Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд із даним позовом до відповідача [PERSON] в якому вказує, що є власником житлового будинку №4 по вул. Лугова 2, с. Забужжя, Сокальського району Львівської області. Зазначає, що крім неї у належному їй будинку зареєстрований її син [PERSON], який з 2010 року не проживає у вищезазначеному будинку та виїхав проживати за межі України. Будучи зареєстрованим у будинку позивачки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належним їй майном, зокрема позбавляє можливості отримати субсидію на сплати комунальних платежів. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просила справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 29.04.2016р. повторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З дослідженої в судовому засіданні копії реєстраційного посвідчення, виданого ДКП «Червоноградське МБТІ» 08.02.2001р. встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №2 по вул. Лугова в с. Забужжя, Сокальського району Львівської області. Відповідно до актів №22 та №59 від 02.02.2016р., 02.03.2016р. складених Опільською сільською радою, встановлено, що [PERSON] є зареєстрованим в [INFO], однак не проживає з 2010 року, що засвідчив власник будинку та сусіди. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Під час судового розгляду справи не встановлено підстав, передбачених ст. 71 ЖК України щодо збереження за відповідачем жилого приміщення. Також, проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що не проживаючи в [INFO], відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні цим будинком, тому його слід визнати таки, що втратив право на користування будинком. На підставі наведеного та

Outcome: approved