Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 15000,00 доларів США, що еквівалентно 369150,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31 березня 2015 року відповідач [PERSON] взяла у позивача в позику грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США, а 17 липня 2015 року - 5000,00 доларів США, з умовою повернення до 31 грудня 2018 року, про що [PERSON] позивачу було надано письмові розписки. Однак, у домовлені терміни суму позики позивачу не повернуто, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, У якій просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформувала, відзив на позов не подала. На підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданих суду розписок встановлено, що 31 березня 2015 року та 17 липня 2015 року [PERSON] взяла у [PERSON] у позику грошові кошти у валюті долар США в сумі 10000,00 доларів США та 5000,00 доларів США відповідно, які зобов`язувалась повернути до 31 грудня 2018 року. На розписках наявний підпис позичальника [PERSON] . Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так як з розписок вбачається досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору позики, а саме - суми позики, умов надання позики, строку її повернення, що засвідчено підписом позичальника, суд прийшов до висновку про додержання позичальником [PERSON] та позичкодавцем [PERSON] вимог закону про письмову форму договору позики, отже, про дійсність договору позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так як строк договору позики сплинув, а [PERSON] суму позики не повернула, на що вказує наявність у [PERSON] оригіналів розписок, суд вбачає правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 15000,00 доларів США. Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на зазначену норму, а також зміст розписок [PERSON] , суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики у гривнях у сумі, еквівалентній 15000,00 доларам США за офіційним курсом НБУ на момент розгляду справи, який складає 2425,27 грн. за 100,00 доларів США. Отже, з відповідача стягненню підлягають кошти в сумі 363790,50 грн. Судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved