Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений 15.10.1996 року з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Зауважує, що шлюбні відносини припинилися. Зазначає, що від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження неможливе, шлюб існує тільки формально, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила задовольнити, вважає, що зберегти сім`ю неможливо, спільне проживання суперечитиме її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення позову, та пояснив, що має бажання зберегти сім`ю, на його думку, співбесіда із психологом може вирішити їх конфлікти, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.10.1996 року виконавчим комітетом Лавочненської сільської ради Сколівського району, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.10.1996 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Лавочненської сільської ради Сколівського району, Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 17. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.04.1998 року, актовий запис № 11) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.12.2000 року, запис № 34), які на даний час є повнолітніми. Судом на підставі обґрунтувань позову та наявних в матеріалах заяв сторін встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та позивач категорично проти щодо подальшого спільного життя. Позивач не бажає миритись. Таким чином судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved