Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 квітня 2014 року у Лісівській сільській раді Дубровицького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №1; - судові витрати, понесені нею, стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час фактичні шлюбні відносини між ними припинені. У них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. У зв`язку з тим, що відповідач не дбає про сім`ю та не бере участь у вихованні дитини, між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, що поступово призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Збереження сім`ї є неможливим і суперечить їхнім інтересам. Шлюб між ними є лише формальним. У судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 квітня 2014 року між сторонами зареєстрований шлюб, про складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2015 року (а.с.4) сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім`ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, слід покласти на відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved