Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 22 серпня 2002 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, Марїнський район, село Дачне, вул. Первомайська, буд. 54, який складається з житлового будинку «А-1» з коридором «а-1», загальною площею 58,2 кв.м., у тому числі житловою 32,2 кв.м з господарчими побудовами: літньою кухнею «Б-1», льохом «П-1», сараєм «в-1», сараєм «с-1», вбиральнею «Т-1», парканом «N1», воротами «N2». Спадкоємцями цієї спадщини за законом є вона та її рідний брат відповідач [PERSON]. Оскільки позивач проживала разом із спадкодавцем до дня його смерті, вела з ним спільне господарство, доглядала за ним, то вважає, що фактично спадщину вона прийняла. Однак, відповідач заперечує це право, стверджуючи, що батько за життя подарував йому спірне домоволодіння, при цьому ніяких документів на підтвердження дарування, не надає. Крім того, відповідач забрав у неї оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця та свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, таким чином вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини Просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 22.08.2002 року у селищі Дачному Марїнського району Донецької області. Згідно свідоцтва про народження, 01.01.1957 року народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 30.09.1978 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище - [PERSON]. Згідно акту обстеження проживання від 29.03.2016 року, складеного депутатом Дачненської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] фактично мешкала за адресою: с. Дачне, вул. Первомайська, буд. 54 Марїнського району Донецької області разом з батьком [PERSON], до дня його смерті та провела поховання батька. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 04.04.1989 року житловий будинок № 54 по вул. Первомайській в с. Дачне належить [PERSON] на праві особистої власності. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved