Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь 35 807 грн. 92 коп. матеріальних збитків, відшкодування моральної шкоди у розмірі 12\~180 грн., 574 грн. 06 коп. сплачених за проведення експертного дослідження, витратити, понесені у звязку зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником автомобіля [NUMBER], що успадкувала після смерті матері. 1 липня 2014 року о 08 год. 55 хв. на вул. Стрийська вул. В. Великого, 2 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марок: «Fiat Tempra», д.н.з. 02409 Т.С. (д.н.з. якого після перереєстрації відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВС 1633 ВМ), під керуванням [PERSON], «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «ВАЗ 2108», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідач керував автомобілем без її відома та дозволу на вказану поїздку. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами строком на шість місяців. Внаслідок вказаної ДТП її автомобілю завдано матеріальної шкоди, вартість відновлювального ремонту такого, згідно з висновком експертного дослідження, становить 35\~807 грн. 92 коп., за складання якого нею сплачено 574 грн. 06 коп. Крім цього, вказаними діями їй завдано моральної шкоди, що полягала у відмові відповідача добровільно відшкодувати заподіяну майнову шкоду, відсутності можливості реалізувати свої наміри та плани, а також, використовувати автомобіль для особистих потреб та потреб сімї. Вказану шкоду оцінила в 12\~180 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні від 2 липня 2015 року позов підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту такого. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання. Однак, рекомендовані листи з судовими повістками, які направлялися за адресами останніх, повернуто Сихівському районному суду м. Львова з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 5 березня 2009 року № 270 рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім'ї, а у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Згідно з п. 116 вказаних Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження. Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень. У відповідності до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою адресою місця проживання чи перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання рекомендованих листів з судовими повістками, суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за адресою, вказаною в матеріалах справи, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Крім цього, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України судову повістку на ім'я відповідача вручено житлово-експлуатаційній організації ЛКП „Під Зуброю за місцем реєстрації останнього та на адресу суду надійшов акт про неможливість вручення повістки у зв'язку з тим, що двері квартири не відчиняють. У судовому засіданні від 2 липня 2015 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав пояснення про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 1 липня 2014 року о 08 год. 55 хв. на вул. Стрийська вул. В. Великого, 2 у м. Львові, відбулась не з його вини, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або порушенням речі, а також витрати, які особа зробила у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 червня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-340 /а.с.5/. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 6 травня 2015 року, реєстраційний номер вказаного автомобіля перереєстровано на ВС 1633 ВМ /а.с.6/. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] 1 липня 2014 року о 08 год. 55 хв. на вул. Стрийська [PERSON], 2 у м. Львові, керуючи автомобілем [NUMBER], порушуючи пункти 1.5, 2.3 б, 10.1, 10.3\~Правил дорожнього руху\~України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, під час перестроювання не дав дорогу транспортним засобам, що рухались по смузі, на яку він мав намір перестроїтися, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого\~\~обидва автомобілі виїхали на смугу зустрічного руху, і\~\~автомобіль\~[NUMBER], [NUMBER], а автомобіль\~\~[NUMBER] зіткнувся з автомобілями [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №968224 від 28 липня 2014 року та схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 1 липня 2014 року /а.с.10, 11/. Постановою слідчого СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 12 липня 2014 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12014140030000455 від 1 липня 2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 11 вересня 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців /а.с. 7-9/. Постановою апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2015 року постанову Сихівського районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року залишено без змін /а.с. 48/. Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Висновком експертного дослідження №9/3 від 21 квітня 2015 року, складеного експертом сектору економічної, товарознавчої, автотоварознавчої експертизи та експертизи вартості НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області [PERSON], встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], станом на 31 березня 2015 року у розмірі 35\~807 грн. 92 коп.; вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля 18 370 грн. 03 коп. /а.с. 13-23/. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Fiat Tempra» у розмірі 35 807 грн. 92 коп., також коштів, сплачених за проведення експертного дослідження, у розмірі 574 грн. 06 коп., підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з висновком експертного дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 35\~807 грн. 92 коп. та є меншою за ринкову вартість такого до його пошкодження 66\~587 грн. 543 коп., відтак, вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 18\~370 грн. 03 коп. та саме така сума підлягає стягненню з відповідача. За проведення вказаного експертного дослідження позивачем сплачено 562 грн. 80 коп., що стверджується квитанцією №35 від 31 березня 2015 року /а.с. 27/. 11 грн. 26 коп., сплачених згідно з квитанцією №35/к, є комісійним збором з платника, тому такі не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п. 3 ч. 2\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідачем пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, завдано матеріальну шкоду та таку не відшкодовано протягом тривалого часу, що спричинило незручності, викликало необхідність вживати додаткових заходів для захисту свого порушеного права, порушило звичний уклад життя позивача, суд дійшов висновку, що такими діями позивачу завдано моральну шкоду, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди, яке, з врахуванням вимог розумності та справедливості, повинно становити 3000 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно з ч.1\~ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між правозахисником й клієнтом та мають бути закріплені в угоді, що й встановлено судом у даних правовідносинах. Оскільки стороною позивача не надано розрахунків розміру витрат, виходячи з обсягу виконаних робіт, у відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», так само як і не представлено актів про надання послуг, які підписуються клієнтом та адвокатом, передбачених п.4.1 договору про надання правової допомоги №15/041 від 5 травня 2015 року, вимога про відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 243,60 грн. за майнову вимогу та 243,60 грн. за немайнову вимогу про відшкодування моральної шкоди, а всього 487,20 грн.. Враховуючи те, що позивач при пред'явленні позовної заяви до суду сплатила 485,63 грн., що на 1,57 грн. менше за необхідну суму, вказану різницю необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України та

Outcome: partial