Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом і просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах, із земель КСП ім.Петровського на території Денисівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яка належала померлій 27 травня 2003 року [PERSON] на підставі сертифікату серії РН №358578 на право на земельну частку (пай), зареєстрованого 18 березня 2002 року за номером 542, та яку фактично успадкував після смерті 27 травня 2003 року [PERSON], але не оформив померлий 02 жовтня 2006 року [PERSON]. Посилається на те, що 27 травня 2003 року померла її мачуха [PERSON], яка за життя склала заповіт на ім`я позивача на 1/2 частину свого майна. Після її смерті всю спадщину прийняв її чоловік (батько позивача) [PERSON] відповідно до п.1 ст.549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління та розпорядження майном померлої, однак право власності на земельну ділянку на своє імя не оформив. 02 жовтня 2016 року помер батько позивача [PERSON], який за життя склав заповіт на ім`я позивача на 1/2 частину свого майна. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. В установлений законом строк позивач спадщину прийняла. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) їй було відмовлено в зв`язку з тим, що нею не було надано документу про право на земельну частку на імя померлої [PERSON] Факт права [PERSON] на вищезазначену частку (пай) підтверджує довідкою Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 07.09.2017 №29-10-0.33-308/114-17; факт прийняття спадщини [PERSON] після Смерті [PERSON] підтверджується довідками Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області №242 та №249 від 06 жовтня 2017 року та 25 вересня 2017 року; факт прийняття спадщини після смерті батька підтверджує копією витягу про реєсрацію в Спадковому реєстрі №14130254 від 12.04.2008; звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Своє право на спадщину підтверджує копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копіями заповітів; копією свідоцтва про своє народження; копією свого паспорта; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Денисівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР, який діяв на момент смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до п.9 Перехідих положень ЦПК України ( в редакції\~ Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved