Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення не в повному обсязі нарахованої заробітної плати та інших виплат. Свої вимоги мотивує тим, що наказом в.о. директора Середино-Будського районного будинку культури від 28.02.2017 №7 вона була тимчасово, на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника, призначена на посаду художнього керівника Середино-Будського районного будинку культури. 20.11.2017 наказом начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області №30-К на неї, за її згодою, було покладено обов`язки директора Середино-Будського районного будинку культури. При цьому наказ про звільнення її від обов`язків художнього керівника не видавався. Обов`язки директора вона виконувала до 13.08.2018. 13.08.2018 наказом по Середино-Будському районному будинку культури її було звільнено з посади художнього керівника за власною заявою, виплачено розрахункові по зарплаті та компенсації за невикористані відпустки. Після отримання трудової книжки позивач виявила, що в порушення вимог ст.48 КЗпП України та п.п.2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, в останню не було внесено записи про виконання нею обов`язків директора Середино-Будського районного будинку культури та відповідно про її звільнення з цієї посади. Позивач вважає, що звільнення з посади директора Середино-Будського районного будинку культури повинно було здійснюватися лише на підставі ст.36 КЗпП України та в порядку ст.ст.37-49 КЗпП України, а тому є незаконним та таким, що порушує її права, оскільки під час покладення на неї обов`язків виконуючого обов`язки директора РБК строк закінчення трудового договору не погоджувався, ця посада була вакантною, отже позивач, посилаючись на п.2 Роз`яснення №30/39 від 29.12.1965 Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Секретаріату Всесоюзної ради професійних спілок СРСР, стверджує, що виконувала ці обов`язки не тимчасово і не за суміщенням, а за безстроковим трудовим договором. Крім цього позивач вказує, що наказом від 20.11.2017 №30-К, яким за її згодою на неї було покладено обов`язки директора Середино-Будського районного будинку культури, також було визначено виплату різниці в посадових окладах художнього керівника та директора районного будинку культури. Їй також було встановлено щомісячну надбавку у розмірі 50% відсотків від посадового окладу директора за складність та напруженість у роботі. Дана надбавка виплачувалась їй до липня 2018 року. Наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 25.07.2018 №25-К(3) їй було зменшено надбавку до 30% посадового окладу, без будь-яких обґрунтувань, а в подальшому наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 27.07.2018 № 27-К(3) наказ від 25.07.2018 №25-К(3) було скасовано та позивача позбавлено надбавки у повному обсязі. Позивач вважає, що накази від 25.07.2018 №25-К(3) та від 27.07.2018 №27-К(3) суперечать чинному законодавству та порушують її права, оскільки виплата їй надбавки за складність та напруженість у роботі передбачена штатним розписом Середино-Будського районного будинку культури на 2017, 2018 роки, законних підстав для позбавлення її надбавки не було, а тому позивач переконана, що позбавлення надбавки є незаконним. Також наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 10.07.2018 №8-від позивачу було надано відпустку з 01.08.2018 по 12.08.2018 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Але наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 06.08.2018 №13 до наказу від 10.07.2018 №8-від було внесено зміну, згідно з якою позивача необгрунтовано позбавили матеріальної допомоги та від її заробітної плати, без її відома та згоди, відраховано вже отриману матеріальну допомогу. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки матеріальна допомога була нарахована їй на підставі наказу т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, а не внаслідок рахункової помилки, наказ про відрахування із заробітної плати позивача не видавався, своєї згоди на такі дії остання не надавала. Також позивач вказує, що за період з 20.11.2017 по 25.07.2018 централізована бухгалтерія відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області нараховувала їй заробітну плату в розмірі посадового окладу та надбавки до нього як художньому керівнику, а не директору районного будинку культуру, у липні 2018 за вимогою позивача було здійснено перерахунок та виплачено різницю в посадових окладах художнього керівника та директора районного будинку культури. Але перерахунок надбавки на різницю у посадових окладах їй не зробили, посилаючись на те, що основною посадою є посада художнього керівника та надбавка повинна нараховуватися саме на посадовий оклад художнього керівника, що не ґрунтується на законі. На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким: -зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області поновити її на роботі на посаді директора Середино-Будського районного будинку культури; -зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області внести до її трудової книжки запис про призначення її директором Середино-Будського районного будинку культури; -стягнути з відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 13.08.2018; -допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць; -зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області виплатити їй надбавку за липень 2018 року у розмірі 50% від посадового окладу директора Середино-Будського районного будинку культури; -зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області виплатити їй матеріальну допомогу у розмірі посадового окладу директора Середино-Будського районного будинку культури; -зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку на різницю між посадовими окладами художнього керівника та директора Середино-Будського районного будинку культури за період з 21.11.2017 по 13.08.2018. Вказані вимоги позивача були викладені у двох різних позовних заявах, поданих до суду у вересні-жовтні 2018 року, за якими були відкриті провадження у справі, які далі були об`єднані ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 01.04.2019 в одне провадження за клопотанням позивача. У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а також відповіді на відзив, в якому викладені обставини ідентичні зазначеним у позовних заявах, посилаючись при цьому на долучені до них письмові докази. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні, посилаюсь на викладені у відзиві на позов заперечення та письмові докази, якими він обгрунтовується. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та повністю заперечував проти його задоволення, мотивуючи таким. Конкурс на заняття вакантної посади директора Середино-Будського районного будинку культури не проводився, тому підстав для призначення [PERSON] на цю посаду не було. Позивач тимчасово виконувала обов`язки директора РБК, запис про виконання таких обов`язків до трудової книжки та особової картки №П-2 не вносяться. Матеріальну допомогу за період з 01.03.2017 по 28.02.2018 позивач отримала у першій частині щорічної основної оплачуваної відпустки, яку використала з 13.10.2017 по 28.10.2017; другу частину цієї відпустки позивач отримала з 01.08.2018 по 13.08.2018; за щорічну основну оплачувану відпустку вона отримала компенсацію при звільненні; матеріальна допомога була утримана згідно з ч.2 ст.127 КЗпП України протягом місяця з позивача як подвійно виплачена внаслідок помилки, у цьому випадку згода працівника на утримання не потрібна. Також позивачу як працівнику, який заміщує іншого працівника, за весь час виплачувалась різниця між фактичним окладом та посадовим окладом працівника, якого вона заміщувала. Щодо позбавлення позивача надбавки у відзиві вказано таке. Надбавку за складність, напруженість у роботі виплачують у межах фонду оплати праці, тому вона не має обов`язкового характеру, рішення про її встановлення, скасування приймає керівник. Оскільки КЗ «Середино-Будський районний будинок культури» фінансується з державного бюджету, під час аналізу бюджетних асигнувань після першого первіччя 2018 року з`ясувалося, що фонд оплати праці, який залишився до кінця року, не дозволяє сплачувати необов`язкові виплати працівникам. Також підставою скасування позивачу надбавки стало несвоєчасне виконання завдань та невиконання обов`язків керівника установи. Також представник відповідача вказує, що з грудня 2017 року по червень 2018 року включно [PERSON] отримувала щомісячну надбавку за складність та напруженість у роботі. Під час покладення обов`язків директора РБК в наказі було зазначено про встановлення доплати різниці в посадових окладах, але фактично ця доплата не виплачувалася протягом всього періоду, оскільки 50% посадового окладу в грошовому еквіваленті більше, ніж ця різниця. [PERSON] від цієї доплати не відмовлялася і наказом вона не скасовувалася, тому кошти за цей період були виплачені позивачу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив таке. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області поновити позивача на роботі на посаді директора Середино-Будського районного будинку культури суд враховує таке. Встановлено, що в період з 01.03.2017 до 14.08.2018 позивач [PERSON] працювала на посаді художнього керівника Середино-Будського районного будинку культури Сумської області (далі - Середино-Будський РБК), що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача /а.с.145/, та наявними в матеріалах справи наказами в.о. директора Середино-Будського РБК від 28.02.2017 №7 про призначення [PERSON] на посаду художнього керівника /а.с.134/ та від 13.08.2018 №11-К про звільнення [PERSON] з посади художнього керівника /а.с.98/. Відповідно до наказу начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 20.11.2017 №30-К на позивача [PERSON] (за її добровільною згодою) покладено тимчасове виконання обов`язків директора Середино-Будського РБК з виплатами різниці в окладі /а.с.83/. На підставі заяви позивача від 27.07.2018, адресованої в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, остання відмовилася виконувати покладені на неї обов`язки директора Середино-Будського РБК /а.с. 95/, у зв`язку з чим наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 13.08.2018 №29-К з позивача знято обов`язки директора Середино-Будського РБК та покладено на іншу особу /а.с.97/. Після винесення вказаного наказу [PERSON] фактично продовжила працювати на займаній нею посаді художнього керівника Середино-Будського РБК, з якої на підставі добровільно поданої заяви від 03.08.2018 /а.с.99/ згідно наказу в.о. директора Середино-Будського РБК від 13.08.2018 №11-К звільнена за угодою сторін /а.с. 98/. Позивач посилається на те, що звільнення її з посади виконуючого обов`язки директора Середино-Будського РБК є не законним і проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства України про працю, а тому просить поновити її на посаді саме директора Середино-Будського РБК. Відповідно до ст. 105 КЗпП України під суміщенням розуміється виконання на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи. З матеріалів справи вбачається, що\~на момент покладення тимчасового виконання обов`язків директора Середино-Будського РБК [PERSON] працювала на посаді художнього керівника вказаного РБК. Після винесення наказу від 13.08.2018 № 29-К [PERSON] фактично продовжила працювати на займаній нею посаді художнього керівника Середино-Будського РБК. [PERSON] не було призначено на посаду директора Середино-Будського РБК. На останню було\~покладено лише тимчасове виконання обов`язків директора. Покладення виконання обов`язків керівника за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обов`язків керівника цього підприємства в обмежений у часі термін, а саме, до моменту призначення органом управління на цю посаду керівника підприємства та укладення з ним відповідного контракту. Однак предметом цього спору є поновлення на роботі саме на посаді директора. При цьому, позивач посилається на такі порушення, здійснені відповідачем. Так, [PERSON] вважає, що оскільки посада директора РБК була вакантною, та такою, що не потребує погодження, обов`язки директора вона виконувала майже дев`ять місяців, то вона є працівником на цій посаді за трудовим договором на невизначений строк згідно п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України. Позивач зазначила, що згідно роз`яснень Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29.12.1965 року №30/391, яке підлягає застосуванню при спірних правовідносинах в силу постанови ВР України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 року №1545-ХІІ тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Згідно п.2 цього Роз`яснення призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається. Таке можливе лише за посадою, призначення на яку здійснюється вищим органом управління. Керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний не пізніше місячного строку з дня прийняття працівника на роботу надати документи для його призначення на посаду до вищого органу управління. Цей орган в місячний строк з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівникові про результати. Таким чином, позивач вважає, що в силу вище зазначених роз`яснень керівництво відділу культури Середино-Будської РДА: по-перше, не мало права переводити її на вакантну посаду; і по-друге, якщо перевела, то зобов`язана була ініціювати питання про укладення з нею трудового договору на невизначений строк. А, оскільки цього не зробило, то позивача слід вважати таким, що вона з 20.11.2017 працевлаштована на постійну роботу за посадою директора Середино-Будського РБК. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Суд враховує, що КЗпП України чітко вказує, що таке тимчасове переведення, при цьому позивач вважає, що був тимчасово переведений, однак чинним трудовим законодавством України питання тимчасового переведення на іншу роботу є врегульованим, зокрема ст.33 КЗпП України, крім цього ст.105 КЗпП України чітко врегульовує питання про суміщення, а тому посилатись на законодавство СРСР у суду немає потреби при розгляді даної справи. Із наведеної норми слідує висновок, що позивач не був тимчасово переведений на іншу посаду, а вищезазначені тимчасові обов`язки були покладені на позивача з дотриманням вимог закону, оскільки позивач не заперечував проти цього, тобто, мала місце його згода, що не суперечить ст.105 КЗпП України. Між тим, як встановлено судом, позивач не оскаржував тимчасового покладення обов`язків директора Середино-Будського РБК, а дане покладення здійснювалось за її згодою. Суд, аналізуючи норми, на які посилається позивач, зокрема, роз`яснення, що викладені у Листах Міністерства праці і соціальної політики України, за №126/06/186-11 від 19.04.2011 та за №18-23 від 20.01.2005, вважає, що в цих документах відсутня безумовна вимога про те, що після місячного строку тимчасового виконання обов`язків директора РБК позивач автоматично вважається таким, що працевлаштований на зазначеній посаді за трудовим договором на невизначений строк. Так на позивача 20.11.2017 крім основної роботи художнього керівника тимчасово було покладено обов`язки директора Середино-Будського РБК і остання виконувала їх майже дев`ять місяців. Однак зазначене не впливає на доводи позивача щодо незаконного її звільнення від виконання обов`язків директора Середино-Будського РБК та поновлення на посаді директора, оскільки цю роботу вона тимчасово виконувала за власною згодою з 20.11.2017 по 13.08.2018 (вказані обов`язки як встановлено судом в судовому засіданні були зняті саме на підставі заяви позивача) і ці обов`язки її влаштовували, оскільки вона не оскаржувала бездіяльність відповідача в цій частині. При цьому, вимоги позивача про поновлення на роботі є безпідставними також з тих підстав, що після винесення зазначеного вище наказу відповідача від 13.08.2018 №29-К позивач [PERSON] залишилася на посаді, на якій була працевлаштована, тобто на посаді художнього керівника, з якої на підставі поданої неї заяви була звільнена з 14.08.2018. Окрім вищевикладеного суд також звертає увагу, що згідно з абз.1 ч.1 ст.21-1 Закону України «Про культуру» керівником державного чи комунального закладу культури може бути особа, яка має вищу освіту, стаж роботи у сфері культури не менше трьох років, володіє державною мовою та здатна за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем виконувати відповідні посадові обов`язки. При цьому з копії трудової книжки позивача вбачається, що остання не має трьох років стажу роботи у сфері культури, отже вона і не могла бути призначена на посаду керівника РБК, поновити на яку вона просить суд. Таким чином, суд не вбачає будь-яких порушень трудових прав позивача з боку відділу культури Середино-Будської РДА і в цій частині позовних вимог потрібно відмовити. Інші заявлені позивачем вимоги, а саме: зобов`язати відділ культури Середино-Будської РДА внести до її трудової книжки запис про призначення її директором Середино-Будського РБК; стягнути з відділу культури Середино-Будської РДА на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 13.08.2018 та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вищевказаної первинної вимоги. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області виплатити надбавку за липень 2018 року у розмірі 50% від посадового окладу директора Середино-Будського районного будинку культури суд виходить з такого. Відповідно до абз.3 ч.1 ст.29 Закону України «Про культуру» від 14.12.2010 №2778-VI умови оплати праці працівників у сфері культури державних і комунальних закладів культури, закладів освіти сфери культури визначаються Кабінетом Міністрів України. Так, п.п.2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 №1298 (далі Постанова №1298) встановлено надбавки працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки), у тому числі за складність, напруженість в роботі. Граничний розмір зазначеної надбавки для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або зменшується. Аналогічне положення міститься і в п.п.3 пункту 2 наказу Міністерства культури України «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» від 18.10.2005 №745 (далі Наказ №745). Згідно з п.3.1 Колективного договору між відділом культури Середино-Будської районної державної адміністрації та профспілковим комітетом працівників культури укладеним на 2015-2017 роки (далі Колективний договір), який діє і на даний час, при наявності коштів керівнику надається право встановлювати надбавки за високі творчі досягнення залежно від особистого внеску кожного працівника у граничному розмірі до 50% від посадового окладу. Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам культури Середино-Будської райдержадміністрації на даний час втратило чинність. Згідно з абз.5 ч.4 Постанови №1298 преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що з моменту покладення на позивача тимчасово виконання обов`язків директора Середино-Будського РБК остання кожен місяць з грудня 2017 року по червень 2018 року включно отримувала надбавку у розмірі 50% посадового окладу за складність та напруженість у роботі на підставі наказів начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області №№ 36-К(3), 2-К(З), 5-К(З), 11-К(З) та наказів т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області №№15-К(З), 17-К(З), 23-К(3) /а.с. 84-90/, а у липні 2018 року згідно з наказом від 25.07.2018 №25-К(З) /а.с.93/ їй призначено надбавку у розмірі 30 % посадового окладу, але цей наказ далі був скасований наказом від 27.07.2018 №27-К(З) /а.с.94/. У позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача виплатити їй надбавку у розмірі саме 50% посадового окладу за липень 2018 року. Суд звертає увагу, що, по-перше згідно з вищевикладеними положеннями підзаконних нормативно-правових актів встановлення надбавки є правом, а не обов`язком керівника, а тому позовна вимога зобов`язати відповідача виплатити надбавку у розмірі, встановленому позивачем, тобто саме 50% посадового окладу, не грунтується на нормі закону. Крім цього існують передбачені законодавством підстави для її зменшення та скасування, що і було зроблено відповідачем. Як зазначає представник відповідача підставою для позбавлення [PERSON] надбавки у липні 2018 року стала незабезпеченість бюджетними коштами, а також невиконання обов`язків керівника установи, що позивач, у свою чергу, враховуючи принцип змагальності сторін, не заперечував, не довів іншого та не надав суду жодних доказів необґрунтованості позбавлення її надбавки, крім цього не надав жодного доказу, що виконувана нею робота була складною та напруженою, а отже існували підстави для встановлення такої надбавки. Крім вищезазначеного\~суд також\~враховує,\~що на\~даний час\~як наказ\~25.07.2018\~№25-К(З),\~так і\~наказ від\~27.07.2018\~№27-К(З),\~не скасовані\~та не\~оскаржуються позивачем. Зваючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що така позовна вимога є необґрунтованою та у її задоволенні необхідно відмовити. Щодо позовної вимоги зобов`язати відділ культури Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області виплатити матеріальну допомогу у розмірі посадового окладу директора Середино-Будського районного будинку культури суд проводить такий аналіз. Як вже\~встановлено в\~судовому засіданні\~позивач [PERSON] \~01.03.2017\~була призначена\~на посаду\~художнього керівника\~Середино-Будського\~РБК/а.с.145/. Відповідно до наказу в.о. директора Середино-Будського РБК від 12.10.2017 №41-Від художньому керівнику [PERSON] надано щорічну відпуску з 13.10.2017 по 28.10.2017 включно на 16 календарних днів за пророблений період з 01.03.2017 по 12.10.2017, а також надано матеріальну допомогу на оздоровлення згідно щорічної відпустки в розмірі одного місячного окладу /а.с.62/. Потім згідно наказу т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської РДА Сумської області від 10.07.2018 №8-Від художньому керівнику [PERSON] надано частину основної щорічної відпуски за відпрацьований період з 01.03.2017 по 28.02.2018 строком на 12 календарних днів з 01.08.2018 по 12.08.2018 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі одного місячного окладу /а.с. 91/. 06.08.2018\~головним бухгалтером\~відділу культури\~Середино-Будської\~РДА Сумської\~області за\~№170\~ направлено\~т.в.о.\~начальника відділу\~культури Середино-Будської\~РДА Сумської\~області доповідну\~записку,\~в якій\~зазначила,\~що при\~співставленні бухгалтерських\~документів,\~а саме\~карти-довідки\~за 2018\~рік по\~ [PERSON] виявлена\~подвоєна виплата\~із фонду\~заробітної плати,\~а саме\~матеріальна допомога\~за відпрацьований\~період з\~01.03.2017\~по 28.02.2018\~при наданні\~щорічної відпуски.\~На цій\~підставі просила\~дозволу зробити\~перерахунок заробітної\~плати згідно\~чинного законодавства\~/а.с.82/. На підставі вказаної доповідної записки наказом т.в.о. начальника відділу культури Середино-Будської РДА Сумської області від 06.08.2018 №13-Від «Про приведення у відповідність розрахунків по заробітній платі» було внесено зміни до наказу від 10.07.2018 №8-Від та п. 1 викладено у такій редакції: «надати [PERSON] , художньому керівнику Середино-Будського районного будинку культури частину основної щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований період з 01.03.2017 по 28.02.2018 року строком на 12 календарних днів з 01.08.2018 по 12.08.2018»; наказано централізованій бухгалтерії відділу культури здійснити перерахунок заробітної плати згідно з нормами чинного законодавства /а.с.96/. Після чого сплачену допомогу на оздоровлення було повернуто у місячний термін. Позивач зазначає, що позбавлення її матеріальної допомоги на оздоровлення є незаконним та відбулося без її згоди. Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про відпустку» від 15.11.1996 №504/96-ВР щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Аналогічне положення міститься також у ч.1 ст.75 КЗпП України. Як вбачається з копії трудової книжки позивача /а.с.145/ трудовий договір з работодавцем в особі Середино-Будського РБК укладений 01.03.2017, а тому робочий рік [PERSON] на цьому підприємстві становить з 01.03.2017 по 28.02.2018. З матеріалів\~справи встановлено,\~що у\~жовтні 2017\~року позивач\~на підставі\~власної заяви\~отримала частину\~щорічної основної\~відпустки на\~строк 16\~днів з\~виплатою їй\~матеріальної допомоги.\~Згідно з\~ч.ч.1,2\~ст.12\~Закону України\~«Про відпустки»\~щорічну відпустку\~на прохання\~працівника може\~бути поділено\~на частини\~будь-якої\~тривалості за\~умови,\~що основна\~безперервна її\~частина становитиме\~не менше\~14\~календарних днів. Невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка. Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про культуру» працівники у сфері культури, педагогічні працівники закладів освіти сфери культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, мають право на допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірі і порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п.б п.4 Постанови №1298 та п.п.б п.3 Наказу №745 керівники місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівники бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання. Відповідно до п.п.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1026 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно освітніх центрів за переліком посад згідно з додатком виплачується допомога для оздоровлення під час надання щорічної відпуски в межах фонду оплати праці, затвердженого на відповідний рік, у розмірі посадового окладу (ставки заробітної плати). До вищевказаного переліку серед інших також включено посаду художнього керівника. У заяві від 10.07.2018 /а.с.92/ позивач просить надати їй щорічну основну оплачувану відпустку за відпрацьований період з 01.03.2017 по 28.02.2018 тривалістю 12 днів з виплатою матеріальної допомоги, яка як встановлено судом була надана, а потім повернута відповідачем як подвійно виплачена. Представник відповідача пояснює з цього приводу, що внаслідок помилки [PERSON] було двічі нараховано матеріальну допомогу за один відпрацьований календарний рік. Аналізуючи вищевикладене суд виходить з такого. Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 21.07.2015 №409/13/116-15 «Про надання роз`яснення» у випадку поділу щорічної відпустки на частини допомога для оздоровлення може виплачуватися працівникові один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки за заявою працівника. Така ж позиція Міністерства соціальної політики України викладена і у листі від 07.12.2017 №23966/0/2-17/28, згідно з яким у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачується за заявою працівника один раз на рік при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки, незалежно від кількості днів такої відпустки. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що за відпрацьований робочий рік з 01.03.2017 по 28.02.2018 позивач за своєю заявою отримала матеріальну допомогу разом із частиною щорічної основної відпустки, яку відбула у жовтні 2017 року. Разом з тим позивач у своїй заяві /а.с. 92/ просить роботодавця надати їй щорічну основну оплачувану відпустку з виплатою матеріальної допомоги також за відпрацьований період з 01.03.2017 по 28.02.2018, а як вбачається з вищевикладених роз`яснень така допомога для оздоровлення виплачується лише один раз на один робочий рік. Представник відповідача вказує, що нарахування двічі матеріальної допомоги за один період часу сталося внаслідок рахункової помилки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, зокрема, для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня виплати неправильно обчисленої суми. Згідно з п.24 Пленуму ВСУ від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про плату праці» до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Таким чином наказ (розпорядження) про утримання із зарплати працівника суми, надміру виплаченої внаслідок лічильних помилок, має бути видано не пізніше одного місяця з дня виплати неправильно обчисленої суми. У цьому випадку згода працівника для утримання таких сум не потрібна. Отже наказ від 06.08.2018 №13-Від та дії відповідача щодо відрахування помилково повторно сплаченої матеріальної допомоги є правомірними. Суд враховує, що позивач мала право отримати допомогу на оздоровлення під час надання щорічної відпуски за відпрацьований період з 01.03.2018 по 10.07.2018, тобто до дня написання заяви про надання відпуски, але у судовому засіданні позивач хоча і стверджувала, що мала намір отримати матеріальну допомогу саме за 2018 рік, проте така фактична обставина не знайшла свого підтвердження у матеріалах справи та не була доведена будь-якими письмовими доказами, а тому не може бути врахована судом. На підставі аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Щодо позовних вимог зобов`язати відділ культури Середино-Будської РДА Сумської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку на різницю між посадовими окладами художнього керівника та директора Середино-Будського РБК за період з 21.11.2017 по 13.08.2018 суд приходить до такого. Під час судового засідання позивач вказувала, що оскільки вона виконувала обов`язки директора Середино-Будського РБК в період з 21.11.2017 по 13.08.2018 відділ культури повинен був виплачувати їй надбавку у розмірі 50% від посадового окладу директора Середино-Будського РБК, а не від посадового окладу художнього керівника РБК, бо саме до посадового окладу художнього керівника їй нараховували надбавку. Як вже було встановлено судом та зазначено вище в період з грудня 2017 року по червень 2018 року, тобто кожного місяця начальником та т.в.о начальника відділу культури Середино-Будської РДА Сумської області виносилися накази, відповідно до яких [PERSON] як в.о. директора Середино-Будського РБК встановлювалися надбавки 50% від посадового окладу за складність та напруженість у роботі /а.с.84-90/. Згідно інформації відділу культури Середино-Будської РДА Сумської області про виплати [PERSON] за період з 01.11.2017 по 13.08.2018 /а.с.103/ та розрахунку доплат/різниці в окладах [PERSON] за період грудень 2017 року по червень 2018 року, виплаченої в серпні 2018 року /а.с.102/, судом встановлено, що оклад художнього керівника РБК становив: листопад-грудень 2017 року 2624 грн.; січень-червень 2018 року 3207 грн., та оклад директора РБК становив з листопада 2017 року по червень 2018 року 4000 грн. З урахуванням вказаних окладів, починаючи з листопада 2017 року по червень 2018 року [PERSON] виплачена різниця між зазначеними посадовими окладами в такій грошовій сумі: в листопаді 2017 року 562, 91 грн.; в грудні 2017 року 1376 грн.; з січня по червень 2018 року кожного місяця по 793 грн., загальна сума отриманих грошових коштів становить 6696, 91 грн. Крім цього, починаючи з грудня 2017 року по червень 2018 року [PERSON] виплачена надбавка 50% до посадового окладу художнього керівника Середино-Будського РБК в такій грошовій сумі: в грудні 2017 року 1312 грн.; з січня по червень 2018 року кожного місяця по 1603, 50 грн., загальну сума отриманих грошових коштів становить 10933 грн. Згідно п.3.1 Колективного договору при наявності коштів керівнику надається право встановлювати надбавки за високі творчі досягнення залежно від особистого внеску кожного працівника у граничному розмірі до 50 % від посадового окладу. Так, п.п.2 пункту 3 Постанови №1298 встановлено надбавки працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки), у тому числі за складність, напруженість в роботі. Аналогічне положення міститься і в п.п.3 пункту 2 Наказу №745. Вищевказані наказами роботодавця «Про встановлення надбавки» позивачу встановлювалися надбавки від посадового окладу директора РБК, тобто до окладу в сумі 4000 грн., а виплата останній як встановлено в судовому засіданні, здійснена як художньому керівнику РБК, тобто до окладу в грудні 2017 року 2624 грн., з січня по червень 2018 року 3207 грн. Зазначені накази на момент розгляду справи не оспорюванні та ніким не скасовані. Суд враховує, що позивачу виплачена надбавка в сумі 10\~933 грн. замість 14\~000 грн., тому застосовуючи формулу віднімання судом встановлено, що позивачу не доплачена грошова сума в розмірі 3067 грн. за встановлену щомісячну надбавку у розмірі 50% від посадового окладу директора РБК за період з грудня 2017 року по червень 2018 року. На підставі аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що цю позовну вимогу необхідно задовільнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача надбавку на різницю між посадовими окладами художнього керівника та директора РБК за період з 01.12.2017 по 30.06.2018 у сумі 3067 (три тисячі шістдесят сім) гривень. Щодо стягнення такої надбавки за період листопад 2017 року та липень-серпень 2018 року судом встановлено, що за даний період така надбавка позивачу не встановлювалася, а тому не може бути стягнута з відповідача, у зв`язку з цим у задоволенні позовної вимоги в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial