Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником кімнати № 40 у будинку № 26 по вул. Пацаєва у м. Черкаси. Дана кімната була отримана нею, як працівником Черкаського консервного комбінату згідно рішення адміністрації підприємства (витяг із протоколу № 11 від 20.07.2000 року) та була приватизована нею 18.03.2009 року. На даний час згідно довідки про склад сім'ї у вище зазначеній кімнаті зареєстровані та проживають: [PERSON], 1980 р. н. - власник; [PERSON], 1972 р. н. - чоловік; [PERSON], 2003 р. н. - син; [PERSON], 2009 р. н. - донька; [PERSON]А, 2015 р. н. - син. 08 грудня 2016 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси, таким чином відповідач припинив бути членом її сім'ї. З огляду на ст. 156 чинного Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 162 Житлового кодексу передбачено плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установлено порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, між нею та відповідачем укладено усну угоду відповідно, до якої, вона як власник житла, вимагала від відповідача оплати частини спожитих комунальних послуг. На даний час відповідач продовжує жити та користуватися житловою площею, що перебуває у її приватній власності, але участі в утриманні житла (поточний ремонт) та оплаті спожитих комунальних послуг не бере, зокрема нараховуються і на відповідача, як на такого, що зареєстрований у даній кімнаті. Отже, із викладеного вище вбачається, що відповідач не виконує умови усної домовленості між ними, що на її думку є порушенням угоди та відповідає мїї інтересам, як власника. Також, позивач вказує, що на її глибоке переконання проживання відповідача окремо, відповідає інтересам їхніх спільних малолітніх дітей, оскільки відловідач вживає алкогольні напої та вчиняє конфлікти, свідками яких стають діти, негативно впливає на їх психоемоційний стан. Просить суд визнати таким, що втратив право користування житловою площею гр. [PERSON] у житловій кімнаті № 40 по вул. Пацаєва, будинок 26 у м. Черкаси. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності. Також вказала, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23 березня 2009 року, квартира (приміщення квартири спільного заселення), яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 26, кімн. 36-40 належить на праві сумісної власності [PERSON] та члену сім'ї [PERSON] з відображенням частки власності квартири при спільній сумісній власності 27/100 в рівних частках. Квартира (кімнати у квартирі спільного заселення, будинок) приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно довідки № 9 про склад сім'ї, у вище зазначеній кімнаті зареєстровані та проживають: [PERSON], 1980 р. н. - власник; [PERSON], 1972 р. н. - чоловік; [PERSON], 2003 р. н. - син; [PERSON], 2009 р. н. - донька; [PERSON]А, 2015 р. н. - син. 08 грудня 2016 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, тобто [PERSON] припинив бути членом сім'ї позивача. Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 156 чинного Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 162 Житлового кодексу передбачено плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комуналі послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установлено порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON] продовжує жити та користуватися житловою площею за адресою м. Черкаси, вул. Пацаєва, 26, к. 40, але участі в утриманні житла (поточний ремонт) та оплаті спожитих комунальних послуг не бере. Позивач самостійно оплачує поточні рахунки за користування комунальними послугами, що підтверджується копією платіжних документів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. А тому, необхідно позивачу повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору від суми сплаченого збору 704 грн. 80 коп., що складає 352 грн. 40коп. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321, ЦК України України, ст. ст. 156, 162 ЖК України,

Outcome: approved