Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 17.05.2013 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини-сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходу щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до досягнення дитини повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, просила справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.05.2013 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 311877 ( а. с. 5). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 06 червня 2013 року ( а. с. 6). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобовязань, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідачем згідно його заяви позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб не порушує,\~суд вважає,\~що позов в частині,\~визнаній відповідачем, ,\~підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved