Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] проживали її батьки: [PERSON], 1924 р.н., та [PERSON], 1925 р.н., і їм на праві власності належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також матері належала земельна ділянка площею 0,4631 га, розташована в урочищі «Над федишинов» с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виділена на підставі розпорядження Тлумацької РДА від 14.10.2004 року за № 485 у відповідності із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 29.01.2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010731100014. [INFO] батько [PERSON] помер, а [INFO] померла мати [PERSON] Вона являється єдиною спадкоємницею майна після смерті батьків, частково оформила спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, грошовий вклад і бажає оформити спадщину на спірну земельну ділянку. В нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка загальним розміром 0,4631 га має два різні кадастрові номери: [NUMBER] та [NUMBER]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4631 га, розташовану в урочищі «Над федишинов» с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просили її задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав та не заперечив проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги по Гринівецькій сільській раді станом на 01.07.1990 року на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1925 р.н., - голова господарства та [PERSON], 1924 р.н., - чоловік (а.с. 10). [PERSON] (мати позивача), згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 29.01.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010731100014, на підставі розпорядження Тлумацької РДА № 485 від 14.10.2004 року, належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4631 га, що розташовану в урочищі «Над федишинов» с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 12.10.1967 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 16). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 12, 13). Ще за життя [PERSON] (мати позивача) посвідчила на ім'я дочки [PERSON] заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.05.1996 року (а.с. 11). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняли спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.08.2018 року на грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяься у ТВБВ № 10008/049 філії Івано-Франківського облуправління АТ «Ощадбанк», земельну ділянку загальним розміром 0,4422 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництвав с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, які не є предметом розгляду даної справи (а.с. 50, 52). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 554/2009 від 24.11.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 29-57), з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4631 га, розташовану в урочищі «Над федишинов» с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] кадасторовий номер земельної ділянки зазначений [NUMBER], а у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] кадасторовий номер земельної ділянки зазначений [NUMBER], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 523/02-31 від 22.08.2018 року (а.с. 14). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в с. Гринівці , урочище «Над федишином» Тлумацького району Івано-Франківської області, яка належить [PERSON] (мати позивача) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], змінено кадастровий номер з [NUMBER] на [NUMBER] у зв'язку з допущеною помилкою під час присвоєння кадастрового номера (а.с. 8). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме по 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved