Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею за місцем реєстрації: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року розірвано. Мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З липня 2017 року вони з відповідачем мешкають окремо. На теперішній час син проживає разом з нею в с. Княжичі Броварського району Київської області. Відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні сім`ї, не бажає влаштовуватись на роботу, і весь тягар забезпечення сім`ї лежить на плечах позивача. Спільне господарство не ведеться з липня 2017 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між сторонами. Відповідач проживає окремо, у невідомому позивачу місці. Збереження сім`ї було неможливо, і суперечило інтересам сторін. Враховуючи, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не здійснює будь-якого матеріального забезпечення дитини і своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, приймаючи до уваги малолітній вік сина та здійснення позивачем грудного годування, враховуючи, що [PERSON] має місце проживання з достатніми умовами для утримання та виховання дитини, а також роботу і постійний дохід, просить суд визначити місце проживання малолітнього сина з нею, так як це буде відповідати інтересам малолітнього сина і сприятиме його належного утриманню і вихованню. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Від начальника Служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Мордач О. надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу без участі третьої особи та прийняти рішення за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] одружились 04 вересня 2012 року. Шлюб зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1094, та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року шлюб між ними розірваний. 14 вересня 2019 року [PERSON] звернулась із заявою про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] із позивачем, до служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації. 26 вересня 2019 року розпорядженням № 458, з урахуванням висновку служби у справах дітей Броварської районної державної адміністрації від 20 вересня 2019 року № 31/01-13, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації від 24 вересня 2019 року, було визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з його матір`ю [PERSON] . Рішення комісії з питань захисту прав дитини носить рекомендований характер, для законного врегулювання вище вказаного питання позивач вимушена звернутись до суду. Відповідно до ст.\~141\~СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Частина 2, 3 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 11 та 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ст.ст. 81, 89\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітньої дитини, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved