Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2010 року по 02.04.2014 року у сумі 89855,95 грн. та понесені витрати на правову допомогу у сумі 300,00 грн. В обґрунтування уточнених та збільшених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2008 року. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначений шлюб між ними був розірваний рішенням суду 06 грудня 2010 року, а 27 вересня 2010 року рішенням суду з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Відповідач виконував свої зобов'язання не в повному обсязі або не виконував повністю, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка на 01.06.2013 року складає 12333,33 грн. і яку виплатити в добровільному порядку відповідач відмовляється. На підставі викладеного, загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01.12.2010 року по 02.04.2014 року складає 89855,95 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, яка згодом була ним уточнена, та письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду від 27.09.2010 року він був зобов'язаний виплачувати аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], на користь позивачки [PERSON]. Також, він повинен виплачувати, згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду від 22.10.2008 року, аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку на утримання дитини [PERSON], [INFO], на користь [PERSON]. Крім цього, на даний час з іншою дружиною [PERSON] у нього народилася третя дитина - [PERSON], [INFO] В його житті склалися такі обставини, коли дружина знаходилася на його утриманні, у зв'язку з народженням дитини, тому він не мав можливості сплачувати аліменти на користь позивача. Наведений позивачкою у позовній заяві розрахунок розміру пені за несвоєчасно сплачені аліменти є невірним та такі вимоги не підлягають задоволенню. На даний час сума неустойки згідно вказаного позивачкою строку стягнення пені по заборгованості по аліментам, складає на його думку 3907,08 грн. З урахуванням вищевикладених обставин, просить вирахувати з вказаної суми розмір пені з часу народження у нього дитини [PERSON], [INFO], а саме 1504,48 грн., та визнає суму пені на користь позивачки у розмірі 2402,60 грн., але у зв'язку з істотними обставинами, так як на його утриманні знаходяться дружина та малолітня дитина, просить суд звільнити його від сплати неустойки за прострочення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь [PERSON]. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала збільшені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала у зв'язку з його необґрунтованістю. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] також підтримала збільшені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала у зв'язку з його необґрунтованістю. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову та просив суд у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 22.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 22.11.2008 року зареєстрували шлюб, при цьому прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінене на «[PERSON]». Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO], батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 06.12.2010 року по справі № 2-4702/10 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з копією виконавчого листа, виданого 19.10.2010 року Сєвєродонецьким міським судом по справі № 2-2587/2010, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Згідно з довідкою № 12346/03-51 від 10.07.2013 року, виданою ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, за [PERSON] на користь [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 21.04.2010 р. по 01.06.2013 р. в розмірі 12333,33 грн. Згідно з копією вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.08.2013 року по справі № 428/4297/13-к [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.09.2010 р. коштів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] на користь [PERSON], у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 21.04.2010 р. по 01.05.2013 р., що сукупно складає 11 933 грн. 33 коп. Згідно з копією постанови державного виконавця ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 23.09.2013 року у виконавчому провадженні № 39929873 по виконанню виконавчого листа № 2-2587, виданого 19.10.2010 року Сєвєродонецьким міським судом, постановлено проводити утримання у розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику [PERSON] після відрахування податків, до погашення заборгованості (заборгованість станом на 01.09.2013 року становить 13533,33 грн.), а далі в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] і за ним дійсно утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Згідно з розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів, наданим позивачем та зробленим на підставі ст.ст. 195, 196 СК України із врахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-81цс13, з яким погоджується й суд, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2010 року по 02.04.2014 року складає 89855,95 грн., адже аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Окрім вірного розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, судом встановлено, що вина боржника у несплаті аліментів встановлена вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.08.2013 року по справі № 428/4297/13-к, а отже платник аліментів був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, але навмисно не робив цього. Разом з тим, в уточненому зустрічному позові [PERSON] із посиланням на ч. 2 ст. 196 СК України просить звільнити його від сплати неустойки за прострочення аліментів у зв'язку з істотними обставинами, які полягають в тому, що на його утриманні знаходиться його дружина [PERSON] та малолітня дитина [PERSON], [INFO] Суд зазначає, що наявність у [PERSON] дружини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON], а також рішення суду про стягнення з нього аліментів ще й на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], не свідчить про неможливість виконання ним зобов'язань зі сплати аліментів на користь позивача за первісним позовом в період з 21.04.2010 р. по 01.06.2013 р. та не підтверджує наявності у нього скрутного матеріального стану або важкого сімейного стану в теперішній час. Також, суд зауважує, що несплата протягом тривалого часу відповідачем за первісним позовом [PERSON] аліментів на утримання його дитини [PERSON] позбавила вказану дитину належного батьківського утримання, в той час як сплата неустойки від суми несплачених аліментів забезпечить охорону права неповнолітньої дитини на батьківське утримання та спонукатиме відповідача за первісним позовом до своєчасного виконання зобов'язань зі сплати аліментів в подальшому. За таких обставин суд вважає, що первісний позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог за уточненим первісним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає, що вона підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже до складу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правової допомоги, оскільки понесення позивачем судових витрат на правову допомогу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 17/06 про сплату суми в розмірі 300,00 грн. за складання позовної заяви та розрахунок пені, а також договором про надання юридичних послуг від 17.07.2013 року, згідно яким [PERSON] доручила, а спеціаліст в галузі права [PERSON] взяла на себе зобов'язання виконати роботу щодо надання правової допомоги із складання позовної заяви та розрахунку пені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом понесені витрати на правову допомогу в сумі 300,00 грн.

Outcome: approved