Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу (згоди) відповідача до досягнення дитиною шістнадцяти років. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 21 березня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 24 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано, а дитину залишено проживати разом із нею. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні спільної дитини та не надає дозволу на виїзд доньки за кордон для оздоровлення та загального розвитку, що шкодить її інтересам. За таких обставин, просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки за кордон. У судовому засіданні позивач просила надати разовий дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу батька в термін з 01 липня 2015 року по 30 липня 2015 року для оздоровлення в Італію. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти надання дозволу на виїзд дитини за кордон в термін з 01 липня 2015 року по 30 липня 2015 року. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частковоіз наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 березня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ГЮ №063926 від 10 грудня 2007 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання їхньої доньки, з матірю. Влітку 2015 року позивач разом із донькою має намір тимчасово виїхати до Італії. Метою тимчасової поїздки за кордон є відпочинок та оздоровлення дитини, а також її загальний розвиток. Згідно п.3 ч.3\~ст. 313 ЦК України\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно положень ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями\~ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Частиною 2\~ст.150 СК України\~передбачено, що\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що має намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон з метою її оздоровлення та відпочинку. Зазначені обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дитини та сприяють її повноцінному розвитку. Враховуючи викладене, а також позицію представника відповідача, який не заперечував проти надання дозволу на тимчасовий (разовий) дозвіл виїзду дитини за кордон, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід надати дозвіл на виїзд за кордон її дочці в термін з 01 липня 2015 року по 30 липня 2015 року, з метою оздоровлення в країну Італія.

Outcome: dismissed