Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 19.02.2016 по січень 2019 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2019. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 з відповідача на її користь присуджені до стягнення аліменти на утримання сина та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, які відповідач не сплачує. Відповідач покинув її з сином відразу після його народження, матеріальної допомоги на його утримання не надає, з квітня 2017 не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, позовні вимоги визнав, просив позбавити його батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , про що виклав у письмовій заяві. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Третя особа орган опіки та піклування Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив розглядати справу без участі його представника та прийняти рішення з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування, про що зазначив у письмовому клопотанні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 у справі № 643/10366/18 (а.с.7). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2008 у справі № 643/12664/17 з [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.10.2017 і до повноліття дитини (а.с.8). Згідно довідки Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області станом на 27.08.2019 у [PERSON] наявна заборгованість по аліментам (а.с.9). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у приватному будинку, в якому у хлопчика є корема кімната, облаштована спальним місцем, шафою, дитина забезпечена речами відповідно до віку, іграшками, харчуванням. З інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» ХМР вбачається, що малолітній [PERSON] спостерігається в закладі з народження, на прийом до поліклініки за медичною допомогою та проведення профілактичних оглядів хлопчика супроводжує його мати [PERSON] , батько дитини [PERSON] із сином за медичною допомогою жодного разу не звертався. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР Харківської області від 09.12.2019 № 759, вважено недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що батько дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явився, причину неявки не повідомив (а.с.41-42). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, що відповідач підтвердив у суді, та сам наполягав на позбавленні його батьківських прав. За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки з відповідача за рішенням суду присуджені до сплати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , питання про стягнення аліментів при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав судом не вирішується. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved