Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 21 червня 1997 року вони з відповідачем уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 246 у книзі реєстрації шлюбів 21 червня 1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Зазначає, що від цього шлюбу 14 січня 1998 року у них народилася донька [PERSON] Вівіен, яка на момент подання позовної заяви є повнолітньою. Пояснює, що вони з відповідачем не проживають разом уже більше десяти років. Життя між ними не склалося, шлюбні відносини з [PERSON] вона не бажає продовжувати, спільне господарство не ведеться. На підставі вище викладеного, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, строк для примирення не надавати, оскільки розірвання шлюбу є остаточним. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши осіб, які взяли участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 21 червня 1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів 21.06.1997 року зроблено відповідний актовий запис за №246, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 028879, виданим повторно 11.07.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після укладення шлюбу 22 липня 1997 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області видано паспорт громадянина України серії ВО 272671 на імя [PERSON]. Судом також встановлено, що у позивача з відповідачем є спільна повнолітня дочка [PERSON] Вівіен, [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України серії ВР 597578. За ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, разом вони не проживають уже більше 10 років, спільне господарство не ведеться, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення сторін у судовому засіданні. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved