Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що її батько [PERSON], який проживав в [INFO]/А, Житомирської області, помер 18.02.2015 року. Після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок, в якому він мешкав, земельна ділянка та автомобіль. Позивач 29 серпня 2015 року звернулась до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу [PERSON] з питання оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] Разом з позивачкою відповідач [PERSON] подала заяву до нотаріуса про згоду на те, щоб [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини за спливом строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Втім, отримала від нотаріуса відмову в прийнятті заяви про прийняття спадщини по закінченні встановленого строку, оскільки відсутні заяви від всіх спадкоємців про згоду на прийняття позивачкою спадщини. Зазначила, що нею було пропущено строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки нею було допущено помилку в підрахунку терміну звернення до нотаріальної контори з даною заявою. Крім того вказала, що вона одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Діти потребують оздоровлення, і з середини липня по середину серпня 2015 року разом з дітьми та чоловіком, у якого в цей час була відпустка, вона знаходилась на оздоровчому відпочинку, через що також не могла подати відповідну заяву до нотаріальної контори. У звязку з викладеним звернулась з позовом до суду та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька тривалістю два місяці. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду крім того пояснила, що після смерті батька її мати та сестра, відповідачі у справі, звернулись до нотаріуса з заявами, а саме мати [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а сестра [PERSON] з заявою про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, оскільки між нею та сестрою існувала домовленість про відмову від спадщини на користь їх матері. Однак пізніше [PERSON] подала ще одну заяву, якою відкликала заяву про відмову від спадщини. При цьому про існування вказаної заяви їй та матері стало відомо лише після того, як встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини сплинув. При цьому її сестра добровільно надати заяву до нотаріуса про згоду на прийняття нею спадщини відмовляється. Вважає, що оскільки її сестра прийняла спадщину після смерті батька, то й вона повинна це зробити. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала та суду пояснила, що 18 березня 2015 року її дочка [PERSON], співвідповідачка справі, в її присутності писала у нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Протягом шести місяців це питання в їх родині не піднімалося і не обговорювалося. Коли ж вона прийшла до нотаріуса оформлювати документи на спадщину, а саме 21 серпня 2015 року, нотаріус їй повідомив, що [PERSON] відкликала свою заяву про відмову від спадщини. Підтвердила, що з дітьми [PERSON] та [PERSON] вона домовилась, що все майно перейде до неї, а в подальшому відповідачка розділить його між ними. Вважає, що всі діти рівні в правах на спадщину. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти задоволення судом позову, оскільки вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з причин, які неможливо визнати поважними. Так, їх батько помер 18.02.2015 року, тобто з цього моменту позивач повинна була до 18.08.2015 року подати заяву нотаріусу для прийняття спадщини. Вважає, що наявність у позивача неповнолітніх дітей, яких необхідно оздоровлювати, не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. При цьому, на думку [PERSON], позивачці [PERSON] ніхто не заважав зявитися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини у період з 18 лютого до середину липня 2015 року, тобто до відїзду у відпустку, а помилка в підрахунку строку прийняття спадщини не є поважною причиною для пропуску такого строку. Тобто вважає, що позивачка не зазначила та не подала доказів про наявність поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами, які заважали їй подати заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, тому просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.1986 року [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться по вул. Революції, 69а, в смт. Брусилов Житомирської області, а крім того земельна ділянка площею 0,15 га за вказаною адресою, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а. с. 9, 10). 18.02.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], яка народилась 01 січня 1983 року, [PERSON] є її батьком (а.с.6). При цьому позивачка [PERSON], [INFO], мала дошлюбне прізвище «Тюрменко», що вбачається з копії свідоцтва про шлюб останньої з [PERSON] (а.с.5). Також судом встановлено, що [PERSON] нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки остання на момент відкриття спадщини з померлим постійно не проживала та подала вказану заяву за спливом передбаченого законом шестимісячного строку, при цьому заяви про згоду на подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини від [PERSON], яка спадщину прийняла, не надходила, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2015 р. (а.с.4). Так, приписами ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Позивачка [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк після відкриття спадщини після смерті її батька 18 лютого 2015 року, оскільки з середини липня по середину серпня 2015 року разом з малолітніми дітьми та чоловіком, у якого в цей час була відпустка, вона знаходилась на оздоровчому відпочинку, також вона невірно підрахувала термін звернення до нотаріальної контори з даною заявою, а крім того між нею та сестрою існувала домовленість про відмову від спадщини, яку її сестра порушила, про що вона дізналась вже за спливом шестимісячного строку для подання відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Втім, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилалась позивачка, оскільки, проживаючи в населеному пункті за місцем відкриття спадщини, вона мала можливість подати відповідну заяву до нотаріуса до свого відїзду у відпустку; необізнаність у строках подання вказаної заяви, а також існування домовленості щодо неприйняття спадщини, яка до речі належним чином не підтверджена, обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій суд вважати не може. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведені та встановлені судом обставини суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», розяснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. ст. 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: dismissed