Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 45. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19 червня 2010 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, мають різні погляди на життя, не мають спільних інтересів, на даний час проживають окремо, спільного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між подружжям не існує, дитина проживає разом з матір`ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя, примирення і збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. До суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] », дитина знаходиться на її утриманні, після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею (а.с.41). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, останній раз відповідач був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства шляхом розміщення інформації щодо розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень не надав. На електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність, вказав, що їх спільна дитини [PERSON] знаходиться на утриманні її матері [PERSON] , не заперечує, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір`ю (а.с.42). У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 45 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 7 (а.с.10). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , буде проживати з матір`ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved