Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 19 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 144. В обґрунтування позову зазначила, що 19 квітня 2014 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 144. Від шлюбу спільних дітей не мають. Крім того, вказала, що в кінці 2016 року вони з відповідачем зрозуміли, що їх спільне життя не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить її (позивача) інтересам. Вказала, що вони з відповідачем припинили між собою фактичні шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, відчуття любові та поваги один до одного, а також підґрунтя до порозуміння, - втрачено. Також зазначила, що враховуючи ситуацію в країні проживання в м. Макіївці стало нестерпним на підставі чого, у квітні, 2017 року вона (позивач) приїхала жити до м. Кропивницького. Вважає, що за наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі, сім'я фактично розпалася, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Просила відновити її дошлюбне прізвище. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена, подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 1812 від 25.01.2019 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В позовній заяві фактичне місце проживання відповідача [PERSON] зазначено за адресою: [ADDRESS], на підставі чого судом відповідно до ч.7 ст. 187 ЦПК України направлено запит до Макіївської міської ради (Донецька область, м. Макіївка, пл. Радянська, 1) від 09.10.2018 року, який повернувся до суду без виконання з відміткою поштового відділення «Тимчасово непідконтрольний населений пункт. Заборонено», на підставі чого відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (з наступними змінами), затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та до яких, в зазначеному Переліку віднесено місто обласного значення Макіївка Донецької області (у т.ч. всі населені пункти, які адміністративно підпорядковані міським радам цих міст). Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складений відповідний актовий запис № 114, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Від шлюбу сторони малолітніх (неповнолітніх) дітей не мають. Крім того, відповідно до довідок від 25.04.2018 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], [INFO], зареєстроване місце проживання якої, [ADDRESS] та фактичне місце проживання якої значиться за адресою: [ADDRESS] За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату підґрунтя до порозуміння та відчуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред'явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved