Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача Київського національного торговельно-економічного університету в особі Чернівецького торговельно-економічого інституту, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], з позовом про визнання недійсним рішення Вченої Ради Чернівецького торговельно-економічого інституту Київського національного торговельно-економічного університету (ЧТЕІ КНТЕУ) від 29.08.2018 року, стягнення моральної та майнової шкоди. У своєму позові позивачка зазначила, що 20.07.2018 року у газеті «Буковина» № 29 (2593) на сторінці 8 було надруковано оголошення відповідача про конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників, зокрема, доцентів кафедри менеджменту і туризму (канд. ек. наук, доцент) - 2 (1 - для спец. «Туризм» і 1 - для спец. «Менеджмент»). Позивачка у своєму позові зазначила, що надала всі необхідні документи для прийняття участі у конкурсі. Вказала, що конкурсна процедура відбулась відповідно до Положення про порядок конкурсного відбору науково-педагогічних працівників Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельного-економічного університету, затвердженого Постановою вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ від 27.04.2015 року протоколом № 9 п. 8 та введеного в дію 30.04.2015 року № 14. 29.08.2018 року відбулось засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, на якому, за результатами таємного голосування, на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму обрано [PERSON], а щодо позивачки прийнято рішення про необрання на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму. Вважає, що конкурс відбувся із суттєвими порушеннями процедури, на підставі чого просила суд визнати недійсним рішення вченої ради Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, оформлене протоколом № 1 закритого засідання вченої ради Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету від 29.08.2018 року в частині не обрання за конкурсом на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму [PERSON] (п. 1.2. протоколу) та про обрання на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму [PERSON] (п. 1.3. протоколу); стягнути з відповідача на користь позивачки: 2002,65 грн. (дві тисячі грн. 65 коп.) майнової шкоди; 80 000 грн. (вісімдесят тисяч грн.) моральної шкоди; 6400 грн. (шість тисяч чотириста грн.) в рахунок компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу та 2 466,80 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят шість грн. 80 коп.) судового збору. Позивачка та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважав позовні вимоги необґрунтованими. В обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що на засіданні кафедри менеджменту і туризму 27.08.2018 року у повній відповідності до Положення ЧТЕІ в присутності заявниці відбулось обговорення кандидатур на заміщення вакантної посади доцента кафедри за спеціальністю «Менеджмент». Вказав, що на засіданні кафедри менеджменту і туризму наслідки голосування були повідомлені [PERSON] в усній формі та направлені для розгляду вченою радою факультету, яка проводилась в той же день. Заяв [PERSON] щодо бажання взяти участь у засіданні вченої ради інституту, як і кафедри та факультету до канцелярії ЧТЕІ не надходило. Проведення закритих засідань вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ передбачено п. 5 Регламенту роботи вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ. Тому жодних порушень у проведенні вченої ради інституту 29.08.2018 року не було. У зв'язку з цим відповідач заперечував також проти задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди та судових витрат, понесених позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2018 року у газеті «Буковина» № 29 (2593) на сторінці 8 було надруковано оголошення відповідача про конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників, зокрема, доцентів кафедри менеджменту і туризму (канд. ек. наук, доцент) - 2 (1 - для спец. «Туризм» і 1 - для спец. «Менеджмент») (далі - конкурс). Згідно даного оголошення, заяви на участь у конкурсі приймались у місячний термін з дня опублікування оголошення. 12.08.2018 року [PERSON] подала необхідний пакет документів для участі в оголошеному конкурсі і її було допущено до участі у конкурсі. 29.08.2018 року відбулось закрите засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, на якому, за результатами таємного голосування, на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму обрано [PERSON], а щодо позивачки прийнято рішення про необрання на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» вчена рада є колегіальним органом управління закладу вищої освіти, який утворюється строком на п'ять років, склад якого затверджується наказом керівника закладу вищої освіти протягом п'яти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу вченої ради. Частиною 11 ст. 55 вказаного Закону передбачено, що під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти. Конкурсна процедура в ЧТЕІ КНТЕУ відбулась відповідно до Положення про порядок конкурсного відбору науково-педагогічних працівників Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельного-економічного університету, затвердженого Постановою вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ від 27.04.2015 року протоколом № 9 п. 8 та введеного в дію 30.04.2015 року № 14 (далі - Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс). Судом під час судового розгляду справи встановлено наступні порушення процедури конкурсного відбору, передбаченої Положенням ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс. Так, відповідно до п. 4.3 Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс оголошення про проведення конкурсного відбору повинно містити: посилання на номер та дату наказу директора про проведення конкурсного відбору, умови його проведення, вимоги до кандидатів на посади науково-педагогічних працівників і строк подання документів для участі у конкурсному відборі. Як вбачається з оголошення про конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників, яке було надруковане відповідачем 20.07.2018 року у газеті «Буковина» № 29 (2593) на сторінці 8, вказане оголошення не містить посилання на номер та дату наказу директора про проведення конкурсного відбору. Допитаний у судовому засіданні свідок, завідувач кафедри менеджменту і туризму ЧТЕІ КНТЕУ, [PERSON] підтвердив, що оголошення, опубліковане в газеті «Буковина» № 29 (2593) не відповідає за змістом наказу директора про проведення конкурсного відбору, тому свідок [PERSON], як завідувач кафедри менеджменту і туризму, взагалі не керувався при проведенні конкурсу вказаним оголошенням і не брав його до уваги. Пункт 5.2. Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс передбачає, що при позитивному рішенні конкурсної комісії ЧТЕІ КНТЕУ всі документи кандидатів, допущених до конкурсного відбору, передаються завідувачу відповідної кафедри, на засіданні якої здійснюється обговорення кандидатур, які беруть участь у конкурсному відборі. Як вбачається з протоколу № 1 засідання кафедри менеджменту і туризму ЧТЕІ КНТЕУ від 27.08.2018 року, по першому питанню ухвалили здійснювати обговорення двох кандидатур: [PERSON] та [PERSON] як претендентів на посаду доцента за спец. «Менеджмент». Однак [PERSON] подавалась заява на заміщення вакантної посади кафедри менеджменту і туризму, без визначення спеціальності, а відтак кафедра вийшла за межі своїх повноважень і фактично звузила кількість вакантних посад до однієї. Таким чином, дії відповідача спричинили ситуацію, коли існувало два претенденти, було дві вакантні посади, але претенденти змагались лише за одну з цих посад. Також зі змісту даного протоколу вбачається, що обговорення фактично не проводилось, було лише зазначено, що інформація стосовно претендентів на посаду доцента кафедри менеджменту і туризму була надана членам кафедри попередньо. У судовому засіданні представник відповідача не надав інформацію щодо того, яка саме інформація була надана членам кафедри, в якому обсязі та на якій правовій підставі. Крім того, аналіз зазначеного протоколу засідання кафедри показав, що власне обговорення кандидатур, як того вимагає п. 5.2. Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс, по суті не відбулось. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердив, що на засіданні кафедри менеджменту і туризму, що відбулось 27.08.2018 року, обговорення кандидатур [PERSON] та [PERSON] фактично не проводилось. Також суд звертає увагу, що під час дослідження письмових доказів по справі та під час допиту свідка [PERSON] з'ясувалось, що при голосуванні на засіданні кафедри менеджменту і туризму 27.08.2018 року участь у голосуванні брала старший лаборант кафедри [PERSON], яка не є штатним науково-педагогічним працівником. Пунктом 5.4. Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс передбачено, що висновки кафедри щодо професійних якостей кандидата відповідній посаді, а також позитивний (негативний) висновок щодо кожної кандидатури приймаються шляхом відкритого або таємного голосування простою більшістю голосів від складу штатних науково-педагогічних працівників кафедри. Посада лаборанта не являється науково-педагогічною, оскільки в обов'язки лаборанта кафедри не входить заняття ані викладацькою, ані науковою роботою. Тобто фактично на засіданні кафедри менеджменту і туризму ЧТЕІ КНТЕУ 27.08.2018 року з правом голосу були присутні не п'ятеро, а четверо осіб. Підпунктами 5.5, 5.6 Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс (із змінами, внесеними рішенням вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ про внесення змін до Положення про порядок конкурсного відбору науково-педагогічних працівників ЧТЕІ КНТЕУ, введеним в дію наказом від 24.05.2018 року № 33) передбачено, що письмові висновки кафедри про рекомендацію або нерекомендацію кандидата до обрання з його документами на наступний день після засідання кафедри передаються голові вченої ради факультету. На засіданні вченої ради факультету обговорюється кандидатура, яка бере участь у конкурсному відборі. Всупереч наведеним положенням, 27.08.2018 року було проведено засідання вченої ради факультету управління, сфери обслуговування та харчових технологій ЧТЕІ КНТЕУ, тобто дане засідання було проведено у той же день, що і засідання кафедри менеджменту і туризму ЧТЕІ КНТЕУ. [PERSON] на цьому засіданні не була присутня, що підтверджується протоколом № 1 засідання вченої ради факультету управління, сфери обслуговування та харчових технологій ЧТЕІ КНТЕУ від 27.08.2018 року. Зазначені обставини в судовому засіданні не заперечувались представником відповідача та третьої особи. Крім того, судом встановлено невідповідність змісту протоколу № 1 засідання вченої ради факультету управління, сфери обслуговування та харчових технологій ЧТЕІ КНТЕУ від 27.08.2018 року та витягу з цього протоколу. А саме: у витягу з вказаного протоколу відповідачем зазначено, що під час засідання вченої ради факультету управління, сфери обслуговування та харчових технологій ЧТЕІ КНТЕУ 27.08.2018 року слухали [PERSON] з інформацією про перспективний план роботи на посаді, а у самому протоколі вказано, що з інформацією щодо перспективного плану роботи позивачки на посаді доповідав завідувач кафедри менеджменту і туризму [PERSON], а сама позивачка, як вбачається зі змісту протоколу, взагалі не була присутня на даному засіданні. Згідно п. 5.10 Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс кандидат має право бути присутнім та брати участь в обговоренні на засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, на якій проводиться конкурсний відбір. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» вчена рада є колегіальним органом управління закладу вищої освіти, який утворюється строком на п'ять років, склад якого затверджується наказом керівника закладу вищої освіти протягом п'яти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу вченої ради. Всупереч Положенню ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс, засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року відбулося у закритій формі, що підтверджується протоколом № 1 закритого засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ від 29.08.2018 року. Представник відповідача, не заперечуючи факту недопуску позивачки до участі в обговоренні її кандидатури на засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року, у судовому засіданні не зміг навести підставу проведення саме закритого, а не відкритого судового засідання. Хоча відповідно до п.п. 4, 5 Регламенту роботи вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, затвердженого вченою радою ЧТЕІ КНТЕУ 30 серпня 2016 року, засідання вченої ради є відкритими, крім випадків, установлених цим Регламентом. Закриті засідання вченої ради для розгляду окремо визначених питань можуть проводитися за рішенням вченої ради. Однак рішення вченої ради як колегіального органу приймаються колегіально і повинні бути оформлені відповідним протоколом, а, отже, і рішення про закритість засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року повинно було бути оформлено відповідним протоколом. Однак відповідач такого документу не надав і не зміг пояснити, на якій саме правовій підставі 29.08.2018 року засідання вченої ради відбулось у закритій формі. Свідок [PERSON] також підтвердив факт недопуску позивачки до участі у засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року. Так, свідок вказав, що 29.08.2018 року позивачка прийшла до зали, де мало проходити засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, однак перед початком засідання директор ЧТЕІ КНТЕУ [PERSON] наказала [PERSON] покинути зал засідань, оскільки засідання буде закритим. Також свідок [PERSON] вказав, що, на його думку, позивачку не допустили до участі у засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року тому, що інші кандидати на посади, щодо яких цього дня вирішувалося питання про обрання їх за конкурсом, не виявили бажання бути присутніми на засіданні вченої ради, а тому, на думку свідка, допуск позивачки до участі у засіданні порушив би рівність усіх претендентів. Суд критично ставиться до даних тверджень і вважає, що оскільки Положенням ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс передбачено право кожного кандидата бути присутнім при обговоренні його кандидатури, то це право не можна обмежувати на підставі того, що інші кандидати не виявили бажання скористатися своїм аналогічним правом. Крім того, на думку суду, Положення ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс є спеціальним актом, який регулює, у тому числі, порядок вирішення питань щодо конкурсного відбору під час засідань вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ, а тому розгляд питань про обговорення кандидатур, поданих на заміщення вакантних посад ЧТЕІ КНТЕУ, має відбуватись у відкритій формі, із наданням можливості кандидатам бути присутніми. Визначений законодавством та Положенням ЧТЕІ КНТЕУ про конкурс конкурсний відбір при заміщенні вакантної посади передбачає, перш за все, об'єктивне, неупереджене та всебічне вивчення та обговорення претендентів на посаду з послідуючим таємним голосуванням. Такий порядок встановлений з метою відбору найбільш підготовлених та відповідаючих усім вимогам кандидатур. За таких обставин суд приходить до переконання, що вказані вище порушення порядку проведення конкурсного відбору, а саме недопуск позивачки до участі у засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року, необговорення її кандидатури колегами, ненадання їй можливості висловитись на засіданні вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року, могли вплинути на результати голосування кожним з членів цього колегіального органу. У зв'язку з цим рішення вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року не можна вважати об'єктивним та законним. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у даній справі, суд враховує тяжкість вимушених змін у житті позивачки, час та зусилля, необхідні для пошуку роботи. Ряд численних порушень, допущених відповідачем при проведенні конкурсу, негативно відобразилось на здоров'ї позивачки. Судом встановлено, що у день проведення засідання вченої ради ЧТЕІ КНТЕУ 29.08.2018 року у позивачки піднявся артеріальний тиск, внаслідок чого вона вимушена була внаслідок неправомірних дій відповідача звернутись до лікаря 29.08.2018 р., 30.08.2018 р. Позивачка була направлена на лікування до КМУ «Міська клінічна лікарня № 3», де перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.08.2018 року по 10.09.2018 р., і [PERSON] було поставлено діагноз «Астено-депресивний синдром», «Вегетосудинна дистонія по змішаному типу з чистими судинними кризами. Пролапс матеріального клапану, гемодинамічно незначимий». Суд вбачає причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача 27-29.08.2018 року та різким погіршенням стану здоров'я позивачки 29.08.2018 року. У зв'язку з цим суд вважає обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 2002,65 грн., які позивачка витратила на лікування у вказаний період. А також, з огляду на наведене, суд вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої позивачці моральної шкоди у розмірі - 5000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне. 20.08.2018 року позивачка уклала з адвокатом [PERSON] договір про надання правової допомоги № 8/18, на виконання якого 25.09.2018 року сплатила адвокату 3100 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66019980578821472638, а 03.10.2018 року позивачка сплатила адвокату ще 3100 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66019980585803033747. Таким чином, сумарні витрати [PERSON] за послуги адвоката становлять 6200 грн., які були сплачені позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141). З огляду на наведене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 6200,00 грн., а також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений судовий збір у сумі 2466,80 грн.

Outcome: partial