Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1980 року сторони по справі перебували у шлюбі. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було сплачено пайовий внесок за квартиру, в подальшому відповідач [PERSON] зареєстрував на себе квартиру [ADDRESS] . В добровільному порядку відповідач [PERSON] поділити спільне майно подружжя відмовився. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.08.2020 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт та заборону відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнали позовні вимоги, про що відповідач надав відповідну письмову заяву. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 серпня 1960 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Двулученською сільською Радою Валуйського району Белгородської області за актовим записом № 15 (свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] ) (а.с.5). Квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Харківської міської ради 22.09.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав, який виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.11.2011 року за № 32006039 (а.с.4). Право власності відповідача на спірну квартиру підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року. Згідно відповіді на адвокатський запит Об`єднання житлових кооперативів «КРУГ» №169 від 11.08.2020 року відповідач [PERSON] є членом ЖК «Круг-9», перший пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] був сплачений 29.12.1983 року, 22.01.1992 року була сплачена повна вартість квартири (а.с.6). Згідно ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Оскільки квартира [ADDRESS] , придбана відповідачем [PERSON] в період перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] , дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, та позивач має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ч.10 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.08.2020 року, а саме скасувати арешт та заборону відчуження квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved