Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є матірю [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] 18 січня 1986 року уклали шлюб, який був зареєстрований Червонозаводським відділом РАЦС м. Харкова. Під час державної реєстрації шлюбу прізвище сина позивача (російською) «Токарь» було змінено на (російською) «Лаврентьев». Прізвище подружжя були перекладені та зазначені у паспортах громадян України як «Лаврентєви». Подружжя [PERSON] та [PERSON] в 2003 році набули право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по Ѕ частці кожний, на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2003 року; У 2008 році померли батьки [PERSON] - [PERSON], померла 23.02.2008 року та [PERSON], померлий 19.10.2008 року. За життя батьки залишили заповіти, яким належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] заповіли дочці [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. Подружжя прийняли спадщину, як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON], оскільки у шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, проте право власності на спадкове майно не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримали. Рішенням виконавчого комітету Купянської міської ради від 21.02.2017 року № 30 вулицю Фрунзе було перейменовано, присвоєно назву «вулиця Заосколянська» В 2011 році [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01:013:0028, що розташована на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Подружжя постійно проживало разом у належній їм квартирі [ADDRESS]. З 2010 року разом з сином та невісткою проживала позивачка по справі [PERSON] , оскільки вона з 1961 року є інвалідом першої групи по зору, потребує сторонньої допомоги та не може проживати одна. Син та невістка позивача власних дітей не мали, доглядали [PERSON], виводили на прогулянки, підтримували матеріально, придбавали для неї необхідний одяг, взуття, предмети гігієни, медичні препарати, оскільки самостійно вона не мала можливості це робити. Таким чином, з 2010 року [PERSON] постійно проживала разом з сином та невісткою на правах члена сімї, разом з ними харчувалася, вела домашнє господарство, члени сімї були повязані спільним побутом. 22 лютого 2012 року [PERSON] загинув. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01:013:0028, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області, 1/2 частини квартири № 6 по вул. Заосколянська (колишня назва - вулиця Фрунзе), буд. 75 в м. Купянську Харківської області та грошових вкладів з відсотками в ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого та його мати - позивач по справі. Дружина померлого постійно проживала разом з чоловіком та була зареєстрована з ним за однією адресою, після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контри із заязою пре оформлення права на спадщину. 18 вересня 2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади з відповідними відсотками в ПАТ «[PERSON] Банк- Аваль». на інше майно свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Проте, [PERSON] вважається такою, що прийняла всю спадщину за законом після смерті чоловіка та набула право власності не тільки на грошові вклади з відсотками, а й на 1/2 частку квартири № 84 по вул. Родниковій. 13 в м. Харкові, на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0620 га, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області. Після смерті сина позивач продовжувала проживати разом з невісткою, оскільки в них склалися добрі, родинні взаємовідносини. [PERSON] називала свекрову матір'ю, оскільки після смерті чоловіка залишилася самотньою людиною. Обох батьків [PERSON] поховала в 2008 році, дітей не мала, тому свекрова була єдиною близькою людиною, яка до того ж не могла проживати одна у звязку зі сліпотою. Позивач не заперечувала проти прийняття невісткою всього майна, що залишилося після смерті сина, оскільки вони з невісткою проживали однією сімє та мали спільний бюджет. Оформлення спадщини невісткою не порушувало майнових інтересів [PERSON] 14 лютого 2016 року [PERSON] померла, про що 03 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 3633 та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01 ;013 ;0028, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області, квартири [ADDRESS]. Оскільки позивачка постійно проживала разом з невісткою однією сімєю з 2010 року по 14 лютого 2016 року, мала з нею спільний бюджет, вела спільне господарство, вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Після смерті [PERSON] після спливу шестимісячного строку звернулися із заявами про прийняття спадщини позивач та відповідач [PERSON], яка зазначила що є племінницею померлої. Проте, у звязку з тим, що не було надано документів що підтверджують родинні звязки, [PERSON] до теперішнього часу не оформила свої права на спадщину. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснено право звернення до суду. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина стали ті обставини, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті сина та невістки, спадкоємець не була зареєстрована разом зі спадкодавцями, а тому факт прийняття спадщини не підтверджений. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті невістки стало те, що відповідним судовим рішенням не підтверджено факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем та знаходження на її утриманні. У звязку з чим позивачка звернулась до суду з позовом та просить встановити факт постійного проживання [PERSON], 18 листопада 1936 року народження, однією сімєю з [PERSON], померлою 14 лютого 2016 року, за адресою: м. Харків, вул. Родникова. 13, кв. 84, протягом часу з січня 2010 року по 14 лютого 2016 року, визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14 лютого 2016 року на наступне майно: -квартиру [ADDRESS]; -земельну ділянку площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01:013:0028, розташовану на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області; квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені, представник відповідача надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за їхньою відсутністю, проти позову не заперечують. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом № 125 від 23.08.1961 року, виданого Виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, відповідно витягу № 00016820253 від 30.06.2016 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України. Відповідно копії свідоцтва про одруження VIII-УР № 637068, виданого 24.02.1966 року Жовтневим бюро ЗАЦС м .Харкова ,актовий запис № 84 ,відповідно до якого посвідчено шлюб між [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] 18 січня 1986 року уклали шлюб, відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ВЛ № 478790 виданого Червонозаводським відділом РАЦС м. Харкова 18.01.1986 року , актовий запис № 58. Під час державної реєстрації шлюбу прізвище сина позивача (російською) «Токарь» було змінено на (російською) «Лаврентьев». Прізвище подружжя були перекладені та зазначені у паспортах громадян України як «Лаврентєви». Подружжя [PERSON] та [PERSON] в 2003 році набули право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по Ѕ частці кожний, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON] від 22.11.2003 року, реєстровий № 6076. У 2008 році померли батьки [PERSON] - [PERSON], померла 23.02.2008 року, відповідно копії свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 160927, виданого відділом РАЦС по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області 27.02.2008 року, актовий запис №149 та [PERSON], помер 19.10.2008 року , відповідно копії свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 195456, виданого відділом РАЦС по місту Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 20.10.2008 року, актовий запис № 15350. За життя батьки [PERSON] залишили заповіти, якими належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] заповіли дочці [PERSON] та її чоловіку [PERSON], відповідно копії заповітів посвідчених приватним нотаріусом Купянського нотаріального округу [PERSON] 01.07.1998 року, реєстровий номер 2445 та реєстровий номер 2446. Подружжя прийняли спадщину, як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON], оскільки у шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, проте право власності на спадкове майно не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримали, відповідно інформації Купянської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, подружжя [PERSON] набуло у рівних частках право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23.02.2008 року та [PERSON], померлого 19.10.2008 року. Вказана квартира належала спадкодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1996 року. Рішенням виконавчого комітету Купянської міської ради від 21.02.2017 року № 30 вулицю Фрунзе було перейменовано, присвоєно назву «вулиця Заосколянська» В 2011 році [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01:013:0028, що розташована на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Подружжя постійно проживало разом у належній їм квартирі [ADDRESS]. З 2010 року разом з сином та невісткою проживала позивачка по справі [PERSON], оскільки вона з 1961 року є інвалідом першої групи по зору, потребує сторонньої допомоги та не може проживати одна. Син та невістка позивача власних дітей не мали, доглядали [PERSON], виводили на прогулянки, підтримували матеріально, придбавали для неї необхідний одяг, взуття, предмети гігієни, медичні препарати, оскільки самостійно вона не мала можливості це робити. Таким чином, з 2010 року [PERSON] постійно проживала разом з сином та невісткою на правах члена сімї, разом з ними харчувалася, вела домашнє господарство, члени сімї були повязані спільним побутом. 22 лютого 2012 року помер [PERSON], відповідно копії свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 344614 виданого Відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 01.03.2012 року, актовий запис № 8051. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01:013:0028, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області, 1/2 частини квартири № 6 по вул. Заосколянська (колишня назва - вулиця Фрунзе), буд. 75 в м. Купянську Харківської області та грошових вкладів з відсотками в ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем н час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого та його мати - позивач по справі. Дружина померлого [PERSON] постійно проживала разом з чоловіком та була зареєстрована з ним за однією адресою, після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контри із заязою пре оформлення права на спадщину. Відповідно інформації 3-ї ХДНК після померлого 22 лютого 2012 року [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до Третьої держнотконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Перевірку було здійснено згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ з 2012 року по теперішній час. Відповідно інформації 11-ї ХДНК після померлого 22.02.2012 гр. [PERSON], що мешкав, [ADDRESS] : - 28.08.2012 р. було подано заяву від імені дружини гр. [PERSON], яка мешкає в м.Харков, вул. Родникова, буд. № 13. кв. № 84. про видачу необхідних запитів, для оформлення права на спадщину, заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 2298 та заведено спадкову справу 945/2012 року. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщин від спадкоємців не надходило. - 18.09.2012 було подано заяву від імені дружини [PERSON], яка мешкає в м.Харкові, .вул .Родникова, буд. № 13. кв. № 84 про те що спадщину прийняли, та з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади з відповідними відсотками ,які знаходяться в ПАТ « [PERSON] [PERSON]», заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ № 2476, спадкова справа 945/2012 року. 18.09.2012 за р. № 2-963 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя гр. [PERSON] на вклади з відповідними відсотками, які знаходяться в ПАТ «[PERSON] [PERSON]». 14.03.2016 було подано заяву від імені [PERSON], 24.06.2016 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] Проте, [PERSON] фактично прийняла всю спадщину, що складається з 1/2 частки квартири № 84 по вул. Родниковій. 13 в м. Харкові, 1/2 частки квартири [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0620 га, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області після смерті чоловіка. Після смерті сина позивачка [PERSON] продовжувала проживати разом з невісткою [PERSON], оскільки в них склалися добрі, родинні взаємовідносини. 14 лютого 2016 року померла [PERSON] померла, відповідно копії свідоцтва про смерть 1-ВЛ. №531542 виданого 03.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3633. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий номер 6325157300:01 ;013 ;0028, розташованої на території Кулиничівської селищної ради Харківського району та області, квартири [ADDRESS]. Відповідно інформації 11-ї ХДНК після смерті [PERSON] померлої 14.02.2016 року ,яка мешкала в м.Харков, вул. Родникова, буд. № 13. кв. № 84 заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надходило ,спадкова справа не заводилась ,свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно інформації 3-ї ХДНК після померлої 14 лютого 2016 року [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], з заявами до нотаріальної контори звернулись: громадянка [PERSON], яка мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO], з заявою про прийняття спадщини (заява зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 122 від 26.02.2016 року); громадянка [PERSON], від імені якої діє [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим № 685 від 10.03.2016 року, яка мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO], з заявою, де [PERSON] стверджує, що [PERSON] фактично проживала з померлою за однією адресою, заява надійшла поштою 06.04.2016 року та була зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за № 370/02-14. 04.05.2016 року поштою була отримана друга заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлої 14 лютого 2016 року [PERSON] (заява зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 306 від 04.05.2016. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини Оскільки позивач постійно проживала разом з невісткою однією сімєю з 2010 року по 14 лютого 2016 року, мала з нею спільний бюджет, вела спільне господарство, вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Факт постійного проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON], померлою 14 лютого 2016 року, за адресою: м. Харків, вул. Родникова. 13, кв. 84, протягом часу з січня 2010 року по 14 лютого 2016 року підтверджується актом Житлового кооперативу « Родник -8 » від 14.07.2016 року. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Веховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України, про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] постійного проживала однією сімєю з [PERSON] , померлою 14 лютого 2016 року, за адресою: м. Харків, вул. Родникова. 13,кв. 84, протягом часу з січня 2010 року по 14 лютого 2016 року та прийняла спадщину, оскільки на день її смерті фактично проживала разом з нею , подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори , вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні ,що дозволяє їй реалізувати право на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст.\~41\~Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3,ст. 321\~ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст.\~92\~Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved