Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить захистити її честь і гідність, зобов'язавши [PERSON] принести їй вибачення за наклеп та зобов'язати його направити лист до Управління служби по справах дітей Московського району з зізнанням, що раніше він написав суцільну неправду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона [PERSON] була одружена з [PERSON] з 18.01.2002 р. Шлюб було зареєстровано у РАГС Московського районного управління юстиції. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] 25 листопада 2010 р. наш шлюб було розірвано рішенням Московського районного суду. Зазначає, що до розірвання шлюбу сім'я мешкала у двокімнатній квартирі [ADDRESS]. З липня 2010 р. (ще до розірвання шлюбу) [PERSON] в цій квартирі не проживав. У січні 2011 р. (через два місяці після розірвання шлюбу) [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], як він казав, для дітей і для позивача. В липні 2011 р. позивач разом з двома дітьми переїхала жити в [ADDRESS], де жили до останнього часу. Діти в цьому мікрорайоні ходять до школи і в дитсадочок. Колишній чоловік [PERSON] як власник квартири приходив в квартиру, коли забажає, приходив напідпитку, погрожував кожного разу позивача викинути на вулицю, іноді бив (кілька випадків зареєстровано в міліції і зараз проводиться кримінальне провадження в зв'язку з побиттям - судово-медична експертиза № 82 п/п від 30.05.2013 р.). Знущання не припинялися, тому вона 31 серпня 2013 зняла квартиру і виїхала з дітьми з квартири по [ADDRESS]. Колишній чоловік не припиняє знущання і переслідування позивача, тільки зараз він розсилає на позивача зухвалі наклепи. Так, 22.10.13 р. він надіслав листа до Служби у справах дітей Московського району м. Харкова, де сповістив, що діти завжди голодні, не вмиваються, і, взагалі, крім шкоди, позивач нічого дітям не дає. Також позбавила батька можливості спілкуватися з дітьми. Це вже другий лист. В першому було ще гірше - буцімто позивач пиячить, залишає діточок без нагляду та інше. Тим словам нема жодного підтвердження. Тільки страшна злоба, що позивач звернулась с позовом до суду про розірвання шлюбу. Зазначає, що діти чисті, доглянуті, охайні, в гарному одязі, ходять до школи і до дитсадочку, до дитячих гуртків. Із школи та дитсадочку дітей часто забирають батьки колишнього чоловіка, тому він має можливість бачитися з дітьми, скільки забажає. Зазначає, що жодних перешкод у спілкуванні з дітьми вона не чинить. Характеристика з дитсадочка, де позивач працювала, повністю підтверджує її твердження. Лист [PERSON] було направлено до Московського РОНО, а далі до школи, де вчиться донька, і до дитсадочку. Адміністрації всіх закладів вимагають від позивача пояснень і відносяться до неї з підозрою. В зв'язку з тим, що наклепницькими зверненнями [PERSON] порушена її честь і гідність то вона звернулась з даним позовом до суду. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач по справі, [PERSON], про час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 22.10.2013 року на адресу Служби у справах дітей Московської районної ради в місті Харкові ради відповідачем [PERSON] було направлено заяву про вжиття заходів, в якій останній зазначає, що він є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. До 06 вересня 2013 року діти проживали разом з матір'ю [PERSON] у його квартирі, яку він спеціально обладнав для проживання дітей, за адресою: [ADDRESS]. 06 вересня 2013 року колишня дружина [PERSON] викрала все майно, яке знаходилося у квартирі за адресою: [ADDRESS], у тому числі дитячі меблі, дитячий одяг, побутову техніку тощо, що призвело до неможливості проживання дітей у ній. З цього ж часу вона позбавила відповідача можливості спілкування з дітьми, позивач вимкнула мобільні телефони дітей, а сама трубку не підіймає. Після розмови з донькою та сином після того, як він 11 жовтня 2013 року їх забрав з дитячого садка та школи, дізнався, що діти не приймають ванну та душ тривалий час, їм не відома адреса, де вони проживають, вони голодні. Також від доньки він дізнався, що її мати не відвела її на обстеження до лікаря з приводу частого головного болю. При цьому гроші на надання медичної допомоги та обстеження у приватній або будь-якій іншій установі охорони здоров'я він дав у сумі 500,00 грн. через приятеля [PERSON] Оскільки він повністю оплачує дитячі спортивні гуртки та додаткові зайняття з репетитором з англійської мови, математики, то [PERSON] дізнався, що донька стала пропускати зайняття. При спілкуванні з класним керівником доньки йому стало відомо, що вона постійно пропускає перший урок у середній школі №97, де вона навчається. Зазначає, що він став свідком того, що мати неодноразово залишає дітей самих на зупинці громадського транспорту «Гвардійців Широнінців» без догляду та супроводу і вони самі перетинають небезпечне перехрестя. Вплинути на ці події у нього немає можливості, оскільки місце проживання дітей не відоме, телефони у дітей вимкнуті, мобільний телефон [PERSON] на його дзвінки не відповідає. Свої батьківські обов'язки з виховання, матеріального утримання дітей, їх фізичного і духовного розвитку він виконую повністю та добросовісно. [PERSON] крім шкоди, нічого дітям не дає. Просить втрутитися у ситуацію з метою запобігання негативному впливу на дітей безвідповідальної поведінки їх матері [PERSON] та вжити відповідних заходів реагування. (а.с. 4) [PERSON] дала письмові пояснення заступнику начальника Управляння служб - начальнику служби у справах дітей Московського району, в яких зазначила, що внаслідок фізичного насилля зі сторони відповідача [PERSON], який в алкогольному сп'янінні влаштовував сварки ,• погрожував та влаштовував бійки, позивач разом з дітьми переїхала з місця мешкання за адресою: [ADDRESS]. Фактичного місця мешкання свого з дітьми зазначити не може, з причин страху. Зазначила, що колишній чоловік [PERSON] часто знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Всі необхідні для життя та розвитку дітей речі, [PERSON] перевезла до нового місця мешкання. Виховує та утримує дітей самостійно, відповідач матеріальної допомоги не надає. Діти отримують всю необхідну медичну допомогу, зайняття без поважних причин не пропускають, ходять чисті та охайні, за чим позивач стежить особисто.(а.с. 5) Як вбачається з характеристики, [PERSON] працює з 26.04.2011 року у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясло-садок) №174 Харківської міської ради», з 03.09.2012 року прийнята на посаду помічника вихователя. За період роботи у закладі [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, як фахівець у певній галузі. Ділові якості проявила на найвищому рівні, постійно прагнула до самовдосконалення. За характером спокійна, відповідальна, чуйна та врівноважена, творча людина: у вільний час займалась оформленням дика рацій для проведення дитячих свят у закладі. Охайна у роботі та зовні. Жодної скарги від співробітників та батьків за період роботи не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом: у 2012 році колектив закладу одностайно надав [PERSON] звання «Відкриття року». [PERSON] зразкова мати: [PERSON], [INFO], виховувалась у закладі в період з 01.09.2007 по 31.05.2008 року, [PERSON], [INFO], є вихованцем закладу до цього часу. У період перебування дітей у закладі вони були фізично та психічно здоровими, мали охайний вид, були ситими. До 10.09.2013 року вона сама приводила та забирала дітей з закладу, своєчасно вносила плату за харчування у закладі в установленому порядку, займалась вихованням двох дітей та приймала активну участь у всіх заходах дошкільного закладу, а саме: святах, відкритих заняттях, змаганнях. [PERSON] залишила роботу у дошкільному навчальному закладі у зв'язку з важким матеріальним становищем (а.с. 8). Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Пленум Верховного суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»№ 1 від 27.02.2009р. роз'яснює, що під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованим іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативна інформація, поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження достовірності інформації, яку виклав у листах в Службу у справах діте Московської районної в м. Харкові ради. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст.270 ЦК України та відповідно до ст. 3 Конституції людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивачки, порушує її право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved