Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно договору дарування та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2018 року, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до будинкової книги, за вказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] , який за даною адресою не мешкає з 1993 року. Останній добровільно не бажає знятися з реєстрації. Оскільки, за зазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються я за ним, чим об`єктивно порушують права власника. У зв`язку з цим, позивач просить визнати [PERSON] . [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.02.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 07.10.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 03.04.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М. за реєстраційним №2-421, та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119545345 від 03.04.2018 року, позивач є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до зазначеного договору дарування [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину належного [PERSON] на праві власності житлового майна. Відповідно до будинкової книги, за вказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідно до акту обстеження від 24.11.2020 року, [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 1993 року, його самого, його речей, які б свідчили про його проживання, або тимчасове перебування в цьому будинку не виявлено. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved