Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що її баба [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . При цьому позивач [PERSON] з 1 січня 2010 року постійно проживала разом з бабою [PERSON] однією сім`єю за вказаної вище адресою до дня її смерті [INFO] . Вказала, що за життя баба [PERSON] подарувала позивачці житловий будинок в [ADDRESS] , та посвідчила 08.06.2007 року заповіт в Брусилівський державній нотаріальній конторі, відповідно до якого заповіла [PERSON] усе своє майно. [INFO] [PERSON] померла, та після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,33 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] . Позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті баби [PERSON] , так як постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенком О.І. в лютому 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої, так як нею пропущено строки прийняття спадщини. Тому просила суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю до 30 січня 2017 року, тобто до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4.33 га, яка знаходиться на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просив задовольнити. Представник відповідача Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно постійно проживала разом з бабою [PERSON] в [ADDRESS] , з 2010 року до дня її смерті, разом з нею вела господарство, доглядала за нею. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача [PERSON] , свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 21 вересня 2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Брусилівської райдержадміністрації Житомирської області від 18.08.2004 року № 267, на момент смерті [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,33 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 5). Згідно заповіту від 08.06.2007 року, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 11). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 28.05.2019 року вказаний заповіт є чинним (а.с. 35) Також встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З копії договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15.10.2015 року вбачається, що [PERSON] подарувала житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ставищенської сільської ради Житомирської області № 156 від 11.02.2019 року, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала за вказаною адресою разом з онукою [PERSON] до дня смерті, яка здійснювала догляд за [PERSON] В будинку після смерті [PERSON] залишилась проживати [PERSON] (а.с. 4). Також факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2010 року до смерті останньої [INFO] підтвердили допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 12.02.2019 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9). Крім того з інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 10). Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи у суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання [PERSON] , 1969 р.н., з [PERSON] , померлою [INFO] , в будинку [ADDRESS] на час смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved