Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 30 грудня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №199. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], який на даний момент проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає з 2013 року, ухиляється від покладеного обов'язку утримувати дитину, матеріальну допомогу добровільно не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, слухати справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, просить слухати справу у його відсутності. Дослідивши доводи позовної заяви, матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] до [PERSON] перебувають в шлюбі з 30 грудня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 199 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні, що підтверджено актом депутата Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області Тридуб Аліною Олександрівною (а.с.5) та довідкою Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 16 серпня 2016 року (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 01.03.2012 року, батьком дитини є [PERSON] (а.с. 4) В судовому засіданні встановлено, що відповідач з сім'єю не проживає з 2013 року, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. З огляду на вище викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на її утримання, має задовільний стан здоров'я, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 23.08.2016 року. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved