Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу та стягнення коштів, вказавши, що 13.07.2016 року між нею, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу домоволодіння №12, розташованого на земельній ділянці площею 0,0496 га по вул.Сухумській у м.Кривому розі. Пунктами 4, 5 укладеного договору сторонами визначено, що домоволодіння продано за 88352,00 грн., виходячи зі Звіту про оцінку нерухомого майна ТОВ «Агентство оцінки\~ «Грош цена» оцінки вартості домоволодіння. Проте фактичний розмір вартості, за який проведено його продаж не відповідає дійсній вартості укладеної угоди. А саме, предмет договору було продано за 60\~000 доларів США, що підтверджується оголошенням, розміщеним в електронному вигляді на сайті «[PERSON] газета», за допомогою якого й було продано домоволодіння, в якому зазначена вартість проданого будинку разом із фотознімками внутрішніх приміщень та зовнішнього вигляду будинку, гаражу, бані із господарськими приміщеннями, меблями та вмонтованою побутовою технікою. За даним оголошенням, розміщеним в Інтернет газеті, й було досягнуто між сторонами домовленість про продаж домоволодіння за визначену суму. У звязку із тим, що відповідачем не було здійснено з нею розрахунку за придбане домоволодіння у повному обсязі, відповідач написала власноручно розписку, якою зобовязалась віддати у строк до 05.10.2016 р. залишок боргу за придбане домоволодіння у розмірі 10000 доларів США. Відповідач сплатила лише 50000 доларів США. Залишок боргу відповідач так і не сплатила та після 06.12.2016 року взагалі відмовилась від спілкування, з цього приводу вона звернулась до органів міліції із заявою, оскільки відповідач її ошукала. Продаж будинку вона вчиняла у звязку із терміновим відїздом. Відповідач скористалась її довірливістю та запевнила, що усі кошти поверне невдовзі після оформлення будинку на її імя. Оскільки фактична ціна продажу будинку вочевидь не відповідає ціні, зазначеній у спірному договорі купівлі-продажу, відповідач не має наміру повертати кошти за розпискою, тому просить суд визнати недійсним пункт 4 договору купівлі-продажу домоволодіння в частині вартості проданого домоволодіння, крім того просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок погашення заборгованості по оплаті за придбане домоволодіння №12, розташоване по вул.Сухумській в м.Кривому Розі, 10\~000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 263655,78 гривень.\~\~ Ухвалою суду від 19.01.2017 року провадженн у справі було відкрито. Ухвалою суду від 19.01.2017 року за заявою позивача [PERSON] було забезпечено позов шляхом накладення арешту із забороною відчуження на домоволодіння № 12, розташоване по вул. Сухумській у м.Кривому Розі, яке на праві власності належить відповідачу [PERSON]. 21.02.2017 року по справу ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 04.09.2017 року було скасоване. Ухвалою суду від 27.02.2018 року за заявою представника позивача [PERSON] було закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу та стягнення коштів в частині позовних вимог щодо визнання недійсним п. 4 договору купівлі-продажу домоволодіння № 12 розташованого на земельній ділянці площею 0,0496 га по вул. Сухумській у м. Кривому Розі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2016 року в частині вартості проданого домоволодіння за ціною 88352,00 грн. Протокольною ухвалою від 20.12.2017 р. за клопотанням представника відповідача [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про стягнення коштів в розмірі 10000 доларів США підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав з підстав, що в ньому викладені. Допитана в якості свідка позивач, за її згодою, суду пояснила, що вона продавала будинок разом із земельною ділянкою. Про продаж домоволодіння вона розмістила оголошення та вказала суму 60\~000 доларів США. [PERSON] на запропоновану суму погодилась і вони уклали попередній договір із завдатком в 10000 доларів США. С червні 2016 року угода відбулась, вона отримала 40\~000 доларів США на руки та виписала розписку на цю суму, ще залишилось на той час 10\~000 доларів США, про що вона відібрала у відповідача розписку. На сьогодні цей борг не сплачений. Зазначила, що вказана в договорі купівлі-продажу сума фіктивна, це було зроблено для того, щоб сплатити меншу суму державного мита. Не заперечувала, що нотаріусом їй було розяснено про необхідність вказання в договорі реальної суми угоди. Вона дійсно підписала договір та погодилась зі всіма його умовами. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог через їх недоведеність. Допитана в якості свідка відповідач [PERSON], за її згодою, суду пояснила, що в оголошенні про продаж будинку була вказана стартова вартість з урахуванням комплектації. Після передплати в 10\~000 доларів США, вона почала оглядати дефекти. При цьому не заперечувалось сторонами про ймовірний торг. Зазначає, що гроші за будинок були віддані в повному обсязі до підписання договорів купівлі-продажу. Навіть не думала, що питання із тією розпискою виникне. 40\~000 доларів США це була остаточна сума угоди. В кабінеті у нотаріуса нею дійсно була написана розписка на 10\~000 доларів США, оскільки на той час їй повинні були підвезти саме цю суму, щоб загалом з урахуванням завдатка сума склала 40\~000 доларів США, на руках у неї було 20\~000 доларів США. [PERSON] сама просила вказати не реальну суму угоди, щоб не сплачувати податки. Не заперечувала, що брала у борг у [PERSON] 60\~000 доларів США на придбання будинку та подальший ремонт. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду, вказавши, що з її боку при посвідченні договорів купівлі-продажу від 13.07.2016 року порушень Закону не було. Допитана в якості свідка приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] суду пояснила, що 13.07.2016 року вона посвідчила два договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладені між сторонами у справі. В нотаріальній конторі тоді були присутні [PERSON], її колишній чоловік, [PERSON]. Нею була встановлена дієздатність осіб, перевірено наявність заборон по нерухомому майну. Вона запропонувала сторонам розрахуватись по угодам, на що сторони повідомили про повний розрахунок до підписання договорів і на ту суму, яка вказана у наданих звітах експерта. Нею розяснювались умови договорів, проекти договорів були надані сторонам на ознайомлення, для цього у них було не менше 4 годин, будь-який зауважень або заперечень від [PERSON] щодо умов договорів не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] приходиться сестрою його дружини. Зі слів [PERSON] чув, що всю суму за будинок їм не сплатили. Після продажу будинку він допомагав [PERSON] з ремонтом будинку. Чув як [PERSON] з [PERSON] розмовляли з приводу недоплачених сум, оскільки [PERSON] не влаштовували деякі моменти по будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на його підприємстві ТОВ «Універсалелектромонтаж» працює [PERSON] В 2016 році [PERSON] попрохала у підприємства грошову допомогу в розмірі 60\~000 доларів США в еквіваленті на придбання житла. Кошти вона брала частинами. Особисто він надав 50\~000 доларів США і ще 10\~000 доларів США з підприємтсва. Він особисто привіз 13.07.2016 року до нотаріальної контори 10\~000 доларів США, за що [PERSON] повинна була віддати розписку [PERSON] Вислухавши сторони та їх представників, третю особу, допитавши позивача, відповідача та третю особу в якості свідків та допитавши інших осіб як свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, 13.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (далі-Договір), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №621. Відповідно до умов вказаного договору продавець [PERSON] передає, а покупець [PERSON] приймає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Сухумська, буд.12. Продавець передає майно у власність покупця, а покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. (п.1) Згідно п.4 Договору, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за згодою сторін становить 88352,00 грн., за яку вчинено продаж, та які Продавець отримав повністю від Покупця до підписання цього договору. Сторони за договором підтверджують факт повного розрахунку за проданий житловий будинок. Відповідно до п.5 Договору, згыдно до Звіту про оцінку нерухомого майна, ідентифікатор за базою ФДМУ Документ №1184871_12072016_160712-01 від 12.07.2016 р. (ТОВ «Агентство оцінки\~ «Грош цена», сертифікат №15512/13 від 30.10.2013 р.) оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами для цілей оподаткування складає 88352,00 грн. Позивач та відповідач\~ в присутності нотаріуса поставили свої підписи під Договором, чим посвідчили свою згоду з приводу всіх істотних умов договору, в тому числі і з приводу вартості нерухомого майна. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~\~\~\~\~ Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.ст. 77-80 ЦПК України, позивачем в обґрунтування своїх вимог повинні бути подані належні та допустимі докази. Так, згідно оригіналу розписки від 13.07.2016 року, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] зобовязалась сплатити [PERSON] гроші в сумі 10\~000 доларів США до 05.10.2016 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен\~підтвердити своє\~право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. З матеріалів справи вбачається та визнається відповідачем, що нею було надано позивачу розписку про зобовязання виплатити останній 10 000,00 доларів США за купівлю будинку. Разом з тим суд вважає доведеним той факт, що розписка була укладена 13 липня 2016 року перед фактичним укладенням договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 13 липня 2016 року, оскільки відповідач не була впевнена в повному розрахунку з позивачем на момент укладення договору у нотаріуса, що підтверджується також показаннями свідка [PERSON], який 13.07.2016 р. особисто привіз до нотаріальної контори 10\~000 доларів США відповідачу. Крім того, в матеріалах справи міститься копія розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] суми в розмірі 40000,00 доларів США за продаж нею будинку по вул.Сухумська, буд. 12 (а.с.71), датована також 13 липня 2016 року, що підтверджує викладені відповідачем обставини, та які не спростовані позивачем. Час та хронологію укладення вказаних розписок суд встановити не може. До того ж позивачем визнано факт сплати відпровідачем суми 50 000,00 доларів США, а в судовому засідання допитана в якості свідка приватний нотаріус [PERSON] підтвердила узгодження сторін щодо ціни домоволодіння і відсутність будь-яких застережень з цього приводу, та факт підтвердження сторонами повного розрахунку на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Суд зазначає, що за своєю суттю розписка є документом про отримання\~у борг грошових коштів, тобто вона повинна засвідчувати факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Однак як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачем, між сторонами наявні відносини купівлі-продажу, тобто відповідач зобовязалася виплатити позивачу кошти (10 000 доларів США) за купівлю нею у останньої домоволодіння, вказані кошти не бралися в борг відповідачем у позивача. Зобовязання з приводу купівлі-продажу домоволодіння сторонами виконані. Таким чином позивачем не доведено наявність факту існування боргових зобовязань перед нею у відповідача, оскільки відсутній та недоведений факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. \~ \~ \~ \~Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позиову [PERSON] відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. Крім того, згідно частини 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати накладений на підставі ухвали суду від 19.01.2017 року арешт із забороною відчуження на домоволодіння № 12, розташоване по вул. Сухумській у м.Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ст.ст. 533, 610, 612, 625-627, 1046-1050 ЦК України та

Outcome: dismissed