Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31.07.2012 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 29. У даному шлюбі в них народилася дочка, [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп'яніння піднімає на неї руку, обзиває нецензурними словами, її не поважає, інтересами сім'ї не цікавиться, вночі вдома не спить. Стверджує, що на грунті особистої неприязні та безпідставних підозр виникають постійні сварки, після яких вони між собою не розмовляють тривалий час, що зіпсувало їх стосунки остаточно. А тому вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак у позовній заяві просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач ні в підготовче, ні в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Належне повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від відповідача на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, заперечень. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, крім того не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 31.07.2012 року у Виконкомі Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 29. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народилося одна дитина, а саме дочка- [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано Забірською сільською радою Жовківського району Львівської області. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є зловживання алкогольними напоями відповідачем, заподіяння ним тілесних ушкоджень в стані алкогольного сп'яніння позивачу, байдужість до інтересів сім'ї зі сторони відповідача, постійні сварки, після яких сторони не розмовляють тривалий час. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач проявив байдужість до збереження сім'ї. А тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, суд враховує, що позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача в її користь судового збору, навпаки просить сплачений нею судовий збір з відповідача не стягувати, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved