Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2003 року вона придбала будинок [ADDRESS] у [PERSON] та сплатила йому 800 доларів, про що свідчить розписка завірена Захарівською сільською радою. На той час між позивачем та відповідачем не було оформлено нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, у зв'язку з відсутністю коштів на послуги нотаріуса. Будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], посвідченого Світловодською райдержкомконторою від 26.04.2002 р. № 1-761. В свою чергу [PERSON] отримала даний будинок у спадщину від [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Світловодською райдержкомконторою 13.03.2002 р. №1-393. Позивач звертався до відповідача з вимогою оформити договір-купівлі продажу належним чином, але не отримав позитивного результату, тому вважає, що дане питання може бути вирішено тільки в судовому порядку. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини та на докази, що їх стверджують. У судовому засіданні, яке відбулось 26 травня 2014 року, відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що згідно розписки від 12 вересня 2003 року, [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], віддала [PERSON] гроші за будинок, який знаходиться в с. Захарівка Світловодського району, в сумі 800 доларів. (а.с.7) Вказану обставину у судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Дорученням від 18 квітня 2003 року [PERSON] уповноважив громадянина [PERSON] продати за ціну і на умовах по своєму розсуду належний йому будинок [ADDRESS]. (а.с.8) Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] останнім власником будинку був [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Світловодською райдержкомконторою від 26.04.2002 р. № 1-761 (а.с. 9-13) Довідкою виданою виконкомом Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області № 671 від 25.11.2013 року, про те що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає з 2003 року і по цей час та являється власником цілого житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. (а.с. 17) Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, й відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач та відповідач домовилися щодо всіх істотних умов договору і фактично здійснили його повне виконання, а саме, відповідач передав позивачу у володіння будинок, а остання у свою чергу розрахувалась з ним за придбане майно. Проте, до даного часу, позивач не може належним чином оформити договір купівлі-продажу із за ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно зі ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для врегулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідач [PERSON] повідомив в судовому засіданні про повне визнання заявленого [PERSON] позову. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України: - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на вказані норми права суд вважає, що визнання позову відповідачем у даній справі не порушує права та законні інтереси відповідача та третіх осіб. Згідно заяви позивача, судові витрати суд відносить за його рахунок. На підставі викладеного та ст. ст. 8, ч.2 ст.220,328, 392, 657 ЦК України,

Outcome: approved