Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 21 грудня 2002 року укладено шлюб, про що відділом відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №494 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та втрата почуття любові і взаємної поваги. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливо. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення. 25.01.2016 року від представника позивача - адвоката Сорокіної О.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № 18/11-2015 від 18.11.2015 року, через канцелярію суду надала заяву в якому підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, шлюб розірвати (ЕП-87). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 25.01.2016 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував (вх. № 1468). З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №494 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги між подружжям втрачено, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Місце проживання дитини між сторонами узгоджене - дитина [PERSON], [INFO], проживатиме з матір'ю [PERSON]. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». З урахуванням наведеного,

Outcome: approved