Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за позивачем право власності на ? ідеальну частку у квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року. 18 лютого 2006 року відповідачеві [PERSON] його батьками було подаровано частину жилого будинку, розташованого по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель Волинської області, яка складалась з двох кімнат площею 25 кв.м. та 13,7 кв.м., що становило 27/100 частини усього будинку. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі сторонами за власні кошти та спільними зусиллями було здійснено реконструкцію подарованої частини будинку, зокрема здійснено перенесення внутрішньої стіни, здійснено добудову, яка складається з коридору, кухні та ванної кімнати. У зазначеній частині будинку було прокладено нову електропроводку, облаштовано каналізацію, систему водовідведення, газове опалення. Крім цього, у подарованій відповідачеві частині будинку було проведено капітальні ремонтні роботи, підбито стелю, покладено ламіновану підлогу, відремонтовано стіни, тощо. Унаслідок здійсненої добудови частка відповідача у будинку збільшилась до 50/100 частин. Крім цього, у результаті будівництва та ремонтних робіт вказаної частини будинку, а також облаштування двору, будівництва огорожі, цінність належної відповідачеві частки у нерухомому майні істотно збільшилась. Оскільки збільшення вартості належної відповідачеві частини домоволодіння відбулося за рахунок здійснених подружжям ремонтних та будівельних робіт, з посиланням на норми ст. 62 Сімейного кодексу України, позивач прохає визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS]. Враховуючи вагомість робіт, що призвели до значного збільшення цінності нерухомого майна, позивач прохає визнати, що частки кожного із співвласників обєкта права спільної сумісної власності є рівними. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і прохають його задовольнити, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за позивачем право власності на ? ідеальну частку у квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позову не визнали і заперечили проти його задоволення. Заперечуючи проти позову посилаються на наступні обставини: батькові відповідача [PERSON], за життя, на праві приватної власності належало домоволодіння розташоване по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель Волинської області. 18 лютого 2006 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування за яким [PERSON] подарував відповідачеві [PERSON] частину жилого будинку, розташованого по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель Волинської області, яка складалась з двох кімнат площею 25 кв.м. та 13,7 кв.м., що становило 27/100 частини усього будинку. У 2005 році, за матеріальної підтримки матері відповідача [PERSON], відповідач з батьком розпочав будівництво добудови до частини будинку, яка в подальшому була відчужена позивачеві. 01 червня 2007 року відповідач зареєстрував шлюб з позивачем [PERSON]. Ще до реєстрації його з позивачкою шлюбу, було залито фундамент прибудови, зведено стіни, покрівлю, повністю перекрито металочерепицею як дах прибудови, так і дах усього будинку в цілому. Подальші будівельні та ремонтні роботи, які провадились під час перебування відповідача у шлюбі з позивачкою, проводились в основному також за кошти матері відповідача [PERSON] і у більшій частині власною працею відповідача. Зокрема за кошти матері відповідача було придбано усі будівельні матеріали для зовнішнього оздоблення будинку та облаштування подвіря. Мати відповідача [PERSON], перебуваючи на заробітках в Італії, регулярно надавала кошти для проведення ремонтних робіт у будинку, на придбання меблів та побутових приладів, а також на проживання сімї відповідача. Крім цього, більшість внутрішніх робіт у будинку проводилось безпосередньо відповідачем, оскільки позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, була зайнята доглядом за дитиною і доходів не мала. Не заперечуючи тієї обставини, що унаслідок будівництва прибудови та проведення реконструкції та ремонту кімнат вартість домоволодіння істотно збільшилась, таке істотне збільшення вартості майна відбулось не внаслідок спільних трудових чи грошових витрат обох сторін чи затрат позивача, а в основному за рахунок трудових витрат відповідача та грошових витрат його матері [PERSON] до реєстрації шлюбу відповідача з позивачем. Відтак спірне домоволодіння не може бути визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Частиною 1 статті 57 СК України\~передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. . . Згідно із\~ч. 3 ст. 368 ЦК України\~та\~ч. 1 ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ст. 61 СК України\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в\~ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У ході судового розгляду сторонами визнавалась і підтверджується письмовими доказами, дослідженими у ході розгляду справи, та обставина, що 18 лютого 2006 року [PERSON] подарував відповідачеві [PERSON] 27/100 частини домоволодіння, розташованого по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель Волинської області (копія договору дарування а.с.13; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9981592 від 01.03.2006 року а.с.15 зворот; інвентаризаційна справа на домоволодіння №41 по вул. Заньковецької в м. Ковель). Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ №025050, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції 01.06.2007 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] зареєстрували шлюб 01 червня 2007 року, актовий запис №234 (а.с.12). Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на ту обставину, що унаслідок здійсненої добудови до належної відповідачеві частини будинку по вул. Заньковецької, 41 в м. Ковель, частка відповідача у будинку збільшилась до 50/100 частин і вартість належної відповідачеві частки у нерухомому майні істотно збільшилась. Як на доказ тієї обставини, що майно відповідача [PERSON], а саме належне йому домоволодіння, розташоване по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель, істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок грошових та трудових затрат позивача та її батька, позивач посилається на дані свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого [PERSON] 08.04.2010 року на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради, згідно якого належна відповідачеві частка у домоволодінні, розташованому по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель збільшилась до 50/100 частин.(а.с.15); дозвіл на виконання будівельних робіт №1830 від 12 жовтня 2009 року, згідно якого [PERSON] було надано дозвіл на виконання робіт з реконструкції частини житлового будинку з добудовою в м. Ковель по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за №239 від 29 вересня 2009 року та акт готовності обєкта до експлуатації. (а.с.16-19). Відповідачем визнається та обставина, що унаслідок здійсненої добудови до належної відповідачеві частини будинку по вул. Заньковецької, 41 в м. Ковель, належне йому майно істотно збільшилось у своїй вартості, а саме на 235855 грн. (вартість добудови + вартість додаткових ремонтно-будівельних робіт + вартість покрівлі та вікон). Вказана обставина доводиться висновком №7975-7977 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №159/3472/15-ц у даній справі.(а.с. 97-104). Однак, заперечуючи проти позову відповідач посилається на ту обставину, що основні роботи по будівництву прибудови до належної йому частини житлового будинку, розташованого по вул. Заньковецької,41 в м. Ковелі, були закінчені ще до одруження з позивачкою. Зокрема, наприкінці весни початку літа 2005 року було залито фундамент під прибудову. Через рік, наприкінці весни на початку літа 2006 року було зведено стіни прибудови, восени цього ж року було зведено покрівлю. Решта робіт по внутрішньому та зовнішньому оздобленню належної відповідачеві частини будинку здійснювалась хоча й під час шлюбу з позивачкою, однак за кошти його матері, [PERSON], а також його особистими зусиллями. Не заперечує незначної участі батька позивача у роботах, повязаних з внутрішніми роботами у будинку. Позивач [PERSON] у ході судового розгляду, з посиланням на показання свідків [PERSON] та [PERSON], заперечила ту обставину, що прибудова а саме фундамент, стіни та покрівля були зведенні до реєстрації її шлюбу з відповідачем, однак визнала ту обставину, що близько 70 відсотків витрат, повязаних з будівництвом та реконструкцією понесла мати відповідача [PERSON]. Будучи допитаними у ході судового розгляду 29 липня 2015 року свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що будівництво прибудови до належної відповідачеві частини будинку розпочалось після реєстрації шлюбу позивача та відповідача. Зокрема свідок [PERSON] показала, що у 2008 році було зведено фундамент та коробку прибудови. Упродовж 2009-2010 року тривали оздоблювальні роботи. Однак, показання позивача та свідків, в частині часу зведення фундаменту, коробки та покрівлі будинку, а також участі батька позивача [PERSON] у вказаних роботах, повністю спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також свідка [PERSON]. Так, будучи допитаною у ході судового розгляду 22 липня 2015 року свідок [PERSON] показала, що по виходу на пенсію виїхала в Італійську Республіку на заробітки. Бажаючи забезпечити себе на майбутнє житлом, умовила [PERSON], який був власником будинку по вул. Заньковецькій,41 в м. Ковель, відчужити частину належного йому будинку відповідачеві та відповідно зголосилась фінансувати будівництво добудови. Всі будівельні матеріали на будівництво прибудови та реконструкцію будинку були придбані за її кошти. Певну частину будматеріалів вона привозила з Польщі. Балки, рейки, столярка - вікна та двері, придбавались в с. Білин Ковельського району. Вона ж оплачувала працю найманих працівників, які мурували стіни, зводили покрівлю. До одруження [PERSON] з позивачкою, вже було побудовано прибудову, майже закінчено перекриття усього будинку. Після одруження сина - постійно передавала гроші для продовження оздоблювальних та внутрішніх робіт, придбання меблів, на побутові потреби. Виключно за її кошт та власними зусиллями відповідача [PERSON] було здійснено роботи по зовнішньому оздобленню будинку, укладка бруківки. Загалом її особисті витрати на добудову та реконструкцію належної відповідачеві частини будинку склали понад 15000 Євро. Будучи допитаним у ході судового розгляду 20 січня 2016 року свідок [PERSON] показав, що наприкінці весни на початку літа 2005 році разом з [PERSON] та відповідачем [PERSON] заливав фундамент під прибудову до належної відповідачеві частини будинку. Копав траншею під фундамент, носив відра з розчином. Знав про те, що будівництво фінансує [PERSON], безпосередньо від неї знав про її плани жити у вказаному домоволодінні. Знає батька позивача [PERSON]В, упевнений що той у заливці фундаменту участі не брав. Стіни прибудови зводила бригада спеціалістів. Допитаний у ході судового розгляду 20 січня 2016 року свідок [PERSON] показав, що наприкінці весни - на початку літа 2005 році [PERSON] попрохала, щоб він допоміг залити фундамент на прибудову. Як родич, погодився безоплатно допомогти у спорудженні фундаменту. Траншею для фундаменту під добудову викопав відповідач [PERSON] Свідок взяв бетономішалку у сусіда [PERSON]. Дав свої щити. Фундамент простояв до 2006 року. Висота фундаменту близько 1,2-1,5 м. Весною 2006 року бригада хлопців, близько 4 чоловік, зводили стіни прибудови. Знає, що всі роботи по будівництву оплачувала [PERSON] Майже одразу після зведення стін - перекрили хату. Батька позивача знає. Участі у спорудженні фундаменту він не приймав. Як щось треба було робити - відповідач [PERSON] прибував на будівництво, однак коли накривали хату відповідача в Ковелі не було. Допитаний у ході судового розгляду 20 січня 2016 року свідок [PERSON] показав, що в 2006 році, наприкінці весни на початку літа, клав плитку в половині будинку, належній батькові відповідача [PERSON] У цей час у половині будинку відповідача [PERSON] бригада у складі близько 5 чоловік мурували стіни. Зі слів покійного батька відповідача взнав, що то були наймані працівники. Мешкаючи по сусідству знав, що мати відповідача фінансувала будівництво. Батька позивача знає, ні його, ні відповідача у зазначений час на будівництві не бачив. Допитаний у ході судового розгляду 08.02.2016 року свідок [PERSON] показав, що наприкінці весни 2006 року перебував у складі бригади в кількості 5 чоловік (свідок, [PERSON], Андрій, [PERSON] і ще один [PERSON]), які зводила стіни прибудови до частини будинку, належної відповідачеві [PERSON] Будівництво (зведення стін), тривало півтора-два тижні. Розміри прибудови приблизно 3 метри на 8 метрів. Матеріал, з якого зводились стіни блок, пінопласт, цегла. Безпосередньо свідок мурував стіну білля ванни, від сусіда. Стіну з комином будував інший працівник. Показав, що будівництвом керував батько відповідача [PERSON] Сам відповідач у зведенні стін прибудови участі не приймав. Не приймав участі у будівництві і батько позивачки. Матеріали для будівництва довозив батько відповідача, він же розраховувався з будівельниками. Упевнений, що стіни зводились наприкінці весни - на початку літа 2006 року, оскільки його дружина була вагітна і він заробляв гроші на пологи. Восени 2006 року вже інші робочі звели покрівлю, а у 2007 році він підбивав вагонку під дахом, пізніше допомагав демонтувати стіну. Свідок [PERSON] у ході судового розгляду 08.02.2016 року показав, що мешкає неподалік від будинку відповідача. У 2005 році було залито фундамент на прибудову до частини будинку, належної відповідачеві. Наступного, 2006 року - зводилась коробка. Бригадиром бригади, яка зводила стіни був чоловік його троюрідної сестри - [PERSON]. Зводила стіни бригада з 4-5 чоловік. Заходив до [PERSON] на будівництво майже кожного дня. Батька позивачки на будівництві не бачив. Кошти на будівництво давали батьки відповідача. До опалювального періоду, цього ж року, накрили хату з прибудовою. Упевнений, що будівництво відбувалось саме у 2006 році, оскільки його сусід Ігор будувався одночасно з відповідачем. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є логічними, послідовними, не містять протиріч, є конкретними в частині, що стосується обставин будівництва, виконуваних кожним із свідків робіт, використовуваних у будівництві будівельних матеріалів, а також узгоджуються з певними подіями в житті свідків. Тому суд приймає показання вказаних свідків як достовірні. У той же час суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON], щодо їх участі у будівництві прибудови та реконструкції належної відповідачеві частини будинку. Зокрема, будучи допитаними у ході судового розгляду 29 липня 2015 року свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що належна відповідачеві частина будинку значно збільшилась у своїй вартості внаслідок трудових та грошових затрат свідків та позивача. У той же час, як свідки [PERSON] і [PERSON], так і сама позивач підтвердили ту обставину, що будівництво прибудови зведення фундаменту, стін, закладення балок перекриття, зведення покрівлі здійснювалось виключно за кошти матері відповідача [PERSON], яка оплачувала вартість будівельних матеріалів та роботу найманих працівників. Крім цього, показаннями свідків підтверджується та обставина, що зовнішні оздоблювальні роботи будинку поліпшене штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю стін вручну, фарбування фасадів, зовнішнє облицювання цоколя та вхідних сходів плитками, укладка бруківки були здійснені виключно за кошти [PERSON] та внаслідок трудових зусиль відповідача [PERSON] З показань свідка [PERSON] убачається, що виключно за його кошти придбавались матеріали для облаштування підлоги з підігрівом у прибудові, за виключенням піску та щебеню, а саме ґрунтовка, шпаклівка, цемент, труби. Крім цього свідок придбавав за власні кошти матеріали для заміни електропроводки кабель та супутні матеріали, водопровідні труби, а також рейки та гіпсокартон для облаштування міжкімнатної перегородки та підбивки стелі у цих двох кімнатах. Показав, що решта будівельних матеріалів, що використовувались при здійсненні внутрішніх робіт, а також сантехніка, газовий котел, тощо придбавались за кошти позивача та відповідача. З показань свідка [PERSON] убачається також, що він безпосередньо приймав участь у будівельних роботах по облаштуванню підлоги у прибудові, встановлював сантехніку, газовий котел, монтував нову електропроводку, підшивав стелю у двох кімнатах та монтував перегородку. Крім цього, як убачається з показань свідка, він корегував роботу відповідача [PERSON], який безпосередньо своєю працею приймав участь фактично на всіх ділянках робіт, повязаних з проведенням зовнішніх та внутрішніх робіт. Суд критично оцінює і пояснення позивача [PERSON], щодо істотного збільшення вартості належного відповідачеві майна за рахунок власник грошових затрат позивача. Зокрема, як було встановлено у ході судового розгляду, будівництво прибудови, перекриття будинку було здійснене за кошти [PERSON] ще до одруження позивача та відповідача. Зовнішні оздоблювальні роботи будинку були проведені виключно за кошти [PERSON] та виключно за рахунок трудових затрат відповідача. На нафтопереробному комплексі «Галичина» позивач фактично пропрацювала з 01 грудня 2006 року по червень 2009 року, після чого перебувала у декретній відпустці до звільнення. Батьки позивача, на час будівництва та реконструкції належної відповідачеві частини будинку, були тимчасово безробітними. Відтак участь позивача [PERSON] та батька позивача [PERSON], як у виді трудових затрат, так і у виді грошових затрат, порівняно з вартістю належного позивачеві нерухомого майна, у тому числі і порівняно з сумою, на яку збільшилось у своїй вартості майно відповідача [PERSON], є незначною. Вказана обставина доводиться висновком №7975-7977 судової будівельно-технічної експертизи від 19.12.2015 року, з відповідними уточненнями, зазначеними експертом [PERSON] під час її допиту у ході судового розгляду. Зокрема, згідно вказаного висновку вартість 50/100 частини житлового будинку №41 (кв.2) по вул. Заньковецької в м. Ковель Волинської області, титульним власником якої є [PERSON], без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком, станом на момент проведення експертизи з врахуванням поліпшень та ремонтно-будівельних робіт, які були здійснені сторонами після набуття відповідачем [PERSON] у власність 27/100 частини житлового будинку, становить 377334 грн. Ринкова вартість зазначеної вище частини житлового будинку, станом на момент проведення експертизи, з врахуванням вартості здійсненої до вказаної частини будинку добудови (ванна, туалет, кухня), а саме зведення фундаменту, стін, облаштування стелі, покрівлі прибудови та монтажу покрівлі вказаної частини будинку, без врахування внутрішніх та зовнішніх оздоблювальних робіт у прибудові, поліпшень та ремонтних робіт у подарованій частині будинку, тобто на час реєстрації шлюбу, становить 327769,0 грн. З урахуванням показань свідка [PERSON], щодо обсягу проведених ним робіт та його участі у придбанні будівельних матеріалів для внутрішніх будівельних та оздоблювальних робіт, а також щодо матеріальної та трудової участі [PERSON] та позивача у вказаних роботах, а саме: опорядження внутрішнє кімнат - шпаклювання стель шпаклівкою, шпаклювання стін шпаклівкою, поліпшене фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами, поліпшене фарбування стін полівінілацетатними водоемульсійними сумішами, улаштування покриття підлог з ламінату, з урахуванням будівельних робіт та вартості матеріалів, виробів та конструкцій та заробітної плати, а також опорядження внутрішнє прибудови шпаклювання стель шпаклівкою, поліпшене фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами, улаштування покриттів підлог з керамічних плиток, облицювання поверхонь стін керамічними плитками, установлення ванн купальних, установлення біде, установлення умивальників одиночних з підведенням холодної води, установлення сушарок для рушників, заповнення дверного прорізу дверним блоком із застосуванням анкерів і монтажної піни, з урахуванням будівельних робіт та вартості матеріалів, виробів та конструкцій та заробітної плати, вартість вказаних ремонтно-будівельних робіт частини жилого будинку з прибудовою становить 43660 грн. Вказана сума становить не більше 12 відсотків від вартості будинку. Враховуючи ту обставину, що до вказаної суми увійшла вартість частини матеріалів, придбаних спільно позивачем та відповідачем, а також трудові витрати самого відповідача, доводи позивача, щодо істотного збільшення вартості належного відповідачеві нерухомого майна внаслідок трудових витрат позивача та її батьків є безпідставними. Крім цього, згідно висновку №7975-7977 судової будівельно-технічної експертизи, внаслідок проведеної реконструкції функціональне призначення двох житлових кімнат в будинку №41 по вул. Заньковецької в м. Ковель не змінилось. Після реконструкції площа кімнати 2-4 (1-6) становить 16,7 кв.м., а 2-3 (1-7) 21.8 кв.м. У ході судового розгляду позивач піддала сумніви висновки експерта з покликанням на ту обставину, що при визначенні методичного підходу досліджуваного обєкта експерт безпідставно застосував лише витратний підхід, у той час, як при проведенні експертизи для визначення ринкової (дійсної) вартості майна, слід було застосовувати порівняльний підхід. Відповідно до положень\~ст. 189 ЦПК України суд вирішив питання про виклик експерта [PERSON], якою проведено експертизу, в судове засідання для роз'яснення наданих висновків та усунення суперечностей. Будучи допитаною у ході судового розгляду 18 січня 2016 року експерт [PERSON], поряд з іншими, дала вичерпні пояснення з приводу застосованого нею методичного підходу оцінки нерухомого майна, а саме витратного підходу. Так, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та поділ вказаної квартири, визнавши за нею право власності на ? ідеальної частини у спірному нерухомому майні. У обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що вартість належної відповідачеві [PERSON] частини домоволодіння, на час її набуття останнім, значно відрізняється від вартості вказаної частини домоволодіння після поведених у шлюбі з позивачем добудов та ремонтних робіт, що у відповідності до ч.1 ст. 62 СК України дає підстави для визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, з огляду на предмет спору, необхідно зясувати на скільки збільшилась у своїй вартості, внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторін, чи кожної із сторін, частина житлового будинку по вул. Заньковецької,41/2 в м. Ковель, титульним власником якого є відповідач. Саме предмет позову обумовив обсяг і характер питань, які були поставлені судом на вирішення експерта. Загальна концепція визначення\~ринкової (дійсної)\~вартості обєктів нерухомості базується на використанні трьох основних (класичних) методичних підходів, які передбачені законодавчими документами: витратний підхід; дохідний підхід; \~ порівняльний (ринковий) підхід. \~ Витратний підхід, є методом визначення витрат, необхідних на будівництво обєкта і базується на визначенні суми витрат на відтворення або заміщення обєкта нерухомості на дату оцінки з подальшим її коригуванням на суму його зносу (знецінення). З огляду на предмет позову - визнання обєкту нерухомого майна спільною сумісною власністю та визначення ідеальної частки позивача у спірному майні, а відтак з огляду на обставини, які суду необхідно встановити для вирішення позову по суті та обсягу питань, поставлених перед експертом, саме використання витратного методичного підходу є виправданим і обґрунтовано використаним експертом при проведенні експертизи. У п. 12 постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року №20 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. У такому разі під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. У даній цивільній справі позивач не заявляє позовну вимогу про присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, відтак використання експертом витратного методичного підходу є єдино вірним. Безпідставними є доводи представника позивача [PERSON], озвучені під час судових дебатів, щодо позбавлення позивача у ході розгляду даної справи права на збільшення позовних вимог. Так, під час судових дебатів представник позивача [PERSON] заявила клопотання про «перенесення» судового засідання для подачі заяви про збільшення позовних вимог та відповідних доказів, зокрема про збільшення позову вимогою про поділ рухомого майна подружжя. Згідно ч.8 ст.193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог. Після зясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами головуючим було надано можливість сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, дати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи. Жодна із сторін вказаною можливістю не скористалась. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed