Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новоайдарської районної ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа: Чабанівська сільська рада Новоайдарського району Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 26.11.2001 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав своїй доньці, позивачу [PERSON] Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області № 2-467-2002 від 31.05.2002 року, за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння, яке розташовано за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Олександрівка, вул. Советская, 137. До складу спадкового майна [PERSON] також входила земельна ділянка площею 0,275 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ЛГ № [NUMBER]. Питання про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку при винесенні рішення Новоайдарським районним судом Луганської області № 2-467-2002 від 31.05.2002 року, не розглядалося. Позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину після померлого батька [PERSON], у звязку з чим звернулася до суду з заявою про визнання права власності на земельну ділянку, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Новоайдарської районної ради Луганської області, у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи Чабанівської сільської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 26.11.2001 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після його смерті залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав своїй доньці, позивачу [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області № 2-467-2002 від 31.05.2002 року, за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння, яке розташовано за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Олександрівка, вул. Советская, 137 (а.с. 8). До складу спадкового майна [PERSON] входила земельна ділянка площею 0,275 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ЛГ № [NUMBER] (а.с. 9). Питання про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку при винесенні рішення Новоайдарським районним судом Луганської області № 2-467-2002 від 31.05.2002 року, не розглядалося. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області № 2-467-2002 від 31.05.2002 року (а.с. 8). Позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину після померлого батька [PERSON], у звязку з чим звернулася до суду з заявою про визнання права власності на земельну ділянку, за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивачка має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1228, 1233, 1235 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved