Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку надавати відмовляється, а тому вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 17). В судове засідання позивач не з`явилась, подала через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда заяву (вх. № 31261 від 21.09.2020 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 31262 від 21.09.2020 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 24). Заява відповідача (вх. № 27517 від 12.08.2020 року «відповідь на позовну заяву, а.с. 20) судом до уваги не приймається, оскільки в її змісті містяться позовні вимоги до позивача, про що повинні бути подані окремі позови і не стосуються даного предмета спору. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 19.11.2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (актовий запис № 2114), батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Таким чином, сторони мають спільну малолітню дитину, сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою Квартального комітету № 8 Фортечної районної у місті Кропивницький ради (а.с. 6) та не заперечується відповідачем. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частин першої, другої, шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved