Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом в якому просила стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час на утримання дитини в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01.03.2016 по 01.03.2019 включно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі у них народилась дитина, донька [PERSON] , [INFO] . На даний час вона разом з дитиною проживає окремо, дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2014, позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2014, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Позивач зазначає, що на даний час вона разом з дитиною проживає окремо, дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається зі змісту ст.182 СК України та п.17 Постанови при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем [PERSON] , так як останній добровільно не надає кошти на утримання доньки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити з задоволенні вимог щодо стягнення аліментів за минулий час з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак, позивач не надала суду жодних доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача в минулому. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги про стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial