Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що він, [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/5 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та майно яке знаходиться у цій квартирі. Будучи дуже хворим і перебуваючи на стаціонарному лікуванні у Луганському обласному клінічному онкологічному відділенні, її рідний дядько [PERSON] не зміг звернутися до нотаріуса для складання заповіту та забажав скласти його у лікарні де він знаходився на лікуванні, а саме у Луганському обласному клінічному диспансері. Так, 26 вересня 2013 року о 14 годині 45 хвилин на прохання [PERSON] заповіт був складений лікарнею за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та підписаний особисто заповідачем - [PERSON] у Луганському обласному клінічному диспансеру, в якому він перебував на той момент на лікуванні. Головним лікарем Луганського обласного клінічного диспансеру Надірашвілі М.А. був роз'яснений зміст ст.ст. 1234,1241,1254,1307 Цивільного Кодексу України, він же і посвідчив цей заповіт. Заповіт був посвідчений при свідках: [PERSON] та [PERSON], які зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому. Крім того, сам заповідач уголос прочитав заповіт в присутності завідуючого відділенням хозпису Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру Харченко Лариси Євгеніївни, головного лікаря Луганського обласного клінічного диспансеру Надірашвілі Мерабі Альбертовича та свідків. При цьому була встановлена особа заповідача [PERSON], його дієздатність. Також було встановлено особу кожного із свідків і перевірена справжність їх підпису на заповіті. У лютому 2014 року позивачу стало відомо, що 04.10.2013 року Державний нотаріальний архів в Луганській області відмовив у зберіганні та внесенні у Спадковий реєстр заповіту, посвідченого 26.09.2013 року головним лікарем Луганського обласного клінічного диспансеру Надірашвілі М. А., оскільки цей заповіт не відповідає нормам чинного законодавства, а саме: посвідчувальний напис даного заповіту не відповідає встановленій формі №46 посвідчувального напису на заповіті, посвідченого при свідках на бажання заповідача, яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5. Також на заповіті відсутній реєстровий номер, та у заповіті повинно бути зазначений час складання заповіту (п. 1.3. Порядку вчинення нотаріальних дій). Відтак, посадовою особою лікарні вищевказаний заповіт не був внесений у спадковий реєстр, а саме не зареєстрований в Спадковому реєстрі порядку встановленим діючим законодавством. 11 квітня 2014 року позивач звернулася до Антрацитівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом Антрацитівської районної державної нотаріальної контори Шрайбер В.В. від 11.04.2013 року їй було відмовлено з тих підстав, що інформація про заповіт у спадковому реєстрі відсутня, а відтак він не зареєстрований у Спадковому Реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий Реєстр, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2012 року №1810/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 831 /19569. Позивач вважає, що заповіт був складений відповідно до загальних вимог до форми заповіту у відповідності до ст. 1247 ЦК України, а те, що, заповіт був невчасно переданий до державного нотаріального архіву, посвідчувальний напис даного заповіту не відповідає встановленій формі №46 посвідчувального напису на заповіті, посвідченого при свідках на бажання заповідача,яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5., та на заповіті відсутній реєстровий номер, то це явна помилка особи, яка посвідчила заповіт, але така помилка, може бути виправлена судом шляхом визнання заповіту дійсним. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2014 року Свідоцтво про право на спадщину на 3/5 (три п'ятих) частки житлового будинку, житлової площею 72,1 кв.м., загальною площею 112,5 кв.м.. який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 3/5 (три п'ятих) частки земельної ділянки розміром 0,0870 га - для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 4412347700:09:001:0032 ще не видано. На вищевказані частки житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] набув права спадкування, на підставі заповіту від 08 жовтня 2012 року, після смерті [PERSON]. Відтак, за час свого життя померлий [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на частку вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки та виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку. В той же час, в заповіті [PERSON] від 26 вересня 2013 року, не було включено земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 4412347700:09:001:0032, що розташована та призначена для обслуговування 3/5 (три п'яті) частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За вищевикладених обставин позивач змушена звернутися до суду за для визнання заповіту дійсним та права власності на частину житлового будинку та частини земельної ділянки. Просила суд визнати заповіт, складений [PERSON] 26 вересня 2013 року, згідно якого він заповідав 3/5 (три п'ятих) частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON], та який посвідчений головним лікарем Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру Надірашвілі Мерабі Альбертовичем, 26 вересня 2013 року - дійсним. Визнати право власності за [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER]) на 3/5 (три п'ятих) частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 61). Представник позивача [PERSON] за угодою - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 62). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 63). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 64). Представник третьої особи - Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Антрацитівської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Луганській області у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що заперечень щодо рішення суду не має, просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 55). Третя особа - головний лікар Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру Надірашвілі М.А. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, перевіривши у судовому засіданні законність та обґрунтованість позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9), [PERSON] помер [INFO]. [PERSON], [INFO], на підставі заповіту від 08 жовтня 2012 року, складеного [PERSON], [INFO], належало 3/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15), [PERSON] померла [INFO]. 18 грудня 2012 року [PERSON] звернувся до Ясенівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 23). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. 26 вересня 2013 року [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину у розмірі 3/5 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заповів [PERSON], [INFO]. Зазначений заповіт був посвідчений в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], в присутності завідуючого відділення розпису Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру Харченко Лариси Євгенівни та головного лікаря Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру Надірашвілі Мерабі Альбертовича в приміщенні палати №2 (адреса: місто Луганськ, вулиця Краснодонська, будинок 8) о 14 годині 45 хвилин (а.с. 10-11). Луганський обласний державний нотаріальний архів не прийняв на державне зберігання складений [PERSON] заповіт, оскільки він не відповідає нормам чинного законодавства, про що свідчить лист вих. №02-3703/0121 від 04.10.2013 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про нотаріат», до нотаріально посвідчених заповітів (крім секретних) прирівнюються: 1) заповіти осіб, які перебувають на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також осіб, які проживають у будинках для осіб похилого віку та інвалідів, посвідчені головними лікарями, їх заступниками з медичної частини або черговими лікарями цих лікарень, госпіталів, інших стаціонарних закладів охорони здоров'я, а також начальниками госпіталів, директорами або головними лікарями будинків для осіб похилого віку та інвалідів; 2) заповіти осіб, які перебувають під час плавання на морських, річкових суднах, що ходять під прапором України, посвідчені капітанами цих суден; 3) заповіти осіб, які перебувають у пошукових або інших експедиціях, посвідчені начальниками цих експедицій; 4) заповіти військовослужбовців, а в пунктах дислокації військових частин, з'єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріусів чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також заповіти працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з'єднань, установ або військово-навчальних закладів; 5) заповіти осіб, які тримаються в установах виконання покарань, посвідчені начальниками таких установ; 6) заповіти осіб, які тримаються у слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками слідчих ізоляторів. Посадові особи, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, зобов'язані негайно передати по одному примірнику посвідчених ними заповітів у державний нотаріальний архів за місцем проживання заповідача. Пунктом 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 р. за №283/8882 (далі - Інструкція), передбачено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Відповідно до п. 157 Інструкції, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. Відповідно до п. 158 Інструкції, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У судовому засіданні також встановлено, що 11 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Антрацитівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Антрацитівської районної державної нотаріальної контори №131/02-31 від 11.04.2014 року (а.с. 13-14), [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наведених вище підстав. На підставі викладеного та

Outcome: approved