overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що через відсутність взаєморозуміння та різницю у поглядах на сімейні обов`язки між сторонами не склалось сімейне життя. Збереження сім`ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність. Заперечень проти заочного розгляду справи від неї не надходило. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації (ч.8 ст. 128 ЦПК) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи від нього не надходило. В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, 10 лютого 2017 року сторони [PERSON] та [PERSON] в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 2017 року року, актовий запис № 73 (а.с.4). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 04.09.2020 № 02-25/2523 [PERSON] проживає разом з дитиною по [ADDRESS] (а.с.6), тобто окремо від чоловіка. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважає збереження сім`ї неможливим. Згідно доводів позивача, які відповідачем не спростовані з лютого 2019 року між сторонами припинились шлюбні відносини та шлюб має лише формальний характер. Сторони не повідомили про наявність між ними спору про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що через відсутність взаєморозуміння та різницю у характерах сімейні відносини між сторонами не склались. З жовтня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач вказав, що позов визнає. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 26 липня 2008 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 липня 2008 року, актовий запис № 22 (а.с.14). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка згідно пояснень позивача проживає разом з матір`ю (а.с.5 Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважає збереження сім`ї неможливим. Вказує, що разом з донькою з жовтня 2018 року проживає окремо від відповідача, а отже шлюб має формальний характер. Заперечень проти доводів позивача відповідач не висловлював, визнавши позов фактично погодився на розірвання шлюбу. Сторони не повідомляли суд про наявність між ними спору про місце проживання дитини та/або про поділ спільного майна подружжя. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що через різницю у поглядах на життя між сторонами не склались сімейні та подружні стосунки. Сім`я збережена бути не може. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач\~ вказав про визнання позову. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 11 березня 1978 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Яреськівській сільській раді Шишацького району Полтавської області зареєстрували шлюб, що підтверджується\~ свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 березня 1978\~ року, актовий запис № 8 (а.с.7). Неповнолітніх дітей сторони не мають, але згідно доводів позовної заяви відповідач не погоджується на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно\~ ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим. Сторонами не повідомлялось про наявність спору з приводу поділу спільного майна подружжя. Визнавши позов відповідач підтвердив, що не заперечує проти розірвання\~ шлюбу. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що через різницю у характерах, відмінностях у поглядах на шлюб та життя сімейне відносини між подружжям не складись та на даний час вони проживають окремо один від одного. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Заперечень проти заочного розгляду справи від неї не надходило. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації (ч.8 ст. 128 ЦПК) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи від нього не надходило. В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, 24 липня 2015 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 липня 2015 року, актовий запис № 912 (а.с.6). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим. Причиною розірвання шлюбу вказує часті сварки через відмінності у характерах, відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові і взаємоповаги. Вказує, що разом з сином проживає окремо від відповідач. Вказані доводи відповідачем не оспорюються. У суду відсутні дані про наявність між сторонами спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини або з приводу поділу майна подружжя. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим ,що 18.03.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Під час укладення договору відповідаа булла зареєстрована у вказаній квартирі. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язана знятись з реєстраційного обліку місця проживання в термін до 01.04.2017 року, але до теперешнього часу вона цього не зробила. Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі, що належить позивачу, створює для неї перешкоди у її користуванні і розпорядженні, оскільки комунальні платежи сплачуються за кількістью зареєстрованих осіб, тобто це завдає матеріальних збитків позивачу. Крім того, факт реєстрації відповідача у квартирі впливає на оформлення субсидії. В судове засідання позивач не з'явилась, але наддала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі та не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач, повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не надавала. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи а саме: довідку про склад сім'ї (а.с.11) відповідно до якої [PERSON] зареестрована разом з позивачкою. Згідно договору купівлі-продажу (а.с.4-6) відповідачка забов'язана знятися з реєстрації місця проживання в термін до 01.04.2017 року. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. А згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Тобто, дана норма закону встановлює чіткий механізм виконання рішення суду, яке є обов'язковим для органів Державної міграційної служби України і немає необхідності дублювати у ньому обов'язки, які й так безпосередньо випливають із норм закону та змісту рішення На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим ,що вона є власником будинку № 5 по вул. Вольниця, с. Крупець, Шосткинського району Сумської області, 17.02.2012 року позивач прописала свого сина [PERSON] який з 2013 року не мешкає у вказаному будинку та де він мешкає на теперишній час позивачу невідомо В судове засідання позивач не з'явилася, але наддала суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, та не заперечувала протии задоволення заочного рішення. Третя сторона до судового засідання не з'явилась, але наддала заяву про розгляд справи без їх участі та протии задоволення позову не заперечувала. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи а саме: довідку Миронівської сільради (а.с.5) згідно якої видно що [PERSON] не мешкає за вказаною адресою, Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Тобто, дана норма закону встановлює чіткий механізм виконання рішення суду, яке є обов'язковим для органів Державної міграційної служби України і немає необхідності дублювати у ньому обов'язки, які й так безпосередньо випливають із норм закону та змісту рішення На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим ,що вона є власником квартири [ADDRESS], але під час оформлення договору купівлі-продажу у натаріуса стало відомо, що у вказаній квариті зареєстрована [PERSON] [INFO]. Зі слів представника продавця стало відомо що [PERSON] є матір'ю колишнього власника та довгий час не проживає у даній квартирі та продавець виїхав за межі України і забрала матір із собою, в зв*язку з чим позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. В судове засідання представник позивача не з'явився але наддала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі та не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач, повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не надавала. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи а саме: копію договору купівлі-продажу згідно якого позивач придбала квартиру (а.с.11-14), Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно встановлено, що власник є [PERSON] (а.с.9-10). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Тобто, дана норма закону встановлює чіткий механізм виконання рішення суду, яке є обов'язковим для органів Державної міграційної служби України і немає необхідності дублювати у ньому обов'язки, які й так безпосередньо випливають із норм закону та змісту рішення На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим ,що вона мешкає та зареєстрована в [ADDRESS]. Вцьому будинку також зареєстрований [PERSON], [INFO], який є позивачу чужою людиною. Зареєструвала його [PERSON] по його проханню, так як потрапив він у складне стоновище, обіцяв допомагати по господарству, але ніякої допомоги від нього не було і на протязі тривалого часу його місцезнаходження невідоме. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи а саме: довідку про склад сім'ї (а.с.5) відповідно до якої [PERSON] зареестрований разом з позивачкою. Згідно акту (а.с.6) складеного мешканцями с. Івот вбачається, що [PERSON] вже три роки не проживає за адресою [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Тобто, дана норма закону встановлює чіткий механізм виконання рішення суду, яке є обов'язковим для органів Державної міграційної служби України і немає необхідності дублювати у ньому обов'язки, які й так безпосередньо випливають із норм закону та змісту рішення На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 28 вересня 1996 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося, відповідач нехтує сімейними цінностями, в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, що негативно впливало на виховання неповнолітніх дітей. Подальше спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим, тому просить їх шлюб розірвати. Ухвалою суду від 14.12.2015 року сторонам було надано термін на примирення на три місяці. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до нього визнає і просить шлюб розірвати. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 28 вересня 1996 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.1996 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.07.2000 року та серії [NUMBER] від 10.06.2002 року (а.с.5-6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, за час, наданий сторонам на примирення, вони не дійшли згоди на подальше спільне сімейне життя, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, та неповнолітніх дітей, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved