Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру, в обґрунтування якого вказала, що 29 грудня 2000 р. нею у відповідача [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. Позивач з відповідачем домовилась про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатила повну вартість квартири в сумі 1500 грн., про що свідчать їх підписи. На підтвердження правочину був укладений договір купівлі-продажу, який було зареєстровано Регіональною товарною біржею «Юго-Восток». На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися квартирою, але договір, зареєстрований Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» не визнається нотаріусом, оскільки як правовстановлюючий документ не відповідає вимогам закону. Вказуючи на зазначену обставину як таку, що створює для неї перешкоди в реалізації прав, визначених законом, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: м.Мирноград Донецької області м-н «Світлий», 4/9 від 29 грудня 2000 року, зареєстрований Регіональною товарною біржею «Юго-Восток», реєстраційний № 724, дійсним та визнати за нею право власності на дану квартиру. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду, у поясненнях наданих нею раніше пояснила, що вона не бажає залучати третю особу [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідача. Третя особа у справі, [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, вважає, що половина спірної квартири належить йому, у поясненнях наданих ним раніше пояснив, що він заперечує проти того, щоб за позивачем було визнано право власності на квартиру у повному обсязі, оскільки він позивачу не довіряє. Вважає, що половина спірної квартири належить йому. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Ухвалою суду від 23 січня 2017 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] у частині позовних вимог до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру, у звязку з його смертю. Судом встановлено, що 29 грудня 2000 року регіональною товарною біржею «Юго-Восток» посвідчена угода купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно з якою [PERSON] від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], а також [PERSON] продали, а [PERSON] купила зазначену квартиру. Згідно з реєстраційним свідоцтвом Димитровського БТІ від 02 лютого 2001 року дана квартира зареєстрована за [PERSON] за реєстровим № 4 стор. 64 реєстрова книга 9 (а.с. 6, 7). Згідно з технічним паспортом, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], двокімнатна, загальною площею 43,3 м2, житловою площею 25,5 м2 (а.с. 8-9). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України Оскільки правовідносини щодо придбання та відчуження квартири виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обовязок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони договору, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр купівлi-продажу жилого будинку повинен бути нотарiально оформлений, якщо хоча б однiєю iз сторiн є громадянин. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн договору повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi визнати цю угоду дiйсною. Своє право власності на квартиру [PERSON] не зареєструвала, вважаючи, що договір купівлі продажу квартири, посвідчений регіональною товарною біржею «Юго-Восток» не підлягає нотаріальному посвідченню, що підтверджується відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Крім того, судом встановлено, що спірна квартира була придбана у період, коли позивач знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а саме з 06.09.1997 року до часу розірвання шлюбу 16.06.2009 року (а.с. 44, 45). Згідно з ст.22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо не мав самостійного заробітку. Таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений 29 грудня 2000 року Регiональною товарною бiржею «Юго-Восток» можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином визнати за позивачем право власностi на дану квартиру. Разом з тим, суд вважає що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. На пiдставi ст.ст.47, 153, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., ст.22 КпШС України,

Outcome: partial