Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за № 3 від 26.07.2012 року; неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити проживати біля неї. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , починаючи з 26.07.2012 року. Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3 від 26.07.2012. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом 2020 року стосунки сторін розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки внаслідок безпідставних ревнощів з боку відповідача, а також спричинення позивачу тілесних ушкоджень. Неодноразово відповідач упродовж 2020 року покидав позивача та їх дітей і переїздив жити до своїх батьків в с.Чернятин Городенківського району. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування понад місяць. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та інтересам позивача, які бажають розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, терміну для примирення просить не надавати. Відповідач позовні вимоги визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 26 липня 2012 року Виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3 від 26.07.2012, що доводиться свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2012 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER] , актовий запис № 3 від 02.04.2014; серії [NUMBER] , актовий запис № 7 від 18.01.2018. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, то судом встановлено наступне. У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Довідкою № 392 від 27.11.2020 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданою Глушківською сільською радою стверджується, що до складу сім`ї (зареєстрованих) по [ADDRESS] входять: позивач [PERSON] , 1990 року народження, відповідач [PERSON] , 1991 року народження, їх діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьки позивача: [PERSON] , 1966 року народження, [PERSON] , 1968 року народження, та сестра позивача - [PERSON] , 1988 року народження (зареєстрована, але не проживає). Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дітей, приймаючи до уваги згоду батьків, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом з двома вимогами: про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітніх дітей позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (840,80 грн. *2), що стверджується квитанцією № ПН1801279 від 30.11.2020. Враховуючи, що заява відповідача [PERSON] про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в розмірі 840,80 грн. (1681,60:2=840,80). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114, 160 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved