Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментівна її користь у розмірі 6000 гривень, щомісячно, до закінчення дочкою навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.08.2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2016 р. вирішено змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сторону збільшення, встановивши щомісячний розмірі аліментів в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно, починаючи з 08.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочка навчається на 3 курсі державного ВНЗ денної форми навчання за кордоном, а тому, тягне за собою немалі витрати на оплату навчання, проживання та належного харчування. Відповідач, будучи її батьком, жодної матеріальної допомоги не надає, при цьому він офіційно не працевлаштований, а його дохід носить нерегулярний характер. З цих підстав, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, попередньо подавши відзив на позов, в якому зазначив, що визначений розмір аліментів позивача є необґрунтовано великим, оскільки він на даний час є непрацевлаштованим та постійного заробітку в нього немає, крім цього, в нього на утриманні перебуває малолітня дитина - [PERSON], [INFO], а тому, вважає, що справедливим розміром аліментів на утримання його дочки [PERSON], яка навчається, буде сума в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано 29.08.2009 р., що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 07.11.2012 р. відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1554. 30 серпня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 20 червня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2016 р. вирішено змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сторону збільшення, встановивши щомісячний розмірі аліментів в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно, починаючи з 08.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочка [PERSON] є повнолітньою та навчається за кордоном у Паньствовій Вищій Заводовій Школі в Нисі, згідно рішення якої, у зв'язку із важкою матеріальною ситуацією підтвердженою відповідними документами, вирішується в 2018/2019 навчальному році знизити Пані [PERSON] оплату за дидактичні заняття на 60 % до суми 2480 злотих за рік. Судом з'ясовано, що 22.09.2016 р. відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 22.09.2016 р. Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1675. Від даного шлюбу у відповідача [PERSON] та його дружини [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 02.02.2017 р. Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 253. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що [PERSON], [INFO], навчається на денній контрактній (платній) формі навчання за кордоном, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], який є особою працездатного віку, офіційно непрацевлаштований, однак вказана обставина не звільняє його від обов'язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, наявність у платника аліментів іншої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1 800,00 грн., щомісячно, на період її навчання, починаючи з 09 жовтня 2018 року, і до завершення навчання у Паньствовій Вищій Заводовій Школі в Нисі, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: partial