Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що у 2009 році вона познайомилась з відповідачем, [PERSON] .. Починаючи з 2010 року без укладення шлюбу почали проживати однією сім`єю. [INFO] під час спільного проживання у них народилась дитина, [PERSON] . Після народження дитини, вони пішли з будинку її батьків, в окремий будинок, який знаходиться в за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Журжинці. 25.08.2012 року під час подальшого спільного проживання у них народилась ще одна дитина, [PERSON] . Після народження [PERSON] , у них почали виникати сварки та непорозуміння і 07.03.2013 року вона разом зі своїми дітьми переїхала проживати до батьків за адресою: [ADDRESS] . За останній період відповідач двічі брав дітей до себе на декілька днів, а останні два роки перестав їх відвідувати матеріальної допомоги не надає, не турбується про їх розвиток. Оскільки при народженні дітей прізвище було записано по матері, тому вона і звернулась до суду для встановлення батьківства. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, відзиву, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч. 3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Третя особа свого представника в судове засідання не направив, але подав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили наведені позивачкою факти в повному обсязі, а саме щодо того, що [PERSON] та [PERSON] з 2010 року проживали як одна родина. Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. Сторони вели спільне господарство, утримували худобу та мали спільний бюджет. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивачку та її представника, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2010 року без укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю в домоволодінні відповідача до 2011 року. З 2011 року, після народження [PERSON] сторони переїхали до окремого домоволодіння, де [INFO] у них народився [PERSON] . За час проживання вони вели спільне господарство, утримували різну худобу, вирощували городину та мали спільний бюджет. Даний факт також підтвердили в судовому засіданні свідки: мати позивачки [PERSON] та сусідка [PERSON] .. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає відповідача батьком дітей, оскільки на момент зачаття дітей відносини не припинялись. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved