Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідач з 1996 року не мешкає за місцем реєстрації, без поважних причин. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення у спірну квартиру, в обґрунтування вимог зазначено, що він не має ключів від квартири з причини тривалого не проживання за місцем реєстрації. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позов підтримали та вказали що відповідач не проживає у спірній квартири з 1996 року без поважної причини та з того часу ніколи не намагався вселитися чи повернутися до житла. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов про визнання втратившим право користування житлом не визнав, вказав, що він не проживав у квартирі з поважної причини, так як переїхав до свого хворого батька, має намір повернутися до спірної квартири. Третя особа [PERSON] позов про визнання [PERSON] втратившим право користування житлом підтримала, заперечувала проти вселення його до квартири. Треті особи Жовтневий районний відділ у м. Кривому Розі головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON], у судове засідання не з'явилися, направили клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 1986 року до 14 березня 1996 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Від попереднього шлюбу позивач має доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], квартира не приватизована. Спільне життя сторін не склалося, з березня 1996 року, так як відповідач [PERSON] виїхав зі спірної квартири. Перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] відповідачу, позивач, треті особи не чинили. У квартирі змінені замки та двері у 2009 року, так як старі вийшли з ладу, ключів відповідач не має з причини того що він не приходив жодного разу до квартири, та стосунки з ним не підтримували. Факт не проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] з 1996 року по теперішній час підтверджується актом «ТзОВ «Жилкомцентр» від 18 квітня 2013 року. Та вказане підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні доповіли, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад 10 років, на їх думку з причини того що він має другу сім'ю. Свідок відповідача - [PERSON] доповіла, що вона знає [PERSON], так як той зі своєю дружиною доглядав свого батька понад 6 років та проживав за адресою: [ADDRESS], після смерті свого батька, який помер у 2006 року, [PERSON] залишився проживати у вказаній квартирі. Відповідач у судовому засіданні вказав хронологію свого життя з 1996 року, а саме, у 1996 року розірвано шлюб з [PERSON], в нього народився син в другій сім'ю, де він проживав до 2000 року поки не захворів батько, у 2000 року переїхав до батька у квартиру [ADDRESS], та доглядав [PERSON], до дня смерті до 2006 року. За вказаною адресою проживає з 2000 року з новою дружиною. Про те, що у спірній квартирі змінені замки дізнався у 2009 року, але не намагався вселятися до квартири, до житла не приходив жодного разу. На сьогодні має намір на вселення до спірної квартир для налагодження стосунків [PERSON] з [PERSON] Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Так, позивачем заявлена вимога про визнання втратившим право користування жилим приміщенням, але не надано доказів та не визначено причин та обставин не проживання у спірному жилому приміщенні відповідача, що має вирішальне значення для розгляду даної справи. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року, пункті 11 зазначено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або 107 ЖК України. Позивач наполягає на тому, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважної причини з 1996 року. На думку суду вказана позовна вимоги позивача підтверджується наданими до суду доказами. Приймаючи рішення по справі, суд вказує на те, що позивачем [PERSON] надано суду доказів про відсутність відповідача [PERSON] за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважних причин, з цих підстав вимоги позову підлягають задоволенню. Суд зазначає, що відповідач на протязі 1996-2013 року не вживав заходів для відновлення житлових прав для проживання у спірному жилому приміщенні, відповідачем [PERSON] суду не надано доказів поважної причини не проживання за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується вільний вибір місця проживання. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що реєстрацією визначається внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи. Згідно до статті 71, 72 ЖК України, особа вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого законом строку, а саме 6 місяців, без поважних причин. З цього суд робить висновок, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з власного бажання та без поважних причин понад 6 місяців, та не має наміру на користування житлом. Суд дійшов висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги основного позову, оскільки вони знайшли своє доказове підтвердження, у ході розгляду цивільної справи, і вони є законними й обґрунтованими, вимоги зустрічного позову - задоволенню не підлягають. Однак, суд не знаходить підстав для задоволення вимог первісного позову щодо зобов'язання третіх осіб зняти з реєстраційного обліку відповідача, так як вказані вимог є наслідками виконання рішення суду відповідним державний органом. Вирішуючи питання про витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, та зазначає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 114,70 грн. на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved