Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу - типового договору про купівлю-продаж житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], від 1 вересня 1992 року, реєстр. № 24 її матері, [PERSON], яка померла [INFO] року; встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року є рідною матір'ю позивача; визнати за позивачем право власності на 1\\4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що її матері, [PERSON], на праві приватної власності належить 1\\4 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно типового договору про купівлю-продаж житлового будинку від 1 вересня 1992 року, реєстр. № 24. [PERSON], померла [INFO] року, те, що вона є матір'ю позивача підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Проходівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, серія [NUMBER] від 4.08.1960 року, актовий запис №19, а також моїм свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], реєстр.№35. Однак в свідоцтві про народження позивач, та її мати вказані по-російські як «[PERSON]», в свідоцтві про шлюб прізвище позивача по-російські вказане як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть матері вона вказана як «[PERSON]». Крім того, в правовстановлюючому документі, а саме в вищевказаному типовому договорі про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними будівлями прізвище матері позивача вказане по-російськи як «[PERSON]» і «[PERSON]». Єдиною спадкоємницею за законом після смерті матері є позивач у справі, її дочка, так як проживала на момент смерті зі спадкодавцем, вела спільне господарство, поховала матір, інших спадкоємців немає, і на спадкове майно ніхто не претендує. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона звернулася, однак в зв'язку з тим, що в документах є багато помилок, і наші прізвища не співпадають, вона змушена звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явилася, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі та проти задоволення позову не заперечувала. Представником відповідача Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області надано до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради на підставі вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, матері позивача, [PERSON], на праві приватної власності належить 1\\4 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно типового договору про купівлю-продаж житлового будинку від 1 вересня 1992 року, реєстр. № 24. [PERSON], померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №76. [PERSON] є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Проходівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, серія [NUMBER] від 4.08.1960 року, актовий запис №19, а також свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], реєстр.№35. Однак в вищевказаному свідоцтві про народження позивач та її мати вказані по-російські як «[PERSON]», а в свідоцтві про шлюб прізвище позивача по-російські вказане як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть матері вона вказана як «[PERSON]». Крім того, в правовстановлюючому документі, а саме в вищевказаному типовому договорі про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними будівлями прізвище матері позивача вказане по-російськи як «[PERSON]» і «[PERSON]». Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що не суперечить роз'ясненням, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах і встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Єдиною спадкоємницею за законом після смерті матері є її дочка, позивач по справі, так як проживала на момент смерті зі спадкодавцем, вела спільне господарство, поховала матір, інших спадкоємців немає, і на спадкове майно ніхто не претендує. Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved