Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1998 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені в грудні 2015 року, з того часу сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї став той факт, що їх погляди на життя з часом змінилися, вони втратили почуття кохання та поваги один до одного, в результаті чого під час спільного проживання між ними постійно виникали різномовності та сварки, свідком яких була дитина. З часу припинення шлюбних відносин сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного бюджету не мають, не піклуються один про одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є недоцільним для них обох, оскільки між ними відсутні почуття любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, їх сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу з відповідачем не відповідає інтересам позивача та інтересам їх дитини. Спору, щодо поділу спільного майна між ними немає. Місце проживання доньки між ними вирішено, донька буде мешкати разом з позивачем. Просила суд їх шлюб з відповідачем розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що 04 липня 1998 року Димитровським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 151 (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнав у повному обсязі, а саме: погодився на розірвання шлюбу (а.с. 14). Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «Молчанова», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved