Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав разом з нею у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю станом на 20.03.2019 року 49850,00 грн., що належав йому на підставі договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку 60% готовності від 29.03.1977 року, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Любчич Г.Ф. за реєстром №371, з роз`ясненням, що зазначений договір повинен бути поданий для реєстрації до Дніпродзержинського інвентарбюро після закінчення будівництва житлового будинку, що стороною договору, покупцем - [PERSON] і було зроблено. У 1988 році закінчено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд. 19.02.1988 року Дніпродзержинським БТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Житловий будинок прийнятий в експлуатацію на підставі Акту, затвердженого рішенням виконкому Царичанської сільської ради народних депутатів №511 від 15.07.1988 року, та на підставі зазначеного акту, на виконання роз`яснення нотаріуса зазначеного у договорі купівлі-продажу, 21.07.1988 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації зареєстровано в книзі №12, реєстровий №2016 право власності на житловий будинок в цілому за [PERSON] , про що на договорі купівлі-продажу будинку як на правовстановлюючому документі проставлено відповідний реєстраційний напис встановленого зразка та скріплено печаткою БТІ. Зазначає, що у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, спадщину вона прийняла. Спадкоємцями спадщини покійного чоловіка першої черги за законом є вона, син [PERSON] та донька [PERSON] , але останні відмовились від прийняття спадщини на її користь. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, а також не має осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині. В жовтні 2018 року вона звернулась із заявою до Царичанської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, проте їй в цьому постановою державного нотаріуса від 20.03.2019 року було відмовлено з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності на вказане майно. Посилається на те, що БТІ перевірило документи, подані на реєстрацію права власності, відповідно до свого висновку внесло відомості про право власності на будинок до реєстрової книги та на документі власника, саме на договорі купівлі-продажу недобудованого житлового будинку 60% готовності, з врахуванням акту прийняття цього будинку в експлуатацію, БТІ проставило реєстраційний напис за встановленою формою, який проставляється на документах про право особистої власності, що передбачає Інструкція, а тому вона вважає, що зазначений договір купівлі-продажу і є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності її чоловіка на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, вона звернулася з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з`явилася. Від державного нотаріуса Фрізен Н.Ю. до суду надійшла заява про розгляд даної справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши правову позицію сторін, перевіривши їх доводи, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Обставини, викладені в позовній заяві, не заперечуються відповідачем та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки в даній справі - [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 -11). Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 12-21). Спадкоємцями за законом першої черги спадкування після померлого [PERSON] є його дружина - позивачка в справі [PERSON] , яка у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, спадщину прийняла, а також діти: син [PERSON] та донька [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, а також не має осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261 Цивільного кодексу України. У звязку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що наявні законні підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved