Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому на підставі того, що відповідач більше року не мешкає в квартирі за адресою [ADDRESS], просить позбавити його права користування цим житловим приміщенням та зняти його з реєстрації у відділі паспортної реєстраційної і міграційної роботи Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. В обґрунтування позову вказує що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 19.05.1995 року по 16.05.2014 року. 13.06.2013 року відповідач [PERSON] зареєструвався в квартирі за адресою [ADDRESS], яка передана їй в користування на підставі договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної, посвідченого 14 серпня 2012 року. З 01 лютого 2014 року відповідач в цьому житловому приміщенні не проживає, але ніяких дій по зняттю з реєстрації не проводить В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує, пояснила в судовому засіданні, що після розірванню шлюбу з відповідачем, майно придбане за період шлюбу не ділилось. З відповідачем вона не спілкується. Відповідач, повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні житлове приміщення за адресою [ADDRESS] не відноситься до державного житлового фонду. Право власності на цю житлову квартиру позивачем набуто у період шлюбу з відповідачем на підставі договору № 0608003\\12 про участь у Фонді фінансування будівництва від 06.08.2012 року, кредитного договору № 14-Ф\\24 від 14.08.2012 року, договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної від 14 серпня 2012. Шлюб позивачки та відповідача був укладений19.05.1995 року та розірваний судом 16.05.2014 року. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за період шлюбу належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. За приписом ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє праві спільної сумісної власності на майно придбане за період шлюбу. Таким чином, оскільки розподіл майна між колишнім подружжям [PERSON] не відбувався, то згідно ст.60 СК України житлове приміщення за адресою [ADDRESS] продовжує знаходитись в їх спільній сумісній власності незалежно від того, що відповідно до договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної, посвідченого 14 серпня 2012 року в цьому договорі вказана лише позивачка. За приписом ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За приписом ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується. Розпоряджається своїм майном на свій розсуд, а відповідно до ч.3 цієї статті усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, те що відповідач [PERSON] не проживає в житловій квартирі за адресою [ADDRESS], ніяк не позбавляє його права користування цим житловим приміщенням та бути зареєстрованим в цьому житловому приміщенні як співвласник квартири. Наявність актів про не проживання відповідача в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] (а.с.10-21) не створює для нього правових підстав бути позбавленим права користування цим житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed