Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати кошти в сумі 19044,93 доларів США, що були сплачені відповідачем в період з 25 квітня 2009 року по 23 квітня 2018 на виконання кредитного договору №2641 від 27 вересня 2007 року, що укладений з ВАТ «Державний ощадний банк України» спільним сумісним майном подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 у спільному сумісному майні подружжя, а саме 9522,46 доларів США та стягнути на її користь з відповідача зазначені грошові кошти. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача скористався правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча в порядку ст.ст.128-130 ЦПК України викликався до суду, що не перешкоджає розгляду справи по суті згідно з вимогами ст.223 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем в період з 25 квітня 2009 року по 23 квітня 2018 року. Встановлено, що 27 вересня 2007 року [PERSON] уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір №2641. Згідно п.1.1. Договору «Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 21000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 21000,00 доларів США, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 12,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів, що кошти були використанні на створення чи утримання (в інтересах) майбутньої сім`ї. Встановлено, що за період перебування сторін у шлюбі виконано особисті зобов`язання відповідача на суму 19245,5 доларів США, що підтверджується листом Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 20 березня 2019 року №111.41.2/24058/2019-13/вих. та квитанціями, які подані позивачем до позовної заяви. Спірні правовідносини врегульовано ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом (ч. 1 ст. 71 СК України). Відповідно, суд прийшов висновку, що кошти, за які виконувались зобов`язання відповідача в період з 25 квітня 2009 року по 23 квітня 2018 року є набуті під час шлюбу та є спільним майном подружжя. А відтак, у позивача наявні правові підстави для визнання за нею права особистої приватної власності, на Ѕ зазначеної суми виконаних зобов`язань. Виходячи з наведеного, заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки за час сімейного життя, за спільно набуті кошти було сплачено за кредитним договором №2641 1 9044,93 доларів США. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 2658,68 грн., що підтверджені відповідною квитанцією.

Outcome: approved