Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 26.04.2019 року остаточно просить суд: визнати за [PERSON] , як спадкоємицею за законом право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається із земельної ділянки розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,44 гектарів у межах згідно з планом, масив № 14 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] . Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся - спадкодавець [PERSON] . Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді: -земельної ділянки розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,44 гектарів у межах згідно з планом, масив № 14 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] , що належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.12.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.06.2004 року № 760/2004. За життя 09.02.2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповідала належне їй згідно сертифікату серії [NUMBER] право на земельну частку /пай/, котре перебувало в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства імені Кутузова [PERSON] . Але в свою чергу [PERSON] за життя виділила свою частку земельного паю в натурі та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.12.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.06.2004 року № 760/2004, на земельну ділянку площею 4,44 гектарів у межах згідно з планом, масив № 14 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] . Зміни в заповіт вона не встигла внести. Таким чином, майно, яке спадкодавець заповідала їй згідно заповіту від 09.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі № 24, після виділення земельної частки /паю/ в натуру та отриманням у зв'язку із цим державного акту фактично перестало існувати та не може перейти у власність [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, а тому спадкування за заповітом юридично неможливе, та має спадкуватись за законом. На момент відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцем, доглядала померлу по день смерті, вела з нею спільне господарство та проводила її поховання, фактично прийнявши спадщину. Однак, після звернення до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у вчинені вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу та пропущений строк для прийняття спадщини. На підставі вищевказаних обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, згідно якої Шабівська сільська рада просить проводити розгляд справи без присутності представника сільської ради, проти позову заперечень, зауважень, клопотань та доповнень сільська рада не має. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 11/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Як вбачається з матеріалів справи, за життя 09.02.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 24, згідно якого належне їй право на земельну частку /пай/ у землях, які знаходяться у колективній власності КСГП ім. Кутузова згідно сертифікату серії [NUMBER] заповідала [PERSON] . /л.с. 5/ Факт належності [PERSON] права на земельну частку /пай/ у землях, які знаходяться у колективній власності КСГП ім. Кутузова, згідно сертифікату серії [NUMBER] підтверджується Витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/, що видаються Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 760/2004 від 15.06.2004 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок, які розташовані на території Бритівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» [PERSON] виділила належну їй згідно сертифікату серії [NUMBER] земельну частку /пай/ в натурі та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.12.2004 року на земельну ділянку площею 4,44 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,масив № 14 , ділянка № 14 , ділянка № [NUMBER] , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, майно, яке спадкодавець заповідала позивачу згідно заповіту від 09.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі № 24, після виділення земельної частки /паю/ в натуру та отриманням у зв'язку із цим державного акту фактично перестало існувати тому не спадкується за заповітом. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2018 року по справі № 495/3413/17, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є двоюрідною бабусею [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки № 409 від 18.08.2016, виданої Бритівською сільською радою, [PERSON] , яка померла [INFO] проживала з онукою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 12.12.2000 року. Разом вели спільне господарство. Наведений вище факт підтверджується також довідкою № 344 від 06.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Бритівської сільської ради, та актом опитування свідків № 2 від 06.07.2017 року. Позивач бажає прийняти спадщину після померлої бабусі, звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з наданої згідно ухвали про витребування доказів, винесеної Білгород-Дністровським міськрайонпим судом Одеської області від 05.03.2019 року, копії спадкової справи № 362/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач є єдиною спадкоємицею, яка звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у зв`язку із чим і була заведена спадкова справа. Проте листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іванницького О.Ю. № 782/02-17 від 29.04.2016 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини, а також відсутністю оригіналу правовставнолюючого документу на спадкове майно. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Коментована стаття вищенаведеної норми чинного законодавства надає роз`яснення, щоу п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З урахуванням усього вищевикладеного, позивач є спадкоємцем за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні правові підстави для спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , з огляду на те, що спадкодавець виділила належну їй земельну частку /пай/ та одержала державний акт, який був втрачений, у зв`язку із чим позивач позбавлена можливості спадкувати в нотаріальному порядку, враховуючи й те, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті своєї бабусі, оскільки на момент відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцем, вела з нею спільне господарство, окрім того звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від її прийняття, прийнявши до уваги також те, що спадкоємців за законом ближчої черги судом не виявлено, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та необхідність їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved