Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі -1200 ( одну тисячу двісті) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В підтвердження позову позивач посилається на те, що вона з 27 квітня 2018 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 27 квітня 2018 року, за актовим записом № 35. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з нею та знаходиться на повному утриманні матері. \~ \~ \~ \~На даний час батько дитини проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, у зв`язку з чим вона і звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 ( одну тисячу двісті) гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення, відзив на позов не подав. Про поважні причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Ухвалою суду від 21.05.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~\~відзиву на позовну заяву. У відповідності до гл. 10 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 2 ст.274\~ЦПК України встановлено, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст.\~279\~ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони з 27 квітня 2018 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 35. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на повному утриманні матері, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області за №504 від 24 квітня 2019 року. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. \~ \~ \~ \~ Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, в тому числі визначених ст.182 СК України, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 (одну тисячу двісті) гривень з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Згідно п.15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: approved