Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із вищевказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тростянецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 всіх його доходів на утримання двох неповнолітніх дітей, в тому числі на [PERSON] . З 14.06.2019 по досягненню старшим сином повноліття на [PERSON] почали стягувати 17 % від всіх доходів відповідача. Позивач вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання неповнолітнього [PERSON] . Крім того, вказує, що відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги дитині не надає, аліменти сплачує не регулярно, а дитина навчається в коледжі в м.Ладижин, у зв`язку з чим потребує витрат на проживання в гуртожитку. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Ухвалою суду від 01.10.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 26.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що позивач не ставить вимоги про зміну способу стягнення аліментів, а тому на його думку суд позбавлений можливості самостійно змінювати спосіб стягнення. Також зауважує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, його матеріальний стан та стан здоров`я жодним чином не змінився, принаймні в бік покращення. Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт збільшення потреб сина [PERSON] у матеріальних коштах, відповідно і підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Крім того, відповідач має кредитні зобов`язання, щомісячно сплачує орендну плату та інші витрати за наймане житло, а також зазначає, що аліменти на утримання сина сплачує регулярно. Враховуючи викладені обставини, вважає, що позивачка не довела перед судом належними та допустимими доказами наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання сина, а тому жодних законних підстав для збільшення розміру аліментів, а тим більше для зміни способу їх стягнення у суду немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні їх неповнолітнього сина, не цікавиться його станом здоров`я, нерегулярно надає кошти на утримання сина. При цьому, вона несе основний тягар з утримання їх обох дітей, один з яких є повнолітнім, однак обоє навчаються, є студентами та потребують витрат на проживання, проїзд та оплату навчання. На задані питання відповіла, що дійсно від сина [PERSON] дізналась, що батько придбав йому ноутбук, який, на її думку? є подарунком на День народження дитини. Про те, чи надавав відповідач сину гроші на День народження їй не відомо. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того вказав, що рідко, але спілкується із сином, придбав йому ноутбук та надав кошти у виді подарунку на День народження у грудні 2020 року. Зазначив, що регулярно через органи виконавчої служби сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості немає, а тому оскільки окрім заробітної плати, іншого джерела доходів не має, просив відмовити у задоволення позовних вимог. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши усі надані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 16.09.2020, [PERSON] сплачує на неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на вересень 2020 заборгованість по сплаті аліментів у боржника відсутня (а.с. 6). Згідно з довідкою №9 від 15.09.2020 р. виданої ФОП [PERSON] , доходи [PERSON] за півріччя становлять 25220 грн. (а.с. 10) За твердженням позивачки, аліментів, що сплачує відповідач за рішенням суду не вистачає для утримання та забезпечення потреб дитини. Відповідно до довідки №П0000000199 від 24.09.2020, виданої ТОВ «Продмаркет трейд», [PERSON] , з 24.01.2019 по 16.03.2020 працював на посаді фахівця з питань безпеки та за вказаний період отримав дохід у розмірі 61659 грн. 90 коп.( а.с.32) Довідкою №АЛ000000135 від 16.11.2020 підтверджується, що [PERSON] працює в ТОВ «Альянс-логістик» з 17.03.2020 та займає посаду фахівця з питань безпеки. З березня по жовтень 2020 року дохід [PERSON] склав 26838 грн. 10 коп. (а.с.33) На підтвердження витрат з найму житла, відповідачем до відзиву надано копію договору найму житлового приміщення від 05.01.2020, згідно з яким розмір орендної плати за орендне користування приміщенням складає 1800 грн за місяць (а.с.34-35) Крім того, відповідач періодично несе витрати на покриття заборгованості по кредиту, яка становлять 2210 грн. 55 коп., що підтверджено історією по картковому рахунку від 13.11.2020 (а.с. 36). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Тобто, на даний час сторони не дійшли згоди із цього питання, наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку. Частиною 1ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №372/2393/17. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Тобто, законодавцем передбачено тенденцію до збільшення розміру прожиткового мінімуму і відповідно в разі стягнення аліментів в розмірі 50% від вказаного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде збільшуватися і їх розмір. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Надані відповідачем докази повністю спростовують доводи позивачки про приховування розміру його доходів та нерегулярну сплату аліментів, також не містять підтверджень покращення його матеріального стану. При наданні оцінки доказам у їх сукупності, судом прийнято до уваги, що неповнолітній [PERSON] на час розгляду справи навчається у коледжі, оскільки дана обставина відповідачем підтверджена та не оспорюється. Дані відомості прийняті судом до уваги відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України, незважаючи на те, що судом було відмовлено позивачеві в долучені довідки з місця навчання до матеріалів справи через пропуск визначеного ЦПК України строку та порядку подання сторонами доказів. Аналіз наданих суду доказів, які містять дані про доходи обох сторін свідчить про те, що останні отримують приблизно однакових дохід, а тому, на думку суду стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає принципу рівності. Необхідність збільшення розміру аліментних платежів позивачем не доведено. Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, однак не обгрунтовує необхідність зміни способу аліментів, які стягуються з відповідача у відсотках від заробітку, так як останній отримує регулярний офіційний дохід. Водночас позивачка всупереч вимог статей 12, 81 ЦК України не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України (зміна майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини), які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено обставин, визначених ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову позивача звільненого від сплати судових витрат без задоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed