Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу по справі на праві власності належить [ADDRESS]. В цій квартирі крім позивача зареєстрований також відповідач [PERSON] З відповідачем в шлюбних відносинах не перебуває, спільного господарства не веде. Відповідач з січня 2013 року в квартирі не з'являється, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Таким чином відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий час, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем права на користування спірним житловим приміщенням не існує. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Позивач є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2002 року (а.с.5). Згідно довідки дільниці № 23 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 21.02.2014 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач по справі [PERSON] (а.с.4). Відповідач по справі більше року тому добровільно залишив спірне житлове приміщення та з цього часу місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. Ці обставини в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні більше одного року, його майна в спірній квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або з зустрічним позовом про поновлення її права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернулась. Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, безперечно, обмежує її права власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач не користується без поважних причин спірною квартирою більш як один рік, він є таким, що втратив право користування цим житлом. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved