Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON]В,, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 23.01.2015 року та зареєстрований у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 21 та стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, а також аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 гривень і до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позов частково в частині розірвання шлюбу, заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2015 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 21 (а.с. 7). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що 08.03.2015 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено запис № 154 у Книзі реєстрації народжень (а.с.15). На даний час дитина проживає разом з матірю та спору щодо її виховання та місця мешкання немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні конфлікти та різні погляди, на сімейне життя, через що неможливо налагодити взаємопорозуміння у шлюбі, у тому числі по вихованню дитини. З моменту реєстрації шлюбу стало менше поваги один та одного. Сторони не ведуть спільного господарства більше року, разом не мешкають. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, розпався остаточно і підлягає розірванню. Згідно ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що призначаються у частці від заробітку платника аліментів або у твердій грошовій сумі, суд керується своїм внутрішнім переконанням та враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, до яких належать: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоровя, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобовязаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобовязань, наявність нерегулярного, мінливого доходу). Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності ніших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного доходу, у звязку з чим не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісяця, але стан здоровя та матеріальне становище, відсутність на утриманні інших дітей, дозволяє йому працювати та сплачувати аліменти на дитину. Враховуючи, майновий та фізичний стан відповідача [PERSON] ,а також обставини, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO],, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фіксуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, додаткові витрати на утримання спільної дитини щомісячно складають 2000,00 гривень, зокрема це витрати на придбання памперсів, засоби особистої гігієни, витрати на харчування, медичну допомогу, ліки та вітаміни, придбання одягу та іграшок, та інше. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України 3 789-ХІІ від 27.02.1991 року, та положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягувати з відповідача 50 % додаткових витрат, які позивач витрачає на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. \~\~\~\~\~\~Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~\~\~\~\~Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. \~\~\~\~\~\~Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. \~\~\~\~\~\~Крім того,\~ст. 76 СК України\~передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. \~\~\~\~\~\~Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. \~\~\~\~ Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших осіб на своєму утриманні не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000,00грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на недоведеність позивачем у повному обсязі своїх позовних вимог, що є підставою для задоволення позову. Крім того суд розяснює, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до\~ст.367 ЦПК України\~- суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved