Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однією половиною квартири вона володіє на підставі договору купівлі продажу від 25.03.2008 року, а іншою часткою квартири володіє на підставі договору дарування від 27.02.2016 року. Позивач вказує, що в зазначеній квартирі вона проживає разом зі своїми дітьми: повнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 30.07.1999 року по 22.06.2014 рік. З вини відповідача їх спільне життя було припинено ще у 2011 році, а шлюб між ними було розірвано у 2014 році. За заявою позивача з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак позивач відмовилась від їх примусового стягнення. [PERSON] вказує, що рішенням суду від 18.03.2020 року її колишній чоловік [PERSON] втратив право користування її житловим приміщенням, за домовленістю між сторонами діти стали проживати разом з матір`ю у її квартирі. Зазначає, що відповідач мешкає окремо від них за іншою адресою, а у його власності є інше житло. Вказує, що відповідач як батько малолітнього сина [PERSON] злісно і тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, не готує дитину до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дитиною хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Вказує, що соціального супроводу їх сім`ї не було, вона працює та повністю утримує своїх дітей. [PERSON] зазначає, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування їх дитини, з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком з метою його виховання, однак вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позов до суду не подав. Ухвалою суду від 17.02.2021 року залучено в даній цивільній справі в якості третьої, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації. Ухвалою суду від 31.03.2021 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні 04.06.2021 року позов підтримала. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останнім зареєстрованим місцем проживання та смс-повідомлення, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] , допитана в якості свідка в судовому засіданні 04.06.2021 року пояснила суду, що вона уклала шлюб з відповідачем у 1999 році, а у 2014 році шлюб було розірвано. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що з 2015 року відповідач не спілкується з дитиною, тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, хоча не позбавлений такої можливості. Вказала, що вона з відповідачем не спілкується, де перебуває на даний час [PERSON] їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 04.06.2021 року пояснила, що вона є подругою позивача та знає сторін вже тривалий час. Зазначила, що позивач самостійно вже декілька років виховує сина - [PERSON] , який навчається у п`ятому класі. Їй відомо, що сторони офіційно розлучені, фактично не проживають з 2011 року та батько дитини [PERSON] тривалий час не бере участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує сина, не піклується про нього, не спілкується з сином. Востаннє вона бачила відповідача з дитиною ще у 2011 році. Також їй відомо, що позивач просила про матеріальну допомогу у відповідача, проте він відмовляв у її наданні. Вказала, що мати та брат позивача надають допомогу їй у вихованні дитини. Також повідомила, що старший син позивача працює та надає їй матеріальну допомогу. Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.07.1999 року, актовий запис № 20, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.1999 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.8). 22.05.2014 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у виконкомі Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №20, розірвано (а.с.9-10). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради №841 від 02.12.2020 року вбачається, що [PERSON] , 2000 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.12.2020 року вбачається, що сини [PERSON] , 2000 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Аналіз умов проживання задовільний, стан житлового приміщення задовільний. Дитина [PERSON] забезпечений відповідним одягом до сезону та належним харчуванням (а.с.11). Згідно висновку опікунської ради при виконкомі Нивотрудівської сільської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). З висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації від 10.03.2021 року № 28-211/0/268-21 встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42). Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки він не піклується про сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує умов проживання, необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. За таких обставин, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved