Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 21 грудня 2010 року був розірваний. Від спільного проживання з відповідачем, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду, з 13 жовтня 2011 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, однак з того часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Багрій Б.Є. в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, та просять суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Представник третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано 21 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів зроблено відповідний запис за №607. Від спільного проживання у сторін спору народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 18 серпня 2011 року, актовий запис №1932. Донька проживає із матір`ю [PERSON] , утримується та виховується нею. 25 жовтня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було винесено рішення про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2011 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах №21189 від 19.04.2018 року, станом на 01.04.2018 року за [PERSON] числиться заборгованість в сумі 27 245, 37 грн. Відповідно до довідки Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області від 24.04.2018 року №18, [PERSON] , дійсно навчається у 1-Б класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області. При цьому, як підтвердила у своїй заяві вчитель початкових класів ТЗОШ №21 [PERSON], ученицю 1-Б класу [PERSON] приводять на навчання і забирають після уроків мама [PERSON] та її цивільний чоловік [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Одночасно орган опіки та піклування вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обовязків стосовно доньки [PERSON] . Проте, згідно змісту висновку органу опіки та піклування, встановлено, що мати дитини [PERSON] повідомила, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про її духовний, моральний та фізичний розвиток. Крім того, [PERSON] жодного разу не відвідував доньку у школі, не цікавиться навчанням та особистим життям [PERSON] . В період з квітня 2018 року по вересень 2018 року [PERSON] від [PERSON] , грошові перекази не надходили. Батько дитини [PERSON] жодного разу на засідання комісії не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності. Тобто, враховуючи вищенаведене, зміст висновку органу опіки та піклування, свідчить про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] , однак спрямований, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] Проте, жодним чином рішення комісії, зазначене у висновку, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки, у висновку не мотивовано. Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Тобто, враховуючи вищенаведене, хоч і згідно висновку орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , однак, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, а також покази свідків отриманні в судовому засіданні, Суд надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, вважає, що дані обставини свідчать про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved