Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року. Спільних дітей від даного шлюбу сторони не мають. З квітня 2014 року сімейні відносини з відповідачем були припинені, з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони з відповідачем різні за характером, мають різні погляди на сімейне життя. З цих обставин між ними постійно виникали сварки з незначних приводів, які негативно впливали на їх взаємини та психічний стан позивача. Вони неодноразово намагалися помиритися, але минав час і вони знову сварилися. З цих обставин вважає, що збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням подати до ВРАЦС спільну заяву про розірвання шлюбу, але він під різними приводами не доходив до ВРАЦСу. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Позивач до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 58 (а.с. 7). Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сім'ї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved