Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що із 02.12.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2019 року. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Також рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2019 року, із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання спільної дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 17.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира, станом на 01.06.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 20162,94 грн. Позивач зазначає, що розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем відповідачем у судовому порядку не оскаржено. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача та підлягає стягненню у судовому порядку. Ухвалою судді від 16.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив. Вказав, що заборгованість виникла в результаті перебування його за кордом, а кошти сплачував безпосередньо позивачу. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 02.12.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2019 року (а.с.7-8). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2019 року у справі №296/10374/18, із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Корольовському відділі державної виконавчої служби у м. Житомирі. Відповідно до довідки-розрахунку Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі від 22.06.2020 року №18.22/32/2020/13/75739, станом на 01.06.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 20162,94 грн. (а.с.9). Згідно ч.2 ст. 194 СК України якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. При цьому, згідно положень ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Отже, аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам надано державному виконавцю, і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається зі змісту позовних вимог, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не з приводу обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, суд звертає увагу сторони позивача на те, що сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки, права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача, є захищеними в силу закону, оскільки, виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги те, що стягнення аліментів, в тому числі і заборгованості по аліментам, яка визначена державним виконавцем, вже проводиться відповідним відділом державної виконавчої служби, задоволення цієї вимоги призведе до фактичного подвійного стягнення заборгованості по аліментам, а тому суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів відсутні, а відтак в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.7, 180, 194, 196 СК України,

Outcome: dismissed