Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 03 квітня 2020 року № 604/867/19. За час перебування у шлюбі ними набуте майно, а саме транспортний засіб SKODA SUPER B, 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , двоярусне дитяче ліжко № Скандинавія», вартість становить 13700 грн., кухонний гарнітур «Юлія Модерн» (бордова), вартість становить 15 000 грн. Вказане майно перебуває у користуванні відповідача [PERSON] . У зв`язку з неможливістю добровільно розподілити спільне майно між ними, просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобілі марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , стягнути на користь позивача Ѕ частку їх сукупної вартості в розмірі 241 857 грн, передати у власність позивача двоярусне дитяче ліжко «Скандинавія», передати у власність відповідача кухонний гарнітур «Юлія Модерн». До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач просить визнати недійсним договір укладений у суб`єкта господарювання № 3214 від 25.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» та договір комісії № 3214 від 20.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ». Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль SKODA SUPER B, 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , двоспальне ліжко «Скандинавія», кухонний гарнітур «Тюльпан». Стягнути з відповідача по справі на користь позивача Ѕ часку вартості транспортних засобів, передати у власність [PERSON] дитяче ліжко, передати у власність відповідача кухонний гарнітур. В обґрунтування збільшених позовних вимог посилається на те, що ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05.06.2020 року задоволено її заяву про забезпечення позову та накладено арешт на спірні транспортні засоби. Разом із тим, з апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову їй стало відомо, що транспортний засіб марки Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] 25.10.2019 року на підставі договору, що укладений у суб`єкта господарювання № 3214 від 25.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» та договору комісії № 3214 від 20.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ». Відповідач незаконно відчужив вказаний транспортний засіб [PERSON] , котра являється його рідною матір`ю і знала, що автомобіль є спільним майном її сина та позивача по справі. Відповідач як користувався так і користується їхнім автомобілем. Договір купівлі-продажу носив лише формальний характер і вибуло до іншого володільця без її згоди та відому. Вважає, що вказаний правочин був фіктивний, оскільки зміна користувача не здійснювалась. Авто було відчужене в період, коли вони перебували у процесі розлучення, не вели спільного господарства, не проживали разом. Вважає, що наявні усі підстави для скасування договору купівлі-продажу та повернення його у спільну сумісну власність подружжя. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги та їх збільшення підтримала у повному обсязі та просить задоволити. Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що за час перебування у шлюбних відносинах дійсно сторонами були придбані автомобілі марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску, та Merсedes-Benz, 1997 року випуску. Разом із тим, автомобіль марки Merсedes-Benz був відчужений за їх спільною згодою матері відповідача за 34 000 гривень. Хоча між ними була домовленість щодо повернення позивачу половини від вартості проданого авто, проте свого обов`язку не дотримався, а тому визнає позовні вимоги на суму 17 000 гривень. Автомобіль марки «SKODA SUPER B» 10.09.2019 року потрапив у ДТП. Автомобіль не підлягав ремонту і позивач відмовилась його здійснювати, а тому у 2019 році даний транспортний засіб був відчужений за 30 000 грн., а тому позовні вимоги визнає та вважає, що підлягає стягненню 15 000 грн., половину його вартості. Щодо дитячого ліжечку то вважає, що його слід залишити у користуванні позивача по справі та стягнути половину його вартості в розмірі 6850 грн. Кухонний гарнітур не являється спільною сумісною власністю, а тому не підлягає розподілу. Суд, ознайомившись із позовними вимогами, відзивом відповідача, відповіддю на відзив, вивчивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх повній сукупності, вважає, що уточнені позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних міркувань : Згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із вказаного судового рішення встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 18 травня 2013 року, актовий запис № 521. Згідно витягів Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 25 травня 2020 року, 15 вересня 2020 року, 31 липня 2020 року вбачається, що автомобіль марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску зареєстрований 26.06.2019 року за відповідачем [PERSON] , автомобіль марки Merсedes-Benz, 1997 року випуску перереєстрований за договором купівлі продажу 25.10.2019 року за матір`ю відповідача [PERSON] . Первинна реєстрація вказаного транспортного засобу була за відповідачем по справі [PERSON] 18.04.2017 року. Відповідно до ст. 60 СК України та ст.. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як убачається із наданих сторонами доказів та не заперечувалось представником відповідача по справі, судом встановлено, що транспортні засоби марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску, та Merсedes-Benz, 1997 року випуску, а також дитяче ліжечко придбані сторонами за час шлюбних відносин і являється їх спільною сумісною власністю. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідачем [PERSON] не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивач [PERSON] була обізнаною у тому, що відповідач відчужує належне їм на праві власності рухоме майно, а також те, що отримані кошти від відчуження автомобілів були використані в інтересах сім`ї чи розділені між ними, а відтак на думку суду вказане рухоме майно відчужене відповідачем [PERSON] без згоди та проти волі позивача [PERSON] , а виручені кошти використані в його особистих цілях. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, та у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, та у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, і в такому разі право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 ЦК України). Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц провадження № 61-10442св18 при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна под\-ружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 27/7029/15-ц провадження № 61-9018сво18 дійшов правового висновку, викладеного судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у даній справі, за яким у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Згідно договору комісії № 3214 від 25.10.2019 року вбачається, що ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» з одного боку та [PERSON] з іншого уклали даний договір, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу транспортного засобу автомобіля марки Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] , а саме за 34 000 грн. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3214 від 25.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» продав, а [PERSON] придбала за суму в розмірі 34 000 грн автомобіль марки Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. [NUMBER] . Згідно договору купівлі - продажу № 6141/2020/2179180 від 01.09.2020 року, автомобіль марки SKODA SUPER B, 2011 року випуску, був проданий [PERSON] за ціною 30 000 гривень. Разом із тим, із витягу інтернет - ресурсу «Авто-Ріа» станом на 12.05.2020 року вартість автомобіля SKODA SUPER B, 2011 року випуску, становить 10800 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 287 928 грн., вартість автомобіля Merсedes-Benz, 1997 року випуску, становить 7300 дол. США, що еквівалентно 195786 грн. Таким чином, суд виходить саме із дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи подібних за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортних засобів, оскільки вартість транспортних засобів що вказана на сайтах продажу транспортних засобів є гарантією справедливої сатисфакції у зв`язку з припиненням її права на спільне нажите сторонами майно за час шлюбних відносин. На думку суду вартість відчужених автомобілів, що зазначені у договорах є значно заниженою і не відповідають реальним ринковим цінам. Інших доказів, щодо вартості спірного рухомого майна в тому числі і після ДТП суду не надано, клопотань про проведення експертиз чи надання таких експертиз, як і клопотань щодо проведення огляду експертом, визначення вартості із врахуванням зносу транспортних засобів, зокрема і внаслідок ДТП відповідачем та його представником не заявлялось, а тому суд виходить виключно із наданих позивачем доказів та реальної вартості із подібними технічними характеристиками транспортних засобів, що підлягають поділу як спільна сумісна власність подружжя та були відчужені відповідачем без відому та згоди позивача. За вказаних обставин, беручи до уваги сукупну середню вартість транспортних засобів придбаних сторонами за час шлюбних відносин та належних їм на праві спільної сумісної власності, а також враховуючи відчуження даних транспортних засобів без згоди та проти волі позивача [PERSON] порушені її законні права та інтереси, а тому підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] грошової компенсації вартості відчуженого майна в розмірі Ѕ частки від сукупної середньої вартості відчужених відповідачем транспортних засобів, що становить 241857 грн. Крім того, як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось учасниками справи, за час спільного проживання сторони придбали двоярусне дитяче ліжечко «Скандинавія», котре знаходиться у відповідача по справі. Враховуючи те, що дане ліжечко необхідне для користування дітьми, що проживають разом із позивачем по справі [PERSON] , суд вважає за необхідне передати його у власність позивача [PERSON] , стягнувши з неї в користь відповідача половину його вартості, що становить 6850 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні позивачем та її представником не доведено, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, що кухонний гарнітур «Юлія Модерн» є спільною власністю подружжя, а тому позовні вимоги в даній частині до задоволення не підлягають. Крім того, на думку суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання недійсними договору купівлі-продажу № 3214 від 25.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» та договір комісії № 3214 від 20.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ», оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 369 ЦК України у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згідно правової позицій, висловленій у постанові ВС України від 27 січня 2016 року № 6-1912цс15 передбачено, що виходячи із системного аналізу зазначених норм закону, що регулюють відносини у їх взаємозв`язку слід дійти висновку про те, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. В судовому засіданні позивачем та його представником не доведено, а судом не здобуто доказів того, що укладений договір купівлі-продажу № 3214 від 25.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ» та договір комісії № 3214 від 20.10.2019 року ТОВ «СЕРВІС - НАДЗБРУЧЧЯ», третя особа контрагент за таким договором діяв недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. За вказаних обставин суд вважає, що в даній частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вказаних обставин з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачений та документально підтверджений судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2418,58 грн. На підставі наведеного, та

Outcome: partial