Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Дочірнього підприємства «санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що працювала на посаді сестри медичного стаціонару (чергового посту) відділення лікування системи кровообігу за строковим трудовим договором в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з 1 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року, звідки була звільнена за ст. 36 п.2 КЗпП України по закінченню строкового трудового договору. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того при звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі 3995 гривень 38 копійок, також просить зобовязати виплатити відповідача середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку з 9 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року включно в розмірі 14350 гривень 98 копійок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, надав заяву про відкладення розгляду справи, в звязку з необхідністю зібрання всіх доказів на обґрунтування заперечень проти позову, заперечень проти позову суду не надав. Суд вважає, що причини неявки в судове засідання представника неповажними, та такими, що направлені на затягування розгляду справи. Враховуючи вимоги закону щодо скороченого строку розгляду справ даної категорії суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія паспорту позивача /а.с. 4-5/, згідно якої підтверджується місце проживання позивача; - копія трудової книжки позивача, копії наказів /а.с. 6, 7, 8/, згідно яких підтверджується що позивач працюваву відповідача з 1 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року, звідки була звільнена за ст. 36 п.2 КЗпП України по закінченню строкового трудового договору; - довідкою про заборгованість із заробітної плати /а.с. 9/, згідно якої підтверджується розмір заборгованості; - довідкою /а.с. 10/, згідно яких підтверджується розмір середньоденної заробітної плати позивача; В судовому засіданні встановлено: Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Дочірнього підприємства «санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що працювала на посаді сестри медичного стаціонару (чергового посту) відділення лікування системи кровообігу за строковим трудовим договором в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з 1 квітня 2015 року по 8 листопада 2015 року, звідки була звільнена за ст. 36 п.2 КЗпП України по закінченню строкового трудового договору. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того при звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі. Заборгованість не виплачена до теперішнього часу. Згідно зі ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. Сторонами не заперечувався факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати. Суд вважає, за необхідне стягнути суму заборгованості в розмірі 3995 гривень 38 копійок, оскільки вона не заперечується відповідачем та підтверджена доказами по справі. Також підтверджена невиплата позивачу вищезазначеної суми в день звільнення, тобто наявне порушення вимоги ст. 116 КЗпП України, що також підтверджено письмовими доказами по справі. Враховуючи вимоги ст. 116, 117 КзПП України суд вважає вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач просить стягнути середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку з 9 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року включно. Згідно норм тривалості робочого часу встановленого Міністерством праці та соціальної політики на 2015/2016 роки: Місяці/роки 2015 рікМісяці/роки 2016 рік Кількість робочих днів в місяці Кількість робочих днів в місяці Листопад 16 Грудень 23 Січень19 Лютий21 Березень 22 Квітень 21 Травень 19 Разом:39 102 Середньоденна заробітна плата становить згідно наданої довідки /а.с. 9/ - 73,83 гривень. Компенсація повинна становити: 73,83х141=10410,03 гривень середній заробіток за період затримки. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача по справі на користь позивача. Всього підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням середнього заробітку за період затримки в розмірі 14405 гривень 41 копійка. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 551 гривня 20 копійок. На підставі ст. 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial