Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Свій позов обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 17.12.2004 року розірвано. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка на даний час є студенткою Львівського Національного університету імені Івана Франка денної форми навчання. Термін навчання по 30.06.2024 року. Вказує також, що дочка проживає у гуртожитку, за який необхідно сплачувати кошти. В добровільному поряду відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дочки. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з початку навчального року 15.09.2020 року та до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов вказав, що заявлені вимоги визнає частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1100 грн. до досягнення нею 23 років. Просить суд розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , виданого 25.04.2002 року, встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). З довідки Львівського Національного університету імені Івана Франка від 02.03.2021 року вбачається, що [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання за рахунок видатків державного бюджету. Закінчує навчання - 30.06.2024 року (а.с. 17). Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що повнолітня дочка сторін проживає в гуртожитку, навчається стаціонарно, у зв`язку із чим не працює, потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, одяг, канцелярське приладдя, проїзд до місця навчання та до місця проживання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. При визначені розміру аліментів суд враховує, крім встановлених обставин, прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 році. Суд враховує також, що відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Крім того, визначаючи розмір аліментів з відповідача, суд враховує можливість надання утримання повнолітній дочці матір`ю [PERSON] , що передбачено ч.2 ст.200 СК України. На основі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи з часу подання позову до закінчення дитиною навчання 30.06.2024 року. Саме такий розмір суд вважає необхідним та достатнім для задоволення потреб повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання. Позовна вимога про стягнення аліментів саме з початку навчального року є безпідставною, оскільки всупереч ч. 2 ст. 191 СК України, яка застосовується і до даних правовідносин, позивач не надала доказів того, що вона вживала заходи отримання аліментів від відповідача, а він ухилявся від їх сплати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. В решті вимог слід відмовити. Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 184, 199, 200 СК України,

Outcome: partial