Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до відповідачів, яким, з урахуванням уточнень, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша. 6.19, кв.25, укладений 21.11.2011 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 13549; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 10855586 від 12.02.2014 року 14:16:16, про державну реєстрацію права власності [PERSON] Іскендера Ільдаровнча. реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], посвідка на постійне проживання, серія та номер ХР 24221, виданий 22.08.2011 УГІРФО ГУМВС України в Харківській області, на обєкт житлової нерухомості - квартиру № 25. розташовану за адресою: м. Харків, вулиця Отакара Яроша, будинок 19, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 291372663101, номер запису про право власності 4650149: прийняте на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2012 року, серія та номер 478, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]; витребувати нерухоме майно, а саме 2/3 частини квартири № 25, що розташована у житловому будинку № 19 по вул. Отакара Яроша у місті Харкові з володіння [PERSON] Іскендера Ільдаровнча на користь [PERSON] і відновити Державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири № 25, що розташована у житловому будинку № 19 по вул. Отакара Яроша у місті Харкові за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 10.06.1997р., посвідченим приватним нотаріусом Бікінєєвою 1-А., реєстровий номер 4589. Крім того, в ході судового розгляду третьою особою [PERSON] було подано позов, яким він, з урахуванням уточнень просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири, розташованої адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, 6.19, кв.25, укладений 21.11.2011 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №3549, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 10855586 від 12.02.2014 року 14:16:16, про державну реєстрацію права власності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], посвідка на постійне проживання, серія та номер ХР 24221, виданий 22.08.2011 УГІРФО ГУМВС України в Харківській області, на обєкт житлової нерухомості - квартиру № 25, розташовану за адресою: м. Харків, вулиця О.Яроша, будинок 19, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 291372663101, номер запису про право власності 4650149; прийняте на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2012 року, серія та номер 478, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], визнати за подружжям, [PERSON] та [PERSON], право спільної сумісної власності на 2/3 частини квартири № 25 (двадцять пять), що розташована у житловому будинку № 19 (девятнадцять) по вул. Отакара Яроша у місті Харкові, витребувати нерухоме майно, а саме 2/3 частини квартири № 25, що розташована у житловому будинку № 19 по вул. Отакара Яроша у місті Харкові з володіння [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON]; Здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність [PERSON] 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, 6.19 (девятнадцять), [PERSON] 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: м Харків, вуя. Отакара Яроша, 19 (девятнадцять). Для державної реєстрації частки [PERSON] та частки [PERSON] в квартирі № 25 (двадцять п'ять), розташованої за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять), визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять) та зобовязати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять); визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять) та зобовязати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, 6.19 (девятнадцять); Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б. 19 (девятнадцять) та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління Юстиції у Харківській області зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять). В ході судового розгляду [PERSON] подано позовну заяву, якою вона просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, 6.19, кв.25, укладений 10.11.2011р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер № 3406, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, прийнятого на підставі вказаного договору, та витребувати вказану квартиру з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON]. Крім того , просила суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири № 25 (двадцять пять), розташовану за адресою: м Харків, вул. Отакара Яроша, б.19 (девятнадцять). У судовому засіданні [PERSON] із представниками позовну заяву підтримали, наполягали на її задоволенні, треті особи [PERSON] з представником [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували, підтримали власні позови у повному обсязі. Представник [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] проти позову заперечував, наполягав на відмові у позові. Представник третьої особи Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції проти позову заперечував, просив закрити провадження в частині вимог до реєстраційної служби у звязку із підсудністю вимог адміністративному суду. Ухвалою суду від 25.02.2016 року закрито провадження по справі в частині вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до РС ХМУЮ щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 10855586 від 12.02.2014 року 14:16:16, про державну реєстрацію права власності [PERSON] на обєкт житлової нерухомості квартиру №25, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 19, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 291372663101, номер запису про право власності 4650149; прийняте на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2012 року, серія та номер 478, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] у судовому засіданні вказала про те, що вона засвідчила дійсну волю сторін, тому договори відповідають вимогам законодавства. Третіми особами [PERSON] та [PERSON] подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, по суті справи пояснень не надавали. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Договором купівлі-продажу від 10.11.2011 року, посвідченого ПН ХМНО [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Договором купівлі-продажу від 21.11.2011 року, посвідченого ПН ХМНО [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS]. За ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, згідно ч.1 ст. 657 ЦК України, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, одним із принципів цивільних правовідносин є свобода договору, яка полягає у вільному волевиявленні сторін щодо суті та змісту договору, ніхто не може бути примушений до вчинення цивільних правочинів проти їх волі. Як вбачається із змісту оскаржуваних договорів та розглядуваних позовних заяв, при укладенні договорів [PERSON] та [PERSON] діяли на власний розсуд та розуміли суть правочинів. За ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно розяснень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно п.9 названої ППВСУ, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Доводи позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] і [PERSON] про те, що укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу квартири вчинено без наміру створення правових наслідків, також не заслуговують на увагу, оскільки сторони, уклавши спірні договори, вчинили реальний правочин, відповідачем вчинено низку заходів для реального вселення у придбану квартиру, про що свідчить, зокрема, заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.03.2013 року по справі № 2011/16779/12, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду від 16.10.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення задовольнити частково, зобовязано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в здійсненні його права власності на квартиру [ADDRESS] та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири № 25 у будинку №19 по вул.О.Яроша в м. Харкові, в частині зняття відповідачів з реєстрації [PERSON] відмовлено. Обставини введення [PERSON] в оману позивача та третіх осіб при укладанні договорів купівлі-продажу у судовому засіданні сторонами не доведені, пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] у їх позовних заявах стосовно їх відома про обставини договорів та присутності при їх укладанні суперечать та спростовують одні одних, крім того така позиція спростовується і нотаріальною заявою [PERSON] від 15.11.2011 року про відмову від претензій майнового характеру до 2/3 частин спірної квартири (том 1 а.с. 142). Не переоформлення особових рахунків на нового власника квартири, на думку представника позивача, свідчить на фіктивність правочинів. Хоча таке сторонами у судовому засіданні не доведено, проте таке, на думку суду це не є переконливим доказом фіктивності укладених правочинів, тим більш тоді як матеріальним законом визнання недійсним фіктивного договору пов'язане з наміром сторін створити правові наслідки правочину, наявність яких підтверджена нотаріально посвідченими договорами дарування, подальшою реєстрацією права власності у відповідних реєстраційних органах. Оцінивши надані докази, доводи сторін, суд приходить до висновку, що доказування з боку позивача ґрунтується лише на поясненнях та її оцінці подій, тобто ґрунтується на припущеннях. Разом з тим, ч. 4 ст. 60 ЦПК України чітко визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх вимог про визнання договору дарування недійсним і в задоволені позову слід відмовити. Згідно ч.4 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed