Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Сарай «Г», літня кухня «Д», Сарай «Е», Сарай «Є», криниця «К», Ворота №1. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: -1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Сарай «Г», літня кухня «Д», Сарай «Е», Сарай «Є», криниця «К», Ворота №1. Вказану спадщину прийняв чоловік спадкодавця - [PERSON], оскільки проживав на час відкриття спадщини з померлою. [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Сарай «Г», літня кухня «Д», Сарай «Е», Сарай «Є», криниця «К», Ворота №1. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач - представник Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за №107 від 21.02.2018 року) с.Вістря Монастириського району Тернопільської області і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 10.09.1989 року і з яким, згідно записів погосподарської книги, проживала його дружина [PERSON] (копії з погосподарської книги за період з 1983 року по 1985 рік, з 1986 року по 1990 рік та з 1991 року по 1995 рік), що також підтверджується довідкою №107 від 21.02.2018 року виданої виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору. [INFO] року у віці 72 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстрованого Вістрянською сільською радою народних депутатів та видано 20.09.1997 року, зроблено запис №10. Ще за життя померлій належала: -1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Сарай «Г», літня кухня «Д», Сарай «Е», Сарай «Є», криниця «К», Ворота №1. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] успадкував її чоловік, як спадкоємець першої черги - [PERSON], оскільки проживав на час смерті з померлою спадкодавцем. Шлюбні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.03.1969 року. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Судова колегія в цивільних справах Верховного Суду України в п.65 правових позицій від 01.12.97 vd971201 висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році роз'яснила, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини проживав разом з померлою. В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як чоловік спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року). [INFO] року у віці 73 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05.06.1999 року, актовий запис №6. Після його смерті залишилось спадкове майно до якого належить: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., Стайня «Б», Стодола «В», Сарай «Г», літня кухня «Д», Сарай «Е», Сарай «Є», криниця «К», Ворота №1. Згідно заповіту, складеного 24.06.1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вістрянської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №62 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право - [PERSON]. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO] року, як спадкоємець за заповітом, що також підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №106 від 21.02.2018 року. Разом з тим, як слідує із листа Монастириської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №115/01-16 від 20.02.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на спадкове майно до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] з підстав того, що відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Як слідує з матеріалів справи оригінал свідоцтва про право власності на будинковолодіння був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» [NUMBER] від [INFO] року. Згідно даного повідомлення вбачається, що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS], видане Монастириською районною радою народних депутатів 18.04.1989 року [PERSON] - загублене. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями. В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved