Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 08.04.2019 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного побуту не ведуть. 25.03.2019 року вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між ними. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дітей та в її утриманні не приймає, допомогу на дітей не надає. Вона на сьогодні перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною [PERSON] . Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу добровільної сплати аліментів на дітей. Вона самостійно несе обов`язки щодо утримання та виховання дітей. Відповідач має можливість приймати належну участь в утриманні дітей та надавати їй матеріальну допомогу, він працездатний, інвалідності чи інших протипоказань до будь-якого виду роботи не має, інших осіб на утриманні не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття, а також допомогу на її, [PERSON] , утримання в розмірі прожиткового мінімуму працездатної особи, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позивач в судове засідання не з`явилась, просить справу розглядати без її участі, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 4). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на дітей 33% від заробітної плати, аліменти на дружину не згоден сплачувати (а.с. 19). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу в їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року (а.с. 8). Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9, 10). Діти проживають та зареєстровані разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с. 11), та за змістом позову перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей та позивача, як дружини, до досягнення дочкою трьох років. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, розмір яких суд визначає 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою), а тому остання має право на утримання від чоловіка - батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України - позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені нею обставини про те, що розмір аліментів на дружину повинен становити прожитковий мінімум працездатної особи. Позивач не надала доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог в цій частині. При визначенні розміру коштів на утримання [PERSON] суд враховує, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, при цьому, суд також враховує, що позивач не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що розмір аліментів на дружину повинен становити прожитковий мінімум працездатної особи, тому суд визначає розмір утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial