Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Як єдина донька, позивач є спадкоємцем за законом. Батько позивача був членом житлового кооперативу «Дизелист», він повністю виплатив пай та набув права власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дизелист» № 111 від 26.11.2015 року, при цьому державна реєстрація права власності на цю квартиру у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ним не здійснювалася. Позивач зазначає, що відсутність реєстрації права власності спірної квартири перешкоджає їй у набутті права власності у порядку спадкування за законом. Як єдиний спадкоємець за законом, позивачка звернулась до Дванадцятої Харківської нотаріальної контори видати їй свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено. В зв'язку з чим, позивачка просить суд визнати за нею, право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні викладені в позові обставини підтримала в повному обсязі, надала пояснення та просила суд позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO]. Представник відповідача Харківської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду пояснення, згідно яким, просив справу розглядати за його відсутності та прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням норм матеріального та процесуального права, та яке б не порушувало права третіх осіб . Відповідач ОСББ «Дизелист» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та підтримав пояснення викладені в позові . Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 01.04.1964 р. Комінтернівським РАЦС, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с 7). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що 08 січня 1983 року позивачка, дівоче прізвище [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], актовий запис № 28. 22 грудня 1992 року шлюб було розірвано Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 875. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки «[PERSON]». Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих № 292 від 21.05.1963 року затверджено поданий міськпланом та управлінням капітального будівництва план закріплення будівельних майданчиків за житлово-будівельними кооперативами, що розпочнуть будівництво в 1964 році. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER], виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.05.2002 року, позивачка [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS], з 1980 року. Згідно довідки, виданою ОСББ «Дизелист» 26.11.2015 року № 111, [PERSON], був власником квартири [ADDRESS], вартість квартири становить 3633 руб.10 коп., повністю паєнакопичення було виплачено 16.01.1978 року (а.с.9). [PERSON] помер [INFO]. (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 27 травня 1997 р., видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану) (а.с. 21). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою, виданою ОСББ «Дизелист» 26.11.2015 року № 110, [PERSON] був власником двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою станом на 14.11.2015 року зареєстровані: [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук, [PERSON] - правнука (а.с. 8). Позивач [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі і на час смерті батька в 1997 році. Згідно висновку про вартість майна станом на 22.02.2016 р., зробленого суб*єктом оціночної діяльності ТОВ «Схід-П Експерт» - ринкова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] становить 239 978,00 грн. (а.с. 41-56). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року (чинного на час сплати пайових внесків) та правової позиції п. 11 Постанови Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гаражу, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічні норми передбачені ст. 384 ЦК України, в редакції 2003 року, де зазначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2015 року Товстолужська О.В., державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори вивчивши документи, подані [PERSON], для оформлення спадщини після смерті батька позивача [PERSON], померлого [INFO], відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що належна спадкодавцю квартира не була за життя оформлена ним належним чином та зареєстрована в Єдиному реєстрі нерухомого майна.(а.с.24) Згідно довідки КП Харківське міське БТІ від 11.01.2016 року зазначено, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] в бюро не зареєстровано (а.с.25) Згідно відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 26.04.2016 р. № 1334/02-14 та наданої копії спадкової справи - після померлого [INFO] [PERSON], який мешкав в [ADDRESS], заведена спадкова справа № 1163/2015 на підставі заяви від 25 грудня 2015 року доньки спадкодавця, [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визначають дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства. Що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445. Згідно ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Аналогічні положення передбачені ЦК України в редакції 2003 року, ст. 1217, 1261, 1268. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] - донька померлого [PERSON], яка мешкала разом з померлим на час відкриття спадщини, є спадкоємицею за законом першої черги за законом. Суд приймає до уваги надані докази, пояснення сторони позивача, викладені факти приватного нотаріуса в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2015 р., що [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, так як подала заяву до нотаріальної контори, крім того, позивач мешкала та зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення сторони позивача, про те, що [PERSON] фактично прийняла спадок у вигляді квартири, який належав [PERSON], шляхом вступу в володіння, так як вона постійно проживала в квартирі, була в ній постійно зареєстрована, сплачувала комунальні платежі. А в подальшому подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, від спадщини не відмовлялась. Таким чином, враховуючи надані матеріали справи, пояснення сторони позивача, суд вбачає, що [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька, інші спадкоємці відсутні та визнає за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved