Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 липня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу народився спільний син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З 1 листопада 2014 року сім'я фактично припинила своє існування: вона з відповідачем проживає окремо, спільного господарства не веде. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач на розгляд справи не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на розгляд справи не з'явився, надав суду заяву про слухання справи без його присутності у наданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, строк для примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 129, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. В період шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з тим, що сторони з 01 листопада 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сім'я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в наданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, просить не надавати строк для примирення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, рівним чином як і відповідач з позивачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін немає.

Outcome: approved