Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . За вказаною адресою вона проживає разом із донькою [PERSON] , зятем [PERSON] відповідачами по справі та внуками [PERSON] , [PERSON] . Вказує, що зазначені члени її сім`ї, зокрема - [PERSON] та [PERSON] постійно порушують умови нормального співжиття, не працюють, зловживають алкогольними напоями, систематично псують жиле приміщення та майно, яке знаходиться у будинку, комунальні послуги не оплачують, а сам будинок перетворили в непридатний для проживання, через, що позивач змушена проживати у літній кухні. Зазначає, що відповідачі неодноразово вчиняли щодо неї протиправні дії, наносили тілесні ушкодження та погрожували. Щодо останніх проводилися неодноразові заходи профілактичного характеру. Посилаючись на наведене просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виселивши їх із вказаного будинку без надання іншого жилого приміщення, а також зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що у будинку по [ADDRESS] проживає від народження, у 2013 році за згодою позивача у будинку почав проживати її чоловік, відповідач [PERSON] , а пізніше й діти - [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі своєчасно вносять оплату за житлово-комунальні послуги, а також користуються пільгами щодо їх оплати, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків Луцької міської територіальної громади як учасник бойових дій. Вважає, що конфлікти між сторонами виникають виключно на побутовому рівні у зв`язку з неприязними відносинами між ними та позивачем, а факти звернення позивачка до органів поліції жодним чином не містять належного підтвердження систематичного порушення відповідачами правил співжиття, а на думку [PERSON] спрямовані лише на фіксацію позивачем в електронному журналі звернень з метою їх виселення з житлового будинку. Ухвалою суду від 26.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечила щодо позову з підстав викладених у відзиві, просила у його задоволені відмовити. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань до суду не надходило. В матеріалах справи наявна заява представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про розгляд справи у його відсутності. Просить суд, в частині позову про виселення [PERSON] разом з дітьми, відмовити. Суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, з підстав наведених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, установив таке. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.02.2007 № 55-1 та реєстрацією права власності на нерухоме майно від 15.02.2007. Із будинкової книги [NUMBER] вбачається, що в даному будинку зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] , відповідача (донька позивача) [PERSON] та її дітей [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що окрім спірного житлового будинку, у власності [PERSON] перебуває житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України установлено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселився в житловий будинок як члени сім`ї власника, зі згоди [PERSON] , відповідачі проживають у ньому на даний час. Із змісту позовної заяви та наданих позивачем пояснень, вбачається, що позов до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого жилого приміщення пред`явлений з підстав, визначених ч.1 ст.116 ЖК України, зокрема із-за систематичного порушення правил співжиття відповідачами, що робить неможливим для позивача проживання з ними в одному помешканні, а заходи запобігання виявилися безрезультатними. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім`ї, власник житлового будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК Крім того, згідно із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року під час вирішення справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Судом встановлено, що між сторонами виникають постійні конфлікти, які завершуються викликами поліції. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано інформацію з підсистеми «Єдиний облік» Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано близько 35 (тридцяти п`яти) звернень [PERSON] відносно гр. [PERSON] та [PERSON] . З огляду даної довідки судом встановлено, що поодинокі звернення на лінію «102» зі скаргами щодо відповідачів, [PERSON] вчинялися з метою фіксації без жодного подальшого документального оформлення. Із наданої копії постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2020 у справі № 161/19833/19 вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно [PERSON] на підставі ч.1 п.7 ст.247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин. Даним вироком встановлено, що [PERSON] 16.12.2019 близько 23 год. 30 хв. в коридорі будинку [ADDRESS] , діючи з прямим умислом,

Outcome: dismissed