Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 4 809,95 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що протягом березня - квітня 2012р. працювала за сумісництвом на посаді заступника головного бухгалтера відокремленого структурного підрозділу ТзОВ «Львівські автобусні заводи». За вказаний період роботи, їй була нарахована заробітна плата в розмірі 4 809,95 грн., з яких 2 990,99 грн. - за березень 2012р., 1818,96 грн. - за квітень 2012р. Всупереч своєму обов'язку здійснити виплату заробітної плати в наведеному вище розмірі, після звільнення з роботи, відповідач його не виконав. Правильність обрахунку суми заборгованості підтверджується листом відповідача, і тому, цю суму просить стягнути з нього в примусовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Повноважний представник останньої згідно довіреності 20.08.2014р. скерувала до суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Згідно довідки про середню заробітну плату від 31.10.2012р. (а.с.6), яка видана ТОВ «Львівські автобусні заводи», позивачу, яка працювала на роботі за сумісництвом у відокремленому структурному підрозділі відповідача, у період за березень - квітень 2014р. було нараховано заробітну плату в розмірі 4809,95 грн., з яких 2 990,99 грн. - за березень 2012р., 1818,96 грн. - за квітень 2012р. Як зазначено в цій довідці, позивач звільнена з роботи 12.04.2012р. Правильність нарахувань такого розміру заробітної плати у цей період часу також підтверджується випискою Пенсійного фонду України (а.с.7-11). Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не представив суду доказів про проведення розрахунку з позивачем в день її звільнення, або в день, наступний після пред'явлення до нього такої вимоги, суд надає віри поясненням позивача, знаходить позов обґрунтованим та ухвалює рішення про його задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved