Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2008 року стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно. На даний час визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання сина та є меншим встановлено Законом мінімального розміру аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, збільшився вік сина, його потреби та витрати. Вона вдруге зареєструвала шлюб та на утриманні має двох малолітніх дітей, сина [PERSON], 2016 року народження та сина [PERSON], 2014 року народження. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Посилаючись на наведене та те, що відповідач зобов'язаний утримувати сина, є працездатним, просила змінити аліменти та визначити їх у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуну на дитину відповідного віку. У судове засідання позивачка не з'явилась, хоча про час та місце його була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Позивачка була присутня у попередніх судових засіданнях, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнає. Суд, вважає за можливе, розглянути справу за відсутності учасників спору на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17 січня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстарції актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області від 18.11.2008 року. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Тернопільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 10.12.2016 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2008 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 14.04.2008 року і до досягнення повноліття. Син [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем. 01 березня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції від 01.03.2014 року. Від даного шлюбу у позивача народились сини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Тернопільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31.08.2016 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції від 21.08.2014 року. Встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за № 3866 від 10.05.2018 року встановлено, що у 2017 році позивачка отримувала лише державну соціальну допомогу, будь-яких інших доходів не мала. Відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17,23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Пред'являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки змінився рівень життя у державні, син підріс та відповідно змінились потреби, витрати на його утримання, забезпечення нормального рівня розвитку. Крім того, вона вдруге зареєструвала шлюб та на утриманні має ще двох малолітніх дітей, сина [PERSON], 2016 року народження та сина [PERSON], 2014 року народження. На дани час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 930 грн. (1860*50%/100). Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайоного суду від 26 травня 2008 року стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того,положеннями ст.192СК, яка встановлює підстави зміни розміру аліментів, передбачено як підставу їх зміни також-інші випадки,передбачені цим Кодексом. Законодавством не встановлено заборони щодо зміну розміру аліментів у випадку збільшення прожиткового мінімуму для дитини та водночас встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд вважає, що вказану підставу можна розцінювати як «Інші випадки передбачені цим Кодексом». Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, приймаючи до уваги інтереси сина та забезпечення його гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання, що потрібно змінити аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на сина [PERSON] та визначити їх у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття. Відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоров'я станом чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення шляхом зміни аліментів та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку(доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. В силу вимог ст. 141 ЦПК УкЄ.раїни, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved