Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з 2003 року проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного співмешкання мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2013 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, а з січня 2020 року коштів на їх утримання не надає. Матеріальної підтримки від держави, окрім субсидії, позивач не отримує, не в змозі сама утримувати дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 грн. на кожного щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2020 року до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 02.09.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує про стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн. на двох дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2010 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.03.2013 року. Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.08.2020 р. № 04-28/7-10207, від 13.08.2020 р. № 04-28/7-10208, від 13.08.2020 р. № 04-28/7-10206 та актом підтвердження фактичного проживання, виданим головою квартального комітету № 123 Шевченківського району м. Запоріжжя [PERSON] від 30.07.2020 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з матір`ю. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, оскільки малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю, батько - відповідач по справі, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання та виховання. Згідно з довідкою про доходи Повного товариства «Ломбард Партнер «Мокієнко і Компанія» від 23.10.2020 року № П-10/09, [PERSON] працює у Повному Товаристві «Ломбард Партнер «Мокієнко і Компанія» з 13.05.2020 р., займає посаду чергового та загальна сума доходу за період з 13.05.2020 р. по 30.09.2020 р. становить 00,00 грн. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] є працездатним, має задовільний стан здоров`я, до суду не надано відомостей про наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів, судом враховується, що позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України не доведено належними доказами платоспроможність відповідача по справі на сплату аліментів щомісячно у заявленому позивачем розмірі - в сумі по 3000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, при цьому, на думку суду дитина, яка має двох батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Водночас, доводи відповідача в тій частині, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі по 3000,00 грн. на кожну дитину є непомірним для нього, суд знаходить слушними. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що діти сторін проживають разом з позивачем, яка займається їх вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі по 1160,00 гривень на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної суми буде достатньо для належного утримання та розвитку спільних дітей сторін, так як обов`язок по їх утриманню покладається на обох батьків. При цьому, суд бере до уваги положення Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» згідно яких прожитковий мінімум складає на дитину віком від 6 до 18 років з 01.07.2020 року - 2318,00 грн. Крім того, на думку суду, вказаний розмір аліментів не призведе до такого погіршення матеріального стану відповідача, що останній буде позбавлений забезпечити власне утримання. Положеннями ч.1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши на користь позивача аліменти в розмірі по 1160,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2020 року і до їх повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 325,11 грн. (840,80 х 2320 / 6000), відповідно до задоволеної частини, оскільки позивач звільнена від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial