Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 3 03 жовтня 1981 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2012 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу у липні 2000 року, на сумісні кошти було придбано житловий будинок з надвірними будівлями,що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2000 року. Після розірвання шлюбу колишній чоловік [PERSON] будинку по [ADDRESS] змінив вхідні замки та відмовляється їй надати нові ключі від будинку, а також договір-купівлі-продажу будинку. Майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Оскільки вирішення питання поділу спільного сумісного майна подружжя у добровільному порядку є не можливим, тому вона звернулася з даним позовом до суду та просить визнати за нею право власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву в якій підтримує позов у повному обсязі, просить винести заочне рішення та справу розглядати за її відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи, про що є повідомлення. Про поважні причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 03 жовтня 1981 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2012 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу у липні 2000 року, на сумісні кошти сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], серія АВМ № 124000 та зареєстровано в реєстрі за № 687. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, та в разі, коли один з подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі передбачає сплату грошової компенсації. Відповідно постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п. 22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 Цивільного Кодексу України. Вартість майна. що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із його дійсної вартості на час розгляду справи. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 57, 60, 69,70,71 Сімейного кодексу України, ст. 372 ЦК України,

Outcome: approved