Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання після досягнення повноліття. Позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є курсантом II курсу Інституту морально-психологічного забезпечення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, термін навчання 4 роки, до червня місяця 2023 року. Відповідач по справі є її рідним батьком. 24 лютого 2017 року шлюб між батьками позивачки було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] , яка їй постійно допомагає, проте мінімальної заробітної плати матері ледве вистачає їм на життя. Батько працює, має постійний дохід, але матеріальну допомогу у зв`язку з її навчанням добровільно не надає. Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти на період навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 жовтня 2002 року (а.с.9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, розірвано, що підтверджується копією рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року (а.с.10). Відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2013 року відповідач [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи з 30 травня 2013 року та до повноліття дитини (а.с.11). Згідно довідки № 3016 від 25 вересня 2020 року [PERSON] на даний час навчається за денною формою на другому курсі Інституту морально-психологічного забезпечення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. До навчання [PERSON] зарахована наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 39-КС від 17.07.2019 року, термін навчання становить 4 (чотири) роки, до червня 2023 року (а.с.40). Відповідно до довідки, виданої бухгалтером ТОВ «Нова Пошта» № 61610 від 27 серпня 2020 року, [PERSON] працює на посаді фахівця (оператора), її дохід за період з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року становить 38819,79 грн (а.с.14). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Частиною 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, при цьому аліменти слід стягувати з відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 10 вересня 2020 року. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання, позивачка була звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved