Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] в інтересах [PERSON], до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заяви позивач зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій з 07.09.2006 року зареєстровані її онучка [PERSON], [INFO], разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], та повнолітньою донькою [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що відповідачі не проживають по вказаній адресі з червня 2014 року по теперішній час і фактично весь цей час позивач самостійно утримує цю квартиру, сплачує усі житлово-комунальні послуги. З метою подальшого зняття з реєстрації відповідачів позивач просить визнати [PERSON], [INFO], разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року за зазначеною справою було відкрито провадження, відповідачам надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачами до суду подано не було.Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року підготовче провадження за зазначеною цивільною справою було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Окрім того, надав суду копії паспортів відповідачів, надісланих на адресу позивачки [PERSON], оскільки остання є їх родичкою, з яких вбачається, що відповідачі отримали російське громадянство, фактично проживають по сьогоднішній день у м. Саратові, а також заяви відповідачів з проханням розглянути цивільну справу у їх відсутності, оскільки до України приїхати не мають можливості, позовні вимоги просять суд задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Добропільської міської ради в підготовчому судовому засіданні, після надання представником позивача відомостей про те, що відповідач [PERSON], який є неповнолітним, набув громадянства Російської Федерації та має зареєстроване місце проживання у зазначеній державі, надала 30.07. 2018 року суду заяву, із зазначенням того, що оскільки неповнолітній [PERSON], [INFO], має право користування житловим приміщенням в Російській Федерації за адресою: [ADDRESS], Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає за можливе визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання під час розгляду справи по суті сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача, представників позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Окрім того, представником позивача до суду були надані заяви від відповідача [PERSON] та [PERSON], в яких вони зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглянути справу у їх відсутності у зв'язку з неможливістю повернутися до України за сімейними та матеріальними обставинами (а.с. 41, 44). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що представник третьої особи надав суду інформацію, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також вважає за можливе визнати неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним позивачу на праві власності, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідачів про те, що вони підтримують позовні вимоги. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що позивач [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. (а.с. 7). Зазначений договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 2436423 від 27.05.2006 року (а.с. 8). Згідно копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], в зазначеному житловому приміщенні з 07.09.2006 року зареєстровані, зокрема, відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 9-12). Факт реєстрації зазначених осіб в квартирі позивача підтверджується також довідкою Відділу реєстрації Добропільської міської ради від 28.03.2018 року № 17/1851 (а.с. 13). Відповідно до акта від 18.04.2018 року, складеного головою правління ОСББ «Тополя» та жителями квартир житлового будинку [ADDRESS], [PERSON], 1978 р.н., [PERSON], 1998 р.н., та [PERSON], 2001 р.н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але не проживають з червня 2014 року і по теперішній час (а.с. 14). Як вбачається з копій паспортів відповідачів, які були надані представником позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, відповідачі по справі отримали російське громадянство, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42-43, 45-48). За змістом ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За статтею 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі з 2014 року не проживають у житловому приміщенні позивача без поважних причин: переїхали до РФ та отримали там громадянство, участі в утриманні житлового приміщення не приймають, чим перешкоджають позивачу у користуванні належним їй майном. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується квитанцією (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved