Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , яка також виступає в інтересах [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши, що [PERSON] 14 вересня 2010р. відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. зареєстрованого в реєстрі за №3116 придбала у власність житловий будинок загальною площею 183.80кв.м. житловою площею 70.00кв.м. по [ADDRESS] . [PERSON] є власником 1/1 частки вказаного майна. На даний час в будинку є зареєстрованими: позивач, її чоловік [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] , неповнолітній онук [PERSON] , проте проживають тільки позивач та [PERSON] , невістка та онуки не проживають в будинку з лютого 2018р.. Зазначає, що її син [PERSON] постійно проживає в Канаді і в 2018р. до нього на постійне місце проживання поїхали відповідачі. Добровільно змінити реєстрацію проживання відповідачів немає можливості. Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням їй необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати відповідачів особами, такими, що втратили право на користування житловим будинком по [ADDRESS] , власником якого являється позивачка. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, просить позов задовільнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, відзив на позов не подали. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сторожинецької РДА у судове засідання не з?явився. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №27446983 від 27.09.2010року, являється власником житлового будинку по [ADDRESS] . У вищезазначеному житловому будинку, де окрім позивачки також зареєстрована її невістка [PERSON] , неповнолітній онук [PERSON] , онучка [PERSON] . Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням позивачці необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку. Із акта обстеження №143 від 04 вересня 2020р. житлового будинку по [ADDRESS] вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстровані за адресою по [ADDRESS] , але фактично не проживають з лютого місяця 2018р.. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно п. 18 Постанови КМУ від 02.03.2016р. №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Як вбачається з позову, батько [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Канади, в 2018р. він оформив необхідні документи для виїзду до Канади та постійного проживання в Канаді [PERSON] з дітьми. У лютому 2018р. [PERSON] з донькою [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] виїхали до Канади. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved