Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення в її користь аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначила, що з 04 вересня 2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у подружжя є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, відповідач вчиняє сварки, а тому між ними існують неприязні відносини один до одного, спільне господарство [PERSON] вести не бажає. Протягом подружнього життя відповідач зневажливо ставився до позивача, постійно її принижував, неодноразово погрожував фізичним насильством. Сім`я сторін розпалася через постійні сварки, позивач втратила до відповідача почуття любові. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали суду від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат Мовчан А.О. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо розірвання шлюбу. Відносно стягнення з нього аліментів на утримання дочки пояснив, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1800 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 04 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 вересня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1360. В шлюбі в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Дитина сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , де, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, зареєстрований та проживає [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає ці позовні вимоги, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд робить наступні висновки. Положення ст. 7 Сімейного кодексу України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є працездатним, однак офіційно не працевлаштований, інших утриманців не має, стан його здоров`я задовільний. Доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Відповідач проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , несе половину витрат по утриманню цього майна, придбаває продукти харчування для дитини. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки по утриманню малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Відтак, визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує всі вищенаведені обставини, часткове визнання відповідачем позову про стягнення аліментів, та вважає, що із [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 24 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Питання про стягнення судового збору судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial