Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 17\~460,25 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 17\~460,25 грн. та судові витрати по справі, а саме 768,40 грн. судового збору та 1\~500 грн. правової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2011 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.06.2011 року і до досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На підставі виконавчого листа від 18.08.2011 року постановою державного виконавця від 28.08.2012 р. відкрито виконавче провадження. У зв`язку із несплатою аліментів, постановою старшого державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області від 11.12.2014 р. виконавче провадження було закінчене у зв`язку з відсутністю у [PERSON] майна на яке може бути звернено стягнення, заборгованість станом на 01.12.2014 р. становить 17\~460,25 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та пеню у розмірі 17\~460,25 грн. Ухвалою судді від 17.02.2020 року судом відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим\~ст. 178 ЦПК, 31.03.2020 р. подав до суду відзив на позов, в якому він вимоги позову не визнає та вважає позовну заяву необґрунтованою, оскільки державним виконавцем виконавчий документ за належністю не направлявся, він ніколи не проживав та не працював в Харківській області. Аліменти сплачував та частково погасив заборгованість в розмірі 10\~224, грн.. Вважає необґрунтованою суму пені, оскільки про стан виконавчого провадження, вчинені державним виконавцем дії він не знав до теперішнього часу, що є підставою для відмови у стягненні пені. Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не зявились, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін не подавали. В силу вимог\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Згідно до\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом достовірно встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 17.08.2011 року видано виконавчий лист по справі №2-1728/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.06.2011 року і до досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с. 4-5). Постановою державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області від 28.08.2012 року на підставі виконавчого листа №2-1728/11 відкрито виконавче провадження №34010376 (а.с. 6). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області від 11.12.2014 р. виконавче провадження було закінчене у зв`язку з відсутністю у [PERSON] майна на яке може бути звернено стягнення, заборгованість станом на 01.12.2014 р. становить 17\~460,25 грн. (а.с. 7). Таким чином, з досліджених письмових доказів вбачається, що відповідач не належним чином виконував рішення суду про сплату аліментів на утримання дружини, в зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.12.2014 р. в розмірі 17\~460,25 грн. Судом приймається наданий [PERSON] розмір неустойки (пені) в сумі 17\~460,25 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням положень\~ст. 196 СК України. В силу вимог ч. 3\~ст. 195 СК України\~\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. За положеннями\~ст.196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду абро за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. У позовній заяві міститься розрахунок суми пені, з яким суд погоджується та відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) становить 17\~460,25 грн., а тому беручи до уваги встановлене положеннями\~ст. 196 СК України\~обмеження суми неустойки (пені), яка не можу бути більше 100 відсотків заборгованості, суд, враховуючи доведений факт виникнення заборгованості по аліментах з вини відповідача, не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 17\~460,25 грн. В порядку\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи, що позивач не надав суду документи, оформлені у встановленому законом порядку (Акт викнаних робіт, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1\~500 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial