Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] відділення кредитної спілки «Реал Кредит», кредитної спілки «Реал Кредит» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором депозиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділенням КС «Реал Кредит» було укладено депозитний договір №7/08-3/В про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.1.1 якого відповідач [PERSON] відділення КС «Реал Кредит» прийняв від позивача грошові кошти в сумі 15\~000 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 14.02.2008 року, днем закінчення строку дії договору є 14.03.2009 року, зі сплатою 23% річних. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою повернути належний їй вклад та нараховані відсотки, оскільки строк дії договору закінчився. Однак, вимоги позивача були проігноровані відповідачами. Позивач вважає відмову відповідачів видати вклад позивачу безпідставною та незаконною, що порушує положення самого договору, вимоги закону та гарантоване право позивача на приватну власність, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] відділення кредитної спілки «Реал Кредит» на користь позивача заборгованість у розмірі 63\~972,11 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представники відповідачів до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділенням КС «Реал Кредит» було укладено депозитний договір №7/08-3/В про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.1.1 якого відповідач [PERSON] відділення КС «Реал Кредит» прийняв від позивача грошові кошти в сумі 15\~000 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 14.02.2008 року, днем закінчення строку дії договору є 14.03.2009 року, зі сплатою 23% річних. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів у вищезазначеній сумі як строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера №436 від 14.02.2008 року. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу (ч.3 ст.1060 ЦК України). Положення\~статті 629 ЦК України\~встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, незважаючи на те, що термін дії депозитного договору закінчився 14.03.2009 року, відповідач порушує умови депозитного договору щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків після закінчення строку дії договору, а тому останні підлягають поверненню, зокрема 15\~000 грн. основна сума депозитних коштів; 3\~724,10 грн. нараховані відсотки по депозиту станом на 14.03.2009 року. У відповідності до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. А тому, з огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що станом на 31.03.2016 року основна сума заборгованості за договором банківського вкладу позивачу не повернуто, тобто остаточний розрахунок за банківським вкладом із позивачем не проведено, суд погоджується з думками та доводами позивача щодо стягнення процентів у розмірі 23% річних за користування депозитними коштами за період з 15.03.2009 року по 31.03.2016 року включно у розмірі 24\~329,58 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 29.05.2013 року при розгляді справи №6-39цс13. Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані відсотки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, а тому кошти за договорами, укладеними між сторонами, належать позивачу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і три проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання в силу прямої дії ч.2 ст.625 ЦК України. А тому, суд також погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача за період з 15.03.2009 року по 31.03.2016 року інфляційних втрат у розмірі 17\~745,00 грн. та 3% річних у розмірі 3\~173,42 грн. у зв`язку з простроченням боржником грошового зобов`язання. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, оскільки, позивач є таким, що звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відділення КС «Реал Кредит» 639,72 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved