Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач з 2001 року у житловому приміщенні не проживає за власним бажанням, помешканням не користується, його особисті речі у квартирі відсутні. Ухвалою суду від 19.02.2015 року (а.с.14) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору залучено КЖРЕП № 1 м. Комсомольська. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представник третьої особи до суду не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем [PERSON] заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечуючи факту не проживання у спірному приміщенні, позов визнав. КЖРЕП № 1 м.Комсомольска заявлені позивачем вимоги підтримані не були. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON] та відповідача [PERSON] (в якості члена сім'ї позивача), що підтверджується відповідною довідкою КЖРЕП № 1 від 05.02.2015 року. На підставі рішення Комсомольського міського суду від 18.05.2004 року позивача було позбавлено батьківських прав у відношенні до її сина [PERSON] (а.с.9). За рішенням виконкому Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 25.07.2006 року (а.с.10) місце проживання [PERSON] було визначено разом із опікуном у [ADDRESS]. Виходячи із змісту заяви відповідача про визнання ним позову, останній проживає за згаданою адресою й наразі. Відповідно до комісійного акту від 10.02.2015 року, посвідченого КЖРЕП № 1, відповідач [PERSON] починаючи з вересня 2001 року у спірному приміщенні не проживає (а.с.4). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред'явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Згідно із ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. За змістом ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або у письмовій заяві, адресованій суду. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, та враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважної причини, з огляду на що пред'явлений позов в частині визнання особи втратившою право на користування житлом підлягає до задоволення. Разом із тим, відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов'язані із зняттям особи з реєстраційного обліку, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, в тому числі на підставі рішення суду, тому окрема вимога про зобов'язання територіального органу міграційної служби зняти відповідача з реєстраційного обліку є безпідставною. На підставі викладеного,

Outcome: partial