Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані відповідачі та її син - [PERSON] З 2005 року за зареєстрованим місцем проживання відповідачі фактично не проживають. Вважає, що дана обставина створює незручності одо сплати надмірних комунальних послуг, які фактично відповідачам не надаються, але нараховуються.. А тому, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їхньої відсутності відповідачі не подали. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем житлового приміщення [ADDRESS]. З представлених суду матеріалів вбачається, що право приватної власності на житлове приміщення не зареєстроване, квартира не приватизована. З копії довідки №323 від 02.02.2016 виданої ЖКП вбачається, що [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -- судом. Відповідно до ст. 107 ЖК України якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачі з 2005 року за місцем реєстрації не проживають. В квартирі залишається проживати позивач з сином. З представленого суду повідомлення Луцького МВ УМВС України у Волинської області, вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані, але не проживає з 2005 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Договір про порядок користування житловим приміщенням між сторонами не укладався. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідачі за десять років не вживали заходів щодо покращення умов для проживання в квартирі, не сплачували за комунальні послуги, не настоювали на вселенні, обравши інше місце проживання, що свідчить про втрату ними інтересу до даного житла. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі позивача, порушують його права та законні інтереси, на свій розсуд користуватись майном. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі змінивши своє місце проживання не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання. Таким чином, виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Крім того, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Outcome: approved