Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину додаткових витрат здійснених нею на оплату навчання доньки [PERSON], [INFO], що становить 9216 грн. від загальної вартості витрат 18432 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2013 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано, від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.02.2013 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, починаючи з 23.01.2013р. і до закінчення нею навчання або не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На теперішній час [PERSON] закінчила навчання в Ізмаїльському медичному училищі. Позивач зазначила, що нею повністю здійснювалась оплата контратаку за навчання доньки, відповідач допомоги на навчання доньки не надавав. Всього за період з 2012 по 2014 навчальні роки позивачем [PERSON] за навчання доньки було витрачено 18432 грн., у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею витрат на навчання доньки, що становить 9216 грн. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні надали пояснення і просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у письмових заперечення до позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу стони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.1995 року, виданого виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] щомісячно по 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 23.01.2013 року і до закінчення нею навчання або не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Як вбачається з довідки від 12.06.2014 року за № 905, наданої директором Ізмаїльського медичного училища, вбачається, що [PERSON] дійсно навчалась в Ізмаїльському медичному училищі на ІV курсі за спеціальністю «Лікувальна справа», зарахована до училища згідно наказу № 126 від 25.08.2010 року, з денною формою навчання на контрактній основі. Відповідно до договору про навчання № 126 від 07.08.2010 року та додатку до нього укладеного між Ізмаїльським медичним училищем в особі директора училища [PERSON] та [PERSON] вбачається, що виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку молодшого спеціаліста на денній формі навчання відповідно до освітньої - професійної програми за спеціальністю «Лікувальна справа» з 01.09.2010 року до 01.07.2014 року, загальна вартість освітньої послуги становить 29878, з яких: 1 рік навчання - 6492 грн., 2- рік - навчання - 7454 грн., 3 рік навчання - 7966 грн. та 4 рік навчання - 7966 грн. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивач вказує витрати за перебування дитини у навчальному закладі. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання визначено положенням глави 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Застосування вимог ст. 185 СК України про обов'язок участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами, як то розвитком дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо, на правовідносини між батьками і повнолітніми донькою, сином не поширюється. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на навчання необхідно відмовити, оскільки донька сторін [PERSON], [INFO] є повнолітньою та стягнення додаткових витрат на навчання повнолітніх дітей нормами СК України не передбачено. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати і в зв'язку з цим, у стягнення витрат з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] - відмовляється.

Outcome: dismissed