Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач по справі є батьком доньки, який за рішенням суду (судовий наказ від 22.11.2017 року) повинен був сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття. На цей час [PERSON] є студенткою 1 курсу Запорізького національного університету, факультету іноземної філології, денної форми навчання. ЇЇ повністю утримує позивач. Відповідач не сплачував аліменти і на цей час не допомагає матеріально, тому вона звернулась із позовом і просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не більше як до досягнення донькою 23-х років, починаючи з 11.03.2020 року. Ухвалою суду від 13.03.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції (а.с. 6). 22.11.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його доходу. Відповідно до розрахунку державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мітіної Т.В., станом на 31.01.2020 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 28 556 грн. 47 коп. (а.с. 12). Згідно довідки № 1848 від 01.11.2019 року [PERSON] є студенткою 1 курсу Запорізького національного університету, факультету іноземної філології, денної форми навчання, контрактна основа, стипендію не отримує (а.с. 8). З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що остання працює продавцем-консультантом непродовольчих товарів ФОП [PERSON] , за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року отримала дохід в розмірі 51 600 грн.(без ПДВ та військового збору), тобто 4300 грн. (а.с. 9). На запит суду Головне управління ДПС у Запорізькій області 05.05.2020 року надало інформацію про доходи, отримані [PERSON] та [PERSON] за період 1-3 квартали 2019 року: [PERSON] отримувала заробітну плату в розмірі 12 900 грн. щоквартально (без відрахувань); інформація про доходи [PERSON] відсутня. Суд, дослідивши усі матеріали справи, вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси повнолітньої [PERSON] , її стан здоров`я, матеріальне становище позивача [PERSON] (на утриманні якого перебуває повнолітня), стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, той факт, що [PERSON] , на думку суду, має змогу сплачувати аліменти, враховуючи прожитковий мінімум на працездатну особу, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] підлягає стягненню щомісячно з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., на весь час навчання, але не більш як до досягнення [PERSON] , [INFO] 23-х років, починаючи з 11.03.2020 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: approved