Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 20.09.2003 року Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис № 1577). Також вказує, що за час перебування в шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. На даний час кожен з них живе своїм життям, а тому примирення неможливе. Подальше спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Майновий спір відсутній. Згода про місце проживання дитини досягнута. На підставі вищезазначеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надавши заяву від 05 серпня 2019 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, строк для примирення просила не надавати. Судові витрати просила компенсувати за рахунок держави. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву від 05 серпня 2019 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Строк для примирення просив не надавати. Відзив на позовну заяву не подано. Надав суду копію довідки МСЕК про встановлення йому 2 групи інвалідності з 24 квітня 2019 року - безтерміново. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 20 вересня 2003 року, згідно даних Свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] від 20 вересня 2003 року), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1577. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 09 березня 2005 року) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 12 квітня 2011 року), які проживають разом з матір`ю. Щодо місця проживання дітей між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вищевикладені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи і визнаються відповідачем, про що ним надано відповідну заяву від 05 серпня 2019 року. В даному випадку судом прийнято визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, оскільки, це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, судові витрати (сплачений 14 березня 2019 року судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за подачу позову), слід відшкодувати позивачу за рахунок держави у порядкау визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, та, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved