Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 23.09.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу сторонами було набуте спільне майно на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, а саме: житловий будинок №42 по вул.Закарпатській у м.Запоріжжі і земельна ділянка площею 0,0597 га, розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Закарпатська, 42. На теперішній час згоди між сторонами про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, не досягнуто. У звязку з викладеним, позивач з посиланням на обставини викладені у позовній заяві та приписи ст.ст.60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме: житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул.Закарпатська, буд. 42, між позивачем і відповідачем відповідно до рівних часток, визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку і земельної ділянки. Позивач і її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, визначених у позові. Відповідач і його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі. В обґрунтування зазначали, що на придбання спірного житлового будинку і земельної ділянки були витрачені особисті кошти відповідача. Крім того, вказували і на наявність іншого спільно нажитого майна подружжя: квартири, меблів, побутової техніки, які не були заявлені до поділу позивачем. Вислухавши позивача і його представника, відповідача і його представника, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 23.09.2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №731 і Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб, серії 1-ЖС, №025539 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). 06.07.2009 року [PERSON], за згодою [PERSON], були придбані житловий будинок №42 по вул.Закарпатська в м.Запоріжжі і земельна ділянка, площею 0,0597 га, кадастровий номер 2310100000:03:003:0031, розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Закарпатська, 42, про що укладені відповідні договори купівлі-продажу, які посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №1354 і №1356 (а.с.16, 37-42). Відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності, між сторонами не досягнуто. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (матір [PERSON]А.), [PERSON] (брат [PERSON]А.) і [PERSON] (сусідка, мешкає по вул.Закарпатській, 40, у м.Запоріжжі), кожен окремо, повідомили суд, що спірний житловий будинок [PERSON] придбав за грошові кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири, яка була йому подарована раніше. Також повідомили, що [PERSON] надавав [PERSON] грошові кошти на придбання квартири по вул.Леніногорській у м.Запоріжжі. Вказана інформація відома їм зі слів позивача і відповідача. На підставі ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки, судом встановлено, що житловий будинок №42 по вул.Закарпатська в м.Запоріжжі і земельна ділянка площею 0,0597 га, кадастровий номер 2310100000:03:003:0031, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Закарпатська, 42, які зареєстровані за [PERSON], придбані за оплатним договором у період перебування позивача і відповідача у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, звідси [PERSON] як дружина, має право власності на 1/2 частину вказаного майна. Відповідачем і його представником у судовому засіданні не було надано належних доказів на підтвердження того, що спірні житловий будинок і земельна ділянка придбані за особисті кошти [PERSON] Також відповідачем і його представником не заявлялись вимоги про поділ іншого спільного майна подружжя, а лише зазначалося про наявність такого. Суд за клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 03.10.2016 року надавав стороні час для подання зустрічної позовної заяви (а.с.56). Суд критично ставитьсь до показів свідків в частині повідомлення, що придбання житлового будинку сталося за особисті кошти відповідача, адже вони не були безпосередніми учасниками правочину щодо придбання житлового будинку і земельної ділянки і ця інформація їм відома з чужих слів. Також їх покази в цій частині не знайшли підтвердження письмовими доказами, які досліджувалися у судовому засіданні. Покази свідків в частині матеріальної допомоги відповідача позивачу на придбання квартири по вул.Леніногорській у м.Запоріжжі, суд залишає без уваги, адже вони не стосуються предмету доказування по справі. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У судовому засіданні позивач просила не стягувати з відповідача сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved