Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, проте на даний час шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] . Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2021 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 (однієї другої) заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та аліменти на її користь як на дружину, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно і до досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з 22 січня 2021 року і до [INFO]. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів в повному об`ємі та має заборгованість в сумі 19390 гривень 76 копійок, у зв`язку із чим, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів на утримання дітей за період з січня по вересень 2021 року в розмірі 19390 гривень 76 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що це не його вина, що аліменти стягувалися не повному обсязі, оскільки він ходить на роботу і з його заробітної плати вираховуються аліменти на утримання дітей та дружини. Просив в задоволенні позовних вимог - відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коваленко М.В., позовні вимоги не визнав, вказав, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований і з його заробітної плати стягуються аліменти на утримання дітей та дружини. Вини відповідача в тому, що аліменти не сплачені в повному обсязі, немає. Також не зрозуміло, яким чином позивач визначила розмір пені у вказаному розмірі. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання у справі з повідомленням сторін. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14295/18.23-25, від 23.10.2021 встановлено, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку за період з січня 2021 року по вересень 2021 року у сумі 16645 гривень 20 копійок (а.с.4). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14293/18.23-25 від 23.10.2021 встановлено, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] за період з січня 2021 року по вересень 2021 року у сумі 6975 гривень 20 копійок (а.с.5). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.02.2021, справа 153/93/21, встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і розмірі половини (1/2) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] утримання, як на дружину, з якою проживає дитина. У твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, і до досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з 22 січня 2021 року і до [INFO] (а.с.6-9). Із довідки про реєстрацію місця проживання №14-04-01/4965 від 16.11.2021, виданої Управлінням Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 20 квітня 1999 року зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.13). Із довідки Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, вих.№303 від 29.11.2021, встановлено, що утримання з [PERSON] проводяться на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП №645919 від 01.03.2021, виданої на підставі виконавчого листа №153/93/21, виданого 18.02.2021 (а.с.22). Із довідки №04.37/412 від 30.11.2021, виданої Ямпільською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості, встановлено, що [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Ямпільській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості з 18.12.2020, дата припинення реєстрації 16.02.2021, дохід за період з 18.12.2020 по 16.02.2021 становить 1987 гривень 32 копійки (а.с.23). Із копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №05-13/1689 від 05.04.2021 та акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї встановлено, що [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.24, 28). Із копії довідки КП «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації» №163 від 15.03.2021 встановлено, що право власності на житловий будинок в м.Ямпіль Вінницької області станом на 31.12.2012 за [PERSON] не зареєстровано (а.с.25). Із копії акта обстеження від 03.12.2021 та характеристики, вих.№305 від 01.12.2021, виданої КП «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, встановлено, що [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.26,27). Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на підставі судового рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2021 року. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а також кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунку заборгованості по аліментах, складених державним виконавцем відповідно до ч.3 ст. 195 СК України. Таким чином розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів та утримання неповнолітніх дітей за період з січня 2021 року по вересень 2021 року складає: сума пені за січень 2021 року: нарахована сума аліментів 1111,3 грн х 1% (пені) х 9 днів = 100,02 грн; сума пені за лютий 2021 року: нарахована сума аліментів 3445 грн х 1% (пені) х 28 днів = 964,6 грн; сума пені за квітень 2021 року: нарахована сума аліментів 3445 грн х 1% (пені) х 30 днів = 1033,5 грн; сума пені за червень 2021 року: різниця між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення аліментів 426,25 грн х 1% (пені) х 30 днів = 127,88 грн; сума пені за липень 2021 року: різниця між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення аліментів 401,95 грн х 1% (пені) х 31 день = 124,60 грн; сума пені за серпень 2021 року: різниця між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення аліментів 401,95 грн х 1% (пені) х 31 день = 124,60 грн; сума пені за вересень 2021 року: різниця між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення аліментів 401,95 грн х 1% (пені) х 30 днів = 120,58 грн; Всього сума пені за період з січня 2021 року по вересень 2021 року складає 2595 гривень 78 копійок. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів саме в розмірі 2595 гривень 78 копійок. З матеріалів справи та пояснень відповідача встановлено, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, тому у позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів, а саме: в сумі 2595 гривень 78 копійок. В іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей суд вважає відмовити, оскільки вказані вимоги заявлені необґрунтовано. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, суд звертає увагу на наступне. Виходячи із системного аналізу Глави 15 і Глави 22 СК України («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК України, норми положень Глави 15 СК України до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання. Іншим прикладом може бути те, що сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, стаття 201 СК України містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 17 СК України, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. В свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України. Враховуючи те, що Главою 9 Сімейного кодексу України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, а відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України, що передбачає право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), одержувачем аліментів є дитина, а не дружина, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON] щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 ЦПК України, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 55 копійок, розрахованого за правилами простої математичної пропорції.

Outcome: partial