Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Посилається на те, що 07.10.1989 року вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб, який був зареєстрований [PERSON] сільською Радою народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області, про що зроблений актовий запис за № 15 та видане свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 459049 від 07.10.1989 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/7187/16-ц від 12.10.2016 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу немає. У спільному шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, ними не досягнуто. Щоб уникнути справедливого розподілу майна та перешкодити їй у зверненні до суду, відповідач приховує від неї усі правовстановлюючі документи. За час спільного проживання у шлюбі ними набуте майно, а саме: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,08 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 501840821248, (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності); житловий будинок 1 (одна) кімната, загальною площею 89,5 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20 (свідоцтво про право власності серія та номер: 29621578 від 18.11.2014 року, видане Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Вказує, що у звязку з тим, що вони позивач та відповідач, як співвласники вищевказаного майна, не можуть досягнути згоди щодо його поділу, вважає за необхідне розподілити спільне майно в судовому порядку. Враховуючи викладене просить суд розподілити спільне майно між нею та відповідачем [PERSON], визнати за нею позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного майна, а саме: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,08 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 501840821248, (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності); житловий будинок 1 (одна) кімната, загальною площею 89,5 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20 (свідоцтво про право власності серія та номер: 29621578 від 18.11.2014 року, видане Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ст. 224 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.1989 року між сторонами було зареєстровано шлюб [PERSON] сільською Радою народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 15, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2016 року розірвано. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 13.11.2014 року за відповідачем [PERSON] на праві приватної власності в цілому зареєстровано житловий будинок 1 (одна) кімната, загальною площею 89,5 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20 (свідоцтво про право власності серія та номер: 29621578 від 18.11.2014 року, видане Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області) та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,08 га, кадастровий № 2124880300:11:011:0095, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 501840821248. Довідкою Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 218 від 02.02.2017 року стверджується, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], а склад її сімї наступний: донька [PERSON], [INFO] Висновком експерта про оцінну вартість земельної ділянки стверджено, що вартість земельної ділянки, належної на праві власності [PERSON], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,08 га, розташованої за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20, складає 80984,00 грн. З висновку про вартість майна, яким є одноповерховий житловий будинок мансардного типу під літ. А з належними до нього будівлями і спорудами 1-3, що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Промениста (мікрорайон Східний), буд. 20, належного на праві власності [PERSON], вбачається, що вартість оцінюваного майна складає 455376,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ч. 1\~ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування покладений на сторони. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому\~ст. 71 СК України\~встановлено, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначив у пункті 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України\~визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що незважаючи на той факт, що вищевказані земельна ділянка та житловий будинок були зареєстровані лише на імя відповідача (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників у праві на спільні земельну ділянку та будинок не визначені. У звязку з цим, кожен із співвласників земельної ділянки та будинку вважається власником усієї земельної ділянки та будинку спільно з іншим співвласником. Згідно зі\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). При встановлених обставинах, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо відшкодування судових витрат суд констатує наступне. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). Відтак, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 4800,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved