Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 07.10.2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який був зареєстрований 07.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського міськрайонного управління Донецької області, актовий запис № 467. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з липня 2015 року по причині виникнення частих сварок із-за несумісності характерів та наявності різних поглядів на життя. Просить розірвати шлюбу, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 467. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07.10.2005 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського міськрайонного управління Донецької області, актовий запис № 467 ( а. с. 5). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] ( а. с. 6). З липня 2005 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинені по причині несумісності характерів, та з цієї причини виникнення сварок. Ухвалою суду від 19.09.2016 року сторонам був наданий строк для примирення. Як встановлено в судовому засіданні примирення між сторонами не сталося, сторони наполягали на розірвання шлюбу. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясовувати фактичні взаємини відносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved