Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2017 року та з початку 2020 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Припинення шлюбних відносин відбулось через різні характери та погляди на сімейне життя, прояви відповідача до неї неповаги, зневаження її як дружини, поводження безвідповідально, зловживання спиртними напоями, що призводило до постійних скандалів, тому шлюб носить формальний характер та його збереження є неможливим Ухвалою суду від 27.04.2021 відкрите провадження у справі. Ухвалою від 25.08.2021 в задоволенні клопотання відповідача щодо надання подружжю строку для примирення відмовлено. В судовому засіданні позивача підтримала позовні вимоги, просила про їх задоволення, наполягала на розірванні шлюбу. Зазначила, що фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року, вона дуже добро обміркувала своє рішення щодо розірвання шлюбу, у неї вже давно немає почуттів до відповідач як до чоловіка. У них немає взаєморозуміння, вони не можуть дійти спільної думки по різни питанням у сімейному житті, виникають постійні сварки, остаточно у неї втрачено почуття любові до відповідача, між ними нічого не залишилось спільного, така атмосфера в сімї негативно впливає на психологічний стан їхньої дитини. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні відповідач просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що їхню родину ще можливе зберегти, він дуже любить позивачку та їхню дочку, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть з лютого 2021, але вважає, що їхню родину можливе ще зберегти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2011. В шлюбі у сторін народилась дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим виникають постійні сварки, позивачем втрачено почуття любові до відповідача, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер та його збереження є неможливим. Підстава розірвання шлюбу, зазначена позивачем, щодо зловживання відповідачем спиртними напоями, позивачем не доведена належними та допустимими доказами. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved