Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Крім того, від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утриманні дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить його задовольнити та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що він не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, однак має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки лише в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2009 року, про що Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області було видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер; неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги. Наведені обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 25.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial