Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Тернопільської міської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.06.2000 року батьки позивача, а саме відповідач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу 14.10.2002 року між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька - позивач по справі [PERSON], [INFO]. Однак, як стверджує позивач, з дня її народження відповідач участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, таким чином останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток позивача, оскільки не спілкується з донькою, не відвідує її, не займається її вихованням, та будь-яким іншим чином не проявляє інтерес до її особистого життя, не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Самсонюк В.В. позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення останніх. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - служби у справах дітей Тернопільської міської ради до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що з 03.06.2000 року батьки позивача, а саме відповідач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу 14.10.2002 року між ними було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області 14.10.2002 року (а.с.9). Від шлюбу у сторін є донька - позивач по справі [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області 23.03.2001 року (а.с.8). Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини являється [PERSON], матір'ю являється [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого В РАЦС Тернопільського МУЮ Тернопільської області 02.03.2006 року, в результаті укладення 02.03.2006 року шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.13). Однак, як стверджувала позивач у судовому засіданні з дня її народження відповідач участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, таким чином останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач не піклується про її фізичний, духовний розвиток, оскільки не спілкується з донькою, не відвідує її, не займається її вихованням, та будь-яким іншим чином не проявляє інтерес до її особистого життя, не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у Ленінському В ДВС Вінницького МУЮ знаходиться виконавчий лист №2-3530, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці 08.10.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.10.2002 року до досягнення донькою повноліття. Разом з тим, згідно розрахунку-заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ Казьмірук О.В. станом на 01.08.2015 року заборгованість по аліментах складає 54 856,91 грн. (а.с.10-12). Окрім того, як вбачається з довідки Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд вих.№69 від 28.07.2015 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], її склад сім`ї такий: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7), тобто в сім`ї матері [PERSON] та вітчима [PERSON] Відповідно до довідок Тернопільського дошкільного навчального закладу №12 від 20.08.2015 року №35 (а.с.15), Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Тернопільської міської ради Тернопільської області від 21.08.2015 року №239 (а.с.16), Тернопільської Української гімназії ім. І. Франка Тернопільської міської ради Тернопільської області від 14.08.2015 року №202 (а.с.17) неповнолітня дитина [PERSON] навчалась в даних навчальних закладах, а зараз продовжує навчання в Тернопільській Українській гімназії ім. І. Франка, за час виховання та навчання дитини батько дитини [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини, педагоги закладів ніколи його не бачили, в закладі він не був, не цікавився успіхами доньки (а.с.15-17). З огляду на наведене, неповнолітня [PERSON] веде активний спосіб життя, навчається в навчальному закладі. Однак, всі витрати пов'язані з навчанням, вихованням, утриманням дитини несе лише позивач, так як відповідач у матеріальній підтримці доньки участі не приймає. А відтак, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до неповнолітньої доньки негативно позначається на житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого органом опіки та піклування Тернопільської міської ради від 24.02.2016року №168, враховуючи невиконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки, орган опіки та піклування Тернопільської міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки (а.с.104). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.453395452.1 від 26.10.2015 року, також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved