Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові вказала, що вона є власником 1/4 частини будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її син - [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] , яка фактично з 27.03.2018 року, розлучившись з [PERSON] , добровільно залишила будинок і не проживає в ньому, витрати по його утриманню не несе, житлово-комунальні послуги не оплачує, її особисті речі в помешканні відсутні. Вказані обставини перешкоджають позивачеві в повній мірі розпоряджатись будинком на власний розсуд та значно обмежують її законні права, зокрема, реалізувати право на оформлення субсидії. Позивач прохає відповідно до ст.405 ЦК України визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, відповідач проти позову заперечила. Третя особа в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10). Власником 1/2 частини цього будинку є [PERSON] . Згідно довідки Тарандинцівської сільської ради №1475 від 02.12.2019 року (а.с.8), у вищевказаному будинку зареєстрована також колишня дружина [PERSON] - відповідач [PERSON] , яка за даною адресою не проживає з 27.03.2018 року. Як стверджує відповідач та не заперечує позивач, під час проживання в будинку у них неодноразово виникали сварки, за наслідками яких інколи викликалися працівники поліції. Відповідач вказує на те, що саме такі обставини і стали причиною її виїзду з будинку разом зі своїми дітьми. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач залишила будинок внаслідок постійних сварок, що інколи супроводжувалися нанесенням тілесних ушкоджень. Такий факт підтвердила позивач. Конфлікт між сторонами справи є очевидним. За таких підстав, суд не може погодитися з доводами позивача відносно того, що відповідач не проживала в її будинку без поважних причин. При цьому суд зазначає, що у випадку якщо внаслідок розлучення відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана право на користування чужим майном може бути припинено на підставі ч.2 ст.406 ЦК за позовом власників майна (постанова ВС від 14 серпня 2019 р. №702/101/18). Проте такі вимоги суду не пред`явлені. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed