Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 червня 2004 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і, хоча шлюб між ними ще не розірваний, відповідач з ними не проживає та не надає ніякої допомоги на утримання дітей. Діти проживають разом з нею. Усі обов'язки щодо їх утримання та виховання вона несе самостійно. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що наразі перебуває з відповідачем у шлюбі. З літа 2015 року відповідач не проживає з нею та їхніми спільними дітьми та будь-якої матеріальної допомоги не надає. Вона ж потрапила під скорочення, не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Мати відповідача періодично перераховує їй відповідні кошти на утримання дітей на банківську картку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив суду, що працює не офіційно та надає кошти на утримання дітей в залежності від його можливості шляхом перерахування коштів на банківську картку позивача. Для цього, він надає кошти своїй матері, а вже вона перераховує їх на рахунок позивача. Загалом він надає кожний місяць суму коштів у розмірі 2000 гривень, також надає кошти до свят та на дні народження. Його місячний заробіток становить близько 3000 гривень, на власне утримання він залишає собі 1000 гривень. Зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2000-2500 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від дітей за адресою: [ADDRESS]. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, при цьому від утримання власних дітей не відмовляється, перераховуючи відповідні суми коштів на їх утримання на банківську картку позивача, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено у 2015 році прожитковий мінімум з 1 вересня становить: для дітей віком до 6 років - 1167 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітніх дітей, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує як матеріальне становище позивача, яка не працює, так і матеріальне становище відповідача, який працює не офіційно, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1455 гривень та на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1167 гривень, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial