Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 25 лютого 2011 року за реєстровим №2-266, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відповідач зовсім не виконує і не виконував умови договору. Оплату утримання квартири та комунальні послуги вона сплачує самостійно, жодної матеріальної допомоги відповідач не надає. Також вказує, що [PERSON] до свого одруження відвідував її, однак не більше не надає жодного догляду, не цікавиться станом її здоровя. Востаннє відповідач відвідав її двічі під час різдвяних свят у січні 2017 року. Таке ставлення онука до неї призвело до того, що вона хоче розірвати договір довічного утримання, про що звернулась до відповідача, який спочатку погодився, однак згодом відмовив та вказав, щоб вона звернулась до суду із позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили таку задоволити. Відповідач до судового засідання подав заперечення проти позову, в якому вказує, що підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні, оскільки він виконує взяті на себе зобовязання, доглядає за [PERSON], відвідує її два-три рази на тиждень, допомагає в побуті, приносить продукти харчування, оплачує комунальні послуги за квартиру, купує ліки, неодноразово відвідував позивачку в медичних закладах, в яких вона перебувала, викликав швидку медичну допомогу для неї, відвозив її до медичних закладів на власному автомобілі та завозив додому, відвідує [PERSON] на всі свята, її день народження, іменини, дарує квіти та подарунки, турбується про стан її здоровя. Вважає позов безпідставним, а заявлених позивачкою свідків зацікавленими у результаті вирішення справи та такими, що мають на меті привласнити квартиру [PERSON] Просить проводити розгляд справи у його відсутності та відмовити в задоволенні позову. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 25 лютого 2011 року між [PERSON], як відчужувачем, та [PERSON], як набувачем, укладено Договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до п.1 якого [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру №7 в будинку №14 на вул. [PERSON] у м. Львові, взамін чого, [PERSON] зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно, на умовах цього Договору. Згідно ч.1 ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.7 вказаного Договору, за згодою сторін обовязки набувача по наданню відчужувану довічного забезпечення визначається у вигляді: -забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у цілій відчужуваній квартирі, без конкретного визначення частини помешкання; -здійснення необхідної допомоги; -надання побутових послуг; -забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від вартості; -у разі виникнення потреби, забезпечити іншими видами матеріального забезпечення та доглядом. Згідно п.8 вищевказаного Договору, грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у сумі 500,00 грн., яка в майбутньому підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази про те, що позивач [PERSON] є його хресною мамою, він її частко провідує, а саме два-три рази на тиждень, оскільки вона хворіє. Відповідача [PERSON] від бачив лише один раз на дні народженні позивача. Вказує, що відповідач одружився три роки тому і став дуже дивним. Також йому відомо, що позивач сама оплачує комунальні послуги за квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що відповідач є братом її чоловіка, останнім часом вони не спілкуються, оскільки відповідач став дуже гордим. Вказала, що їй відомо, що між [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання, оскільки позивачка хворіє на цукровий діабет. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона є сусідкою [PERSON], відвідує позивачку два-три рази на тиждень, допомагає на прохання [PERSON] по господарству. Вказує, що відповідача не бачила у [PERSON] цілий рік, востаннє бачила на Різдво. Відповідачем не надано жодних доказів виконання п.п.7,8 договору в частині матеріального забезпечення в сумі 500,00 грн. щомісячно,здійснення необхідної допомоги, надання побутових послуг та забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами. Відповідно до п.18 Договору довічного утримання від 25 лютого 2011 року, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, або за рішенням суду згідно ст.755 ЦК України. Згідно п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не були виконані в повному обсязі зобов'язання, передбачені договором довічного утримання, а тому позов знайшов своє доведення в судовому засіданні, ґрунтується на чинному законодавстві та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved