Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя її чоловік [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав у власність земельні ділянки площею 4, 74 га ріллі (кадастровий номер 7425383500:04:001:0897) та площею 0,28 га пасовища (кадастровий номер 7425383500:04:001:0934) згідно Державного акту серії ЯГ № 427465 від 20.09.2006 року на території Сильченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 09 березня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на спадкові земельні ділянки. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, але не може оформити спадщину належним чином, так як у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 4, 74 га ріллі (кадастровий номер 7425383500:04:001:0897) та площею 0,28 га пасовища (кадастровий номер 7425383500:04:001:0934) згідно Державного акту серії ЯГ № 427465 від 20.09.2006 року на території Сильченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 09 березня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Староталалаївської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 09 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 225628 від 12.03.2014 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії VІ УР № 025040 від 04.02.1966 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] і після реєстрації одруження прізвище дружині присвоєно [PERSON] (а.с.8). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯГ № 427265 від 20.09.2006 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5, 02 га на території Сильченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 18 березня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 427265 від 20.09.2006 року на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.13). Згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 29.03.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 427465 від 20.09.2006 року на території Староталалаївської сільської ради, що належала [PERSON] станом на 09.03.2014 року становила ріллі площею 4,74 га 89 322,8 грн., пасовища площею 0,28 га 2099,2 грн. (а.с.27). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 23.03.2017 року (а.с.24). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошових оцінок земельних ділянок на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі на загальну суму 91 422 грн. Саме з цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 914 грн. 22 коп., а нею сплачено згідно квитанції 640 грн., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 274 грн. 22 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved