Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася 12 листопада 2020\~року в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~за участі\~третьої особи:\~Куяльницької Подільської міської ради Одеської області,\~та,\~просить визнати\~дійсним договір\~купівлі-продажу Ѕ частини будинку з господарськими будівлями та спорудами,\~розташованого \~за адресою:\~ [ADDRESS] \~від \~06 липня 2001\~року,\~що укладений\~ \~між [PERSON] , та [PERSON] у Котовському представництві Одеської товарної біржі 06.07.2001, реєстраційний номер 372-К; визнати за нею, [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (колишня адреса, згідно договору м. Котовськ, провулок Севастопольський). Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що позивачка та її рідний брат успадкували по Ѕ частині будинку [ADDRESS] (рішенням №256 від 31.10.2019 року уточнену адресу, як [ADDRESS] ). З часом сторони домовились, щоб відповідач продав позивачці свою частину будинку. 06.07.2001 між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, була досягнута домовленість та здійснений купівля-продаж Ѕ частини будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (колишня адреса, згідно договору м. Котовськ, провулок Севастопольський). Вказала, що, як покупець повністю виконала умови договору купівлі продажу, сплатила за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості. В 2019 році позивачка під час приватизації земельної ділянки випадково дізналась, що посадовими особами БТІ та виконкому міськради не визнається право власності на Ѕ частину її будинку, яку вона придбала у брата бо біржові угоди не замінюють нотаріального посвідчення. Вважає, що передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного житлового будинку в судовому порядку немає. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність. Представник Подільської міської ради Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечували. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 липня 2001 року, між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, було укладено на Українській товарній біржі договір №372-К купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: Ѕ частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.5 договору, Ѕ частину будинку продано за 12000,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору та новим власником нерухомого майна є [PERSON] . Згідно витягу з рішення № 256 від 31.10.2019 виконавчого комітету Подільської міської ради, житловому будинку [PERSON] , що належить на підставі договору № 372-К купівлі-продажу нерухомого майна (зареєстрованого Одеською товарною біржею 06.07.2001 №3972 від 19.07.2001 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1990 №301, видавник Котовська нотаріальна державна контора), згідно рішення виконавчого комітету Подільської міської ради від 22.04.2004 № 136 «Про впорядкування назв вулиць, провулків, проспектів, майданів та бульварів» з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала\~стаття 227 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року). Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Спірні правовідносини між сторонами виникли 06 липня 2001 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР. Відповідно до статті 224\~ЦК\~Української\~РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4\~ЦК\~Української\~РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41\~ЦК\~Української\~РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях 47,227 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Згідно із\~статтею 47 ЦК УРСР\~(який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно встановлених фактичних обставин [PERSON] , передав позивачу нерухоме майно, а саме Ѕ частину будинку за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , сплатила гроші за придбану Ѕ частину домоволодіння. Даний договір зареєстровано в Котовському міжміському бюро технічної інвентаризації 06 липня 2001 року. За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала\~стаття 227 ЦК УРСР. Законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок під час розгляду подібного спору Верховний Суд зробив у постанові від 12 вересня 2018 року в справі № 522/50/16-ц. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 06 липня 2001 року, оформленого на Українській товарній біржі, дійсним. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved