Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 4 червня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30 січня 2018 року серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 522 від 4 червня 2011 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 жовтня 2011 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2958. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинилися у грудні 2016 року. З цього часу спільне господарство між ними не ведеться, спільно вони не проживають. Спільна дитина за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, проживає разом з позивачем за місцем її проживання та реєстрації. Відповідач хоч і надає дитині матеріальну підтримку, але робить це не систематично, щоразу в різних розмірах (сумах). Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід. У зв'язку з вищевикладеним позивач, просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про те, що судовий розгляд даної справи просить проводити без її участі, підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, та проведення судового засідання без його участі. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 червня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30 січня 2018 року серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 522 від 4 червня 2011 року, копія якого міститься у матеріалах судової справи. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 жовтня 2011 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2958, копія якого долучена до матеріалів судової справи. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, як відповідач так і позивач повинні утримувати свою дитину. З огляду на те, що відповідач надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та погодився на сплату аліментів щомісячно в розмірі 2000грн на дитину, суд ввжає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 2000грн Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80грн. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved