Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовувавала тим, що їй на праві власності належить будинок, якиї розташований за адресою: [ADDRESS] . У будинку зареєстрований її син - відповідач [PERSON] , однак починаючи з 2015 року по теперішній час відповідач у будинку не проживає. Ураховуючи викладене просила визнати [PERSON] [INFO] , таким що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Орган реєстрації проживання фізичних осіб Щербанівської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області зняти [PERSON] [INFO] з реєстраційного обліку в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує просить задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає. Представник третьої особи: виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області направив до суду заяву про розгляд справи без його участі при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа: орган реєстрації місця проживання фізичних осіб Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області повідомлені належним чином, в судове засідання представник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житловогобудинку по [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення Полтавської районної ради народних депутатів № 287 від 15 липня 1986 р (а.с. 5). Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради в даному житловому будинку зареєстровано двоє осіб, а саме: позивач [PERSON] та її син - відповідач по справі [PERSON] [INFO] (а.с.10). Починаючи з 2015 року по теперішній час відповідач в зазначеному житловому будинку не проживає, що підтверджується свідченням сусідів [PERSON] ( паспорт серії [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) (а.с.12-13). Окрім цього це підтверджено відповідачем, який визнав позов. Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майномвідсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Щодо позовних вимог про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає таке. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч. 1ст. 6 цього Законупередбачає, що «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів післязняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державноїреєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органомреєстрації з одночаснимзняттям з попереднього місця проживання». Окрім того, згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати з відповідача не стягуються, так як позивач просила в позовних вимогах покласти їх на неї.

Outcome: partial