Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в процесі судового розгляду уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.08.2006 року зроблено відповідний актовий запис за №2099. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. З грудня 2014 року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Окрім того, в даний час дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні сина не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Тому, позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 20.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.08.2006 року зроблено відповідний актовий запис за №2099, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 20.08.2006 року (а.с.6). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 29.08.2012 року (а.с.10). В судовому засіданні з пояснень сторін достеменно встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. З грудня 2014 року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище, яким вона користувалася після реєстрації цього шлюбу. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає, що дана вимога також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки є законною, достатньо вмотивованою і ґрунтується на наявних у справах доказах, а тому підлягає задоволенню. Так, згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію МКП «ЖЕК №15» від 11.11.2015 року №3270/Д неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач участі в матеріальному утриманні сина не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, матеріальне становище позивача, також враховує особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку, офіційно не працює. А тому, з огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивач уточнені позовні вимоги підтримала, а відповідач останні визнав, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 551,20 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача за подання позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved