Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: 02152, [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі, але не проживає в ній, витрат по утримання не несе. Відповідач не проживає у вказаній квартирі більше п'яти років. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Витрати по сплаті комунальних послуг несе позивач. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, а також витребувано у Відділі з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації інформацію щодо осіб, зареєстрованих за адресою: 02152, [ADDRESS], із зазначенням прізвищ, імен, по-батькові та дат їх народження, викликано у якості свідків: [PERSON], [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позивачу та [PERSON], [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідач у вказаній квартирі не проживає більше п'яти років, житло не утримує, витрат на оплату комунальних послуг не несе. При цьому, відповідач, як член сім'ї позивача, і досі залишається зареєстрованою за адресою даної квартири, але більше п'яти років проживає на території Європи. Позивач наразі також проживає в Європі, проте постійно приїздить до України, до батьків, здійснює догляд за ними та за спірною квартирою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем позовні вимоги. Пояснила суду, що відповідач являється її донькою, яку вона більше п'яти років не бачила. Остання не проживає на території України, у спірній квартирі не проживає ще з часів першого президентства у незалежній Україні. Спільно з відповідачем вона ніколи не проживала, остання проживала у районі Троєщини, а потім виписалася та виїхала до Європи. Якось вона приїхала до України та «підпоївши» її чоловіка - [PERSON], який в свою чергу відповідачу приходився вітчимом, зареєструвалася у спірній квартирі. В цей період часу вона була у лікарні. Зазначила, що навіть дитину відповідача, свого онука за весь час вона бачила лише один раз, він народився вже на території іншої держави. У спірній квартирі немає навіть речей відповідача. Позивач же допомагає їй в утриманні, а за реєстрацію відповідача у квартирі ще потрібно сплачувати кошти. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 1995 року Відділом приватизації житла Харківської районної держадміністрації було видано свідоцтво про право власності на житло, за яким квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до листа-відповіді Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2018 оку, станом на 25 жовтня 2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про не проживання особи, складеного гр. [PERSON] 28 серпня 2018 року, остання засвідчила те, що за адресою: [ADDRESS], починаючи з 2013 року, фактично не проживають гр. [PERSON] та її син [PERSON], при відвідуванні квартири, особисті речі цих осіб відсутні. Вказані відомості також підтверджуються актом про не проживання особи від 29 серпня 2018 року, складеного мешканкою будинку [ADDRESS] - [PERSON] Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з позивачем вона проживає в одному будинку по [ADDRESS]. Сестру позивача - [PERSON] вона в останній раз бачила років тридцять назад, до свого повноліття вона проживала у спірній квартирі, вийшла заміж, а потім виїхала на постійне місце проживання за кордон, де і народила дітей. Батьків відповідач провідувала раз на п'ять років. Їм вона не допомагає, за утримання квартири коштів не сплачувала. Зазначила, що вона дружить з [PERSON], часто її бачить та приходить не рідше двох чи трьох разів на тиждень до неї в гості у спірну квартиру, при цьому речей відповідача у квартирі не має. [PERSON] розповідала їй, що відповідач приїздила в гості до неї в 2017 року на один або два дні, проте коли саме вона не пам'ятає. При цьому, відповідач вимагала, щоб спірну квартиру оформили на неї. Свідок [PERSON] пояснила суду, що родину [PERSON] вона знає близько тридцяти років. З [PERSON] та [PERSON] вона дружить, часто буває у них у гостях. Вони мають дві доньки - [PERSON] та [PERSON] Позивача вона бачить, остання допомагає батькам, приходить до них. При цьому, відповідач вона ні разу в житті не бачила, вона з батьками не проживає, не допомагає їм, так само як і діти відповідача до бабусі та дідуся не приходять. Ніяких речей відповідача у квартирі не має. Вона лише один раз навідалася до батьків, наскільки їй відомо. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень їх прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втратившим право користування квартирою [ADDRESS], [PERSON] Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене та

Outcome: approved