Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 27.04.2021 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] за період з 09 квітня 2015 року по 31 березня 2021 року на загальну суму 77552,16грн. та додаткові витрати на утримання дитини на загальну суму 23133,51грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 22.07.2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.05.2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Проте, станом на березень 2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 77552,16грн. Крім того, дочці встановлено тяжкий діагноз - тотальна аполеція (повне облисіння), у зв`язку з чим нею, позивачем, понесені витрати в сумі 23133,51грн., тому звернулася до суду з цим позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні присутніми не були, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов до суду не надходив. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2011 року, шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.05.2015 року (а.с.12, 15, 16). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, відповідача записано батьком дитини (а.с.13). За рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.04.2015 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] починаючи з 09.04.2015 року і до повноліття дитини у розмірі 1500грн., який змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.18-22). Відповідно до розрахунку державного виконавця Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на березень 2021 року заборгованість по аліментам складає 77552,16грн. (а.с.24). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про прав дитини. Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач за період з квітня 2015 року по березень 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів, яка підтверджена розрахунком державного виконавця, зазначена вимога підлягає задоволенню. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 23133,51грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень ст.81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З історії хвороби [PERSON] , [INFO] (від 06.06.2020 року, 22.07.2020 року, 26.07.2020 року, 14.11.2020 року) вбачається, що вона перебуває на лікуванні у Центрі біологічної та естетичної медицини (м. Київ, вул. Джона Маккейна, 39) у зв`язку з діагнозом тотальна аполеція (лікар [PERSON] ) (а.с.40-47). За призначені лікарем [PERSON] лікарські препарати позивачем внесено оплату - переказ готівки за отримані ліки: №2138924409 від 06.08.2020 року на суму 4277,00грн.; №2169853022 від 02.10.2020 року на суму 8 862,00грн.; №2207971801 від 03.12.2020 року на суму 3 560,00грн.; №2213780995 від 11.12.2020 року на суму 5173,00грн. на загальну суму 21 872,00грн. (а.с.48). Також, позивачем витрачено кошти на поїздки до м. Києва для консультацій: квиток #ПЖ9-Н1-4465565-3007, відправлення 22.09.2020, 20:59год., на ім`я [PERSON] , вартість квитка 174,06грн.; квиток # [NUMBER] , відправлення 22.09.2020, 20:59, на ім`я [PERSON] , вартість квитка 148,55грн.; квиток #925-Т2-2592047-0910, відправлення 14.11.2020, 06:15, на ім`я [PERSON] , вартість квитка 204,33грн.; квиток #925-Т1-2592047-0910, відправлення 14.11.2020, 06:15, на ім`я [PERSON] , вартість квитка 265, 12 грн.; квиток #751-Т1-2592184-0910, відправлення 14.11.2020, 17:22, на ім`я [PERSON] , вартість квитка 265, 12 грн.; квиток #751-Т2-2592184-0910, відправлення 14.11.2020, 17:22, на ім`я [PERSON] , вартість квитка 204, 33 грн. на загальну суму 1 261, 51 грн. (а.с.38,39). Загальна сума додаткових витрат складає 23133,51грн., тому з урахуванням рівності обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача половину цих витрат. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати в сумі 908,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial