Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання договору, в якій просить розірвати договір від 21 квітня 2013 року, укладений між нею та ПП [PERSON],- стягнути з ПП [PERSON] на її користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 900,00 гривень. Неустойку у розмірі 2890,00 гривень та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. 20 квітня 2013 року чоловік позивачки [PERSON] уклав угоду з приватним підприємцем [PERSON] про фіксацію знижки на купівлю метало пластикових конструкцій, відповідно до якої [PERSON] сплатив відповідачу в якості задатку на придбання метало пластикових вікон суму у розмірі 300,00 гривень. 21 квітня 2013 року [PERSON] уклала договір з [PERSON] та сплатила відповідачу 5600,00 гривень, з урахуванням авансового внеску у розмірі 300,00 гривень, зробленого [PERSON] Загалом [PERSON] було сплачено 5 900,00 гривень. Відповідно до договору позивач доручила відповідачу виконати роботи з виготовлення метало пластикових вікон, сплатити їх вартість та прийняти готові вироби відповідно до умов договору. Відповідач, в свою чергу, зобов'язаний виготовити та доставити протягом 21- го робочих днів товар. Вартість договору визначена у сумі 6 800 гривень, згідно якого відповідач повинен виконати свої обов'язки не пізніше 27 травня 2013 року ( з урахуванням передбаченого договором строку на виконання - 21 робочий день), таким чином [PERSON] допустив прострочення виконання зобов'язання, що станом на 20 січня 2014 року становить 425 дні. Відповідно до п. 6.2 договору відповідач повинен сплати неустойку у розмірі 0.1 % від вартості договору за кожний день прострочки виконання зобов'язання. В грошовому вираженні 0.1% від 6800 гривень, тобто 6,8 гривень, а за весь час затримки виконання зобов'язання - 2 890 (дві тисячі вісімсот дев'яносто) гривень. У визначені договором від 21 квітня 2013 року строки відповідач [PERSON] роботу не виконав, сплачені кошти не повернув. Позивач неодноразово зверталась письмово до відповідача з проханням розірвати договір та повернути сплачені кошти, позитивного результату такі переговори не надали. Через що, відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яку [PERSON] оцінює в 2000,00 (дві тисячі) гривень. Позивач зазначає, що відповідач не відповідає на телефонні дзвінки. Отже, станом на 20 січня 2014 року договір від 20 квітня 2013 року відповідачем не виконано. Так, 26 липня 2013 року позивачем на адресу [PERSON] було надіслано поштовим зв'язком претензію щодо повернення сплаченого нею платежу та пені за прострочення виконання зобов'язання. Відповідач отримав цього листа, але не відреагував на нього. 14 серпня 2013 року [PERSON] направила скаргу до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області щодо сприяння у поверненні коштів, на яку 19 серпня 2013 року отримала лист, в якому їй було роз'яснено, що за наданою адресою ФОП [PERSON] свою діяльність не здійснює, встановити місцезнаходження суб'єкта господарювання не явилось можливим. Вищенаведене змусило позивача звернутись до суду для захисту своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але на адресу суду спрямувала заяву, у якій вказує, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час судового розгляду справи був повідомлений, про що мається повідомлення з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання». Судом розцінено це, як те що він належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки є відмітки пошти на конверті, що відповідачу залишалися сповіщення про необхідність отримати рекомендований лист. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від позивача заперечень не надійшло і тому суд вважає можливим постановити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 21 квітня 2013 року позивач [PERSON] дійсно уклала з приватним підприємцем [PERSON] договір на виконання роботи з виготовлення метало пластикових вікон, сплати їх вартості та прийняття готових виробів. 26 липня 2013 року позивачем на адресу [PERSON] було надіслано поштовим зв'язком заяву щодо повернення сплаченого ним платежу та пені за прострочення виконання зобов'язання. Відповідачем було отримано вищевказану заяву, але не було відреаговано на неї. Так, відповідно до статей 837,854 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Отже, відповідач з моменту внесення позивачем платежу не розпочав виконання роботи згідно з умовами укладеного договору від 21 квітня 2013 року. Відповідно до п.2 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно до ч.2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суд, встановивши, що відповідачем допущено порушення договору побутового підряду від 21 квітня 2013 року, суд вважає, що є законні та обґрунтовані підстави для розірвання угоди. Згідно з ч.1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Згідно ч.3 цієї статті положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією стороною у зобов'язанні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з [PERSON] сплаченої позивачем суми платежу у розмірі 5 900,00 гривен. Згідно з ч.5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. У відповідності до умов договору від 21 квітня 2013 року замовлений позивачем товар повинен бути виготовлений та переданий за адресою її мешкання в строк не пізніше 27 травня 2013 року. На теперішній час, станом на 20 січня 2014 року існує прострочення щодо виконання відповідачем зобов'язань 425 днів. Таким чином, загальний розмір неустойки за прострочення виконання зобов'язання складає 2 890 (дві тисячі вісімсот дев'яносто) гривен 00 копійок, яку суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача у зв'язку з відсутності поважності причин не виконання своїх зобов'язань. Відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст. 651, 837, 854, 1212 Цивільного Кодексу України, закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved