Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить індивідуальний житловий будинок загальною площею 172,9 кв., розташований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2012 року та витягом про державну реєстрацію прав № 36607341 від 07 грудня 2012 року. Між сторонами, як співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна, і згоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння між ними не досягнуто. Належність будинку на праві спільної сумісної власності суперечить інтересам позивача, оскільки вона не має можливості розпорядитися цим майном шляхом дарування дочці. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить суд визначити, що розмір її частки в праві спільної сумісної власності на житловий будинок площею 172,0 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] , становить Ѕ ідеальна частка, розмір частки [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок площею 172,0 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] , становить Ѕ ідеальна частка; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засіданні не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у ї відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, ознайомившись із заявами сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2012 року (справа № 1915/15819/12) встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , без шлюбу, визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 172,9 кв., який знаходиться по [ADDRESS] . Як слідує з витягу про державну реєстрацію прав № 36607341 від 07 грудня 2012 року, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), на підставі вищевказаного рішення суду [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта, виготовлено 20 листопада 2018 року TзOB «Міське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 172,0 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки, виданої 18 липня 2019 року TзOB «Міське бюро технічної інвентаризації», 19 листопада 2018 року проведено обстеження житлового будинку по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок під літ. «В» загальною площею 172,0 кв.м, в тому числі житловою площею - 68,8 кв.м, навіс під літ. «Г», огорожа № 1. За рахунок встановлення дверних блоків у арочні пройоми, що не належить до самочинного перепланування згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 9 серпня 2012 року за № 404, загальна площа житлового будинку зменшилась на 0,9 кв.м. Як слідує з довідки № 2082, виданої 19 липня 2019 року ДП «Комунальник-1», [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] а. Разом з нею зареєстровані: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок що знаходиться по [ADDRESS] , частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними, що ними не заперечується. Відтак, виходячи з рівності часток та обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виділити [PERSON] у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved