Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на власну користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 420 євро, що еквівалентно 13 425, 30 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначає, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей та не надає матеріальну допомогу в достатньому розмірі, хоча працюючи за межами України в республіці Італія, заробляє достатньо грошей, щоб сплачувати аліменти в запитуваній сумі.. У судовому засіданні представник позивача та позивачка вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити з мотивів викладених у ньому. Відповідач та його представник в судове засідання з`явилися, позов заперечили частково з посиланням на ту обставину, що відповідач щомісячно сплачує позивачці добровільно допомогу на утримання доньки в розмірі 2000 гривень. Означену суму вважає достатньою, з огляду на дохід відповідача та стан його здоровя. Окремо зазначив, що в лютому 2020 року [PERSON] повернувся в Україну, і оскільки його стан здоровя погіршився, він не працює на даний час. Загалом не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі 1500 гривень щомісячно. Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. 31.10.2009 року між сторонами справи було укладено шлюб, зареєстрований Тернопільським міським відділом ДРРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено актовий запис 1889 та видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбу у сторін справи народилася дитина [PERSON] , [INFO] . В подальшому шлюб було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.02.2017 року. Позивачка стверджує, що з липня 2016 року вони з відповідачем не проживають спільно. Донька сторін проживає з позивачкою, що стверджується довідкою Гаї Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 04.10.2017 року, й дитина перебуває на утриманні позивачки. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Представник відповідача зазначив, що відповідачем на постійній основі передається матеріальна допомога на дитину в розмірі 2000 гривень. Означена обставина визнана позивачкою, і тому не потребує доказування. Поряд з тим позивачка зазначила, що дана сума є явно недостатньою, й відповідач працюючи за межами України в республіці Італія, заробляє достатньо грошей, щоб сплачувати аліменти в більшому розмірі - 435 євро, що рівний 25% розміру його місячного прибутку. Судом також враховано докази, здобуті внаслідок виконання ухвали про доручення компетентному органу Республіки Італія, про зібрання інформації щодо реальних доходів відповідача. Відтак Судом встановлено, що допитаний свідок [PERSON] 23.11.2018 року показав, що він знайомий з відповідачем [PERSON] . Останній працює консьєржем в кондомініумі в м. Рим по вул. Делла Камілучча, ОСББ, директором якого є свідок. [PERSON] отримує щомісячну зарплату в розмірі 1200 євро за тринадцять місяців; також у 2017 році його заробітна плата була аналогічною. Працюючи змінним консьєржем цілодобово, за місяці, коли він працює вночі, він також отримує надбавку за зміну, яка становить на 200 євро більше в місяць. Від отримуваної інформації з Італійського агентства податкових надходжень, Судом також встановлено, що за 12 місяців 2018 року відповідач дійсно отримав 16 299 євро уже з вирахуванням податків і зборів, а відтак його чистий місячний дохід складає 1358 євро. Позивачка просить суд стягувати з відповідача 25% його середньомісячного доходу в твердій грошовій сумі. Математичним обрахунком можна встановити, що 25 процентів від щомісячного доходу відповідача складає 339, 50 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, станом на дату звернення з позовними вимогами, складає суму в розмірі 10 864 гривень. Відтак системний аналіз наданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про часткову підставність позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів та утримання дитини [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі 8864 гривень щомісячно (10 864 гривень - 2000 гривень сплачуваних добровільно кожного місяця відповідачем), починаючи стягувати з дати звернення до суду 04.12.2017 року і до 16.02.2020 року. Означена сума становить 25 % місячного доходу відповідача, є для нього цілком посильною на утримання доньки, до народження якої він безпосередньо причетний, та відповідає потребам дитини з огляду на її вік та розвиток. Водночас відповідачем доведено, що 17.02.2020 року відповідач повернувся на проживання до України, і за власним бажанням проходив стаціонарно курс психологічної допомоги в центрі психіатричної допомоги з 23.04.2020 року. Відомостей про постійне місце роботи і отримувані доходи [PERSON] в Україні з лютого 2020 року, сторонами спору Суду не надано. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років станом на дату ухвалення рішення складає 1859 гривень. Позивач не заперечує стягнення з нього аліментів на утримання доньки в сумі 1500 гривень щомісячно. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, стан здоров`я позивача, його вік та цілковиту працездатність, незважаючи на відсутність постійного доходу, матеріальне становище сторін спору, обов`язок батька утримувати дитину, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню доньки, а тому має місце порушення прав дитини, що підлягає до судового захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти з 17.02.2020 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Постановляючи рішення на суд покладається обов`язок здійснення розподілу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду у спорах про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, то у даному випадку, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути 840, 80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial