Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (далі - ТОВ «ФК «АЛАНД») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказала, що згідно з постановою від 10.11.2020 приватним виконавцкм виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 63552874 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 27294 грн 59 коп. Вказане провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 31770, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Подані відповідачем документи вважає такими, що не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки, вона ніколи не перебувала у кредитних відносинах з відповідачем. Крім того за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, тобто за шість днів, заявлений розмір заборгованості виникнути не міг. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, вона є боржником за кредитним договором № 003-04533-251012 від 25.10.2012, що був укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк». Вказану заборгованість вона заперечує, оскільки строк кредитування за цим договором закінчився, а строк позовної давності сплив. Виконавчий напис вчинено на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного апеляційного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Вказуючи на небезспірність заборгованості і незаконність виконавчого напису, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, про те, що вона наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно. Представник відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД», будучи належним чином двічі сповіщеним про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву і клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до суду також не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, клопотань та заяв по суті справи не надали. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 25.01.2021 за ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 25.10.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-04533-251012 від 25.10.2012 шляхом підписання заяви приєднання, згідно з яким позивачу була відкрита кредитна лінія зі встановленим лімітом у 18000 грн зі строком у 364 календарні дні (а.с.10). 08.09.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 31770, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД», яке є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, яке у свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 395/К від 20.04.2018, заборгованості за кредитним договором № 003-04533-251012 від 25.10.2012 у сумі 26794 грн 59 коп., у тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 26794 грн 29 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 0 грн 30 коп., та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн 00 коп., а всього 27294 грн 59 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 (а.с.11). 10.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63552874 про примусове виконання вказаного виконавчого напису (а.с.9). Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.5\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов 'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Частиною другої статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтями\~1077, 1078 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту\~оспорюваного виконавчого\~напису від\~08.09.2020\~судом встановлено,\~що приватний\~нотаріус при\~вчиненні нотаріальної\~дії керувався\~ст.ст.87-91\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та пунктом\~2\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим вчинення 08.09.2020 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. Крім того суду не надано доказів про відступлення Банком права вимоги за кредитним договором від 25.10.2012 іншим суб`єктам. Також у матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем повідомлення про відступлення права. З огляду на те, що позивачу не було відомо про відступлення первісним кредитором права вимоги за укладеним з ним кредитним договором, і відповідачем не надано доказів переходу до нього прав у зобов`язанні, у позивача на підставі ч.1 ст.517\~ЦК України\~виникає право\~не виконувати\~свого обов`язку\~новому кредиторові,\~що впливає\~на відсутність\~ факту безспірності наявної у боржника заборгованості, який враховується при вчиненні нотаріального напису. Відсутність доказів щодо суми заборгованості у розмірі 26794 грн 29 коп., якими може бути банківська виписка з рахунку боржника з відображенням суми заборгованості із зазначенням строків її погашення, з огляду на те, що позивачу було надано ліміт кредитної лінії на 18000 грн, також вказують на небезспірність цієї заборгованості. Як зазначено вище, за приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з укладеним між Банком та позивачем кредитним договором від 25.10.2012 відповідачу відкрито картковий рахунок, видано картку та встановлено кредитний ліміт на картку зі строком здійснення кредитування рахунку в межах кредитної лінії протягом 364 днів. Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова ВСУ від 19.03.2014 по справі № 6-14цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Беручи до уваги наведені правові висновки, спірний виконавчий напис міг бути виданий у межах трирічного строку після сплину строку кредитування рахунку в межах кредитної лінії (згідно з наявними у справі доказами протягом 25.10.2013 25.10.2016). Отже установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не представляється можливим. Також викликає\~непорозуміння і\~період,\~за який\~проводилося стягнення\~ заборгованості\~у сумі\~27294\~грн 59,\~а саме:\~з 11.08.2020\~по 17.08.2020,\~беручи до\~уваги те,\~що строк\~кредитування за\~договором сплинув.\~ Вказане свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем та іншими учасниками справи не надано суду будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не може вважатись безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн 00 коп. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved