Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON], вона зареєструвала шлюб 14 червня 1997 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем бажає розірвати через те, що в сім'ї постійно виникали сварки, в них різні погляди на життя, між ними зникли відчуття любові та поваги. Такий стан речей, позивач більше терпіти не може, сім'ю зберегти не можливо, а шлюб носить тільки формальний характер. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду та просить суд, шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] - розірвати. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого Мукачівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 14 червня 1997 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб - 14 червня 1997 року, про що складено відповідний актовий запис за №225 (а.с.5). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дітей. -2- На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача [PERSON], після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved