Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона оселилася в квартирі [ADDRESS], відповідно до ордеру №14 від 24.12.2016 року на житлову площу у гуртожитку. Ордер був виданий її батьку [PERSON], на заняття сім'ї з 2 чоловік - [PERSON] та [PERSON] - доньки [INFO]. Відповідно рішення №257/2 від 12.08.2008року виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради було затверджено рішення адміністрації та профкому ХКП «Міськелектротранс» від 15.12.2006року, про закріплення за мешканцями займаної ними площі у будинку [ADDRESS] та з мешканцями укладені договори найму займаної житлової площі та відкриті особові рахунки. Будинок [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Харкова та перебуває на балансі КП «Жилкомсервіс» з 01.03.2007року. Вона є наймачем спірної квартири. З відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.2010року, та з цього дня [PERSON] оселився в квартирі та був зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 08.04.2014року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. Ще до розірвання шлюбу відповідач вів себе не у відповідності до норм співжиття, порушував її спокій та спокій дитини, кімнату площею 13,5 кв.м. використовує не за призначенням. З 2016 року відповідач в квартирі постійно не проживає, іноді приходить та створює конфлікти, у зв'язку з чим вона була змушена викликати працівників поліції. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні житла та у сплаті комунальних платежів, всі обов'язки що випливають з договору найму житлового приміщення виконує лише вона. Відповідач є співвласником квартири [ADDRESS], та його постійним місцем проживання є вказана квартира. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі обмежує її права та права малолітньої дитини у здійсненні користування квартирою, позбавляє можливості отримання державної субсидії на оплату комунальних та житлових послуг, тягне за собою збільшення вартості комунальних послуг. Посилаючись на ст.107, 116 ЖК Української РСР позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2018року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Крім того зазначив, що він після розірвання шлюбу з позивачем проживає в кімнаті [ADDRESS], по наступний час. [PERSON] з дитиною проживають у кімнаті №234. Як у позивача, так і у нього є особисті ключі від кімнати які вони займають. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [INFO] народилася [PERSON], її батьками є: [PERSON] та [PERSON] /а.с.13/. 15.05.2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». Шлюб було розірвано рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2014року /а.с.14/. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що сторони мають дитину - [PERSON] /а.с.21/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюбу Серія [NUMBER], [PERSON] 20.04.2018року зареєструвала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]» /а.с.11/. Так, позивач [PERSON] оселилася в квартирі [ADDRESS], відповідно до ордеру №14 від 24.12.2016 року на житлову площу у гуртожитку. Ордер був виданий її батьку [PERSON], на заняття з сім'єю з 2 чоловік - [PERSON] та [PERSON] - доньки [INFO], житлову площу у гуртожитку [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно копії витягу з рішення №257/2 від 12.08.2008року виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради, було затверджено рішення адміністрації та профкому ХКП «Міськелектротранс», протокол №32 від 15.12.2006року, про закріплення за мешканцями займаної ними площі у будинку [ADDRESS]: за [PERSON] дві кімнати №233-234, на склад сім'ї 2 особи (він, дочка -1985р.н.). ХКП «Міськелектротранс» укласти договори найму житлової площі та відкрити особові рахунки згідно п.1 /а.с.15/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 1407 від 11.07.2017 року, наданої дільницею № 39 КП «Жилкомсервіс», за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 3 особи: [PERSON] (наймач), [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (дочка). Квартира не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова /а.с. 16/. Згідно даних паспорту громадянина України серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 19.07.2010 року /а.с. 22/. Відповідно до копії технічного паспорта від 24.11.2010року, на квартиру [ADDRESS], квартира складається з 2 кімнат, у тому числі 1-а кімната 13,5кв.м., 2-а кімната 16,4 кв.м. /а.с.24-27/. Як вбачається з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з копії повідомлення Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків від 06.08.2018року, відповідачу [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] /а.с.33-34, 35-38/. Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 01.11.2016року №551 на ім'я [PERSON], на її заяву щодо інформації про [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], повідомило, що інформація є конференційною і не підлягає розголошенню /а.с.39/. Як вбачається з повідомлення начальника Московського ВП ГУНП в Х/о Драка Є.П. від 26.12.2018 року, згідно наявних облікових даних Московського ВП ГУНП в Харківській області, інформація щодо перешкоджання [PERSON], [INFO], у праві на користування ним житлом за адресою: [ADDRESS], в період часу з 01.01.2018року до теперішнього часу в Московський ВП ГУНП в Харківській області не надходила /а.с.122/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матір'ю позивача [PERSON], відповідач [PERSON] колишній чоловік її доньки. Після розлучення з її дочкою у 2014 році, відповідач зайняв кімнату №233 де змінив замок, а дочка з онукою зайняли кімнату №234. З літа 2018року вона [PERSON] не бачила, та де він проживає не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він знайомий з позивачем [PERSON] з 2013року, відповідача [PERSON] взагалі не знає. Приблизно один чи два рази на тиждень він приходить у гості до позивача в квартиру за адресою: [ADDRESS], номер квартири він не знає. Він був лише в одній кімнаті, в іншу кімнату не заходив, та при ньому позивач в другу кімнату не заходила. Позивачем на підтвердження того, що відповідач не проживає у спірній квартирі було надано копію ували Московського районного суду м.Харкова по справі №643/7331/17, заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 04.05.2018року по справі №643/840/17, заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 12.12.2017року по справі №643/11505/17 /а.с.40, 41-43,44/, а також копії конвертів з поштовими повідомленнями про направлення листів відповідачу на адресу [ADDRESS] з відмітками про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» /а.с.80-120/. Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Частиною 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 107 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про непроживання відповідача у спірній квартирі, а також, що відповідач [PERSON] вибув на постійне проживання до іншого жилого приміщення позивачем не надано. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] не підтверджують доводи позивача [PERSON] щодо непроживання [PERSON] в спірній квартирі. Особа, яка вимагає визнання члена її сім'ї таким, що втратив право користування житлом повинна довести його відсутність за місцем реєстрації, тобто тягар доказування покладено саме на позивача. Аналізуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин відсутності відповідача [PERSON] в спірній квартирі, а також його вибуття на постійне місце проживання до іншого житла. Крім того, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовані також вимогами ст.116 Житлового кодексу Української РСР та тим, що відповідач не сплачує комунальні послуги, порушує правила користування житловим приміщенням. Однак вимогами ст.116 Житлового кодексу Української РСР, урегульовано питання щодо виселення членів сім'ї власника жилого приміщення. Між тим, такої вимоги - про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] позовна заява не містить, а вказані правові норми до вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, не застосовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed