Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи свої позовні вимоги уточнила заявами від 12.01.2015р. та від 06.04.2015р. та в кінцевому просила суд поділити в натурі 16/25 частки будинку [ADDRESS], виділивши їй у власність приміщення будинку 2-1/6,9 кв.м., 2-2/15,0 кв.м., IV/6,5 кв.м., І/2,0 кв.м., ІІ/4,9 кв.м., що становить 31/100 частини будинку - об'єкту спору або 1984/10000 реальних частин будинку. Виділити у власність відповідачу приміщення будинку 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м., 3-5/9,8 кв.м., що складає 69/100 частин будинку - об'єкту спору або 4416/10000 реальних частин будинку. Стягнути з відповідача в її користь грошову суму у розмірі 29 049 грн. в якості компенсації за зменшення ідеальної частки у спільній власності. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Розпорядженням Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області № 446 від 02.06.1994р. затверджено висновок Львівського МБТІ про визначення ідеальних і реальних часток будинковолодіння [ADDRESS] між співвласниками будинку [PERSON] та [PERSON] - батьками сторін, а саме, матері [PERSON] виділено частку будинку, яку складали приміщення 1-1/6,7 кв.м., 1-2/5,6 кв.м., 1-3/5,0 кв.м., 1-4/3,0 кв.м., 1-5/17,0 кв.м., 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м., 3-5/9,8 кв.м. та підвальне приміщення ІІІ/10,7 кв.м., що становить 19/25 частки будинку, а батькові - [PERSON], належали приміщення будинку 2-1/6,9 кв.м., 2-2/15,0 кв.м. та підвальне приміщення IV/6,5 кв.м., що складає 6/25 частки будинку. Ще за життя, її матір, [PERSON], шляхом підписання договору дарування від 06.07.1994р., передала їй право власності на 9/25 частин житлового будинку, що складали приміщення 1-1/6,7 кв.м., 1-2/5,6 кв.м., 1-3/5,0 кв.м., 1-4/3,0 кв.м.1-5/16,7 кв.м. та підвальне приміщення ІІІ/10,7 кв.м. і в загальному, у власності батьків залишилось 16/25 частин будинку. Після смерті матері [PERSON], що мало місце [INFO]., спадкове майно складалось з 10/25 часток будинку, до яких входили приміщення 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м., 3-5/9,8 кв.м., а після смерті батька [PERSON] - [INFO]. - спадкове майно складалось із 6/25 частин будинку, які складались з приміщень, визначених Розпорядженням ЛРА ЛМР від 02.06.1994р. Як після смерті матері, так і після смерті батька, вона та відповідач, будучи єдиними спадкоємцями за законом, успадкували половину частки кожного з батьків. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, вона зареєструвала своє право власності на 5/25 (половина від частки матері) та 3/25 (половина від частки батька) частки будинку. Відповідач також отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається із 5/25 та 3/25 часток будинку, і таким чином, у спільній частковій власності її та відповідача, за виключенням 9/25 часток, які вона отримала на підставі договору дарування, залишилось 16/25 частин будинку. Протягом тривалого часу між нею та відповідачем склались неприязні стосунки, що зокрема спричинили два звернення відповідача до суду з позовом про усунення її від права на спадкування майна батька. Майно, яким вони користуються спільно, не виділено в натурі. Відповідач проживає в частині будинку, яку складають приміщення 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м. 3-5/9,8 кв.м. і вона не заперечує проти її подальшого проживання у цій частині, натомість вважає, що їй повинно бути виділено у власність частина будинку, яку складають приміщення 2-1/6,9 кв.м., 2-2/15,0 кв.м., підвали І/2,0 кв.м., ІІ/4,9 кв.м. та IV/6,5 кв.м. Обидві ці частини не є суміжними і проживання в них окремо є технічно можливим. Під час розгляду аналогічної справи, яка залишена без розгляду, відповідач з таким поділом не погодилась, навіть при умові, що в такому випадку вона не вимагала сплати відповідачем компенсації за збільшення її частки в будинку. В подальшому ситуація, пов'язана з користуванням будинком лише ускладнилась, і тому, просить в судовому порядку провести поділ спільного будинку згідно з єдино можливим запропонованим варіантом, стягнувши з відповідача компенсацію за збільшення її частки в будинку в сумі 29 049 грн., вважаючи, що визначення ідеальної частки останньої повинно відбуватись не з врахуванням загального фізичного зносу будинку, а з врахуванням технічного стану приміщень, які передаються у власність позивача, оскільки стан цих приміщень є вкрай незадовільним. В судовому засіданні позивач та її повноважний представник згідно договору про надання правової допомоги від 03.02.2014р. - адвокат Масляний Ю.А. позовні вимоги підтримали. Крім того, підтримали саме такий варіант розподілу житлового будинку, оскільки лише він є єдино можливим і фактично, на законодавчому рівні виділяє сторонам ті приміщення, якими вони користуються протягом тривалого часу. При цьому, сама відповідач, ніколи не користуючись приміщеннями 2-1 та 2-2, сама відмовляється від них при проведенні поділу. Водночас, підвал IV, який знаходиться під цими приміщеннями, і який відповідач бажає залишити за собою, з технічних причин не може бути виділений їй. Тому, позов просять задовольнити саме за єдино можливим варіантом із сплатою компенсації в розмірі 29 049 грн., враховуючи мотиви, які викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, а також її представник згідно належної довіреності від 19.05.2014р. [PERSON] проти позовних вимог, а також проти запропонованого експертом варіанту поділу будинку заперечили, оскільки вважають при проведенні поділу повинна враховуватись вся площа будинку, в тому числі, 9/25 подарованої частки, і на даний час, дійсність договору дарування оспорюється в судовому порядку. До того ж, експерт, при проведенні поділу, виходив з того, що будинок складається з трьох квартир, що не відповідає дійсності. Крім того, не погоджуються з виділенням позивачу приміщення підвалу IV, позаяк в такому підвалі відповідач самостійно здійснила покращення, встановила вікно та двері. При цьому, не претендують на приміщення будинку 2-1 та 2-2. Що стосується виплати компенсації за збільшення ідеальної частки, категорична заперечили її суму в розмірі 29 049 грн., однак позов в цілому просять залишити без задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, експерта, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Рішення народного суду Червоноармійського району м. Львова від 21.03.1979р., належним чином завірена копія якого знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.63-64 інвентаризаційної справи) за [PERSON] визнано право власності на 3/5 ідеальних часток будинку [ADDRESS], з відповідним переліком приміщень. За [PERSON] - право власності на 2/5 частин цього будинку, також з відповідним переліком приміщень. Приміщення підвалу під літ. І та ІІ залишено у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] В подальшому, технічні характеристики будинку зазнали змін внаслідок проведення самочинного будівництва з добудовою житлової прибудови А'-1 та веранди а-1 (а.с.85 зв. інвентаризаційної справи), однак згодом, розпорядженням Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області від 26.05.1994р. № 420 (а.с.91 інвентаризаційної справи) проведене самочинне будівництво було узаконеним та прийнятим в експлуатацію. Розпорядженням Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області від 02.06.1994р. № 446 (а.с.12, а.с.98 інвентаризаційної справи) затверджено висновок Львівського МБТІ про визначення ідеальних і реальних часток будинку [ADDRESS] в наступних частках: співвласнику [PERSON] - передано приміщення будинку 1-1/6,7 кв.м., 1-2/5,6 кв.м., 1-3/5,0 кв.м., 1-4/3,0 кв.м., 1-5/17,0 кв.м., 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м., 3-5/9,8 кв.м. та підвальне приміщення ІІІ/10,7 кв.м., що становить 76,2 %до всього будинку або 19/25 ідеальних частин. Співвласнику [PERSON] передано приміщення будинку 2-1/6,9 кв.м., 2-2/15,0 кв.м. та підвальне приміщення IV/6,5 кв.м., що становить 23,8 % або 6/25 ідеальних частин. Згідно договору дарування від 06.07.1994р., (а.с.10-11, а.с.99-100 інвентаризаційної справи), [PERSON] подарувала [PERSON] 9/25частин будинку, які складаються з приміщень 1-1/6,7 кв.м., 1-2/5,6 кв.м., 1-3/5,0 кв.м., 1-4/3,0 кв.м.1-5/16,7 кв.м. та підвального приміщення ІІІ/10,7 кв.м. З огляду на відчуження одним співвласником житлового будинку частки із майна, яке перебувало в її власності шляхом підписання цього договору дарування, у власності батьків позивача та відповідача залишилась частка в будинку, яка в загальному становить 16/25 ідеальних частин будинку. У [PERSON] - 10/25 ідеальних частин, а у [PERSON] - 6/25, що також підтверджується витягом з реєстру прав власності (а.с.132 інвентаризаційної справи) та копіями свідоцтв про право на спадщину від 15.11.2012р. та від 16.04.2014р., виданих по смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.3, 7) і в яких зазначено частку у праві власності кожного спадкодавця. Як вбачається із змісту цих свідоцтв, спадкоємцями майна померлих є їх доньки - позивач та відповідач у справі - [PERSON] та [PERSON], кожній з яких належить половина від спадкової маси спадкодавців - батька [PERSON] та матері [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру прав (а.с.6, а.с.141 інвентаризаційної справи), 16.11.2012р. позивач зареєструвала своє право власності на частку майна, успадкованого після смерті матері [PERSON], що становить 5/25 частин будинку, а 16.04.2014р. (а.с.5) - зареєструвала таке право на майно, успадковане після смерті батька [PERSON] в частці 3/25 від частки будинку. Крім того, як вбачається з копії реєстраційного посвідчення (а.с.9) - має зареєстрованим право власності на 9/25 ідеальних подарованих частин будинку, що не є предметом поділу в даній справі. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Під час розгляду цивільної справи № 6-12цс13, ВСУ сформулював правову позицію від 03.04.2013р., згідно з якою роз'яснив, що визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є саме розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Як вже згадувалось вище, в загальному позивач після смерті батьків успадкувала 8/25 частин будинку. Право на аналогічну частку в спадщині також має відповідач. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04.12.2014р. № 061/14 (а.с.52-67), поділ 16/25 частин житлового будинку [ADDRESS], які складаються із приміщень, успадкованих по смерті батьків, є можливим з єдиним варіантом, за яким у власність позивача виділяється приміщення будинку 2-1/6,9 кв.м., 2-2/15,0 кв.м., IV/6,5 кв.м., І/2,0 кв.м., ІІ/4,9 кв.м., а у власність відповідача - приміщення 3-1/2,0 кв.м., 3-2/2,8 кв.м., 3-3/8,3 кв.м., 3-4/9,0 кв.м., 3-5/9,8 кв.м. Одночасно, з врахуванням технічного стану будинку в загальному, та з врахуванням технічного стану приміщень 2-1, 2-2, підвального приміщення IV окремо, які впливають на вартість будинку, наведено два варіанти визначення ідеальної частки кожного із співвласників, яка впливає на розмір компенсації відповідача на користь позивача за відступ від ідеальних часток. По першому варіанту, частка позивача становитиме 414/1000 частки від 16/25 частки будинку проти частки відповідача - 586/1000 з виплатою компенсації на користь позивача в розмірі 15 506 грн. По другому варіанту розподілу ідеальних часток, критерієм якого є врахуванням лише технічного стану приміщень 2-1, 2-2 та підвального приміщення IV, частка позивача становитиме 31/100 частки від 16/25 частки будинку проти 69/100 частки відповідача, з виплатою компенсації на користь позивача в розмірі 29 049 грн. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] висновки експертизи № 061/14 підтримала та крім цього, повідомила, що варіант розподілу пропонувався у відповідності до правовстановлюючих документів на будинок з врахуванням права сторін на успадковані частки будинку з відповідним переліком приміщень та без врахування приміщень, які становлять 9/25 частин житлового будинку і які належать позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 06.07.1994р. Одночасно, враховуючи місце розташування подарованих приміщень, які належать позивачу, логічним було передання у її власність приміщень 2-1 та 2-2, якими вона і так фактично користувалась, а інших - у власність відповідача, які також перебувають у її фактичному користуванні і в яких вона здійснювала покращення. При цьому, передання у власність відповідача підвального приміщення IV технічно є недоцільним і неможливим, оскільки таке приміщення розташоване під приміщеннями 2-1 та 2-2, яке передається у власність позивача. Крім того, до уваги було взято наявність окремого входу для кожної частки будинку, яка передається у власність, а також, враховуючи неприязні стосунки сторін - можливість ізольованого використання кожним співвласником своїх приміщень окремо одна від одної. За таких обставин справи, будь-який варіант розподілу вбачається неможливим, і тому, у висновку експертизи він лише один. Одночасно, враховуючи вкрай незадовільний стан приміщень 2-1 та 2-2, внаслідок чого знижується їх вартість, яка впливає на визначення вартості житлового будинку і відповідно - визначення розміру ідеальної частки кожного із співвласників, що в кінцевому має значення при визначенні розміру компенсації, окремо був запропонований варіант визначення ідеальної частки з врахуванням технічного стану лише приміщень, які передаються у власність позивачу. Також вказала, що поділ приміщень будинку під час проведення експертизи на квартири № 1, 2 і 3, про що йдеться у дослідницькій частині висновку є умовним позначенням, що вбачається з інвентаризаційної справи, і не впливає на правову природу цих приміщень. Враховуючи, що запропонований позивачем варіант розподілу, який наведено в мотивах позову (а.с.2) практично повністю узгоджується з варіантом, який запропоновано експертом, а відповідач під час розгляду справи в суді не запропонувала свого варіанту розподілу, суд не вбачає можливим проведення поділу інакше, ніж на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, що такий висновок повністю ґрунтується на правовстановлюючих документах на будинок, він також повністю відтворює варіант фактичного користування житловим будинком, який установився між сторонами, за своїми розрахунками, є максимально наближеним до часток сторін в успадкованому майні, і на переконання суду, є єдиним можливим способом провести поділ спільного майна з максимальним врахуванням інтересів позивача та відповідача. Можливості провести розподіл будинку у будь-який інший спосіб, ніж запропоновано експертом, суд не вбачає, а тому, ухвалюючи рішення про поділ будинку, проводить такий розподіл за варіантом експертизи. При цьому враховується, що від приміщень 2-1 та 2-2, які за висновком експерта найбільш доцільно передати у власність позивача, відповідач особисто відмовилась і ствердила про своє небажання отримати їх у власність. Суд не може погодитись з позицією відповідача про те, що наявність судового спору з приводу оскарження дійсності договору дарування є перешкодою для проведення поділу, і відповідно, перешкодою для задоволення позову. Крім того, що такий договір на даний час не визнано недійним, самим предметом позовних вимог є поділ не всього будинку, а лише його 16/25 частин. Саме в цій частині будинку судом проводиться поділ, який з технічної точки зору, за висновком експерта є можливим. Аналогічно, не можливо взяти до уваги заперечення відповідача про необхідність передачі саме їй підвального приміщення IV, оскільки за висновком експерта, з об'єктивністю якого суд погоджується, така передача є технічно неможливою, недоцільною та нелогічною. Крім цього, суд також звертає увагу, що за висновком експерта, у власність відповідача переходить більша частка спірного будинку, на яку відповідач має право. Відступ від принципу рівності часток під час проведення поділу є виправданим виключно у випадку, коли цього вимагають технічні характеристики об'єкту нерухомості і без чого неможливо провести поділ на ідеальні частки. Передача приміщення підвалу IV, яке з технічної точки зору не пов'язане з приміщеннями, які виділяються відповідачу, не може бути виправданим порушенням принципу рівності часток, при тому що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Вирішуючи питання про розмір ідеальної частки позивача, яка у зв'язку з проведеним поділом змінюється і яку зобов'язаний вказати суд у своєму рішенні відповідно до наведеної вище правової позиції ВСУ, що одночасно є вирішенням питання про присудження компенсації за відхилення від ідеальної частки, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд з доводами позовної заяви в цій частині не погоджується і мотивує свої висновки наступним. Пунктом 3.4 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна» роз'яснено, що при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. № 127. В Додатку № 3 до цієї Інструкції наведено приклад проведення такого розрахунку, згідно з яким, до загальної площі кожного співвласника не враховується площа прибудов, надбудов, веранд, тамбурів, тощо, а визначена для першого співвласника площа ділиться на всю площу основної частини будинку. Одержана величина перемножується на вартість основної частини будинку. У висновку експерта, який остання підтримала в судовому засіданні, вказано два варіанти визначення ідеальної частки в будинку після його поділу, які впливають на розмір компенсації і відмінність їх полягає в тому, що за першим варіантом враховується вартість усієї будівлі в цілому, а за другим варіантом - враховується незадовільний стану приміщень 2-1 та 2-2 будинку, внаслідок чого знижується їх вартість, що в кінцевому впливає на частки співвласників після проведення поділу і одночасно - на розмір компенсації. Оскільки критерієм для визначення ідеальної частки, згідно з правилами Інструкції повинна слугувати загальна вартість основної частини будинку з врахуванням всіх його невід'ємних складових, а не окрема його частина, суд не приймає до уваги другий варіант визначення ідеальної частки, і даним судовим рішенням, у зв'язку з проведенням поділу, змінює розмір ідеальних часток сторін, встановлюючи її розмір для позивача на рівні 414/1000 ідеальних частин будинку, а для відповідача - на рівні 586/1000 ідеальних частин будинку, що є об'єктом спору. З такими висновками суду узгоджуються і наведені вище мотиви рішення про правовий режим спільної власності, який повинен враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Незадовільний стан приміщень будинку 2-1 та 2-2, в такому випадку не може враховуватись при визначенні розміру ідеальної частки, оскільки тим самим, один співвласник, зазнає обмежень в своїх правах за рахунок іншого співвласника у спосіб обов'язку сплатити компенсацію в більшому розмірі. Більше того, визначення розміру ідеальних часток за другим варіантом експертизи, серед іншого, також не узгоджується з приписами ст. 360 ЦК України, яка гласить, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. В судовому засіданні позивач підтвердила, що саме в її користуванні перебували вказані приміщення будинку, і відповідно, не можна назвати виправданим стягнення з відповідача компенсації, яка обрахована на основі незадовільного їх стану. Тому, враховуючи наведені вище мотиви, розмір ідеальних часток слід визначити по першому варіанту експертизи, який до того ж, якнайменше відступає від принципу рівності часток будинку, які для кожної із сторін встановлюються на рівні 1/2. Відтак, розмір грошової компенсації, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача за збільшення розміру ідеальної частки в будинку внаслідок проведення його поділу становить 15 506 грн., що є єдиною умовою, за наявності якої позов підлягає до задоволення не в повному обсязі, а частково. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які в процесі розгляду даної справи складаються з судового збору, витрат за проведення експертизи та витрат за участь експерта в судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, такі слід розподілити між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог. Загальна сума судових витрат, понесених позивачем становить 3843,60 грн., які складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.15) та 3600 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.116). З огляду на немайновий характер лише однієї вимоги про поділ майна та враховуючи, що задоволення цієї вимоги обов'язково тягне за собою визначення ідеальних часток співвласників після проведення поділу, яка в свою чергу, впливає на розмір грошової компенсації, суд задовольняючи позов частково, при стягнення з відповідача судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, виходить виключно із розміру ідеальної частки і розміру компенсації, які знайшли своє підтвердження нормам матеріального права. Загальними вимогами позивача є проведення поділу з визначенням ідеальних часток в розмірі 31/100 для позивача, проти 69/100 для відповідача. Грошова компенсація в такому випадку, яку просить стягнути позивач, становить 29 049 грн. Оскільки від цінової частини позовних вимог в розмірі 29 049 грн., обґрунтованою є лише сума в розмірі 15 506 грн., що в пропорційному відношенні становить 53,38 %, саме такий відсоток судових витрат з відповідача слід стягнути на користь позивача. В гривневому еквіваленті, їх розмір становитиме 2 051,71 грн. (3843,60 * 53,38 % = 2051,71 грн.). Оскільки сума грошової компенсації в розмірі 29 049 грн., яку просила стягнути позивач, і яка, виходячи з характеру спірних правовідносин, через немайновий характер самої лише вимоги про поділ майна, становить ціну позову, не знайшла свого підтвердження нормам матеріального права, і за цією вимогою даним судовим рішенням стягується сума коштів в розмірі 15 506 грн., що становить 53,38 % від прохальної (цінової) частини позову, понесені нею судові витрати слід стягнути саме у такому пропорційному відношенні між прохальною частиною 29 049 грн. і задоволеною судом 15 506 грн., а тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 2 051,71 грн. (3843,60 * 53,38 % = 2051,71 грн.). При цьому, підлягають також стягнення 240 грн. витрат, пов'язаних з участю експерта в судовому засіданні, про що представлено відповідний рахунок (а.с.118). Так, відповідно до ч. 3 ст. 86 ЦПК України, добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам сплачуються стороною, не на користь якої ухвалено судове рішення. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. У такому самому порядку компенсуються витрати на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача. Оскільки у справі яка розглядається, рішення суду ухвалено на користь позивача лише частково, з відповідача на користь ТОВ «ГАЛ-СВІТ» слід стягнути 53,38 % від загального розміру компенсації за участь експерта в судовому засіданні, що становить 128,11 грн. Решта суми цієї компенсації в розмірі 111,89 грн. підлягає стягненню на користь експертної установи з позивача, оскільки в такому відсотковому відношенні позовні вимоги залишені без задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: partial