Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1996 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину F [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, так як сторони мають різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, примирення не можливе, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, та також визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири за адресою: м.Херсон, проспект Святих Кирила та Мефодія (Димитрова), 15/2, кв.194. Ухвалою суду від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зFявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зFявився, в матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява відповідача, якою він підтверджує факт відсутності сімейних відносин, сторони не ведуть спільне господарство, також відповідач надає згоду на позбавлення його права користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Матеріалих та інших претензій до позивача відповідач не має. У судове засідання зFявитись не можу, просить справу розглянути за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1996 року, згідно актового запису про шлюб F370, зробленого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину F [PERSON], [INFO], згідно актового запису про народження F189, зробленого 25.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. Згідно свідоцтва про право власності від 22.11.2005 року Фонду комунального майна м.Херсона квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно договору дарування від 03.10.2006 року [PERSON], [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частини квартири F194 за адресою: м.Херсон, вул.Димитрова, 15/2. З відомостей Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради встановлено підтвердження згідно Реєстру територіальної громади міста Херсона відомостей щодо місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту про не проживання F160 від 30.11.2018 року [PERSON], [INFO], в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з грудня 2008 року по теперішній час, його місцезнаходження не відомо. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Спору майнового спору на сьогоднішній день між сторонами не існує. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімFї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімFї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки шлюб між сторонами підлягає розірванню, також судом встановлено відсутність відповідача з грудня 2008 року у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved