Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07.06.2003 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району за а/з № 14. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними постійно відбувалися сварки та скандали, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, примирення є неможливим. Відповідач працює по найму, отримує дохід, однак в матеріальному забезпеченні сімї участі не бере. Добровільно сплачувати аліменти не бажає. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати; прізвище після розірвання шлюбу залишити їй Гиндич; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 1200 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] в порядку ст. 30 ЦПК України зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 889 грн. щомісячно до досягнення дітьми повнолітня. Пояснила, що старша донька [PERSON] проживає з батьком. Також бажає при реєстрації розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище Гиндич. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивача визнав повністю. Не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що зменшений позов слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. З оглянутих в судовому засіданні свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження дітей вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року, який зареєстровано у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 14. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], двоє з яких проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, а донька [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Через відносини, які склалися між сторонами, їхній шлюб носить формальний характер, вони є людьми різних характерів та поглядів на життя, шлюбні стосунки фактично припинилися більше двох місяців, шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Майнового спору позивачем не заявлено. Відповідач зобовязання по утриманню синів належно не виконує, дітей утримує позивач. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно ніде не працює, однак працює по найму та отримує нерегулярний, мінливий дохід, згідний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, офіційно не працює, однак отримує нерегулярний, мінливий дохід шляхом роботи по найму, інших утриманців не має, стягнення по виконавчих документах відносно нього не проводяться, а тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 889 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі в частині позовної вимоги про стягнення аліментів відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved