Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності, в якому просила суд визначити частки у спільному сумісному майні , а саме - квартирі [ADDRESS] по 1/2 частки за кожним та провести розподіл вказаної квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є співвласником зазначеної вище квартири разом з відповідачем [PERSON] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 8 грудня 1999 року , реєстраційний №6-99-190459. Оскільки між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, вона не може користуватися своєю часткою квартири, яка не визначена, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання позивач та її представник\~адвокат [PERSON] не зявилися, позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги тільки в частині визначення часток у сумісній власності на квартиру, прохала розглядати справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повістки, але заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутність суду не надав ( а.с.16,22-23). Таким чином відповідно до ст.ст.169 ч.4 та 224 ЦПК України суд ухвалює за згоди позивача заочне рішення за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4\~ст.41 Конституції України). Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1\~ст.319 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 8 грудня 1999 року, реєстраційний №6-99-190459 ( а.с.3). Судом також встановлено, що згідно технічного паспорту спірна квартира загальною площею 40,6 кв.м. складається з двох ізольованих житлових кімнат площею: 19,8 кв.м. та 10.8 кв.м., кухні площею - 4,6 кв.м., коридору - 3,4 кв.м., вбудованої шафи 2,0 кв.м.( а.с.4-5). У відповідності з ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За змістом ч.1\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2\~ст.372 цього Кодексу\~передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як зазначено в п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20\~(із змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач просила суд визначити її частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру з метою, щоб в подальшому вона мала можливість розпоряджатися своєю часткою. Враховуючи те, що співвласниками спірної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 8 грудня 1999 року, є позивач та відповідач, при цьому вони володіють вказаним об'єктом нерухомості в рівних частках на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що частка позивача та відповідача у праві власності на вказану спірну квартиру складає у кожного по 1/2 частині. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved