Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 червня 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (актовий запис №568). За час перебування в шлюбі у них народи вся син [PERSON], [INFO]. Також вказує, що протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до непорозумінь, сварок та бійок, свідком яких нерідко стають неповнолітні діти (донька від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]), що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, зазначає, що спільного господарства вони не ведуть, оскільки з квітня 2018 року проживають окремо. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе. Майновий спір відсутній. Згода про місце проживання та виховання дитини досягнута. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2018\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до початку судового засідання надала заяву від 13 липня 2018 року, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, строк на примирення просила не надавати. Крім того, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Разом з тим, адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» через відсутність адресату за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового звязку для отримання кореспонденції за поштовим повідомленням, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, виклик відповідача в судові засідання здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2015 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-СР № 118960 від 11 червня 2015 року), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №\~568. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР № 223601 від 16 грудня 2015 року), який проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст.\~110\~СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved