Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А-1 площею 71,6 кв. м з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві приватної власності: 1/2 частина [PERSON]; 1/4 частина [PERSON] та 1/4 частина [PERSON] Позивач зареєстрована у вказаному будинку з 1963 року та проживає там одна. [INFO] помер її брат [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 частини спірного житлового будинку, спадкоємцями якого залишились його рідні сестри - позивач та відповідач у справі. Позивач фактично прийняла спадщину, на момент смерті брата проживала у спірному житловому будинку. Відповідач по справі не подавала заяву в нотаріальну контору, не проживала у спірному будинку. У нотаріальній конторі позивач не може оформити спадщину в зв'язку з тим, що її брат не зареєстрував своє право власності в КП «ХМ БТІ» після перерозподілу ідеальних часток. Тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з*явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому суд, при постановленні рішення керуються ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року,спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно відповіді на запит КП «ХМ БТІ» від 14.02.2014 року, житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований на праві власності: 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 7 ХДНК 18.04.1984 року р №2-543; договору купівлі-продажу, посвідчений 7 ХДНК 17.03.1987 року р №2-332; рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.1997 року №2-178-1996; 1/4 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 7 ХДНК 18.04.1984 року р №2-543; 1/4 частина за [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 7 ХДНК 18.04.1984 року р №2-543. Дублікат видано 10.09.1998 року р №3-3435. Право власності за [PERSON] та [PERSON] після перерозподілу ідеальних часток не зареєстровано (а.с.12). Як вбачається з технічного паспорту на будинок [ADDRESS] від 09.01.2014 року, права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано за [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями майна [PERSON], яка померла [INFO] є в рівних долях її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно актового запису про смерть та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], який народився [INFO] помер [INFO] (а.с.73,74). Як вбачається з відповіді Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлого [INFO] не заводилась. Заяв про прийняття спадщини або відмови від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.85). Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки на час відкриття спадщини позивач [PERSON] постійно проживала у спірному домоволодінні, вступила фактично в управління та володіння будинком, то вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved