Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із даним позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] .. До дня смерті йому належав житловий будинок у [ADDRESS] , який він отримав у спадок після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті батька позивач проживала у даному будинку та після його смерті вступила у фактичне володіння та управління цим будинком. Нещодавно позивач звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Ляшко В.О. із заявою при прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не доведено належність будинку померлому, а саме відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] . Позивач вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки за життя її батько не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька та не провів у встановленому законом порядку державну реєстрацію права власності на будинок за собою. Просить суд визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька, який помер [INFO] .\~ В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Подала суду заяву від 16.11.2020 р., в якій просить провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі підтримує та просить позов задоволити. Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. [PERSON] , діюча на підставі довіреності, подала клопотання від 18.09.2020 р. про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Ляшко В.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Хустським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) серії [NUMBER] від 10.07.2020 р. За життя [PERSON] належав житловий будинок у [ADDRESS] який він отримав у спадок після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.07.20220 року. Померлий [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом ДРАЦС Хустського РУЮ Закарпатської області від 16.03.2012 р. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Ляшко В.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю можливості перевірити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.04.1950 року зазначене свідоцтво видавалося на підставі рішення Хустської міської ради депутатів трудящих від 15.04.1950 р. № 87/б. Відповідно до ч. 1 ст. 101 ЦК УРСР (який діяв станом на 17.06.1991) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Форма наданого позивачем свідоцтва про право власності на житловий будинок є додатком № 2 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 (далі-Інструкція). Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 4 Інструкції передбачалося, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Відповідно до п.7 Інструкції реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1. Згідно п.10 Інструкції При відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції (додаток N 1), зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Пунктом 13 Інструкції передбачалося, що Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток № 2 та 2-а). При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення (додаток N 3 та 3-а). Таким чином, померлий [PERSON] повинен був за життя набути право власності на житловий будинок згідно діючого на той час законодавства. На підтвердження належності на праві власності житлового будинку [PERSON] позивачем [PERSON] надано копію свідоцтва на право власності на будівлю від 18.04.1950, однак не надано доказів реєстрації будинку або домоволодіння та виданого на підставі цього реєстраційного посвідчення. Таким чином, право власності померлого [PERSON] на житловий будинок не підтверджено належними доказами. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже обов`язковою умовою визнання за спадкоємцем права власності на майно померлого є належність на праві власності такого майна. Оскільки суд дійшов до висновку, що право власності померлого на житловий будинок не підтверджено належними доказами, відповідно успадкувати таке право позивач не може. За таких обставин у позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed