Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2005 року у Жовтневій сільській раді Харківського району Харківської області , запис № 11. Позовні вимоги мотивуючи тим, що від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на життя, на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між ними припиненні з початку 2018 року, спільне господарство не ведуть, сумісно не проживають та спору щодо майна подружжя не існує. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, в зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », а також місце проживання дітей з нею. Крім того, в заяві повідомила, що сімейно - шлюбні відносини припиненні з вересня 2018 року та у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, отриманих судом у порядку частини 6 статті 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 жовтня 2005 року у Жовтневій сільській раді Харківського району Харківської області, запис № 11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23 березня 2006 року Жовтневою сільською радою Харківського району, Харківської області), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.10.2014 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області) Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами були припинені з вересня 2018 року, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо місця проживання дітей та майна подружжя не вбачається. На підставі зазначеного, а також приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved