Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2017 р. вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яку придбала у [PERSON]. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає, та до теперішнього часу не виконала свої зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач вважає, що оскільки відповідач вже не власник вказаної квартири, тому і втратив право користування нею, у зв'язку з тим, що воно є похідним від права власності. Позивач звернулась з цим позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON], [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник позивача [PERSON] у письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 26.02.2018 р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, залишено без розгляду в частині вимог до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням та в частині вимог до [PERSON], [PERSON] про зняття їх з реєстрації місця проживання. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19.05.2017 р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., в реєстрі №1052, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2017 р. №87571420. Згідно з копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 21.12.2007 р. (інвентаризаційна справа №6/300, реєстровий №465), власниками квартири зазначені [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до копії довідки Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Луч» від 23.05.2017 р. №858, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] перестала бути власником спірної квартири, то, відповідно, вона втратила право користуватись цією квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., у зв'язку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved