Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що їй на праві власності належить 1/3 ідеальних частин житлового будинку № 46 по вул Зварицькій у м.Дрогобичі Львівської області згідно договору дарування від 05 вересня 1966 року. Інші, 2/3 ідеальних частин зазначеного житлового будинку належить відповідачу [PERSON] Рішенням Народного суду м.Дрогобича Львівської області від 10 квітня 1967 року здійснено реальний розподіл будинковолодіння № 46 у м.Дрогобичі по вул.Пушкіна (перейменованій на вул.Зварицьку). Земельну ділянку, закріплену за даним будинком, розподілено слідуючим чином: позивачу виділено 202,89кв.м земельної ділянки, а іншому співвласнику 406,00кв.м. Вказує, що протягом всього проживання у вищевказаному будинку вона з відповідачем мали спільний заїзд через ворота. Конфлікту з приводу користування земельною ділянкою ніколи не було, оскільки між ними склався відповідний порядок користування земельною ділянкою. Проте останнім часом з відповідачем виникли суперечки стосовно користування спільним заїздом до будинку з вулиці, де знаходиться вхід позивача до будинку. Після проведення обмірювальних робіт Дрогобицьким міським відділом Львівської регіональної філії центру ДЗК було уточнено площу земельної ділянки, що знаходиться у користуванні сторін і вона становить 0,0585 кв.м. Вважає, що найбільш прийнятним варіантом для встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою є варіант № 1 висновку №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2016 року. Свій вибір пояснює тим, що з моменту придбання будинку, вже тривалий час (50 років) користується існуючим входом та заїздом на земельну ділянку. І вона, і її чоловік брали участь в їх облаштуванні та поточному ремонті, а так як позивач вже особа похилого віку - 78 років, пенсіонерка, її чоловік інвалід І групи, без ноги, пересувається на милицях, облаштування іншого входу для них ні фізично, ні матеріально не є можливим. Через вік та стан здоровя потребують періодично медичну допомогу, а єдиним можливим способом добратися до їх частини будинку є вже існуючий заїзд. Просить визначити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: вул.Зварицька, 46, м.Дрогобич Львівської області, відповідно до часток у праві власності на будинок та до рішення Народного суду м.Дрогобича від 10 квітня 1967 року, прийнявши за основу варіант № 1 висновку №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2016 року, виділивши їй у користування земельну ділянку площею 174,56кв.м., відповідачу - земельну ділянку 369,56кв.м,, а земельні ділянки площею 39,44 кв.м та 1,44кв.м залишити у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], позов підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній заяві, просили задоволити позовні вимоги. Зустрічну позовну заяву не визнали. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Відповідач подав зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він, [PERSON]І, є власником 2/3 ідеальних частин житлового будинку № 46, а саме: квартири під №1, по вул.Зварицькій у м.Дрогобичі на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 1984 року. Рішенням Народного суду м.Дрогобича Львівської області від 10 квітня 1967 року, розподілено земельну ділянку, виділено попередньому власнику [PERSON] - 406,00кв.м., а [PERSON] 202,89кв.м. Відповідач за зустрічним позовом здійснила самовільну прибудову до частини будинку, квартири №2, яка їй належить на праві власності, без його погодження, вивівши з будинку вихід на його земельну ділянку. Згідно заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні ним, [PERSON], та його дружиною, [PERSON], належною їм земельною ділянкою по вул.Зварицькій 46 у м.Дрогобичі, шляхом знесення самочинної збудованої прибудови. Встановити порядок користування земельною ділянкою згідно таблиці № 3 та/або № 4 додатку № 2 висновку № 6 від 22 березня 2016 року. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній заяві, просили задоволити позовні вимоги. Третя особа [PERSON], залучена за клопотанням позивача за зустрічним позовом, у судовому засіданні підтримала зустрічний позов, заперечила проти задоволення первісного позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 05 вересня 1966 року [PERSON] (до одруження [PERSON]) [PERSON], належить 1/3 ідеальних частин житлового будинку № 46 по вул.Зварицькій (до перейменування Пушкіна) у м.Дрогобичі Львівської області з відповідною частиною господарських будівель. Рішенням Народного суду м.Дрогобича Львівської області від 10 квітня 1967 року здійснено реальний розподіл будинковолодіння № 46 у м.Дрогобичі по вул.Пушкіна. Земельну ділянку розподілено слідуючим чином: [PERSON] виділено 406кв.м, під будовами 61,62кв.м, пд. фруктовим садом 208,08кв.м, під подвірям 136,30кв.м.; [PERSON] 202,89кв.м, в тому числі під будівлями 34,06кв.м, під фруктовим садом 73,50кв.м, під подвірям 93,33кв.м. На підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 1984 року. [PERSON] належить 2/3 ідеальних частин житлового будинку № 46 по вул.Зварицькій у м.Дрогобичі Львівської області. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 05.06.2013 рік, житловий будинок, 1900-го року побудови, загальною площею 79,2кв.м, житловою 50,4кв.м, складається з двох квартир. Прибудова літ. «А-1», веранда літ «а» (рік побудови до 1983 року) та кладова, площею 7,1кв.м, сарай літ «Г» (рік побудови 1990), зазначаються, як самовільно побудовані та переобладнані. Відповідно до довідки Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 1745 від 10.12.2015 року, виданій [PERSON], згідно пункту № 49 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 року прибудова літ. «А-1» та веранда «а» до будинку № 46 по вул.Зварицькій у м.Дрогобичі не вважається самочинним будівництвом. Згідно плану земельної ділянки, виконаного Дрогобицьким міським відділом Львівської регіональної філії центру ДЗК, площа земельної ділянки по вул.Зварицькій 46 у м.Дрогобичі становить 0,0585кв.м. Згідно висновку №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2016 року, виготовленого судовим експертом [PERSON], надати варіанти розподілу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Зварицька, 46, відповідно до ідеальної частки кожного із співвласників домоволодіння, враховуючи прибудову (А-1) і веранду (а), технічно неможливо. На розгляд суду пропонується чотири варіанти порядку користування даною земельною ділянкою. Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеними позивачем за первісним позовом на користь варіанту № 1 висновку №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2016 року, та вважає, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою доцільно виходити саме з варіанту №1, що запропонований експертом, оскільки як зазначено експертом у висновку: «при огляді на місці розташування обєкту дослідження експертом було встановлено, на земельній ділянці розташовані житловий будинок, вбиральні, деревяна споруда. Житловий будинок по вул. Зварицькій 46 у м.Дрогобичі складається з 2-х квартир. Для входу та заїзду на земельну ділянку облаштовано металеву хвіртку та ворота. Вхід до квартири №2, належній [PERSON], влаштований зі сторони головного фасаду житлового будинку, вхід до квартири №1 належній [PERSON] влаштований зі сторони дворового фасаду. Між сторонами склався такий порядок користування земельною ділянкою: лівою частиною від входу на земельну ділянку користується [PERSON], правою [PERSON] Заїздом та входом на земельну ділянку співвласники користуються спільно». Спірні правовідносини врегульовуються нормамиЗемельного кодексу України від 21.10.2001р. (далі -ЗК України). Пунктом 7 Перехідних положень ЗК України зазначено, щогромадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Враховуючи те, що спірні правовідносини чітко не врегульовані Земельним кодексом України, Пленум Верховного Суду України 16 квітня 2004 року прийняв Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Згідно абз. 1 п. 19 даної Постанови, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Отже, суд дійшов висновку, що позивач та відповідач мають право користуватися земельною ділянкою пропорційно їх часток в праві власності на будинок, а саме 1/3 та 2/3 частини земельної ділянки відповідно. Враховуючи розміри часток сторін у праві власності на житловий будинок № 46 по вул.Зварицькій у м.Дрогобичі Львівської області, суд вважає, що найбільш доцільним варіантом розподілу земельної ділянки є варіант № 1, запропонований висновком №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2016 року, виготовлений судовим експертом [PERSON], тому що такий варіант є найбільш оптимальним, найбільш наближеним до часток сторін в будинку. Позивачу виділяється земельна ділянка площею 174,56кв.м, (в тому числі 39,44 кв.м та 1,44кв.м у спільному користуванні), відповідачу - 369,56кв.м (в тому числі 39,44 кв.м та 1,44кв.м у спільному користуванні), кожній із сторін виділяється окрема земельна ділянка, яка дає можливість співвласникам будинку користуватись відокремленими частинами земельної ділянки, що важливо, враховуючи неприязні відносини сторін, у спільне користування виділяється земельні ділянки незначної площі 39,44 кв.м та 1,44кв.м для заходу до будинковолодіння з вул.Зварицької. При цьому, кожна із сторін має доступ до своєї частини будинку та надвірних будівель. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають відповідати вимогам щодо їх належності та допустимості (ст.ст. 58, 59 ЦПК України). Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом, як і його представником, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що прибудова літ. «А-1», веранда літ «а» до виділеної відповідачу за зустрічним позовом частини будинку по вул.Зварицькій, 46 у м.Дрогобич Львівської області, яка здійснена до 1983 року, тобто до придбання позивачем за зустрічним позовом 2/3 ідеальних частин будинку у 1984 році, є неузаконеною та створює перешкоди у користуванні його земельною ділянкою. У звязку з цим, суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом половину судових витрат повязаних із проведенням судової земельно-технічної експертизи та додаткової судової земельно-технічної експертиз у розмірі 2773,00грн. На підставі ст.ст.88,92, 95, 120, п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 р.,

Outcome: approved