Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач, [PERSON], звернулася \~до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Каховська, буд. 12 \~на підставі реєстрації права власності. Крім того в даному домоволодінні на реєстраційному обліку знаходиться онук позивача [PERSON] Відповідач за місцем своєї реєстрації не мешкає, у домоволодінні не зявляється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей його в домоволодінні не має. Враховуючи те, що [PERSON] без поважних причин , не мешкає у вищезазначеному домоволодінні\~позивач просить визнати його \~особою, що втратила право користування жилим приміщенням, та примусово зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач не була присутня, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою,\~заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу \~у \~\~відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення. Третя особа в судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. \~ Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у домоволодінні за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Каховська, б. 12, що вбачається з домової книги та згідно відомостей наданих суду адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області зареєстрований Відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.7). Встановлено, що вищевказане домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2005р. ВСІ № 024130 на праві приватної власності належить Позивачу у справі (а.с.5). Відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 2014 року, що підтверджується актом від 05.08.2015 (а.с.6). Згідно з ч. 1\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2\~ ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, судом встановлено, що Відповідач у справі, не будучи власником домоволодіння, залишається зареєстрованим в ньому, однак більш ніж один рік не проживає у домоволодінні, що належить на праві приватної власності Позивачу [PERSON], поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю власнику Позивачу [PERSON], при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх в частині визнання відповідача таким, що втратив право \~на користування даною квартирою. Разом з тим, підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації не вбачається, оскільки вони є такими, що заявлені передчасно, тому що відповідно до\~ \~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved