Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником будинку №14 по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку зареєстровані її син [PERSON], [INFO] та відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останні, протягом тривалого часу в ньому не проживають. Вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачів в будинку, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком №14 по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити. Суду пояснила, що її донька відповідач [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та мають спільного сина [PERSON] З її дозволу, як власника згаданого будинку, відповідачі зареєструвалися у вказаному будинку, проживали в ньому до 2005 року та були повязані спільним побутом з іншими його мешканцями. У 2005 році відповідачі покинули її сімю та з того часу у належному їй будинку не проживають, однак зареєстровані. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися судовою повісткою, однак до суду повернулись конверти, з відміткою Укрпошти проте, що вони за зазначеною адресою, а саме по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області не проживають, хоча з відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів №6931-6933/16-вх (а.с. 24-27) видно, що відповідачі зареєстровані саме по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Зі згоди позивача [PERSON] суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАМ №661151 від 05.09.2003 року (а.с. 16), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1748483 від 17.10.2003 року (а.с. 17) та довідкою Веренчанської сільської ради №3361 від 08.12.2015 року (12). У вказаному будинку зареєстровані її син [PERSON], [INFO], донька відповідач [PERSON], [INFO], зять відповідач [PERSON], [INFO] та онук відповідач [PERSON], [INFO], що видно з довідки виконкому Веренчанської сільської ради №3360 від 08.12.2015 року (а.с. 10) та облікової картки обєкта погосподарського обліку (а.с. 14-15). З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 08.12.2015 року (а.с. 11) видно, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше 10 років у належному господарстві позивача не проживають, не є членами її сімї, спільним побутом з нею не повязані. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачі зареєстровані в домоволодінні позивача, більше 10 років відповідачі [PERSON], [PERSON] перебувають у Греції і тому в будинку позивача не проживають, свого сина відповідача [PERSON] вони забрали до себе біля двох років назад і з того часу останній в будинку позивача не проживає. Періодично відповідачі приїжджають в Україну, однак проживають в збудованому ними будинку, що знаходиться по вул. Капітана Зоте в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. В порядку досудового врегулювання спору позивач, з метою зняття відповідачів з реєстраційного обліку з її домоволодіння, звернулася у Веренчанську сільську раду, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, що вбачається з довідки №456 від 08.12.2015 року(а.с.13). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у її домоволодінні, що розташоване по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка. Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачім такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по вул. Буковинській, 14 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved