Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, третя особа: Київська міська організація Профспілки працівників освіти і науки України та просить суд скасувати наказ Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного від 08.05.2019 року № 211-К про її звільнення, поновити на посаді вчителя з легкої атлетики Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона 08.05.2019 року звільнена з посади вчителя з легкої атлетики наказом № 211-К керівництва Коледжу із незрозумілих підстав. У наказі про звільнення від 08.05.2019 року № 211-К підставою для звільнення відповідач вказав, що вчитель з легкої атлетики [PERSON] була відсутня з 06.05.2019 року по 07.05.2019 року на змаганнях кубку міста Києва з легкої атлетики, у яких брали участь учні її групи, чим вона як тренер нехтування своїми посадовими обов`язками, не супроводжуючи учнів на змаганнях і не даючи їм практичної допомоги, зірвала навчальний процес та створила небезпечні умови для життя та здоров`я учнів під час їх участі у змаганнях. Позивач вважає дії відповідача незаконними, та в зв`язку з вищевикладеним просить суд скасувати наказ керівництва Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного від 08.05.2019 року № 211-К та поновити її на посаді вчителя легкої атлетики цього коледжу та стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 31.07.2019 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не зверталися до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав. Представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що з 01.10.2004 року [PERSON] прийнята на посаду вчителя з легкої атлетики Республіканського вищого училища фізичної культури на підставі наказу № 126-к. 24.07.2015 року наказом Міністерства освіти і науки України № 812, Республіканське вище училище фізичної культури перейменовано в Олімпійський коледж ім. І. Піддубного. 23.10.2018 року наказом № 710-к позивачу оголошено догану за невиконання обов`язків щодо не набрання нею навчальної групи, а також за відсутність її 31.05.2018 року на попередньому розподілі педагогічного навантаження вчителів з легкої атлетики Коледжу на 2018-2019 навчальний рік; 11.06.2018 року на проведенні зарахування та перегляду учнів на відділення легкої атлетики; 01.09.2018 року на підготовці тарифікаційного списку педагогічного навантаження вчителів зі спорту Коледжу на 2018-2019 роки; 14.09.2018 року на затвердженні плану-графіку Коледжу по зарахуванню та перегляду учнів на відділення з легкої атлетики у період з 28.08.2018 року по 31.08.2018 року. Крім цього, [PERSON] відмовилась надавати пояснення щодо ненадання нею пропозицій по комплектації навчально-тренувальної групи на 2018-2019 навчальний рік у письмовому вигляді. У позовній заяві позивач вказала, що 17.09.2018 року подавала заяву на ім`я т.в.о. директора Коледжу [PERSON]. щодо затвердження графіку роботи, оскільки старший тренер [PERSON] відмовився підписувати вказаний графік. 03.10.2018 року подавала пояснювальну записку на ім`я т.в.о. директора Коледжу [PERSON]. щодо відсутності її 31.05.2018 року, 11.06.2018 року та 01.09.2018 року на робочому місці, а також подавала до адміністрації Коледжу листи непрацездатності, як підстави її відсутності на робочому місці у вище вказані дні. 18.03.2019 року наказом № 116-к позивачу оголошено догану за порушення вимог та норм здачі ключів від тренерської кімнати, що порушує правила протипожежної безпеки. На це позивач пояснює, що вона після закінчення роботи здавала ключі від тренерської кімнати сторожам манежу та під час робочого дня, також коли зачиняла тренерську - знаходилася на території Коледжу. Так, позивач вважає, притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом від 18.03.2019 року № 116-к таким, що не відповідає жодним вимогам чинного законодавства. 08.05.2019 року, наказом № 211-К, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, позивача звільнено з посади вчителя з легкої атлетики Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного. Підставою звільнення в наказі зазначена доповідна записка методиста Коледжу [PERSON] від 07.05.2019 року, в якій вона зазначила, що під час проходження змагань за кубок м. Києва з легкої атлетики, в яких брали участь учні з групи позивача, 06.05.2019 року сама позивач знаходилась в легкоатлетичному манежі Коледжу, про що складено акт перевірки від 06.05.2019 року, та на другий день зазначених змагань 07.05.2019 року, методист також вказала, що позивач знаходилась на території Коледжу, про що складено акт перевірки від 07.05.2019 року. Тобто позивач була на робочу місці, але відсутня на змаганнях, чим порушила свої посадові обов`язки - зазначає керівництво Коледжу в оспорюваному наказі про звільнення від 08.05.2019 року № 211-К. Підстави звільнення, на які посилається керівництво Коледжу в наказі, позивач не визнає повністю, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають дійсності. Пояснює, що знаходитися на змаганнях кубку міста Києва з легкої атлетики, у яких взяли участь учні її групи, у період з 06.05.2019 року по 07.05.2019 року, не мала правових підстав, так як керівництвом Коледжу не приймалося рішення (наказ чи розпорядження), яким було б визначено позивача вчителем на вищевказаних змаганнях. Згідно з вимогами ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Положеннями ст 149 КЗпП України вказано, що при обрані виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Пунктом 3 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до наказу Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного від 80.05.2019 року № 211-К позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання обов`язків, покладеним договором п. 3 ст. 40 КЗпП України. У відповідності з ч. 4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та з урахуванням наявності порушення під час звільнення позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та задоволення позову. Разом з цим, за правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Разом з тим, згідно підпунктів б) і г) пункту 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: - одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); - премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Таким чином, з роботодавця на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.05.2018 року по 28.11.2019 року в сумі 45 928,44 грн. . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи відбулось неправомірно, а тому заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - необхідно задовольнити. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2 086,08 грн.

Outcome: approved