Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона 16 липня 2008 року уклала шлюб з [PERSON]. 01 липня 2009 року в них народився син [PERSON]. Рішенням Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Її прізвище після розірвання шлюбу було змінено на «Титаренко». Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матірю. Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, матеріальної допомоги дитині не надає. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в решті позов не визнає та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 245033, видане виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, змінено [PERSON] прізвище на «Титаренко». Як зазначила позивач у позовній заяві та підтвердила у судовому засіданні, на даний час їхній спільний з відповідачем син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня по 30 червня 2018 року становить 1860 грн.. Відповідачем [PERSON] була надана довідка про доходи № 22 від 26 березня 2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Ленбуд» з 19 квітня 2017 року, загальна сума його доходу за період з березня 2017 року по лютий 2018 року становить 39 098,61 грн., загальний середньомісячний дохід становить 3 663,99 грн.. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин суд, з»ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: partial