Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ФОП [PERSON] про захист прав споживача. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що між позивачем та компанією «Red Нamster», під вказаною компанією розуміється відповідач, у грудні 2020 році був укладений публічний договір на навчання в рамках онлайн-курса «Пухнастий снайпер». Був підписаний пакет «Vip», вартість даного пакету складає 2000 доларів США. Проте, відповідач надав послуги, які охоплюються пакетом «Standart», вартість якого становить 700 доларів США. Договір між сторонами був укладений на строк до повного виконання, проте виконавець свої зобов`язання виконав частково. На підставі викладеного, позивач просить розірвати договір та зобов`язати відповідача повернути кошти у сумі 36693,80 грн., що еквівалентно 1300 доларів США та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні подану позову заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить пояснення позивача, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, вислухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Положенням ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статей 633- 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підтвердження обставин, що викладені у позовній заяві позивачем надано публічний договір (оферта) на навчання в межах онлайн -курсу Пухнастий снайпер та дублікат квитанції від 07.12.2020 року, скріншот переписки. Проте суд вказані докази приймає критично, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.12.2020 року позивач здійснила грошовий переказ у розмірі 56452,70 грн. на розрахунковий рахунок [PERSON] , із призначенням платежу - переказ особистих коштів (а.с.10). Відповідно до преамбули публічного договору, який наданий позивачем, вказаний договір є офіційною публічною пропозицією компанії «Red Нamster» укласти договір на наступних умовах. Під компанією «Red Нamster» слід розуміти ФОП [PERSON] реквізити постачальника послуг будуть надані у виставленому рахунку, електронному інвойсу платіжної системи або фіскальном документі. Згідно п. 1.1. договору - предметом публічного договору є надання виконавцем замовнику інформаційних та консалтингових послуг, у межах курсу онлайн - навчання «Red Нamster». Відповідно до п. 2.2. оферта може бути акцептована будь-якою фізичною або юридичною особою, яка має заінтересованість в отриманні послуг, які надає виконавець. Згідно п. 2.3. договір вважається укладений між виконавцем та замовником у момент здійснення замовником однієї з наступних дій: ?вчинення дій, що свідчать про прийняття умов оферти - сплатою послуг або; ?надання виконавцю підписаної заяви про приєднання до договору; ?фактичне користування послугами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не було надано належних, допустимих та достовірних доказів виконання позивачем п. 2.3. публічного договору, а відтак доказів укладення договору між позивачем та відповідачем відсутні. Позивач в судовому засідання вказала про те, що нею був укладений договір, обравши пакет «VIP» у зв`язку із чим нею було здійснено переказ коштів. Проте, надана позивачем копія дублікату квитанції не може вважатися доказом того, що позивачем було здійснено оплату обраного нею пакет «VIP», оскільки у графі квитанції «призначення платежу» вказано переказ особистих коштів. Інших доказів обрання позивачем послуг пакету «VIP» в межах публічного договору (оферта) на навчання в межах онлайн курсу Пухнастий снайпер, письмові матеріали справи не містять. Згідно ч.. 1-3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Надані позивачем скриншот переписки в месенджері не є належним доказом, оскільки соціальної мережі, групи чи автора з неї встановити неможливо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 651 ЦК України відсутні. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в їх обґрунтування, а тому відмовляє в їх задоволенні. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до положення ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed