Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] . Однак сімейне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди, що призвело до того, що сторони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків. Дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дана позовна заява надійшла до суду 09.07.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою від 23.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 01.10.2019 року провадження у справі зупинено з наданням сторонам строку для примирення. 01.11.2019 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03.12.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 07.10.1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 17, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З копії свідоцтв про народження (а.с.6) вбачається, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Син на даний час є повнолітнім, а дочка, згідно наданих позивачем відомостей, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення спільного життя. Спір відносно спільно нажитого майна, місця проживання та утримання їх доньки на день звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.

Outcome: approved