Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15.07.2013р. на вул.Білоруській у м.Києві з вини водія [PERSON], у результаті якої позивачу було заподіяно матеріальну шкоду пошкодженням її автомобіля «Нісан» д.н. [NUMBER], у розмірі 31 793,12 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також на ту обставину, що цивільна відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу у встановленому порядку була застрахована ПрАТ «СК ПЗУ Україна», а також на те, що ДТП сталося з вини володільця транспортного засобу [PERSON] Представник залученої судом у якості третьої особи ПрАТ «СК ПЗУ Україна» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутність. Залучений судом у якості третьої особи [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та, як вбачається із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 6.08.2013р., [PERSON], 15.07.2013 року о 15 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Субару» д.н. [NUMBER] порушив вимоги п.п.10.1 Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан» д.н. [NUMBER], що належить позивачу. (а.с.9) Як встановлено судом, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 29.01.2013р. автомобіль «Субару» д.н. [NUMBER] належить на праві власності відповідачу [PERSON], в його особливих відмітках вказано, що ним також має право користування третя особа [PERSON] (а.с.41) Відповідно наданого суду акту виконаних робіт від 26.07.2013р., вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача внаслідок ДТП складає 55 126,33 грн. (а.с.6-8) Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 7.02.2013р. між ПрАТ «СК ПЗУ Україна» і відповідачем [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном в один рік. Відповідно до зазначеного договору, страховик повинен забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась під час дії вказаного договору і винуватцем якої був власник (водій) транспортного засобу, зазначеного у полісі. Виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхових сум, зазначених у полісі та на умовах, визначених законодавством про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.(а.с.10) Страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб складає 50 000 грн., при цьому франшиза складає 1 000 грн. Згідно з вимогами ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованим у порядку, встановленому законодавством. Крім цього, 7.02.2013р. між ПрАТ «СК ПЗУ Україна» і відповідачем [PERSON] укладено ще договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном на один рік. За вказаним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб складає 100 000 грн., забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «Субару» д.н. [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] (а.с.42) Як встановлено судом, відповідачем сплачено позивачу франшизу у розмірі 1 000грн. Крім того, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 22 333 грн. 12 коп. (а.с.72) Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, як встановлено судом, у даному випадку, матеріальну відповідальність, а також відшкодування матеріальної шкоди, яка заподіяна позивачу, повинні нести страховик ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та [PERSON] (у разі недостатності страхового відшкодування), як особа, винна у вчиненні даної ДТП та особа, яка на відповідній правовій підставі володіла зазначеним транспортним засобом. Відповідно до вимог ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У ході розгляду даної справи, представнику позивача судом неодноразово роз'яснювалось його право, у відповідності до вимог ст. 33 ЦПК України, заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та [PERSON] (у разі недостатності страхового відшкодування), як співвідповідачів, на що представник позивача категорично заперечував, посилаючись на те, що цивільну відповідальність перед позивачем повинна нести саме відповідач [PERSON] Згідно з вимогами п.16 Постанови ПВС України № 4 від 1.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Таким чином, на думку суду, у задоволенні позовних вимог до [PERSON] у частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити, оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] відшкодування матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed