Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2014 році вона познайомилася з відповідачем, перебуваючи разом в одній компанії друзів. З цього року вони почали зустрічатися і через рік - проживати разом. 17 червня 2015 року вони уклали шлюб. Спільний дітей у них немає, але відповідач удочерив її доньку [PERSON]. Так, вони разом проживали в її квартирі в місті Києві. Спочатку їхні стосунки були нормальними. Майже одразу після укладення шлюбу відповідач почав зловживати спиртними напоями, а потім вчиняти сварки. Відповідач з самого початку ніде не працював. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засідання 27 квітня 2018 року відповідач заявив клопотання про надання подружжю строку на примирення посилаючись на те, що він виправився, влаштувався на роботу, закодувався від алкогольної залежності, бажає зберегти сім'ю та кохає свою дружину. Позивач в підготовчому судовому засіданні 27 квітня 2018 року заперечувала проти надання їм строку на примирення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, з урахуванням вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON] було надано строк на примирення терміном в три місяці. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене судом після примирення, не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Додатково зазначила, що з відповідачем вона не проживає з листопада 2017 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене судом після примирення, не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Додатково зазначив, що з позивачем він не проживає з листопада 2017 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету не мають. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області 17 червня 2015 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 54 (а.с. 6). Сторони від шлюбу спільний дітей не мають. Відповідно до свідоцтва про народження від 04 липня 2015 року, [INFO] народилася [PERSON], батьком якого було записано - [PERSON] (а.с. 5). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з листопада 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved