Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказала, що 21 червня 2004 року приватним нотаріусом [PERSON] Жашківського районного нотаріального округу був посвідчений договір дарування будинку за адресою: вул. Ворошилова, 95, с. Сорокотяга, Жашківського р-ну., Черкаської області, згідно якого [PERSON] дарує будинок з надвірними спорудами громадянам [PERSON] та [PERSON] П, які є її племінницями. В позовній заяві [PERSON], вказує, що вона являючись особою літнього віку, непрацездатна та потребує сторонньої допомоги, запропонувала здійснювати її догляд до смерті, лише після її смерті будинок мав перейти відповідачам. За усною домовленістю між [PERSON] та відповідачами, обдаровані мали спільно проживати та вести господарство, а також допомагати позивачу утримувати у належному стані будинок, забезпечити її доглядом. Позивач погодилася на таких умовах укласти договір довічного утримання, довірившись сторонами та не читаючи цей договір при підписанні у нотаріуса. Однак між відповідачами виник конфлікт, що унеможливлює спільне користування та проживання у будинку відповідачів, що призвело до погіршення стану будівлі. А також не були виконані обовязки по забезпеченню допомоги [PERSON] відповідно до усної домовленості позивача з відповідачами. Лише при зверненні до суду на початку 2015 року [PERSON] до [PERSON] з приводу вищезазначеного майна, [PERSON] дізналась, що фактично між нею і відповідачами було укладено договір дарування належного їй будинку, наміру на укладення якого вона не мала. За таких обставин позивач не знала про своє порушене право на розпорядження будинком і не могла своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Зазначений договір дарування було укладено під впливом помилки, оскільки [PERSON] мала намір на укладення договору довічного утримання. В звязку з вказаними обставинами позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач - [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Пояснила, що підписала договір, так як вважала, що хата залишиться відповідачам після її смерті. Договір підписала, але вона його не читала. Племінниці [PERSON], [PERSON] обіцяли допомагати ліками і позивачу і її хворій дочці. У присутності нотаріуса домовлялися, що після смерті будинок перейде у їхню власність. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та просив визнати договір дарування недійсним, так як він був укладений під впливом помилки. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог, постільки позивач [PERSON] не довела того, що договір дарування був укладений під впливом помилки. Крім того, з моменту укладення договору дарування пройшло більше 11 років і позивач всі 11 років підряд знала про порушення її права та про відповідачів, які його порушують тим, що не проживають разом нею, а тому позивач пропустила будь-які строки звернення до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON], пояснила, що коли до неї як до приватного нотаріуса в 2004 році прийшли відповідачі по даній справі - [PERSON] та [PERSON] по питанню складення договору довічного утримання, то вона пояснила їм, що вона як приватний нотаріус відповідно до діючої на той час інструкції не мала права складати і завіряти «договір довічного утримання». Про що вона повідомила [PERSON] та [PERSON], та порекомендувала їм звернутися до державного нотаріуса, після чого відповідачі по даній справі, порадившись між собою, вона [PERSON] не памятає чи в цей же день чи через кілька днів забажали оформити договір дарування, вказавши при цьому, що вони відповідачі по справі пояснили [PERSON] при складанні договору, нотаріус не знає. Нотаріус спочатку виготовляє договір, а потім дає читати. Договір читали всі і з всіма істотними умовами сторони були ознайомлені і [PERSON] також, що підтверджується її підписом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що на той час вона була хвора. ЇЇ мати [PERSON], яка проживала і в даний час проживає разом з нею, хотіла переписати будинок на неї, але вона [PERSON] сказала переписати хату на [PERSON] та [PERSON], щоб вони допомагали, тому що вона була хвора. Домовилися що [PERSON] та [PERSON] будуть підтримувати і допомагати її матері - [PERSON]. [PERSON] інколи заходила, приносила матері гостинці, цукерки, печиво. [PERSON] тітку не провідувала. Тільки в 2015 році вона дізналася чому [PERSON] та [PERSON] судяться з приводу материного будинку та складеного договору дарування між матірю і племінницями. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити на підставі слідуючого. Згідно договору дарування від 21 червня 2004 року, судом встановлено, що [PERSON], діючи добровільно і перебуваючи при здоровому глузді та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлена нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений правочин, подарувала [PERSON] та [PERSON] безоплатно у власність в рівних долях житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Сорокотяга, Жашківського району, Черкаської області, по вул. Ворошилова, 95, розташований на земельній ділянці Сорокотязької сільської ради. З пояснень, даних в судовому засіданні, судом встановлено, що [PERSON] домовилася, що [PERSON] та [PERSON] будуть її допомагати, підтримувати будинок у належному стані, забезпечувати її та її дочку [PERSON] ліками. Мова про спільне проживання і довічне утримання не велася, постільки і на той час і в даний час позивач [PERSON] проживає зі своєю дочкою [PERSON] в м. Жашків, а утримувати будинок і присадибну земельну ділянку в с. Сорокотяга їй було важко, і тому [PERSON] передала його в користування своїм племінницям, відповідачам по справі, при цьому особливо не задумувалася, яка форма цього договору буде - «дарування чи довічного утримання». Стосовно причини подачі своєї позовної заяви про скасування договору дарування позивач [PERSON] пояснила, що вона бажає припинення сварок між обдарованими племінницями і відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON], щоб вони не судилися із-за її будинку І при цьому не посилалася на невиконання умов уявного договору довічного утримання. Згідно ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ч. 1 ст. 749 ЦК України встановлено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації (стаття 745 ЦК). У випадку недодержання встановленої форми укладення договору довічного утримання (догляду) він вважається недійсним. Момент виникнення прав та обовязків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає i право власності у набувача щодо майна, яке йому передасться за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство повязує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 ЦК). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис. Постільки позивач [PERSON] була згідна на оформлення договору довічного утримання, але не оформила його у письмовій формі і не зареєструвала у відповідних державних органах, а погодилася на укладення договору дарування, який належним чином оформлений, з істотними умовами якого була ознайомлена до його підписання, це свідчить про те, що [PERSON] свідомо, з власної волі, у віці 64 роки, не перебуваючи під впливом помилки, подарувала свій будинок відповідачам [PERSON] та [PERSON]. Крім того, з самих пояснень [PERSON] та свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] вирішила звернутися до суду про захист своїх прав лише тоді, коли дізналася про суперечку між [PERSON] та [PERSON] стосовно поділу подарованого будинку, тобто позивач 11років знала про порушення її прав. Це свідчить про те, що перебіг позовної давності почався ще 11 років по тому. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати або, навпаки, бути відсутніми саме на\~момент вчинення правочину. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що помилка внаслідок власної байдужості однієї із сторін позивача [PERSON] стосовно того, який саме договір буде оформлений, не є підставою для визнання договору дарування недійсним, а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed