Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 листопада 1994 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26 квітня 2018 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що після розірвання шлюбу діти залишися жити з нею, а після досягнення донькою повноліття, вона проживає окремо. Крім того, зазначає, що між нею та відповідачем не досягнуто чіткої згоди щодо матеріального утримання та виховання сина, оскільки, відповідач кошти на утримання дитини надає не регулярно та в невеликому розмірі. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У встановлений в ухвалі суду строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що від сплати аліментів він не ухиляється, так як з липня 2018 року син [PERSON] постійно проживав у нього та знаходився на повному його утриманні. Крім того, зазначив, що на день подачі позову син навчається у Військовій академії в м. Одеса та знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами. Окрім того, вказує, що постійно передає для сина кошти на особисті додаткові потреби. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у ній, а також у відповіді на відзив. Крім того, зазначила, що працює приватним підприємцем, отримує доходи в розмірі 20 000 тисяч грн. в місяць, повідомила суду, що витрати на сина складають в неї 2 000 тисячі грн. Просила суд, позов задовольнити в повному розмірі. Відповідач в судовому засіданні заперечив що до задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також додав, що працює приватним підприємцем, та регулярно надає додаткові кошти сину, оскільки, останній навчається в м. Одеса та знаходиться на державному утриманні. Також зазначив, що утримує сина повністю та забезпечує його усім необхідним. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача. Просив суд, відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року розірвано (а.с. 4) Під час перебування у шлюбі у сторін народився двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , яка на день звернення до суду є повнолітня та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). За змістом ст. 181 Сімейного кодексу України право на стягнення аліментів на утримання дитини, має той з батьків, з ким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що з 17.09.2019 року [PERSON] навчається на 1-му курсі денної форми навчання Військової академії м. Одеси та на даний час знаходиться на утриманні за рахунок держави. З кінця літа 2018 року до моменту вступу на навчання у вищий навчальний заклад [PERSON] постійно проживав разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-28). Вказана обставина підтверджується дослідженими судом доказами Зокрема, допитані в судовому засідання свідки [PERSON] , [PERSON] , суду повідомили, що з літа 2018 року [PERSON] проживав у свого батька [PERSON] , по [ADDRESS] до 2019 року поки не поступив на навчання у м. Одеса. Вказані обставини підтвердив також свідок [PERSON] , який зазначив, що працює водієм у відповідача та у 2018 році забирав з [ADDRESS] [PERSON] та дочку відповідача від іншого шлюбу до військового ліцею, де вони разом навчались. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що навчається на даний час навчається у Військовій Академії м. Одеси. Перед навчанням з 11 класу проживав постійно разом з батьком [PERSON] та був на його забезпеченні. Вказував, що навчається разом з сестрою, та після навчання має намір повернутись жити до батька. Окрім того, повідомив суду, що на даний час знаходиться на повному державному утриманні та не потребує додаткової допомоги. Відповідно до частини 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] немає, оскільки, останній постійно проживає із батьком і самостійно визначив своє постійне місце проживання разом із [PERSON] , зазначивши, що після навчання планує, повернутись жити до батька. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed