Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко Ольга Володимирівна про визнання договору дарування будинку недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідачка [PERSON] є її донькою. Їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.04.1985 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] .. Згідно договору дарування від 05.11.2018 року вона подарувала зазначений будинок відповідачці по справі. Даний договір просить визнати недійсним, оскільки вона уявляла, що підписує договір довічного утримання, а підписала договір дарування. Окрім того, на момент укладення правочину, вона погано себе почувала, та за станом здоров`я не могла розміти значимість своїх дій та керувати ними. Просить визнати договір дарування будинку [ADDRESS] , укладений 05.11.2018 року між нею та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Михайленко О.В., реєстр № 2112, недійсним. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вважала, що підписувала договір довічного утримання, а в дійсності підписала договір дарування. Вона має поганий зір, однак про даний факт нотаріусу не говорила, ознайомилась з договором та його підписала. На теперішній час у неї з відповідачкою склалися конфліктні відносини, у зв`язку з чим вона бажає розірвати договір дарування. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні пояснила, що в серпні 2019 року вони в родині вирішили, щоб позивачка оформила договір дарування на її користь. У 2018 році вона придбала слуховий апарат позивачці, оскільки у останньої був поганий слух. 05.11.2019 року вони оформили договір дарування в нотаріальній конторі. В кабінеті у нотаріуса знаходились вона, позивачка та нотаріус, а її чоловік чекав їй в коридорі. В процесі укладення правочину з боку нотаріуса були роз`яснені їм права, роз`яснено, що укладається саме договір дарування, позивачка самостійно ознайомилась з договором та його підписала. Через півроку після укладення договорі у неї з матирую почався конфлікт з приводу того, що вона спілкується зі своєю свекрухою. На теперішній час вони з позивачкою проживають в спірному домоволодінні, проте окремо один від іншого, вона займає маленький будинок. Оскільки позивачка добровільно укладала договір дарування, жодного тиску на неї не було, розуміла значення своїх дій, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Третя особа приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В. в судовому засіданні пояснила, що посвідчувало договір дарування, укладений 05.11.2019 року між позивачкою та відповідачкою. Перед підписанням договору вона пересвідчилась в тому, що сторони розуміють зміст та наслідки правочину. З позивачкою перед укладенням правочину вона спілкувалась, слухового апарату на неї не бачила, в процесі бесіди зробила висновок про те, що остання все розуміла, на стан свого здоров`я не скаржилась. Вона як нотаріус роз`яснила права сторонам правочину, виголосом зачитала його зміст, надала сторонам ознайомитись та підписати, що зробили останні. В момент ознайомлення з договором з боку позивачки питань не виникало. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його тещею, з її донькою, відповідачкою по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі. В листопаді 2019 року вони разом з дружиною, та позивачкою ходили до нотаріуса, де позивачка уклала договір дарування житлового будинку на користь відповідачки, він чекав їх в коридорі. Теща на момент укладення правочину перебувала у здоровому глузді, не пам`ятає, щоб у позивачки був поганий стан здоров`я на момент укладення договору. Теща дійсно хворіє, вони надавали гроші на її лікування. На теперішній час у них в родині склалися конфліктні відносини, проживають разом, але ні з ким не спілкуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є невісткою позивачки по справі, є дружиною її середнього сина. [PERSON] бажала подарувати будинок, щоб старший її син, з яким вона перебувала у конфлікти, його не відібрав. Після укладення договору дарування пару місяців тому позивачка помирилась зі своїм старшим сином і передумала дарувати свій будинок відповідачці. Про стан здоров`я позивачки вона нічого пояснити не може. [PERSON] разом зі своєю донькою проживали однією сім`єю, бюджет був спільний. На теперішній час перебувають у стані конфлікту. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є братом відповідачки та сином позивачки по справі. Його мати [PERSON] уклала договір дарування на користь відповідачки. У їх старшого брата був конфлікт з матір`ю [PERSON] , вони 2-3- роки не спілкувались, та брат, після примирення з матір`ю вирішив залишити сестру без будинку. Позивачка добровільно подарувала будинок своїй доньці, у якій іншого житла не має. На теперішній час [PERSON] хворіє, та вони всі допомагають матеріально. Після укладення договору у сторін почалися скандали . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є старшим сином позивачки. Його мати [PERSON] бажає розірвати договір дарування, оскільки вважала , що підписувала посмертний договір . 05.11.2018 року йому зателефонувала мати і сказала, що неї болить грудь, у зв`язку з чим він о 9 годині ранку забрав мати і відвіз її в м. Авдіївка , також викликав машину швидкої допомоги , приїхали лікарі і збили матері тиск. На теперішній час позивачка хворіє і він їй матеріально допомагає. Він розмовляв з відповідачкою по справі та остання пообіцяла , що буде доглядати матір. Але після укладення договору у неї з матір`ю почалися скандали, кімнати будинку, в якому проживають , перегородили шифоньєром , не спілкуються між собою . Коли він приїхав до них, відповідачка не пустила його до будинку. 05.11.2018 року вона разом з позивачкою пішли до нотаріуса, де уклали договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою позивачки, з якою вона 2-3 роки перебувала у конфлікті, не спілкувались. Їй відомо, що її мати [PERSON] бажала укласти договір дарування посмертно. 29.07.2019 року до неї приїхала мати та вона побачила , що остання хворіє. В серпні 2019 року вона дізналась про те , що мати подарувала будинок її сестрі, відповідачці по справі. На теперішній час їх мати хворіє. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її познайомив з позивачкою її син. Позивачка сказала, що бажала укласти договір довічного утримання, всі її дії були спрямовані на укладення цього правочину, а виявилось, що підписала договір дарування. Позивачка їй розповіла, що кімнати в будинку перегородили шифоньєром, з боку відповідачки почалися погрози. Їй відомо, що у позивачки поганий слух та зір, вона є онкохворою, іншого житла у неї не має. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] ( а. с. 5-6). Сторони проживають в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 05.11.2018 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В. [PERSON] дарувальник з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, уклали договір, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] .( а. с. 9). Згідно довідки КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги 05.11.2018 р. до реєстратури Авдіївської ЦМЛ надійшов виклик додому за адресою: [ADDRESS] . Сімейним лікарем було встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія, та призначено лікування і рекомендовано звернутись до сімейного лікаря за місцем проживання ( а. с. 11). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебуває на обліку в КЛПУ «Краматорський онкодиспансер» ( а.с. 12-13). Недійсність правочинів, незалежно від особливостей їхнього конкретного виду, об`єднує одна спільна риса - вони суперечать правовим нормам.\~ЦК України\~завжди стає на захист порядного і добросовісного учасника правочину і сприяє здійсненню його майнових інтересів. Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка посилається на таку обставину як на не усвідомлення значення своїх дій та неможливість ними керувати внаслідок її хворобливого стану. Відповідно до ч. 1 -5 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч. 2 ст. 225 ЦК України сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язано відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ( або) не могла керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення\~наявності такого\~стану на\~момент укладення\~правочину суд\~відповідно до\~статті 145\~ЦПК України\~зобов`язаний призначити\~судово-психіатричну\~експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони , які в судовому процесі приймають участь на засадах змагальності, клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи не заявляли. У відповідності до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Доводи позивачки, представника позивачки про те, що на момент укладення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керуватись суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом по справі. Довідка, видана КНП «Центр медико-санітарної допомоги» без зазначення дати ( на а. с. 11) не підтверджує того факту, що [PERSON] в момент укладення правочину не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, а клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи не заявлялись ані позивачкою по справі, ані її представником. Зазначені доводи позивачки, а також її твердження про те, що остання уявляла, що на момент укладення правочину підписувала договір довічного утримання, також спростовується показаннями третьої особи по справі приватним нотаріусом Михайленко О.В., яка пояснила, що в момент укладення договору з її боку сторонам були роз`яснені їх права, проголошено вголос зміст договору, окрім того, [PERSON] особисто прочитала договір та поставила в ньому свій підпис. Жодного сумніву в дієздатності позивачки у неї не виникало, на хворобливий стан здоров`я остання не скаржилась. Більш того, в судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що усвідомлювала про те, що підписувала договір дарування, але вважала його, як вона висловилась, «посмертним договором дарування», на теперішній час бажає його розірвати по причині наявності конфлікту, який виник між нею та її донькою, відповідачкою по справі. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed