Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.11.2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1695 від 20.11.2004 року. Крім того, зазначає, що від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Також вказує, що причиною розпаду сім`ї є те, що у них з чоловіком різні погляди на життя, відповідач не веде принципового та відповідального способу життя, абсолютно не переймається матеріальним благополуччям сім`ї та не виховує дітей. Шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть. Вказує, що примирення між ними неможливе, а тому просить строк для примирення не надавати. Майновий спір між ними відсутній. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судовий збір та 250,00 грн. витрати за надання юридичних послуг за оформлення позову. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, не займається виховання дітей, близько восьми місяців вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, бюджету єдиного не мають. Судові витрати слід стягнути з відповідача на її користь та витрати за складання позовної заяви в сумі 250 грн. Крім того, просила залишити їй прізвище [PERSON] . Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 20.11.2004, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] повторне), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1695 від 20.11.2004 року. Також, встановлено, що від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , згоди про місце проживання яких між сторонами досягнуто, діти проживають із позивачем. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування (ч.ч. 3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони тривалий час проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.\~110\~СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вимоги позивача щодо залишення їй після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] , підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., сплачений нею при подачі позову до суду. Відносно витрат позивача за складання позовної заяви в сумі 250 грн. 00 коп., суд зазначає наступне: статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~п.2\~ч.\~2.\~ст.\~137\~ЦПК України\~ за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат, а також надання правової допомоги адвокатом. В даному випадку позивачем [PERSON] не доведено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. До того ж, до матеріалів справи додано лише квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 250,00 грн., складеного не адвокатом, а ФОП [PERSON] . Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України та практику ВС, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем, не підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial