Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину. В своєму позові посилалася на те, що згідно наказу Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2010 року відповідач зобов'язаний до сплати на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ відповідачем добровільно не виконується, у зв'язку з чим він перебуває на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Але аліменти вона не отримує у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Загальний розмір заборгованості по аліментах становить 26314 грн. 68 коп. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 7964 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. При цьому просив суд відкласти розгляд справи, оскільки з розміром заборгованості по аліментам він не згоден, а на його заяву державний виконавець до даного часу не надав довідку-розрахунок заборгованості. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача суд виходить з того, що відповідач в засідання не з'явився повторно, що згідно положень ст.169 ЦПК України не надає підстав для відкладення розгляду справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який в засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з судовим наказам Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2010 року відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м.Полтава. Згідно довідок-розрахунків Київського ВДВС від 25 листопада 2015 року №12/25619, від 03 серпня 2016 року №12/18214, за виконавчим листом №2-н-977/2010 від 22 листопада 2010 року, виданим Київським районним судом м.Полтави, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], станом на 01 липня 2017 року сума заборгованості [PERSON] за аліментами становить 26314 грн. 68 коп. (а.с.7-13). Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки у відповідача виникла заборгованість по аліментах перед позивачем, доказів на підтвердження відсутності його вини у цьому відповідач суду не надав, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення Враховуючи розмір заборгованості відповідача по аліментах за період з листопада 2010 року по 01 липня 2017 року, розмір неустойки (пені) у розмірі 7964 грн. 80 коп. позивачем обраховано вірно, у повній відповідності до вимог ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що державним виконавцем надано неточний розрахунок заборгованості, у якому враховано не всі здійснені [PERSON] платежі за аліментами, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу наявності такого неврахованого платежу. Таким чином загальний розмір неустойки (пені) за даний період, обрахований позивачем у розмірі 7964 грн. 80 грн. у повній відповідності до вимог закону та обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за весь період прострочення сплати аліментів - з листопада 2010 року по 01 липня 2017 року в розмірі 7964 грн. 80 коп. У зв'язку з задоволенням вимог позивача про стягнення неустойки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved