Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) грн., але не менше ніж 1/3 від прибутку відповідача починаючи з 05.10.2018 р. до досягнення старшим сином повноліття - до [INFO], а після його повноліття - 3,500 (три тисячі п`ятсот) гривень на місяці з індексацією відповідно до закону. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2018 р. вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину виділено в окреме провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів позивачка посилається на те, що фактично шлюбні відносини з позивачем припинено, малолітні діти проживають з позивачкою та перебуваються на її утриманні, згоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто, у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні заяви до суду. Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. В судовому засіданні, що відбулося 20.05.2019 р. зобов`язано сторін надати довідку про доходи сторін. 24.05.2019 р. Відповідач через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подав відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки утримує дітей та проживає разом з ними та позивачкою. 24.05.2019 р. Відповідач через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подав копію довідки про заробітну плату з місця роботи, копію довідки з місця фактичного проживання від 21.05.2019, копію довідки з місця фактичного проживання від 30.01.2019 р. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, надала свої усні заперечення щодо обставин викладених у відзиві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити, оскільки вважає належним чином утримує дітей. Суд,вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні дійшов до наступних висновків. Як убачається зі свідоцтва про народження дітей у шлюбі у сторін народилися діти- [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.9-10) Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що діти проживають з матір`ю, відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, проте працює та має постійний дохід, що підтверджується довідкою про заробітну плату з місця роботи Відповідача (а.с.22). У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 05 жовтня 2018 року. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., але не менше ніж 1/3 від прибутку відповідача починаючи з 05.10.2018 р. до досягнення старшим сином повноліття - до [INFO] ., а після його повноліття - 2,500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на місяці з індексацією відповідно до закону. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я відповідача, матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, відповідачем не доведено, що на його утриманні знаходиться інші особи, які в силу закону потребують матеріальної допомоги з його боку. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial