Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта», яким просить визнати незаконним та скасувати наказ № 1206 від 26.06.2019 р. про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, визнати незаконним та скасувати наказ № 1476 від 09.08.2019 р. про притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду спричинену незаконним притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності в сумі 50000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебуває у трудових відносинах із АТ «Укрпошта» та працює на посаді заступника начальника відділення поштового зв`язку дільниці супроводу мережі АТ «Укрпошта» з 18.02.2019 р. За результатами перевірки окремих питань діяльності ВПЗ Київ ЦПЗ № 1 наказом АТ «Укрпошта» № 1206 від 26.06.2019 року [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Позивач вважає такий наказ незаконним, посилаючись на те, що при її переведенні до іншого відділення не було складено акту прийому-передачі, а також фактично не було здійснено передачу товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з чим виявлену нестачу поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, та інших товарів, оскільки не можливо встановити які саме товари та в якій кількості були передані позивачу. Крім того, зазначила, що виявлені порушення вимог реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій на підставі яких на неї було накладено дисциплінарне стягнення є відповідальністю операторів, а не заступника начальника відділення поштового зв`язку. Представник відповідача АТ «Укрпошта» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду відзив яким просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок бездіяльності та відсутності достатнього контролю за працівниками т.в.о. начальника ВПЗ Київ-187 [PERSON] було порушено Положення про ВПЗ Київ-187, Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПАТ «Укрпошта» до колективного договору працівників ПАТ «Укрпошта» на 2016-2020 роки та ст.ст. 139, 140 КЗпП України в зв`язку з чим до неї правомірно було застосовані дисциплінарна та матеріальна відповідальність. Ухвалою суду від 11.09.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за загальними правилами позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Наказом Акціонерного товариства «Укрпошта» № 1206 від 26.06.2019 року [PERSON] , т.в.о. начальника ВПЗ Київ 03187 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани (а.с. 22). Наказом № 1476 від 09.08.2019 року [PERSON] заступника начальника відділення поштового зв`язку дільниці супроводу мережі притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 21). Підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що за результатами перевірки 13.06.2019 р. було виявлено нестачу грошових готівкових коштів в касі у сумі 1486,70 грн., нестачу поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, інших товарів реалізації на загальну суму 7585,36 грн. та було виявлено порушенні порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджених наказом міністерства інфраструктури України від 14.06.2016 р. № 547. За умовами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. У відповідності до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За умовами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України). Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. За умовами ст. 252 КЗпП, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Як вбачається з Статуту АТ «Укрпошта» в даному товаристві є профспілковий орган та [PERSON] є членом профспілкової організації (а.с. 63-86). Враховуючи, що [PERSON] на момент притягнення її до дисциплінарної відповідальності була членом профспілкова організації, відповідачем при оголошенні позивачу догани не було отримано попередню згоду профспілки, суд приходить до висновку про порушення відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що наказ № 1206 від 26.06.2016 року в частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та наказ № 1476 від 09.08.2019 року про притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності є незаконними та підлягають скасуванню. Що стосується позовних вимог про відшкодування шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Враховуючи, що діями відповідача, які виразились у неправомірному притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, [PERSON] завдано моральної шкоди, які виразились в емоційних та душевних стражданнях, докладені додаткових зусиль для організації життя, що виразилось у зверненні за захистом своїх прав до суду, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial