Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: шлюб укладений 10 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 472 від 10 квітня 2008 року - розірвати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 квітня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про зроблено актовий запис №м 472 від 10 квітня 2008 року. Від шлюбу мають спільну дитину, дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, через наявність різних поглядів на життя, відсутність у сім`ї взаєморозуміння та почуття поваги один до одного, на підставі цього в сім`ї відбуваються сварки, свідком яких є дитина, що негативно впливає на її психологічний стан. Шлюбно-сімейні стосунки між ними було припинено і розлучення є єдиним виходом побудувати нове життя. Шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим, сім`я остаточно розпалася. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року сторонам надано строк на примирення терміном у два місяці, до 12 лютого 2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити. Пояснила, що з відповідачем проживає в одній квартирі, але вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету з жовтня 2018 року. Строк на примирення, що був наданий судом жодних результаті не приніс. За цей період часу вона уклала з відповідачем договір про поділ майна. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав, підтвердив, що з позивачем не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, не веде спільне господарство, не має спільного бюджету з жовтня 2018 року. Строк на примирення, що був наданий судом до примирення не призвів у зв`язку з чим він погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, 10 квітня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 472. Сторони від шлюбу мають дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] . Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають в одній квартирі, але не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету з жовтня 2018 року. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved