Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 07 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також змінити прізвище сина - [PERSON], [INFO] із «[PERSON]» на «[PERSON]». Внести зміни в актовий запис про народження від 21 листопада 2012 року №2728. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідач з вересня 2015 року не приймає участі у вихованні та утриманні сина. В грудні 2015 року вона вже зверталася з аналогічним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] Однак, відповідач погодився добровільно матеріально утримувати дитину та ухвалою суду від 01.02.2016 року цивільну справу №607/18683/15-ц - залишено без розгляду. Разом з тим, ні коштів на утримання сина , ні іншої допомоги надано не було. Крім того, зміна прізвища дитини цілком відповідає його інтересам, оскільки свого батька малолітній [PERSON] не знає та не пам'ятає. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та погодився на зміну прізвища його сина - [PERSON] на «[PERSON]». Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] народився [INFO] року (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 21.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції) і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Під час реєстрації акту народження дитини в органах РАЦС, у відповідності до ч.1 ст.145 Сімейного кодексу України, за згодою батьків прізвище [PERSON] вказано «[PERSON]». Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] матеріально своєї дитини не утримує, хоча спроможний та зобов'язаний забезпечити таке утримання. Стан здоров'я відповідача задовільний. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 28.04.2011 року…. На утриманні [PERSON] перебуває ще дочка - [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно Виписки з історії хвороби №1555-с, [PERSON], [INFO] постановлено клінічний діагноз:функціональні розлади жовчного міхура за гіпотонічним типом; двобічний шийний лімфаденіт; дефіцитна анемія легкого ступеня; гіпертрофія мигдаликів ІІ-го ступеня; аденоїди І-го ступеня; додаткова хорда в лівому шлуночку; фебрильні судоми, ремісія; гіперкінетичні розлади активності, порушення експресивної мови. Згідно ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше, як за три роки. Суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є підставним та підлягає до задоволення у цій частині. Проте, її вимога щодо стягнення аліментів із 07.12.2015 року до задоволення не підлягає, оскільки позивачкою не представлено належних доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона зверталася до [PERSON] із проханням надання матеріальної допомоги на утримання сина, а останній ухилявся від її надання. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який з 01.05.2016 року становить 1 228 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту пред'явлення позову. Згідно ч.5 ст.148 СК України. у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти зміни прізвища дитини на материне «[PERSON]», а тому, в силу ч.1 ст.61 ЦПК України, позовні вимоги в цій частині не підлягають доказуванню та їх слід задовольнити. У силу вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: partial