Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, матеріальну шкоду у розмірі 4996,40 грн., завдану кримінальним правопорушенням її чоловікові [PERSON], який помер 23 квітня 2017 року (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України та на підставі ч.І ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого [PERSON] було звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 рік. Також зазначено, що вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 06 лютого 2017 року, перебуваючи у будинку [PERSON] за адресою: вул. Маяковського, 6 , с. Проліски, Бориспільського району, Київської області, таємно викрав кредитну картку ПрАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № 5168755632955106, яка належала [PERSON] і на якій знаходились грошові кошти в сумі 6000,00 гривень. Відповідач після викрадення кредитної картки, скориставшись відомим йому пін-кодом до кредитної картки, викрав грошові кошти із рахунку № 5168755632955106, шляхом неодноразового зняття готівки та безготівкової оплати товарів. Внаслідок чого,\~завдав матеріальних\~збитків [PERSON]\~зазначеним кримінальним\~правопорушенням на\~загальну суму\~4\~996\~грн.40\~коп. Позивач також зазначила, що на момент розгляду кримінального провадження у суді, а саме 23 квітня 2017 року, її чоловік [PERSON], потерпілий у кримінальному провадженні, помер. Вона, як дружина потерпілого, матеріальних претензій у кримінальному провадженні обвинуваченому [PERSON] не заявляла, оскільки, він розкаювався у вчиненому і обіцяв добровільно повернути викрадені з кредитної картки грошові кошти. Проте, викрадені з кредитної картки її чоловіка грошові кошти у сумі 4996,40 грн., відповідач до цього часу не повернув, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с.1-3). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018 року надано можливість позивачу [PERSON] прийняти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з Лубенським міськрайонний судом Полтавської області (а.с.19,20). Позивач [PERSON] у судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонний судом Полтавської області, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутністю, письмового відзиву на позов та будь-яких інших заяв і клопотань до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено,\~що згідно\~вироку Бориспільського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 06\~липня 2017\~року [PERSON] визнано винним\~у вчинені злочину,\~передбаченого ч.1\~та ч.2\~ст.\~185\~КК України\~та призначено\~йому покарання:\~за ч.1\~ст.\~185\~КК України\~у виді\~позбавлення волі\~строком на\~1\~ рік;\~за ч.2\~ст.\~185\~КК України\~у виді\~позбавлення волі\~строком на\~2\~роки.\~На підставі\~ч.1\~ст.\~70\~КК України,\~остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого [PERSON] звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 рік, з покладенням на нього обовязку, відповідно до ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 08.08.2017 року (а.с.5-9). Як вбачається з вищезазначеного вироку, відповідач [PERSON] засуджений за те, що він 06 лютого 2017 року, близько 12 години перебуваючи у будинку свого знайомого [PERSON], за адресою: вул. Маяковського, 6, с. Проліски, Бориспільського району, Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знайшов під матрацом ліжка в одній із кімнат будинку та таємно викрав кредитну картку Приватного Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» № 5168755632955106, яка належала [PERSON] і на якій знаходились грошові кошти в сумі 6000,00 гривень. Після викрадення кредитної картки, в цей же день, скориставшись відомим йому пін-кодом до кредитної картки, [PERSON] діючи умисно та таємно, з корисливих мотивів, вчинив викрадення грошових коштів із рахунку № 5168755632955106, шляхом зняття готівки в сумі 1600 гривень в банкоматі ПрАТ КБ «Приватбанк» в с. Проліски, Бориспільського району Київської області, якими розпорядився на власний розсуд. Надалі [PERSON] вчинив повторні викрадення грошових коштів, належних потерпілому [PERSON], з кредитної картки №5168755632955106 ПрАТ КБ «Приватбанк» шляхом зняття готівкових коштів з банкоматів ПрАТ КБ [PERSON]» у м. Києві в розмірі 1500, 00 грн. та у с.Проліски Бориспільського району Київської області в розмірі 1000,00 грн., якими теж розпорядився на власний розсуд. У подальшому [PERSON] кілька разів розраховувався викраденою кредитною карткою в магазині «SНОР ТОRGОVУУ DІМ» у с. Проліски, Бориспільського району, Київської області, шляхом безготівкової оплати товарів. Загальний розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] злочинними діями [PERSON] становить 4996 грн. 40 коп. (а.с.5-9). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. На момент розгляду кримінального провадження у суді, потерпілий [PERSON] помер 23 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 398235(а.с.10). Позивач [PERSON] є дружиною потерпілого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК № 260311(а.с.11). З листа Бориспільської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Київській області від 27.06.2018 за № 1047/02-14 вбачається, що після смерті 23.04.2017 року [PERSON] відкрита спадкова справа № 235/2017. Заяву про прийняття спадщини 21.06.2017 р. подала дружина спадкодавця [PERSON], та 25.10.2017 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Діти спадкодавця подали заяви про відмову від спадщини (а.с.44). Отже, у відповідності до ст.ст..1216,1268 ЦК України, [PERSON] набула права вимоги про відшкодування шкоди до [PERSON] Нормою ст.\~1166\~ЦК України визначено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як розяснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»(зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON], який вчинив злочин, у результаті якого виникла матеріальна шкода, вина [PERSON] повністю доведена під час ухвалення судом вироку. Будь-яких доказів на підтвердження добровільного відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідачем суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду позивач, згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved