Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і дружини, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 24 вересня 2011 року. Під час спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя між ними постійно виникали конфлікти з різних причин, внаслідок протилежних поглядів на життєві цінності. З квітня 2016 року вони з відповідачем припинили вести спільне господарство. Відповідач працює на ПРАТ «АПК-Інвест» і отримує заробітну плату в розмірі 4548 грн. Вона на даний час не працює, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 860 грн. Просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, залишивши прізвище «Смирнова», також вказуючи на те, що утримання дітей є обовязком обох батьків, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття та на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач позов визнав у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є дані про всі права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 241 (арк.спр.4). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою про склад сімї (арк.спр. 5, 13). Дитина здорова, що підтверджується довідками КЗ «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с. 16). Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Димитровської міської ради і отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини до 1 квітня 2018 року у розмірі 860 гривень щомісячно (а.с. 14). Відповідач працюєв «ПрАТ АПК-Інвенст», отримує заробітну плату, розмір якої за період з січня 2015 року по грудень 2015 року склав 54581,38 гривень (а.с. 15). Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази та позиція сторін дають суду підстави для визнання обґрунтованими доводів позивачки щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження сімї, тому суд вважає за можливе їх шлюб розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно з ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «Вишневська», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Оскільки підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повнолітнього віку. Згідно з частинами другою, четвертою статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи надані суду дані, суд вважає, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дружини, тому з нього на користь позивачки на її утримання підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір»(станом на 01.01.2016 року) звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved