Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] в якому вказує, що являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Зазначає, що в її будинку зареєстрований, відповідач, який є її колишнім зятем. Однак, він не проживає в її будинку без поважних причин більше восьми років. Реєстрація відповідача в будинку позивачки порушує її права на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у її власності. Крім цього, відповідач не приймає участі і утриманні будинку, не дбає про дане майно та не проводить оплату за користування ним. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20.10.2015р. повторно не прибув, будучи повідомленим про час розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газету «Львівська пошта» №110 (1721) від 01.10.2015р. не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З дослідженої в судовому засіданні копії реєстраційного посвідчення виданого 22.12.2000р. ДКП «Червоноградське МБТІ», встановлено, що [PERSON] в цілому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] З дослідженого акту №536 від 23.06.2015р. складеного Скоморохівською сільською радою, встановлено, що [PERSON], 1973р.н. є зареєстрованим в будинку [ADDRESS], однак більше восьми років там не проживає. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в будинку позивачки не досягалось, співвласником житла він не являється та понад рік без поважних причин не проживає в будинку позивачки, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved