Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: скасувати арешт нерухомого майна (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно), який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 9319720 та накладений на підставі Постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна № 126/11 від 04 грудня 2009 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07 грудня 2009 року за № 9319720 про арешт нерухомого майна (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 грудня 2009 року на підставі постанови про арешт майна № 126/11, винесеної Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції накладено арешт на її невизначене майно. Вона, плануючи придбати нерухомість випадково із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізналася про існування вказаної постанови. 31 березня 2017 року вона, звернулась до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ з метою отримання копії постанови про арешт майна № 126/11, винесеної ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. У відповідь вона отримала Лист № 815-11 від 12 квітня 2017 року, яким повідомлено, що у ВДВС Києво-Святошинського РУЮ з 11 квітня 2005 року по 10 жовтня 2012 року перебувало виконавче провадження № 5559815 з виконання виконавчого листа № 2-3060, виданого 18 листопада 2003 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з неї на користь КП «Житлорембудсервіс» боргу в сумі 2697,86 гривень. Виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2003 року по справі № 2-3060/03 заборгованість виникла під час її проживання у приватизованій квартирі [ADDRESS] за обслуговування і ремонт будинку та платі за комунальні послуги за період з 01 лютого 2002 року по 01 березня 2003 року. Разом з тим, вказана заборгованість була погашена ще до звернення стягувача до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. 27 квітня 2004 року квартира за адресою: [ADDRESS], нею, а такою іншими особами була відчужена ПП «Дельта Медікел» на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованому в реєстрі за № 879. Однією із умов укладення вказаного договору купівлі-продажу квартири було відсутність заборгованості по сплаті комунальних послуг, що підтверджується відповідними довідками. Отже, станом на день відкриття виконавчого провадження (11 квітня 2005 року) у неї уже була відсутня будь-яка заборгованість перед КП «Житлорембудсервіс», а також відсутнє право власності на квартиру, по якій раніше було нараховано, а згодом, і сплачено заборгованість. Незважаючи на те, що виконавче провадження закрито, арешт з майна не знято, що порушує її законні права та інтереси щодо розпорядження її майном. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 28 лютого 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про уточнення (зміну) позовних вимог, в яких остання просить суд: скасувати арешт нерухомого майна (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно), який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 9319720 та накладений на підставі Постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна № 126/11 від 04 грудня 2009 року; зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07 грудня 2009 року за № 9319720 про арешт нерухомого майна (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно), який накладений на підставі постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна № 126/11 від 04 грудня 2009 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, було прийнято заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про уточнення (зміну) позовних вимог від 28 лютого 2018 року, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «ЖИТЛОРЕМБУДСЕРВІС» Деснянського району м. Києва, Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року у вказаній справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представник позивача - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без участі позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомили, правом подання відзиву на позов не скористалися. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2003 року, в межах розгляду справи за позовом КП «Житлорембудсервіс» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення оплати експлуатаційних витрат та плати за комунальні послуги, вказані позовні вимоги були задоволені, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь КП «Житлорембудсервіс» плату за обслуговування і ремонт будинку, утримання прибудинкової територію та плату за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] за період з 01 лютого 2002 року по 01 березня 2003 року в сумі 2 697 гривень 86 копійок (а.с. 9-10). 27 квітня 2004 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Приватним підприємством «Дельта Медікел» було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким квартира [ADDRESS] була продана на користь ПП «Дельта Медікел». 21 грудня 2007 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши дошлюбне прізвище на - [PERSON] (а.с. 22). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованої 28 березня 2017 року, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ 04 грудня 2009 року було винесено постанову про арешт майна № 126/11, об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до листа-відповіді Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 квітня 2017 року, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у Відділі з 11 квітня 2005 року по 10 жовтня 2012 року перебувало виконавче провадження № 5559815 з виконання виконавчого листа № 2-3060, виданого 18 листопада 2003 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КП «Житлорембудсервіс» боргу в сумі 2 697,86 гривень. Виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 10 жовтня 2012 року (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, виконавчий документ, який був виданий судом на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за обслуговування і ремонт будинку, утримання прибудинкової територію та плату за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], було повернуто стягувачу, при цьому арешт, накладений на все майно позивача скасовано не було, що порушує права та інтереси позивача щодо іншого майна, яке належить останній на праві приватної власності, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про скасування арешту на нерухоме майно (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно), який накладений на підставі постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна № 126/11 від 04 грудня 2009 року. Щодо заявлених позовних вимог про зобов'язання Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07 грудня 2009 року за № 9319720 про арешт нерухомого майна (об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно), який накладений на підставі постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна № 126/11 від 04 грудня 2009 року, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги є похідними від заявлених позовних вимог про скасування арешту, а виключення вказаного запису про арешт майна відбувається на підставі рішення суду про скасування такого арешту. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «ЖИТЛОРЕМБУДСЕРВІС» Деснянського району м. Києва, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. На підставі викладеного та

Outcome: partial