Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 вересня 2015 року у сторін народився син [PERSON]. 18 червня 2016 року між позивачкою та батьком дитини, [PERSON], було укладено шлюб у Кременчуцькому міському відділі Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області. Позивачка зазначає, що з серпня 2016 року фактично стосунки між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач щомісяця надавав кошти на утримання дитини, однак припинив надання допомоги з січня 2017 року. При цьому відповідач працевлаштований, інших осіб на утриманні не має. [PERSON] пояснює, що вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною і її дохід складають лише допомога по догляду за дитиною в розмірі 860 грн. в місяць. У звязку із викладеними обставинами позивачка і вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі документів, наявних в матеріалах справи. На підставі пояснень досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. 25 вересня 2015 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №250448, видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. 18 червня 2016 року між сторонами по справі, [PERSON] (дошлюбне прізвище Штомпель) [PERSON], [INFO], та Куртоміровим [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №215, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 143634, виданого кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживають окремо. Дитина проживає з матірю, що не заперечує відповідач. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України [PERSON] за власною ініціативою аліменти виплачувати не згоден. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Стаття 84 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги той факт, що малолітній син мешкає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні, при цьому позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, враховуючи інтереси дитини, приймаючи до уваги думку відповідача, який позов визнає, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та на її утримання законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»\~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), встановлено що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 1 280 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved