Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн. щомісячно. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки перебуває на заробітках в Англії на протязі останніх семи років. Позивачка просить суд змінити розмір аліментів на утримання її неповнолітньої дочки, визначений рішенням суду від 12 травня 2017 року, визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [PERSON] стверджує, що її дочка навчається у 6-му Тернопільської школи №28, відвідує танцювальний клуб «Golden», один місяць навчання в якому коштує 300 грн., і кожне змагання платне. Для загального розвитку [PERSON] відвідує модельну школу, навчання в якій коштує 6 000 грн. за три місяці. Також, позивачка оплачує харчування у школі, кожного літа, для здорового розвитку дитини, їздить на море. Допомоги у вихованні дитини та догляді за нею відповідач не надає, участі у витратах на лікування не бере. Усі витрати щодо матеріального забезпечення дитини [PERSON] несе самостійно. Перед початком навчання позивачка придбала дитині шкільне приладдя вартістю 1 000 грн. та дбає про матеріальне забезпечення дитини впродовж навчання. За лікування зубів дитини, [PERSON] самостійно оплатила 2 100 грн. Також, в дочки є порушення зубного ряду, нерівність зубів, що потребує лікування, вартістю від 5 000 грн. до 8 000 грн. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не бере, лише виключно сплачує аліменти в сумі 1 500 грн. Прохання позивача розділити витрати, пов'язані з навчанням і лікуванням дитини відповідач ігнорує. Тому, вона просить стягувати з відповідача в її користь по 500 грн. щомісячно для оплати за навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2016 року). У даному шлюбі народилася дочка - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 23 травня 2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області). Неповнолітня [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON] (Довідка №1327/28-03 від 21 лютого 2017 р., видана Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради) та перебуває на її утриманні. 12 травня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS]) в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки -[PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи із 14.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON], на підставі рішення суду, сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1 500 грн. щомісячно. Розмір аліментів на даний час не задовольняє потреб дитини. Мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], з метою збагачення загального розвитку дитини, уклала із ФОП [PERSON] Договір про надання послуг з професійної підготовки на «Курсах моделей» згідно Програми. Вартість послуг становить 6 000 грн. Крім того, неповнолітня [PERSON] відвідує танцювальний клуб «Golden», один місяць навчання в якому коштує 300 грн. З метою оздоровлення неповнолітньої дитини [PERSON], позивачка їздила на відпочинок в Туреччину. Згідно Договору про надання туристичних послуг №0308/03 від 03.08.2018 р. Вартість туристичного обслуговування 17 460 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи те, що, встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно, на даний час є не задовольняє потреби дитини, а тому є підстави для зміни розміру аліментів. Відтак, суд, на підставі ст. 182 СК України, із врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2019 року становить 2 027 грн., вважає, що із [PERSON], слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення сином повноліття. Згідно із статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесенння разово, періодично або постійно. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на дитину - [PERSON], [INFO], до задоволення не підлягають у зв'язку із їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів (товарних чеків, квитанцій про їх оплату, тощо), які б підтверджували понесені нею зазначені додаткові витрати. Саме по собі укладення договорів про надання послуг, у тому числі туристичних, не свідчить про фактичне понесення витрат за ними позивачкою [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: partial