Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2014 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем по справі не склалось. Після народження сина відповідач став дуже агресивно поводити себе в колі сімї, відповідача постійно дратував плач немовляти. Останньою краплею її терпіння стало те, що відповідач примінив фізичне насилля до їх маленького сина, якому ледь виповнилось вісім місяців. Дитина отримала велику нервову травму, а вона одразу виїхала на проживання до своїх батьків. Зараз синові рік, але він і досі хворіє після побиття. Подальше проживання та збереження сімї вважає не можливим, оскільки з відповідачем по справі мають різні погляди на життя та сімю вважає не можливим оскільки з відповідачем по справі мають різні погляди на життя та сімю. На ґрунті взаємних непорозумінь, не бажанням рахуватись один з одним, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Як подружжя не проживають протягом чотирьох місяців. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 171449, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, відповідний актовий запис № 427 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 27 березня 2015 року (а.с. 7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved