Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] , які тривали в період з 2008 року по 2012 рік, у них [INFO] народилася дитина - донька [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] . Вказала, що після припинення взаємовідносин з відповідачем [PERSON] , останній не спілкується з донькою, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не створює умов для отримання донькою освіти, що негативно впливає на розвиток доньки, як складову виховання. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] закріплених у ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, що, відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Також, позивач зазначила, що донька [PERSON] проживає разом з нею, та перебуває на її (позивача) утриманні, при цьому донька є хворобливою дитиною, поряд з цим, відповідач матеріально не допомагає та ніякої допомоги доньці не надає, хоча відповідно до чинного законодавства України повинен забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, при цьому, відповідач є працездатним, стан здоров`я дозволяє йому працювати, інших осіб на утриманні не має, в зв`язку з чим, є необхідність стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку. З огляду на викладене вище, позивач просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , а також, стягнути з [PERSON] на свою (позивача [PERSON] ) користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Межівським районним судом Дніпропетровської області в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про наявність судового провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда в справі за позовом [PERSON] , в якій він є відповідачем обізнаний, про що свідчать отримані останнім 10.01.2020 року ухвала про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, крім того, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином як шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, так і шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Судової влади України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Межівської селищної ради в судове засідання подав заяву за вх. № 21779 від 28 вересня 2020 року про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги позивача підтримав. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 1536, та Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 07 грудня 2010 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , при цьому, батьками дитини [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , 04.03.2017 року уклала шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 6 та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також, судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виконавчого комітету Межівської селищної ради № 2113 від 03.10.2019 року, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики КЗДО «Межівський ясла-садок № 1 «Сонечко» Межівської селищної ради від 13 вересня 2019 року № 51, [PERSON] відвідувала дошкільний заклад з 31.07.2014 року по 31.05.2017 року. Дитина виховувалася у неповній сім`ї. Вихованням та розвитком [PERSON] займалася мама - [PERSON] . Мама виявляла цікавість до консультацій і рекомендацій вихователя, стежила за зовнішнім виглядом доньки. Батько - [PERSON] вихованням доньки не займався,жодного разу в дитячому садку не з`являвся. Соціальні-побутові навички та навички самообслуговування повністю сформовані та відповідали віку дівчинки. [PERSON] спокійна дитина, завжди проявляла зацікавленість в спілкуванні , позитивно реагувала на вихователя, дітей і легко вступала в контакт. За період відвідування дитсадка була товариська, доброзичлива, контактна, ігрова взаємодія була з більшістю дітей в групі. Рівень розвитку психічних процесів - сприйняття, пам`яті, уваги, мислення та уяви відповідав віковій нормі. Судом також встановлено, що відповідно до характеристики учениці 3 класу КЗО «Межівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2»МСР» [PERSON] , 2010 р.н., виданої директором КЗО «Межівська ЗШ І-ІІІ ступенів № 2» МСР [PERSON] та класоводом [PERSON] , - [PERSON] навчається з першого вересня 2017 року. Дівчинка проживає з мамою [PERSON] , вітчимом [PERSON] та меншим братиком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] відповідально відноситься до навчання, проявляє інтерес до вивчення гуманітарних наук, гарно читає та переказує зміст прочитаного. Без поважних причин заняття не пропускає. За характером спокійна, врівноважена. Відповідально ставиться до прохань чи завдань вчителя. Адекватно реагує на зауваження. Вихованням та розвитком дитини займається мама. Тато ж, зі слів матері, зовсім не цікавиться життям доньки. За час навчання у школі батьківські збори відвідувала лише мама. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Межівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків з метою забезпечення захисту прав, свобод та законних інтересів дітей, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Межівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (8повних років), як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Рішенням про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровскої області від 18 жовтня 2019 року № 251 вирішено затвердити висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Межівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідні до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч. 2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, як встановлено під час судового розгляду, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що, в свою чергу, свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. 15, 16 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаючи дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського ефу з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , який є батьком малолітньої дитини [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивачем пред`явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини, які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також що відповідач, який за рішенням суду позбавлений батьківських прав відносно малолітньої дитини, не звільняється від обов`язку щодо її (дитини) утримання, крім того, судом під час розгляду справи, з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наявних у справі доказів, не встановлено наявності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, які мають враховуватися судом при розгляді питання про стягнення аліментів та їх розмір, крім того, судом відзначається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є молодою, здоровою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 02 грудня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., понесені позивачем за подання до суду позовної заяви з вимогою про позбавлення батьківських прав підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved