Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить ухвалити рішення, яким: встановити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0645 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: [ADDRESS] становила Ѕ; визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 4993939 від 18.06.2013 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дочкою спадкодавця [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою оформлення спадщини, позивач звернулась до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є., однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] позивачу відмовлено, оскільки майно є спільною сумісною власністю, в якому не визначено частки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача\~Монастириської міської\~ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.10.2018 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №72. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4993939 від 18.06.2013 року, власником земельної ділянки, площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), є: [PERSON] та [PERSON] . Вказане майно є спільною сумісною власністю. Вищенаведені обставини підтверджуються Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна №184197760 від 09.10.2019 року. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0645 га, належала Ѕ частка. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.1962 року, виданого Олешівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 09.10.1982 року Монастириським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, позивач [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки №1392/07-02 від 10.09.2019 року, виданої Монастириською міською радою Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом із нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1962 р.н.; зять [PERSON] , 1959 р.н., внучка [PERSON] , 1988 р.н. Після смерті спадкодавця, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із постанови приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» №340/01-16 від 09.10.2019 року, частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка підлягає спадкуванню, є невизначеними, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. П. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, беручи до уваги те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки після смерті матері, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у спосіб, визначений ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved