Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля. Позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, мотивувала тим, що в 2015 році помер її батько [PERSON] В процесі оформлення спадкових прав та визначення обсягу спадкового майна, було виявлено, що належний спадкодавцю на праві власності автомобіль був відчужений після його смерті на підставі договору купівлі-продажу в користь [PERSON] З приводу даного факту було подано заяву до правоохоронних органів. Однак, кримінальне провадження відкрите не було, рекомендовано звернутись за захистом порушених прав до суду. Оскільки, автомобіль був відчужений фактично після смерті батька, вважає порушеним своє право на спадкове майно. А тому, просить суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.12.2015 року автомобіля [NUMBER], стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач та її представник подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги позову підтримали з підстав викладених в заяві. Просили визнати недійсним догові купівлі-продажу недійсним, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно поспіль, неодноразово подавала клопотання про відкладення розгляду справи та бажання особистої участі у справі. Окрім того, відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом. Проте, ні відповідач, ні її представник в судові засідання не зявлялися, письмових заперечень на позовну заяву на адресу суду не надходило. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи. На думку суду, відповідач зловживаючи процесуальними правами, вчиняла дії спрямовані на затягування судового розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. 14 грудня 2015 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 179539 (а.с. 4). З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб ВАЗ 211540, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору. Після смерті [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом є його донька [PERSON], яка з метою оформлення спадкових прав звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Факт родинних відносин підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 5,6). З відповіді Територіального сервісного центру 0741 у Волинській області від 05.02.2016 року вбачається, що станом на 05.02.2016 року транспортні засоби за [PERSON] не зареєстровані. Повідомлено, що належний вищевказаній особі, транспортний засіб був перереєстрований 19.12.2015 року на іншу особу (а.с. 10). З реєстраційної картки на транспортний засіб, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу №0741/2015/1180 від 19.12.2015 року право власності на спірний автомобіль набула [PERSON] (а.с. 11). На підставі укладеного правочину, [PERSON] видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Частиною 1ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно дост. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З оглянутого в судовому засіданні висновку № 4551 Луцького ВП ГУНП у Волинській області за результатами розгляду звернення [PERSON], встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладений [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 08.11.2011 року, наданої [PERSON] для безоплатного представництва його інтересів, в тому числі при вирішенні питання купівлі-продажу або обміну, оренди (найму), позички. Судом встановлено, що на час укладення договору купівлі-продажу 19 грудня 2015 року, власник транспортного засобу [PERSON] помер. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу автомобіля належного [PERSON], представництво за довіреністю було припинене у звязку із смертю останнього, і дана обставина була відомою, то [PERSON] не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання правочину щодо відчуження автомобіля. Тобто, договір купівлі-продажу №0741/2015/1180 від 19.12.2015 року автомобіля марки ВАЗ 211540, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, був укладений нею з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст.ст. 79, 84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, повязаними з розглядом справи. Дані витрати повинні відповідати вимогам передбаченим у Постанові КМУ від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Судом встановлено, що 25.04.2016 року позивач уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] відповідно до умов якого клієнт (позивач) доручає адвокату представляти (захищати) інтереси по справі за її позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля в Лукцькому міськрайонному суді. Вартість наданих адвокатом послуг щодо підготовки та ведення справи у суді була визначена в розмірі 2500 грн., які були оплачені позивачем відповідно до квитанції №24 від 25.04.2016 року. Однак, в звязку з відсутністю розрахунку таких витрат, з урахуваннямпринципу розумності і справедливості, суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають частковому стягнення з відповідача в користь позивача в розмірі 1000 грн. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в звязку з задоволенням позовних вимог, з відповідача [PERSON], слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial