Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], 23.10.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2094. Від спільного проживання у шлюбі однією сім'єю з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який постійно проживає з нею за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, однак, зареєстрований за місцем проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Посилається на причину розпаду сім'ї - неврівноважений характер відповідача, суперечки, непорозуміння, скандали, зневага до неї та виховання сина. Подружні стосунки між ними припинені та спільне господарство не ведуть з 2013 року, матеріально відповідач не допомагає, хоча має можливість утримувати дитину. Збереження сім'ї вважає неможливим та таким що суперечить її інтересам. Просить, поданий нею позов задовольнити. Позивач [PERSON], в її інтересах представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи; від позивача в суд поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність та відсутність її представника [PERSON], позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача і зі згоди представника позивача у наданій заяві, в заочному порядку. Вивчивши і розглянувши матеріали, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відносно заявлених позивачем позовних вимог судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 3, 4, 11 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачу. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 23.10.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2094 (а.с.7). Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та бюджет, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її не можливо. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований 23.10.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2094, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати. Також судом встановлено, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі у позивача з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] (а.с.8), який постійно проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.6) та знаходиться на її утриманні, але зареєстрований за місцем проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Дана обставина також підтверджується повідомленням Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №1/1742 від 07.10.2015 року, відповідно до якого було проведено перевірку виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], в результаті якої встановлено, що умови проживання малолітнього [PERSON] за адресою [ADDRESS] має задовільні умови проживання та розвитку, з громадянином [PERSON] проведено профілактичну бесіду та відібрано письмове пояснення від 07.10.2015 року з приводу належного виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.26). Згідно ст. 180 СК України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яке суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] утримується позивачем, інших дітей на утриманні у відповідача не має, із врахуванням як матеріального становища позивача, так і матеріального становища відповідача, а саме те, що останній на даний час не має постійного заробітку (доходу), враховуючи потреби дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати щомісячно на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошові сумі, у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 487,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved