Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Мотивуючи свою заяву тим, що 05 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурлак Р.О., що зареєстрований в реєстрі за № 80. Згідно вищевказаного договору набувач [PERSON] була зобов'язана довічно доглядати за позивачкою [PERSON], а та в свою чергу передала у власність набувачу належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вищевказана квартира належить позивачці на праві приватної власності згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, яке було видане 26 травня 1993 року управлінням - комунального господарства виконавчого комітету Криворізького міської ради народних депутатів, зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 4П-261-1441. У відповідності до п.6 вищевказаного договору [PERSON] зобов'язалась довічно повністю утримувати позивачку [PERSON] доглядом та необхідною медичною допомогою, оплачувати комунальні послуги, доглядати за лежачим тяжкохворим, а в разі смерті - поховати її. Пункт 7 договору передбачає, що вартість матеріального забезпечення ( харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) за угодою сторін складає 400 грн. на місяць. Однак [PERSON] належним чином свої обов'язки згідно договору не виконувала, матеріально її з не забезпечувала, продукти харчування та лікарські не купувала, побутових послуг не надавала, комунальні послуги не сплачувала. У зв'язку з чим [PERSON] вимушена звернутися до суду із вищевказаною заявою. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати договір довічного утримання з [PERSON]. Пояснила, що за нею не доглядають та не виконують умов договору. Відповідачка у судове засідання не з'явилася до суду про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. Заслухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурлак Р.О., що зареєстрований в реєстрі за № 80. ( а.с.6) . Відповідно до вищевказаного договору вона передала у власність [PERSON] двохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку, загальною площею 44,0 кв. м та житловою площею 27,1 кв.м, взамін чого [PERSON] зобов'язалася надати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до п. 7 Договору матеріальне забезпечення утримання , яке щомісячно має надати їй відповідач оцінюється в розмірі 400 грн. Відповідно до п. 6 Договору [PERSON] зобов'язана повністю довічно утримувати [PERSON], забезпечуючи її доглядом та необхідною медичною допомогою, оплачувати комунальні послуги доглядати за лежачим тяжкохворим, а в разі смерті - поховати її. Пунктом 8 [PERSON] зобов'язана зберігати в довічному її користуванні вищевказану квартиру. Право власності на [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурлак Р.О. В спірній квартирі зареєстрована та мешкає [PERSON], [PERSON] порушує свої зобов'язання, передбачені договором довічного утримання. Позивачка сама за свої кошти купувала собі продукти, готувала їжу, прала білизну, прибирала в квартирі, вона не в змозі самостійно виконувати всю домашню роботу та себе обслуговувати. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчуджувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчуджувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчуджувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Відповідно до частини 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчуджувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчуджувача, не підлягають поверненню. Встановлено, що 05 лютого 2016 року був укладений договір довічного утримання, згідно умов якого відповідачка взяла на себе зобов'язання надавати позивачці довічне матеріальне забезпечення в розмірі 400 грн. щомісяця., забезпечуючи харчами, одягом, догляду та необхідної допомоги, вбранням, наданням побутових послуг, послугами перукарні - один раз на місяць, необхідною допомогою, належними лікувальними засобами, а також зберігати в довічному її користуванні вищевказану квартиру (а.с.6) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі вищезазначеного договору довічного утримання право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] (а.с.29-32) Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON] не надавала належного догляду за [PERSON] не піклувалась про неї, та не бажає в добровільному порядку розривати договір довічного утримання, утримуючи у себе оригінали документів. Відповідач своїм правом надати докази не скористувалась, тому суд приймає рішення на підставі наявних доказів при заочному розгляді справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] як набувач за Договором довічного утримання, неналежно виконувала свої обов'язки по забезпеченню [PERSON] утриманням та доглядом, зокрема: в порушення умов Договору не забезпечує повністю продуктами харчування, одягом, доглядом та ін. Суд вважає доведеною та обґрунтованою вимогу [PERSON] (відчуджувача за Договором довічного утримання) про розірвання Договору у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків набувачем [PERSON], тому позовні вимоги про розірвання Договору довічного утримання підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved