Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів та судові витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 08 травня 2012 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 20000,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 01 червня 2012 року. Позичальник на даний час повернув лише 3000,00 доларів США, що підтверджуються розпискою від 07 червня 2012 року, таким чином сума неповернутого відповідачем боргу складає 17000 доларів США, що еквівалентно 135881,0 грн. за курсом НБУ. На прохання про добровільну сплату залишку боргу ніяким чином відповідач не реагує, ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з відмовою відповідача повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У наступному судовому засіданні позивач звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог, а саме стягнути з позивача грошову суму боргу у розмірі 195718,45 грн., та судові витрати по справі, обґрунтовуючи це тим, що на даний час курс долара дуже сильно збільшився, у зв'язку з чим, сума боргу у перерахунку на національну валюту - гривню також збільшилася. За курсом НБУ до 24.04.2014 року 17000,0 доларів США, еквівалентно 195718,45 грн. Позивачем надано до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представ. Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 08 травня 2012 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 20000,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 01 червня 2012 року. Позичальник на даний час повернув лише 3000,00 доларів США, що підтверджуються розпискою від 07 червня 2012 року, таким чином сума неповернутого відповідачем боргу станом на 24.04.2014 року складає 17000 доларів США, що еквівалентно 195718,45 грн. за курсом НБУ. На прохання про добровільну сплату залишку боргу ніяким чином відповідач не реагує, ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред'явлення суду позивачем оригіналу розписки від 08 травня 2012 року та розпискою від 07 червня 2012 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 195718,45 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1358,81 грн. і на користь держави судовий збір в сумі 598,37 грн. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved