Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області в якому просить встановити факту постійного проживання [PERSON] однією родиною з [PERSON] на день смерті останнього та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вона [PERSON] проживала з [PERSON] однією родиною за адресою: [ADDRESS] з 2003 року по день його смерті [INFO] . За зазначеною адресою вона проживала з 1985 року. [PERSON] був їй як брат, у 2003 році коли він захворів, вона забрала його жити до себе, оскільки йому була потрібна допомога та турбота. У них був спільний побут, вона купувала йому ліки та готувала для нього, разом вони святкували свята, він віддавав їй свою пенсію. Позивач зазначає, що [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,190 га, яка розташована на території Єгорівської сільської ради. Інших спадкоємців у померлого не має. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви та роз`яснено, що для оформлення спадкових справ, їй необхідно надати рішення суду, щодо факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років. Тому вона звернулася до суду і просить встановити факт постійного її проживання з померлим [PERSON] на час його смерті та визнати за нею право власності в порядку спадкування. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача Єгорівської сільської ради Волноваського районного суду Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, з прийняттям рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Благодатненською селищною радою Волноваського району Донецької області 28 грудня 2009 року, актовий запис №43, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Про те, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.190 га, (кадастрові номери 1421581600:04:000:0138 та 1421581600:04:000:0405) розташованої на території Єгорівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 995611 виданого Волноваською райдержадміністрацією 23.05.2007 року на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №273 від 11.05.2006 року (а.с. 5). Із наявної у матеріалах справи довідки №85 від 30.01.2020 року виданої Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона зареєстрована та постійно мешкає з 1985 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки №1036 від 28.12.2019 року виданої Новоандріївською сільською радою Донецької області вбачається, що [PERSON] з 2003 року по 2009 рік мешкав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Також з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] до дня його смерті та доглядала його. Вони мешкали за адресою [PERSON] , а саме: в [ADDRESS] , та увесь цей час були пов`язані спільним побутом, разом обробляли город. Коли [PERSON] хворів, позивач [PERSON] піклувалася про нього, а після смерті, займалася його похованням. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 1\~статті 315 ЦПК України\~встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Даний перелік не є вичерпним та ч.2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до абзацу другого п. 2 вказаної вище Постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Достовірно встановлено, що встановлення позивачу факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років зі спадкодавцем, йому потрібно з метою отримання спадщини на нерухоме майно. Позивач посилається на норми\~ст.1264 ЦК України, відповідно до яких у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Державного акту на права приватної власності на землю [PERSON] належним чином набув права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законодавством України порядку, а позивач дійсно проживала разом з [PERSON] з 2003 року по день його смерті однією сім`єю, доглядала за ним, здійснила поховання, що підтверджується наявними у справі доказами. З огляду на приписи чинного законодавства, суд вважає встановленим факт про який зазначає [PERSON] та наявність правових підстав для визнання за нею право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217,1264 ЦК України,

Outcome: approved