Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2013 року [PERSON] навчається на першому курсі, денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Криворізький Національний Університет» на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року, стипендію не отримує, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач домогосподарка, мати трьох дітей, не працює, у зв'язку з чим вони з донькою опинилися в скрутному матеріальному положенні. Відповідач працює таксистом, отримує мінливий дохід, але не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісяця до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку та 3690,00 грн. додаткових витрат, пов'язаних з оплатою навчання [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 30.06.2014 року. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що надавати допомогу на оплату навчання дочки він не має можливості у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки на його утриманні перебуває матір похилого віку [PERSON], яка тяжко хворіє і весь час потребує догляду та належного лікування. Третя особа до суду не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Вислухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з відповідачем перебували в цивільному шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 126, виданим Дзержинським відділом РАЦС (а. с.5). Дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 8» № 1210 від 31.10.2013 року (а. с.7). З 01 вересня 2013 року [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Криворізький Національний Університет», група МН -13-2, факультету менеджменту та міжнародної економіки, на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року, стипендію не отримує, що підтверджується договором № 03 - 880 від 20.08.2013 року Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про надання освітніх послуг та довідкою вказаного закладу від 03.10.2013 року ( а. с.8, 10). Позивач домогосподарка, мати трьох дітей, не працює, сплатила вартість навчання дочки за рік у сумі - 7380, 00 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ «ПриватБанк» від 21.08.2013 року ( а.с.9). Відповідач працює, отримує мінливий дохід, але не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Із його заперечення на позовну заяву, наданих в судовому засіданні, вбачається, що надавати допомогу на оплату навчання дочки він не має можливості у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки на його утриманні перебуває матір похилого віку [PERSON], яка тяжко хворіє і весь час потребує догляду та належного лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до п. 20 вказаної постанови, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, суд враховує можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надавати матеріальну допомогу в тому розмірі, про який просить позивач не має можливості, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial