Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що працювала на АТ «НДПІ «Механобрчормет» з 26.08.20154 р. по 06.08.2018 р., та звільнилась з посади завідувача групою технологічного відділу на підставі частини третьої статті 38 КЗпПУ в зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору. Станом на дату звільнення сума заборгованості по заробітній платі становила 34080,14 грн., 10 жовтня 2018 р. їй виплачено 19032,27 грн., 30.10.2018 р. їй виплачено 8236,29 грн., залишок заборгованості стягнуто судовим рішенням від 04.10.2018 р. та судовим наказом від 25 жовтня 2018 р., як і середній заробіток за час затримки за період з 07.08.2018 р. по 03.09.2018 р. та з 04.09.2018 р. по 23.10.2018 р., з 24.10.2018 р. по 31.12.2018 р., та з 01.01.2019 р. по 28.02.2019 р. включно. Період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 01.03.2019 р. по 30.04.2019 р. становить 41 робочий день та складає 10762,50 грн., однак просить суд стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні працівника за період з 01.03.2019 р. по день винесення рішення по справі включно. Ухвалою суду від 03 травня 2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту другого частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року відмовлено АТ «НДПІ «Механобрчормет» у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі. Відповідачу, за адресою його місця знаходження, направлено рекомендоване поштове відправлення на виконання ухвали суду від 03 травня 2019 року, яке АТ «НДПІ\~«Механобрчормет» не отримано, поштове повідомлення повернуто за минуванням строку зберігання. Це поштове відправлення не було вручено адресату під час доставки через його відсутність, у зв`язку із чим у поштовій скриньці адресата залишено повідомлення форми 22 щодо необхідності отримання рекомендованого відправлення. Тобто поштове відправлення з повісткою не вручене з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення відповідача про наявність справи на розгляді у суді та можливість подати відзив на позов, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю. Обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь (постанова Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 800/482/17). Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] з 26 серпня 2014 р. працювала в Акціонерному товаристві «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», на посаді інженера ІІІ та ІІ категорії Технологічного відділу та завідувача групою в технологічному відділі, звільнена 06 серпня 2018 р. за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпПУ у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (а.с. 7 копія трудової книжки, а.с. 8 копія наказу). Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір ? це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 3471,55 грн., інфляційну складову в сумі 5314,22 грн. та середній заробіток в сумі 4725,00 грн. (а.с. 11- копія виконавчого листа). Судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року стягнуто з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 3340,03 грн., та середній заробіток за період з 04.09.2018 р. по 23.10.2018 р. в сумі 9187,50 грн. (а.с. 14 копія наказу). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника за період з 24.10.2018 р. по 31.12.2018 р. в сумі 12600,00 грн. (а.с. 15- копія виконавчого листа). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника за період з 01.01.2019 р. по 28.02.2019 р. включно в сумі 10762,50 грн. (а.с. 17- копія рішення). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи викладене та період, за який з відповідача на користь позивача вже стягнуто середній заробіток, про що свідчать надані копії судових рішень, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.03.2019 р. по дату винесення рішення включно (постанова Верховного\~Суду від\~21\~лютого 2019\~року у справі № 225/4384/16-ц). Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з\~пунктом 8\~розділу IV\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати нарахування\~виплат,\~що обчислюються\~із середньої\~заробітної плати\~за останні\~два місяці\~роботи,\~провадяться шляхом\~множення середньоденного\~(годинного)\~заробітку на\~число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати) Згідно довідки Акціонерного товариства\~«Науково-дослідний\~та проектний\~інститут по\~збагаченню та\~агломерації руд\~чорних металів\~«Механобрчормет», виданої 03.10.2018 р. середньоденний заробіток позивача складає 262 грн. 50 коп. (а.с. 10 копія довідки). Період затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням наданих судових рішень, складає з 01.03.2019 р. по 23.05.2019 р. включно та становить 56 робочих днів: 20 днів березня 2019 р., 20 днів квітня 2019 року (з врахуванням 30.04.2019 р. вихідного дня) 16 днів травня 2019 р. (по 23 травня 2019 р. включно з врахуванням 11.05.2019 р. робочого дня). Середньомісячний заробіток позивача виходячи з викладеного складає 262,50 грн. * 56 днів = 14700,00 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 14700,00 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки ухвалою суду від 03 травня 2019 р. позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень статті 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави На підставі викладеного та

Outcome: approved