Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (код ЄДРПОУ 13490997 адреса 83052, м. Донецьк, пр.-т. Ілліча, 100) на свою користь суму заборгованості у розмірі 11560,32 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят гривень тридцять дві копійки), а саме страхове відшкодування у розмірі 11002,00 грн.. штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 558,32 грн., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що сума страхового відшкодування була не сплачена в повному обсязі та подальшому виплати не проводилось, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. В результаті затримки виплати страхового відшкодування позивач, протягом року, не може здійснити ремонт пошкодженого автомобіля. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, згідно наданої письмової заяви позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, справу просить розглядати без участі представника. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року у справі №509/1577/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час розгляду в судовому засіданні вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що 25 березня 2013 року о 16 год. 30 хв. водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Краснова у м. Одесі. Виїхав на перехрестя Адміральського проспекту на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Lexus», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] який рухався на зелений сигнал світлофору по Адміральському проспекту. У результаті зіткнення, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків у розмірі 17767,25 грн., що підтверджується звітом №03-029 про розмір вартості (розмірі) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 01 квітня 2013 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України встановлено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» страхове відшкодування повинно бути сплачене не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Таким чином суд погоджується з доводами позивача про не належне виконання умов вище зазначеного закону, відповідно до яких страхове відшкодування повинне було бути виплачено позивачу у строк не пізніше 14 серпня 2013 року. Разом з тим, суд також вважає, що вимога про відшкодування пені підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, особі яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду за який нараховується пеня. Відповідно до виплат які були зроблені позивачу, а саме: 10.10.2013 р. - 2765,25 грн., 14.10.2013 р. - 2000 грн., 16.10.2013 р. - 2000 грн. та відповідно до проведеного розрахунку пені згідно з п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, заборгованість по пені з 14.08.2013 по 10.10.2013 р. (58 днів), з обліковою НБУ - 6,5% на суму боргу 17767,25 грн., із розрахунку 17767,25 грн. х 6,5% х 2/365 днів х 58 днів/100 = 367.03 грн. В період з 11.10.2013 р. по 14.10.2013 р. заборгованість по пені з обліковою ставкою НБУ - 6,5% (4 дні) із розрахунку виплати (10.10.2013 р .- 2765,25 грн.) 17767.25 грн. - 2765,25 грн. = 15002,00 грн., склала 21,37 грн. (15002,00 грн. х 6,5% х 2/365 днів х 4 дні). В період з 15.10.2013 р. по 16.10.2013 р. заборгованість по пені з обліковою ставкою НБУ - 6,5% (2 дні) із розрахунку виплати (14.10.2013 р. - 2000 грн.) 15002,00 грн. -2000 грн. =13002,00 грн., склала 9,26 грн. (13002,00 грн. х 6,5% х 2/365 днів х 2 дні). В період з 17.10.2013 р. по 26.11.2013 р. заборгованість по пені з обліковою ставкою НБУ - 6,5% (41 день) із розрахунку виплати (16.10.2013 р. - 2000 грн.) 13002,00 грн. - 2000 грн. =11002,00 грн., склала 160,66 грн. (11002,00 грн. х 6,5% х 2/365 днів х 41 день). Таким чином на день звернення позивачем до суду загальна сума заборгованості склала 11002,00 грн. та заборгованість по пені 558,32 грн. Суд вважає, що зобов'язання по виплаті страхового відшкодування повинно виконуватися за законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» та у зв'язку з простроченням 90 денного строку, суд має всі підстава для задоволення позову та стягнення простроченої пені. Позивач також просить суд стягнути з відповідача, у якості моральної шкоди 2000,00 грн. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи зазначене, суд вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди такою, що ґрунтується на законі, у зв'язку з чим такою, що підлягає задоволенню Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем були понесені та документально підтвердженні такі судові витрати як: 5000,00 грн. - оплата правової допомоги адвоката (договір №10/11/13 від 04.11.2013 р та квитанція до прибутково касового ордера №21/01 від 04.11.2013 р.); 8,80 грн. - відправлення поштової кореспонденції відповідачу (фіскальний чек від 17.12.2013 р. пн. 215600426655); 76,56 грн. - відправлення телеграми відповідачу (фіскальний чек від 28.01.2014 р. пн. 215607626656). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved