввели в оману щодо виробника сукні, навмисно затягнули строки підшивки для неможливості повернення сукні у 14-денний термін. Недоліки виробу були суттєві, оскільки сукня після підшивки, як вказано позивачем, тріщало по швам, деякі шви взагалі не були виконані. Такі недоліки унеможливили використання сукні за призначенням. Крім того зазначила, що жодних сертифікатів на продукцію покупцю не надано. Сукня була необхідна позивачу для весілля, на яке через дії відповідача, позивач була вимушена придбати іншу сукню, дешевшу та більш якісну. На даний час сукня вже не потрібна та жодного разу позивачем не використовувалась, а тому усунення недоліків вже не є необхідним. Представник відповідача проти позову заперечувала, пояснила про те, що при примірці сукні, воно відповідало всім вимогам покупця та стандартам для такого виробу. Позивач погодилась на її придбання, на підтвердження чого надала передплату у повному обсязі та залишила сукню для її підшивки по її фігурі. За квитанцією, позивач придбала сукню за 20\~500 грн., у вартість входить сукня та підгонка. Із квитанції не видно жодних інших недоліків, в тому числі і щодо хімчистки чи країни-виробника. Продукція, вироблена в Україні не потребує жодної сертифікації, а тому жодних документів на таку продукцію не вимагається. Про це відповідач пояснювала як позивачу так і поліції. Щодо того, що позивач не міряла плаття в магазині виключно її провина. Час виникнення плями на сукні не встановлено. Крім того, сукня виготовлена із мереживного полотна, яке не підлягає обміну та поверненню. Вважає позовні вимоги безпідставними, просила у позові відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила про те, що вона є матірю позивача. 26\~квітня\~2016 року вони із донькою зайшли до весільного салону по вул. Сумській, де їх повідомили, що всі сукні у магазині відповідача іспанського виробництва. Донька сукню поміряла, сукня їм сподобалась, однак була завелика за зростом та дещо не підходила по фігурі. Під час примірки вона побачила чорну бирочку, через що перепитали про сертифікат на сукню, який продавці пообіцяли надати пізніше. Крім того, продавці повідомили про необхідність повної оплати вартості товару для його підгонки, яка має бути виконана протягом двох тижнів. Після сплати коштів, їм видали квитанцію на сукню. Через два тижні вони звернулись за сукнею, однак їм повідомили про те, що через велику чергу на сукні, підшити не встигли, пообіцяли перетелефонувати за готовністю. Підшивка затягнулась на цілий місяць. 26 травня вони приїхали за сукнею, дуже поспішали, забрали її без примірки. Бирка вже була відсутня. Вдома сукню позивач міряла в присутності свідка, її подруги та доньки подруги. Сукня корсетного типу, під час примірки почала тріщати по швам. Сукню швидко зняли та виявили залишки помади. Як зазначила свідок, сукню було не зшито, а наметено. 28 травня вони повернулись до магазину, де їх зустріла продавчиня Наталія, яка продала сукню, згодом вийшла швачка, яка під час конфліктної ситуації представилась як власник магазину та почала заспокоювати говорила, що недоліки можуть бути усунуті, однак при цьому вказала, що сукня вже не іспанського виробництва, а грецького. Потім вона вказала, що покупці самі винуваті у тому, що обрали таку сукню, у звязку із чим вони вимушені були звернутись до адвокатів. На питання представника відповідача свідок пояснила про те, що у приміщенні магазину тускле світло, недоліки розгледіти важко, яким чином були виконані шви до підшивки не може сказати. Гроші сплатили тому, що їм пояснили, що всі у них так роблять: сплачують вартість, після чого сукня пристосовується до покупця. Не міряли сукню тому що поспішали та довіряли продавцю, який їх запевнив про те, що річ імпортна, фірмова, високоякісна. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила про те, що позивач придбала у її магазині весільну сукню, крім того вона із матірю скористались послугою зберігання сукні до часу, коли вони придбають туфлі, тоді вони мають приїхати, працівники магазину дістають плаття та виконують заміри для його підгонки по довжині, для чого було сплачено повну вартість сукні і відповідач мала можливість підшити її до замірених параметрів покупця. Функція відповідача у магазині полягає у тому, що оскільки у всіх людей різні фігури, сукні можуть у різних місцях не надто точно сидіти, тому вона робить сукні «по фігурі». Фактично сукня перешивалась зміни мали місце по довжині, на грудях, в стегнах. Це не брендова річ, вироблена відповдіачем, і, відповідно, коштує не брендову вартість, у звязку із чим ніхто не переконував позивача у іноземному її походженні. Сукня чекала покупця місяць з моменту сплати її вартості, 26 травня вони її забрали. 28 травня матір позивача телефонним дзвінком в категоричній формі повідомила, що вони мають намір повернути сукню. На питання, на якій підставі вони бажають повернути сукню, матір позивача повідомила про те, що її донька боїться цю сукню. Відповідач повідомила про те, що сукня підшита по параметрам покупця, що значною мірою ускладнить її продаж. Отримавши відмову, покупці почали погрожувати адвокатом, судом та іншими наслідками. Щодо пояснень позивача стосовно країни виробника відповідач пояснила, що таке питання під час купівлі сукні та її підшиву не ставилось, жодні документи на сукню не вимагались. Жодні бирки на сукні власного виробництва не вшиваються. Термін підшиву сукні позивача був повязаний із придбанням ними туфель. З цього приводу покупці кілька разів приходили та переміряли сукню. Сукню міряла тільки позивач, тому до хімчистки віддавали лише щодо низу сукні, який забруднився в ході примірок. Стосовно слідів помади на сукні пояснень не надала. Крім того, відповідач висунула припущення, що за ті два дні, які сукня була у позивача, нею міг користуватись будь-хто, а тому походження помади, якщо вона є на сукні, встановити не можливо. Свідок [PERSON] суду пояснив про те, що він є батьком позивача, бачив як донька міряла сукню вже вдома, в день, коли її забрали з магазину 27 числа. Позивач тоді була глибоко засмучена через те, що сукня, яка мала бути іспанською, має невідоме походження та не підходить за розміром, у звязку із чим її мають повернути. Коли почали роздивлятись сукню, свідком виявлено наступні недоліки: спереду, на сітці, яка на грудях дірка, на вивороті помада, нижні мережива пришиті слабо, бирка, яка б свідчила про країну походження сукні відсутня. З приводу бирки донька свідку повідомила, що у магазині, до підшивки, бирка була. Наступного дня поїхали до магазину з метою повернути придбаний товар, де свідку співробітники магазину переконали свідка, що сукня іспанського виробництва. Крім того сказали, що на той момент вони грошей не мали, просили пару днів для того, щоб їх повернути, потім сказали, що питання про повернення коштів вони не вирішують, а вирішує Київ. Через кілька днів свідка повідомили, що вони мають забрати сукню. Потім вони приїхали до магазину, свідок викликав поліцію у звязку із тим, що продавець відмовився повертати сукню. Свідок [PERSON] суду пояснив про те, що він був присутній під час купівлі разом із позивачем, однак передачу коштів свідок не бачив. Перше питання, яке поставив позивач щодо походження сукні, їй відповіли, що сукні із західної Європи, однак на сукнях бирок не було. На питання про причини відсутності бирок продавці пояснили, що відсутність бирок зменшує витрати на кордоні, при необхідності бирки із інформацією про виробника будуть. Далі свідок перейшов до іншого приміщення. Як зазначив свідок, позивачу сукня наче сподобалась, проте були якісь питання щодо розміру. Сукню не забрали, а отримали корінець про те, що сукня залишилась в магазині для підгонки по фігурі. Чи передавались кошти, достеменно свідок не знає, однак пояснив про те, що сукню позивач не забрала. Через деякий час, коли позивач забрала сукню, виявлено у ній певні недоліки. Свідок на питання представника відповідача зазначив, що він був у магазині двічі. На другий раз вони забрали сукню та поїхали додому на машині. Свідок [PERSON] пояснила суду про те, що вона друг сімї позивача, на шляху додому, заїхала у гості до них. Свідок пояснила, що позивач була засмучена через сукню вона була погано ушита, мала брак, свідок запропонувала подивитись на недоліки. Позивач одягла сукню і свідок побачила, що на грудях стежки наметені, а не зшиті, із проміжками, по швам сукня була натягнута. Крім того, внизу було наметено, а не зшито. Тоді свідок запитала у позивача, чи міряла вона сукню у магазині, на що остання відповіла, що не міряла. До підшивки, сукня була більшою, її підшивали протягом місяця. Свідок, будучи обізнаною у шитті, пояснила свідку, що вона не може підправити сукню і їй необхідно звернутись до майстерні, яка підшивала сукню до цього. Вислухавши пояснення сторін та свідків, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. 27 квітня 2017 року позивачем у відповідача придбано весільну сукню за 20\~500 гривень. У вартість сукні включено послуги підшиву сукні по фігурі покупця та хімчистка (а.с. 7, пояснення сторін). За договором купівлі-продажу, згідно ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.656 ЦК України). Відповідно до Правил продажу товарів на замовлення та поза торгівельними або офісними приміщеннями, затвердженими Наказом Міністерства економіки України 19.04.2007 N 103, договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Продаж товарів на замовлення - вид торгівлі, за якої споживач укладає договір купівлі-продажу товарів із продавцем на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку або здійснює їх попереднє замовлення безпосередньо в продавця. Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договором визнано усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Пунктом 17 названої статті визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно названої норми, робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи те, що товар споживачем обрано через його візуальні якості, однак не підходив за розміром, їй запропоновано та нею погоджено виконання робіт щодо приведення товару у відповідність до її розміру по виконаним замірам на момент укладання договору. Крім того, позивачем погоджено хімчистку придбаної сукні. Таким чином, між сторонами укладено комбінований договір, який містить елементи договорів купівлі продажу, виконання робіт та надання послуг. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Таким чином, споживач правомірно вимагав інформацію про виробника товару. Факт введення покупця в оману щодо виробника чи іншої інформації про придбану нею сукню у судовому засіданні не встановлено, пояснення свідків з цього приводу суд сприймає критично, оскільки свідки є близькими родичами позивача і можуть свідчити на її користь, крім того батько та чоловік позивача не були присутні під час укладання договору сторонами. При цьому відповідач заперечує такі пояснення. Інших доказів введення позивача в оману щодо виробника придбаної позивачем сукні суду не надано. Відповідно до п.15 ст.1 названого Закону, недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). При цьому, істотним недоліком визнається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Наявність недоліків чи істотних недоліків придбаної сукні у судовому засіданні не встановлено. З наданих позивачем та свідками пояснень вбачається, що позивач, отримуючи товар після виконання відповідачем необхідних робіт та послуг, не перевірила його на відповідність заявленим вимогам та чи підходить сукня їй за розміром, однак виявила таке вже вдома. За нормами статті 9 названого Закону, споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. При цьому, перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Весільні сукні належать до категорії корсетних товарів, які згідно Постанови КМУ від 19.03.1994 № 172 Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», включено до Переліку товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). В даному випадку сукня вважається придбаною з моменту оплати її вартості та передачі для виконання замовлених робіт. Статтею 10 названого Закону надано право споживачу відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи те, що вартість робіт та послуг включено у вартість сукні, а також відсутність факту прийняття товару до моменту виконання робіт та надання послуг, позивач мала право вимоги розірвання договору купівлі-продажу до початку виконання робіт з приведення сукні у відповідність до її розмірів. Сторонами визнано факт прострочення виконання робіт з підгонки сукні до розміру позивача, разом із тим причини такого прострочення у судовому засіданні достовірно не встановлено. Позивач не відмовлявся від прийому робіт до фактичного отримання придбаної сукні. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), згідно названої норми, споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Згідно пояснень позивача та свідків, позивач не перевірила якість виконання робіт, у звязку із чим нею вчасно не виявлено того, що сукня їй замала при прийнятті робіт. Фактичне прийняття товару, недоліки якого можуть бути виявлені під час фактичного його отримання, згідно наведених норм, у даному випадку означало визнання споживачем належного виконання продавцем укладеного договору. Факт звернення позивача за усуненням недоліків та відмови відповідача від їх усунення також не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Факту виникнення інших недоліків придбаної сукні, на які вказано позивачем та свідками, до її отримання позивачем у судовому засіданні не доведено. Враховуючи викладене, суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у звязку із їх недоведеністю.

Outcome: dismissed