Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказала, що 16.04.2021 вона дізналась, що з її заробітної плати за місцем роботи буде проводитись утримання за постановою заступника начальника відділу Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Новикової Л.О. (далі - державний виконавець) в рамках виконавчого провадження № 64926173 на підставі виконавчого напису від 02.12.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з неї, [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ), на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 01313/04417LCCA від 07.05.2013, укладеним між нею та ПАТ «Платинум Банк», яке відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору факторингу від 22.02.2018. Вказане товариство у свою чергу відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу від 15.10.2020, яке також право вимоги відступило відповідачу на підставі договору факторингу від 18.10.2020. Розмір заборгованості за вказаним кредитним договором розраховано за період з 21.02.2018 по 02.12.2020, він складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 30375 грн 30 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 6556 грн 61 коп., заборгованості за несплаченою комісією в сумі 404 грн 80 коп., плати за вчинення виконавчого напису в сумі 50 грн 00 коп., а всього 37386 грн 71 коп. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірив безспірність стягнутої суми, не зазначив документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Відсутня інформація про направлення йому вимоги про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. Виконавчий напис вчинено із сплином строків позовної давності, який сплинув ще у 2016 році. Крім того цей виконавчий напис вчинено згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Вказуючи на небезспірність заборгованості і незаконність виконавчого напису, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, наполягаючи на позові, письмово сповістили суд про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі та надав суду пояснення, згідно з якими заперечує проти позовних вимог. Вказав, що ТОВ «Фінпром маркет» були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору № 01313/04417LCCA від 07.05.2013 про відкриття банківського рахунку кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 19.10.2020 та повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 19.10.2020, які були направлені відповідачем на адресу позивача, виписка з рахунку [PERSON] із зазначення суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення, та відміткою стягувача про непогашення заборгованості, договір факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 з додатком № 1 до нього. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданих документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Виконавчий напис вчинено на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 по справі № 826/20084/14 дію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, якою було визнано незаконним та нечинним п.2 Переліку, було зупинено до закінчення касаційного розгляду, розгляд справи триває і досі, а тому остаточного рішення не винесено. Право вимоги ТОВ «Фінпром маркет» набуло 18.10.2020 на підставі договору факторингу від 18.10.2020 та відповідно до п.6.5 кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», відповідно до якого строк дії цього договору в частині кредитування рахунку дорівнює строку дії кредитною ліміту, або до дати подання клієнтом заяви про закриття рахунку та заяви про закриття кредитного ліміту або до дати припинення дії кредитного ліміту за ініціативою банку у порядку, передбаченому договором, але в будь-якому випадку до повного виконання клієнтом своїх кредитних зобов`язань за договором. Через порушення позивачем умов кредитного договору у стягувача було достатньо підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Третя особа заступник начальника відділу Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Новикова Л.О. до суду також не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщена належним чином, заяв по суті справи та клопотань про відкладення розгляду справи не надала. Згідно з ухвалою судді від 30.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. Згідно з ухвалою суду від 30.04.2021 за заявою позивача про забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, що оскаржується позивачем, до набрання законної сили рішенням суду по суті спору. Згідно з ухвалою суду від 29.07.2021 у клопотанні відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 02.12.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 28401, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «ФК управління активами» за договором факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Сіті фінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2020, якому ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 78 від 22.02.2018 відступило право вимоги за кредитним договором № 01313/0441LCCA від 07.05.2013, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме: за тілом кредиту - 30375 грн 30 коп., за процентами - 6556 грн 61 коп., за комісією - 404 грн 80 коп. та плати за вчинення виконавчого напису - 50 грн 00 коп., а всього 37386 грн 71 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.02.2018 по 02.12.2020 (а.с.20). Позивач у зв`язку з укладенням 08.06.2013 шлюбу з [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб та паспорт громадянина України, виданий на ім`я [PERSON] 15.06.2013 (а.с.15-16, 19). 24.03.2021 заступником начальника відділу Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Новиковою Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64926173 про примусове виконання вказаного виконавчого напису (а.с.21). В рамках цього провадження на заробітну плату позивача, яку вона отримує у Донецькій державній сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, звернуто стягнення згідно з постановою державного виконавця від 02.04.2021 (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Частиною другої статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтями 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 02.12.2020 судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено цим пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Редакція переліку передбачає можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише за оригіналами нотаріально посвідчених договорів (п.1 Переліку). Докази про нотаріальне посвідчення кредитного договору № 01313/0441LCCA від 07.05.2013 відсутні. У зв`язку з цим вчинення 02.12.2020 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. Крім того суду не надано жодного доказу на підтвердження заборгованості, яким може бути банківська виписка з рахунку боржника, в якій повинна бути відображена сума заборгованості із зазначенням строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також суду не надано і копію кредитного договору, з якого можливо з`ясувати порядок і строк кредитування, після закінчення якого нарахування відсотків є порушенням абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. Отже установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не представляється можливим. Встановлене свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Як зазначено вище, за приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Твердження третьої особи, що право вимоги у відповідача виникло 18.10.2020, тобто з моменту укладення договору факторингу, не грунтується на законі, оскільки відповідно до ст.514 УК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Також відповідачем та іншими учасниками справи не надано суду будь-яких доказів на підтвердження наявності у відповідача права вимоги. З огляду на те, що позивачу не було відомо про відступлення первісним кредитором права вимоги за укладеним з ним кредитним договором, і відповідачем не надано доказів переходу до нього прав у зобов`язанні, у позивача на підставі ч.1 ст.517 ЦК України виникає право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові, що впливає на відсутність факту безспірності наявної у боржника заборгованості, який враховується при вчиненні нотаріального напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Суду не надано доказів про направлення та отримання позивачем повідомлення про відступлення прав вимоги за зобов`язанням та усунення порушень вимог кредитного договору. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Тому стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не може вважатись безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 908 грн 00 коп. та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн 00 коп., а всього 1362 грн 00 коп. (а.с.1-4). Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд при постановленні рішення, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % сплаченого останньою судового збору, а саме 681 грн (із розрахунку 1362 грн 00 коп.), оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а решту понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 681 грн слід компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved