Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із вищевказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклується про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не створює належних умов для її проживання, не здійснює обов`язок щодо сплати аліментів у присудженому судом розмірі. Ухвалою суду від 24.01.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (а.с.28). Ухвалою суду від 28.02.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.56). У судовому засіданні 27.05.2020 судом постановлено ухвалу про заочний порядок розгляду справи. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримала та обставини на які посилається у позові. Позивач пояснила суду що з відповідачем перебувала у шлюбу, який було розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області у 2014 року. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Дитину не відвідує, допомоги жодної не надає, після того, як син захворів та отримав статус дитини з інвалідністю, відповідач не надавав жодних коштів на лікування дитини, та не піклувався про стан його здоров`я. Представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області у судовому засіданні було підтримано висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] . У судовому засіданні були заслухані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили той факт, що дитина проживає разом із матір`ю, батько дитини з ними не проживає та не піклується про здоров`я дитини, його успіхи у навчанні. Дитина, при спілкуванні, не згадує про батька. У судовому засіданні, у присутності психолога [PERSON] , було заслухано думку дитини, яка зазначила, що проживає разом із мамою, дідусем та бабусею. Батька не пам`ятає, ні коли не спілкувався з ним. Допомоги від батька дитина не отримувала. Хлопець знає, що в суді знаходиться справа відносно позбавлення його батька батьківських прав, та він не проти щоб позов матері був задоволений. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, думку представника третьої особи, пояснення свідків, думку дитини, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 241 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дитина [PERSON] , разом із позивачем проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 23.10.2019 року (а.с.7). Разом з тим, батько дитини - [PERSON] , за вказаною вище адресою, не проживає та не приймає участі у вихованні дитини з 01.09.2013, що підтверджується інформацією, що міститься у акті опитування сусідів від 25.10.2029, посвідченого директором КДРЕП № 4 (а.с.8). Дитина перебуває на утриманні позивача, вона займається його розумовим, фізичним, духовним та інтелектуальним розвитком. Мати [PERSON] забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Малолітній [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується наданими позивачем довідками, а саме: листом за підписом директора КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області; випискою № 1648 Центру дитячої гепатології, випискою № 2696 (а.с.16-19), квитанцією від 18.11.2019 про оплату ліків, які рекомендовані дитині лікарем (а.с.20). Окрім цього, дитина [PERSON] має статус «Дитини з інвалідністю», що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.15). Суд зазначає, що згідно довідки-розрахунку від 23.09.2019 № 06850/1, наданої Горішньоплавнівським міським ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, [PERSON] має заборгованість по аліментах, розмір якої станом на 31.08.2019 становить 108 707 грн 39 коп. (а.с.9-10). Згідно інформації від 22.10.2019 СЗОШ І -ІІІ ступенів № 6, [PERSON] , 2010 року народження, здобуває середню освіту за загальноосвітньою програмою у 4-А класі за індивідуальною формою навчання. Законним представником [PERSON] , який представляє інтереси останнього, при здійсненні СЗОШ І -ІІІ ступенів № 6 освітньої діяльності у сфері загальної середньої освіти, є мати [PERSON] . За період навчання сина батько [PERSON] не цікавився шкільним життям сина, не відвідував батьківські збори, не підтримував зв`язок з класним керівником (а.с.12). З письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 03-26/331 від 06.02.2020, вбачається, що при обстеженні житлово-побутових умов проживання сім`ї (акт від 31.01.2020) комісією встановлено: що родина проживає в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , яка на праві спільної сумісної власності належить членам сім`ї. Сім`я складається із 4 осіб: мати - [PERSON] , 1977р.н., дитина - [PERSON] , 2010р.н., бабуся по лінії матері - [PERSON] ,1953р.н., дідусь по лінії матер і- [PERSON] , 1946р.н. Зі слів [PERSON] загальний дохід сім`ї становить близько 10 000 грн. В помешканні створені належні та безпечні житлово-побутові умови для виховання, навчання та повноцінного розвитку малолітньої дитини (зворотній бік а.с.36). Крім того, у висновку зазначено, що, орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, враховуючи думку комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 2 від 05.02.2020) дійшов висновку, визначити доцільним позбавлення [PERSON] , 1987р.н., батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , 2010р.н. (а.с.36-37). Як убачається із висновку психолога від 08.10.2019 (а.с.11) під час бесіди малолітній [PERSON] , 2010р.н., повідомив, що проживає однією родиною разом з мамою, бабусею та дідусем, батько проживає окремо, з сином не спілкується. Хлопець розвивається відповідно віку, приязно відноситься до членів родини. Вагомою людиною для нього є мама, з нею має теплі, дружні відносини. Про батька не згадував, на питання про батька відповідає спокійно без зацікавленості. Хлопчик знаходиться у комфортному для себе середовищі, де враховуються всі фактори його хвороби, яка потребує лікування, профілактики та систематичних повторних обслідувань. Мати дитини виконує всі рекомендації, цікавиться та обговорює результати діагностик, прислухається до дитини, хвилюється за його майбутнє. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.) За змістом ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд наголошує, що у судовому засіданні підтверджені факти свідомого нехтування [PERSON] , своїх обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] . Відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток неповнолітнього сина вже тривалий час, не надає матеріальної підтримки дитині, зважаючи на стан здоров`я [PERSON] . Маючи реальну можливість змінити своє ставлення до дитини та почати виконувати свої батьківські обов`язки, нехтує ними. Відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази свідомого, повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому, суд вважає встановленим факт ухилення відповідача по справі [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на користь позивача у сумі 840 грн80 коп.

Outcome: approved