Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за собою право власності на земельну ділянку для\~ ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,084 га, яка розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, та належала покійній [PERSON] на підставі\~ Державного акту\~ серії Р3№ 324293 від 15.05.2003, в порядку спадкування за\~ заповітом після [PERSON], яка померла 02.04.2011 року. Посилається на те, що 02 квітня 2011 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок № 12 по вул.Покровська (колишня вул.Жовтнева) в с.Чирське Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку загальною площею 0,2500 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул.Жовтнева, 12 в с.Чирське Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку загальною площею 0,1834 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул.Жовтнева, 12 в с.Чирське Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку загальною площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її сестри [PERSON] (померла 04 листопада 2011 року) та [PERSON]. [PERSON] фактично отримала спадщину після смерті [PERSON], але юридично своїх прав не оформила. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 05 липня 2005 року, посвідченого секретарем виконкому Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 18) та прийняла спадщину належним чином, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] дала згоду на подачу позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] та отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. 22 січня 2013 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки в шестимісячний строку [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подала. Заяви подали [PERSON] та [PERSON] [PERSON] подати заяву про прийняття спадщини не може, оскільки відсутня згода однієї із спадкоємиць, які прийняли спадщину [PERSON], яка померла 04.11.2011. Факт володіння померлою [PERSON] земельною ділянкою загальною площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району підтверджується довідкою копією Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р3 № 324293 від 15.05.2005 на земельну ділянку площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; листом Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі № 08-09/1137 від 24.07.2013; довідкою ТОВ «Стейкагро» № 201 від 13.12.2017. Своє право на спадщину позивач [PERSON]. підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] 1-ОК № 216560, виданого Виконкомом Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 02.04.2011; копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] 1-ОК № 232910, виданого Виконавчим комітетом Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 06.11.2011; листом державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області № 3630/01-16 від 21.10.2016; копією заповіту від 05.07.2005, посвідченого секретарем виконкому Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 18); копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.12.2015; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] До суду 06.09.2018 позивач [PERSON] не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06.09.2018 не зявилася, направила заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Справу просить слухати без її участі та позов задовольнити. Представник третьої особи, Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в\~ підготовче судове засідання не зявився, направив заяву на позовну заяву, в якій з позовними вимогами [PERSON] ознайомлені, позов визнають у повному обсязі, наслідки визнання їй зрозумілі, просять позов задовольнити, а справу слухати без участі представника Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та повністю задовольнити позовні вимоги. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Право власності спадкодавця [PERSON], на земельну ділянку загальною площею 2,084 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайшинської сільської Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р3 № 324293 від 15.05.2003, виданого на імя [PERSON] і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 167 (а.с.8). Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про\~ судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1,\~2\~ст.1269\~ЦК України\~спадкоємець,\~який\~бажає\~прийняти спадщину,\~але\~на\~час відкриття\~спадщини\~не\~проживав постійно\~із\~спадкодавцем,\~має\~подати\~нотаріусу або\~в\~сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій\~на\~це посадовій\~особі\~відповідного\~органу місцевого\~самоврядування\~заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного,\~відповідно\~до\~ст.ст.\~328,\~374,\~1216,\~1218,\~1225,\~1233,\~1235,\~1268,\~1269,\~1270,\~1272 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved