Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення аліментів. В обгрутовані своїх позовних вимог позивач пояснила, що 25 листопада 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2817 від 25.11.2006 р. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 04.04.2007 р.) На сьогоднішній день спільне життя позивача з відповідачем не склалось у зв'язку з непорозумінням один з одним, різними поглядами на життя та шлюб, питання виховання дитини, а також розбіжностями у питаннях, що стосуються подальшого співіснування та ведення спільного господарства. В зв'язку з чим позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було набуте спільне майно, а саме: автомобіль ОРЕL Аstra (№ кузова [NUMBER]) вартістю 163000 грн. (сто шістдесят три тисячі) грн. Оскільки автомобіль є річчю неподільною та зважаючи на те, що повсякденне користування вказаним автомобілем здійснюється відповідачем, позивач вважає, що даний автомобіль має бути присуджений саме відповідачу з одночасним присудженням грошової компенсації позивачу у розмірі 81500 (вісімдесят одна тисяча п'ятсот) грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та поділ сумісного майна. В частині стягнення аліментів просить стягнути ? частину його заробітку (доходу). Суд вислухавши пояснення сторін, їх представників вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 25 листопада 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачк4ою [PERSON] та відповідачем [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2817 від 25.11.2006 р. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 04.04.2007 р.) На сьогоднішній день спільне життя позивача з відповідачем не склалось у зв'язку з непорозумінням один з одним, різними поглядами на життя та шлюб, питання виховання дитини, а також розбіжностями у питаннях, що стосуються подальшого співіснування та ведення спільного господарства. В зв'язку з чим сторони бажають розірвати шлюб. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Малолітній син зі згодою сторін залишиться проживати з матір'ю. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було набуте спільне майно, а саме: автомобіль автомобіля ОРЕL Аstra (№ кузова [NUMBER]) вартістю 163000 грн. (сто шістдесят три тисячі) грн. Оскільки автомобіль є річчю неподільною та зважаючи на те, що повсякденне користування вказаним автомобілем здійснюється відповідачем, сторони не заперечують, що даний автомобіль має бути присуджений саме відповідачу з одночасним присудженням грошової компенсації позивачу у розмірі 81500 (вісімдесят одна тисяча п'ятсот) грн. шляхом виплати цієї суми протягом 48 (сорока восьми) місяців рівними частинами по 1697 (одній тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 91 коп. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст.71 СК України закріплено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У частинах 4 та 5 ст.71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку з 27 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота. На виконання пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснює відповідачеві відповідальність за прострочення сплати аліментів: відповідально до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1873 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят три грн.) судових витрат.

Outcome: partial