Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 23600 доларів США, що еквівалентно 639088грн., посилаючись на те, що 19.10.2015 року, 21.10.2015р. та 22.10.2015 року відповідач під розписку позичив у нього відповідно 6000 дол. США, 7500 дол. США, а всього 23600 дол. США, з терміном повернення до 05.11.2015 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, борг не повернув. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхіднепроводитизаочнийрозглядсправи на підставінаявних у справідоказів. Згідно розписки від 19.10.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику в сумі 6000 доларів США та зобов'язувався повернути 7000 дол. США до 05.11.2015 року. Згідно розписки від 21.10.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику в сумі 7100 доларів СШАта зобов'язувався повернути 8100 дол. США до 05.11.2015 року. Згідно розписки від 22.10.2015 року [PERSON]отримав від [PERSON]грошову позику в сумі 7500 доларів СШАта зобов'язувався повернути 8500 дол. США до 05.11.2015 року. Таким чином, [PERSON] зобов'язувався повернути кошти на загальну суму 23600 дол. США до 05.11.2015 року. У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт повернення відповідачем позики не підтверджений матеріалами справи, оскільки, аналізуючи норми цивільного законодавства момент повернення позики може підтверджуватися розпискою, прибутковим касовим ордером юридичної особи чи іншим документом, що підтверджує факт її повернення. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження сплати позики в сумі 23600 доларів США, що станом на 02.03.2016року еквівалентно 639088 грн., а тому позовні вимоги слід задовольнити. Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 23600 доларів США, що станом на 02.03.2016 року еквівалентно 639088 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6390,89 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved