Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] сина [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2004 року. Від даного шлюбу дітей не мають. З 27 травня 2014 року сторони мешкають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних відносин став той факт, що відповідач зловживає алкогольними напоями, здійснює психологічний тиск на позивача, фактично вдома не буває, останнім часом виносить з квартири продукти харчування, речі. Позивач неодноразово викликала наряд міліції. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Від розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися з позовом про розірвання шлюбу до суду. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, відповідач у раніше наданих у судовому засіданні поясненнях, на розірвання шлюбу не погодився, просив про надання строку для примирення 1 місяць, а після спливу даного строку до суду не з'явився. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що 24 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 326 (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі позивач неодноразово зверталась до Димитровського МВ ГУМВС з заявами про прийняття заходів до її чоловіка [PERSON] сина [PERSON], який погрожував їй фізичною розправою та скоював у її відношенні психологічний тиск (а.с. 10, 11, 12). Сторонам у справі був наданий час для примирення 1 місяць, але сторони не скористалися нагодою та не примирилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сім'ї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки позивач просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved