Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 24 по вул. Придніпровська, с. Грушівка, Апостолівського району Дніпропетровської області. В даному житловому будинку зареєстровані: [PERSON] власник житла, її син [PERSON], її невістка [PERSON], її малолітні онуки [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Зазначає, що з відповідач з 2005 року за вказаною адресою не проживає, домовленостей стосовно того, що [PERSON] буде проживати в спірному житлі між ними немає. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому тривалий час. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: с. Грушівка, вул. Придніпровська, буд. 24, Апостолівського району Дніпропетровської області та зняти його з реєстрації за даною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав заявлених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст.ст.\~130, 131 ЦПК України. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою с. Грушівка, вул. Приндніпровська, буд. 24, Апостолівського район Дніпропетровської області, що підтверджується договором куплі-продажи житлового будинку № 24 по вул. Придніпровська с. Ленінське, Апостолівського району Дніпропетровської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7) З довідки виданої Грушівською сільською радою обєднаної територіальної громади Апостолівського району Дніпропетровської області встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO] онук, [PERSON], [INFO] онук, [PERSON], [INFO] не родич (а.с. 9) З актів депутатського обстеження від 10.10.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що\~\~відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в [INFO], але фактично з 2005 року в зазначеному будинку не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у її домоволодінні. Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що\~\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року, ратифікованої\~\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»,\~ст.321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Що стосується вимог позовних вимог в частині\~\~зняття відповідача з реєстрації, то такі вимоги не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином рішення суду про втрату права користування житлом є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому чинним законодавством, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial