Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати правочин видачі [PERSON] довіреності, посвідченої 29 липня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якої [PERSON] уповноважив її, [PERSON], на вчинення від його імені будь-яких правочинів щодо розпорядження та користування автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], удаваним та таким, що приховує правочин купівлі-продажу зазначеного автомобіля; визнати укладений 19.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля - дійсним та визнати за нею, [PERSON], право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 22.11.2012 року надала [PERSON] кошти в сумі 5 000 доларів США, що на той момент, згідно курсу НБУ в еквіваленті становило 40 000 грн. за автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №388323, виданим Львівським МРЕВ ДАІ 19.09.2000 року належав йому на праві приватної власності. Оскільки, фактично автомобіль перейшов у її розпорядження, [PERSON] зобов'язався переоформити такий на її ім'я. Договір купівлі-продажу не був укладений у письмовій формі через відсутність грошових коштів на його посвідчення, тому домовились укласти його в майбутньому. Цього ж дня, 22.11.2012 року, придбаний у [PERSON] автомобіль застрахувала у АТ «ПРО100 страхування», що підтверджується полісом №АЕ0922188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Надалі, 19.07.2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення від його імені будь-яких правочинів щодо розпорядження та користування автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно цієї ж довіреності, її уповноважено також представляти інтереси при здійсненні правочинів щодо розпорядження (продавати, міняти, передавати в оренду, позичку), а також з питань експлуатації, а саме - керувати цим автомобілем на території України. Стверджує, що незважаючи на взяті на себе зобов'язання по переоформленню автомобіля, [PERSON] уникає укладення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення, хоча такий і був укладений усно. Таким чином, фактично між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. Твердить, що приховавши під правочином видачі відповідачем [PERSON] довіреності на її, [PERSON], довіреності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] з правом його продажу, насправді ними було укладено договір купівлі-продажу даного автомобіля. Просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - адвокат [PERSON] позов не заперечив. Ствердив суду, що дійсно, насправді було вчинено договір купівлі-продажу автомобіля. Просив задоволити позов. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19.07.2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення від його імені будь-яких правочинів щодо розпорядження та користування автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно цієї ж довіреності, її уповноважено також представляти інтереси при здійсненні правочинів щодо розпорядження (продавати, міняти, передавати в оренду, позичку), а також з питань експлуатації, а саме - керувати цим автомобілем на території України. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У відповідності до ч.2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, суд в задоволенні такої вимоги позивача дійшов висновку відмовити, зважаючи на те, що відповідно до Інформаційного листа про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту договору. З розписки від 06.06.2012 року, наданою [PERSON], встановлено, що він отримав від [PERSON] кошти в сумі 5000 доларів США, як оплату за автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до полісу №АЕ0922188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів від 22.11.2012 року, [PERSON] застрахувала цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що фактично покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 1 1.8», 1992 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] був позивач - [PERSON], оскільки спірний автомобіль був придбаний за її кошти, а отже позивач і є законним власником автомобіля. Відтак відповідач був продавцем, а позивач - покупцем, що стверджується матеріалами справи та визнається сторонами Аналізуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково. Крім того, за правилами ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] належить присудити з [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 200 грн.

Outcome: approved