Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом і просить визнати договір дарування коштів у сумі 500000 грн., який укладений 07 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ рідним братом є [PERSON] , відповідач по справі. У 2005 році вона вирішила придбати квартиру для власного проживання. У квітні 2005 року між [PERSON] , нею та [PERSON] було досягнуто взаємної домовленості про те, що [PERSON] дарує їй для придбання квартири 500 000 грн., а їхня мати - [PERSON] здійснює заповіт на все своє майно брату [PERSON] 07.04.2005 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування коштів у сумі 500 000 грн., який вони оформили письмово. Отримавши зазначені кошти, вклала у придбання квартири. Зазначений договір дарування нотаріально не посвідчувався, у зв`язку із ухиленням від цього відповідача та її правовою необізнаністю. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яку, як спадкоємці за законом прийняли: вона, їх син [PERSON] та батьки померлого чоловіка - [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з цим виник спір щодо спадкового майна, що і змусило її звернутися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить задовольнити, проти позовних вимог [PERSON] заперечує, просить в задоволенні відмовити (а.с. 22). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позовних вимог заперечує, пред`явив зустрічний позов, в якому просить визнати нікчемним договір дарування грошових коштів у сумі 500 000 грн., укладений між [PERSON] та [PERSON] 07.04.2005 року. Вимоги обгрунтовує тим, що правочин було вчинено без мети настання реальних наслідків та передання грошових коштів обдарованому, а виключно з метою фальсифікації доказів, які мають величезне значення для вірного вирішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області цивільної справи №359/9227/18 під головуванням судді Борця Є.О., предметом якої є визнання права власності в порядку спадкування майна, яке [PERSON] вважає таким, що належить їй особисто. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить задовольнити, проти позовних вимог [PERSON] заперечує, просить в задоволенні відмовити (а.с. 99). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] проти зустічних позовних вимог заперечує, вважає його необгрунтованим, просить відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с 5). З свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с 6). Згідно копії заповіта від 14.11.2011 року [PERSON] , все своє майно, що було у неї на день смерті де б воно не було і з чого не складалося, заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 7). З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.06.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 8). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 12.07.2017 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області, розміром 2,2356 га, в тому числі: ріллі - 1,8740 га, кадастровий номер [NUMBER] , пасовищ - 0,3616 га кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений виконкомом Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області 14.11.2011 р. за реєстровим №220 (а.с. 9). Відповідно до розписки, складеної 07.04.2005 року [PERSON] отримала гроші в розмірі 500000 грн. від [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00020593851 [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 36) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 37). Згідно копії відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. № 100-02-14/2018 від 10.10.2018 року видати свідоцтва про право на спадщину на частку [PERSON] , який помер [INFO] , на нерухоме майно, що належало йому та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності і зареєстровано за [PERSON] , неможливо, оскільки для оформлення спадкових прав необхідно надати документи, що підтверджують право власності померлого на це майно. Для оформлення спадкових прав на частку померлого у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно необхідно звернутися до суду за визначенням частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя та зареєструвати право власності на виділену частку за померлим в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, без визначення частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно таке майно не може бути предметом спадкування. Спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена ним 20.07.2018 року, номер спадкової справи - 20/2018 (а.с. 39). Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснила, що вона [PERSON] знає з дитинства, подруги, також знає її рідного брата [PERSON] Знає, що [PERSON] хотіла придбати квартиру, пізніше вона повідомила, що купила квартиру в м . Києві , в чому їй допоміг брат [PERSON] , пам`ятає, що це було в 2005 році, оскільки саме в цьому році в неї помер рідний брат. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні, надала аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України (в ред., яка діяла на час спірних правовідносин) договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторони виконали умови договору дарування, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала, а інша сторона прийняла грошові кошти у власність. Отже, докази щодо виконання умов договору дарування ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем вказаних грошових коштів, оскільки отримала їх відповідно до діючого законодавства, уклавши договір дарування, виконавши усі істотні умови договору, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. За таких обставин , суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Що стосується зустрічних позовнимх вимог, то ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 року № 9 , вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішенні суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Іншими словами, суд не визнає нікчемний правочин недійсним, а лише констатує факт його нікчемності (недійсності). П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 року № 9 передбачено, що відповідно до ст. 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину». Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що первісний позов задоволений, суд вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: approved