Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 25 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 25.12.1999, актовий запис № 423). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.1999 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину - сина [PERSON] , [INFO]. На даний час шлюб має формальний характер, оскільки сімейні стосунки не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. Фактично сторони проживають в одній квартирі, однак на думку позивача, сумісне проживання не свідчить про бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не об`єднані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, окрім обов`язків, пов`язаних з поділом набутого в офіційному шлюбі майна. Позивач має намір змінити місце проживання лише після фактичного поділу майна подружжя. Подальше продовження сімейних відносин з відповідачем суттєво суперечить інтересам позивача та фактично ускладнює її нормальне існування. Рішення позивача про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Зазначає, що застосування судом заходів по примиренню подружжя не дасть позитивного результату. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. 18 жовтня 2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 08 листопада 2018 року до суду надійшли заяви відповідача про надання часу для примирення подружжя та про відкладення розгляду цивільної справи. 06 грудня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява про встановлення режиму окремого проживання подружжя, що подана разом із клопотанням про поновлення (подовження) процесуального строку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про поновлення (продовження) процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишено без розгляду. 11 грудня 2018 року відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Катющенко В.П. визнано необґрунтованою, провадження по справі зупинено, заяву про відвід передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 22 грудня 2018 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Гончарука В.П. відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді Катющенко В.П. у цивільній справі № 755/13000/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено проводити розгляд справи в тому ж складі суду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року в частині залишення зустрічного позову без розгляду змінено, вказавши, що зустрічний позов [PERSON] повертається заявнику. 29 березня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року відповідачу [PERSON] відмовлено в наданні строку на примирення подружжя та закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засідання, в судовому засіданні 27 червня 2019 року наполягала на розгляді її позовних вимог та їх задоволення судом, в подальшому в судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, з підстав викладених у ньому, та просив задовольнити повністю. Додатково пояснив, що з жовтня 2018 року сторони проживають окремо, сімейні відносини між подружжям були припинені раніше, однак у зв`язку з фактичною зміною позивачем місця проживання, остаточне припинення сімейних стосунків (ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільні права та обов`язки) є жовтень 2018 року. Крім прав та обов`язків пов`язаних зі спільною дитиною сторін, останні не мають, на разі спір щодо поділу майна вирішується в судовому порядку. Відповідач за час перебування справи в провадженні суду, жодних заходів для примирення з позивачем не вчиняв. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, в тому числі шляхом направлення СМС повідомлення на номер засобу зв`язку зазначених останніми в заявах поданих до суду. Суд про причини не явки не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника відповідача, які, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Вислухавши позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно із положенням ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області 25 грудня 1999 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 423 (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають повнолітнього дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалося через суттєві розбіжності в характерах, шлюбні стосунки фактично припинені, сторони не підтримують подружніх стосунків, не об`єднані спільним побутом та не мають взаємних прав і обов`язків, з жовтня 2018 року проживають окремо. Позивач не має наміру продовжувати сімейні відносини з відповідачем, так як вони істотно суперечать її інтересам, та фактично ускладнюють її нормальне існування. Сукупність даних обставин підтверджує те, що офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, що свідчить про доцільність його розірвання. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved