Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення авансу. Мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем існувала усна домовленість про купівлю-продаж належної відповідачу ТОВ «Вічар Аптека», що знаходиться за адресою: вул. Харківське шосе, 58 «Б» в м. Києві, за ціною 220 000 грн. 00 коп. та про первісний завдаток в розмірі 20 000 грн., які нею були передані відповідачу, й укладено договори завдатку від 18 червня 2014 року та 24 вересня 2014 року. За умовами їх переговорів, домовленостей та вказаних договорів відповідач зобов»язався укласти з нею договір купівлі-продажу до кінця червня 2014 року, згодом - до липня, а потім - 03 серпня 2914 року, однак у вказані дати та пізніше він неодноразово відмовлявся укласти вказаний договір. Оскільки вона передала відповідачу кошти за обумовлену купівлю нею ТОВ «Вічар Аптека», передбачені договором кошти в сумі 220 000 грн. 00 коп., а відповідач не виконав зобов»язання по продажу належного йому товариства, вважає, що вказані кошти мають бути повернуті їй, як такі, що незаконно зберігаються відповідачем, а також за правилами отримання завдатку особою, яка залишила у себе завдаток, а договір не виконала з винної поведінки. В судовому засіданні позивачка та її адвокат Москаленко В.Г., діючий на підставі ордеру серії КС № 28285 від 22 липня 2015 року, виданого київською колегією адвокатів (а.с.28), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь позивачки 220 000 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.22-23, 27). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про завдаток від 24 вересня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який фактично є попереднім договором про намір укладення договору купівлі-продажу ТОВ «Вічар Аптека», що знаходиться за адресою: вул. Харківське шосе, 58 «Б» в м. Києві, за ціною 220 000 грн. 00 коп., сторони дійшли згоди про те, що для забезпечення укладення договору купівлі-продажу ТОВ «Вічар Аптека», передбачена оплата в розмірі 220 000 грн. Проте, в цьому договорі сторони не погодили про передачу коштів у певній сумі, чи то авансу, як стверджує позивач (а.с.8, 9, 27). Тобто, матеріали страви не містять будь-яких належних доказів про вказану подію - передачу коштів у сумі 220 000 грн. 00 коп., а тому вимоги вважаються такими, що недоведені. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Окрім того, вказаний договір є недійсним (нікчемним), виходячи із таких правових підстав. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (п.1 ч.1 ст. 635 ЦК України). Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (п.3 ч.1 ст. 635 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Тобто, попередній договір, укладений сторонами за вимогами ЦК України щодо його форми згідно п.3 ч.1 ст. 635 ЦК України та ст. 657 ЦК України мав бути посвідчений нотаріально, а оскільки сторонами не дотримана його форма, передбачена Законом, останній є нікчемним (ч.2 ст. 215 ЦК України). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст. 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ч.4 ст. 203, ст.ст. 215, 216, ст. 635, ст. 655 ЦК України,

Outcome: dismissed