Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який в подальшому змінила та просить : визнати спільною сумісною власністю подружжя, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] нерухоме майно, а саме : житловий будинок\~ [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами; поділити спільне майно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] наступним чином: визнати за [PERSON] , [INFO] право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами; визнати за [PERSON] , [INFO] право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] ..\~ Під час перебування у шлюбі вони придбали будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 серпня 1991 року. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 16 лютого 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 жовтня 1990 року було розірвано. Про те що шлюб між сторонами було розірвано, позивач не знала, оскільки не була присутня в судовому засіданні. Рішення Тарутинського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу позивач отримала лише 21 червня 2018 року. До теперішнього часу вона зареєстрована в зазначеному будинку. Таким чином, позивач вважає, що зазначений будинок належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності, а останній протиправно позбавляє її\~ права навіть на 1/2 частину будинку, оскільки на теперішній час в ньому мешкають чужі люди. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з зазначеним позовом. \~ Позивач [PERSON] в судове\~ засідання не з`явилась, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на\~ змінених вимогах наполягає. Третя особа по справі [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, однак на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «отказ от получения». Пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, розглядаючи вимогу позивача про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ зазначеного майна, суд користується нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/, оскільки спірні правовідносини мали місце в 1991 році, тобто до вступу в законну силу Сімейного Кодексу України /в редакції 2002 року/. Частина 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/ регламентує, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою (ч. 1 ст. 23 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/). З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 1990 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області за актовим записом №18 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 20 жовтня 1990 року (а.с.9). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 21 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу від 01 серпня 1991 року, посвідченого Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №69, право власності на житловий будинок [ADDRESS] в Тарутинському РБТІ зареєстровано в реєстровій книзі №4 під реєстровим №309 зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується довідкою Тарутинського РБТІ №295 від 23 липня 2018 року (а.с.14). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 16 лютого 1999 року №2-57/1999 шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] \~ зареєстрований 20 жовтня 1990 року було розірвано (а.с.10-11). Вказане рішення суду було ухвалено за відсутністю [PERSON] , що вбачається з його змісту. Позивач [PERSON] отримала рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 16 лютого 1999 року №2-57/1999 21 червня 2018 року, що підтверджується її заявою про надання копії рішення (а.с.81). Тож, з зазначених матеріалів вбачається, що будинок [ADDRESS] був придбаний під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Щодо розподілу спільного майна подружжя, суд зазначає наступне: Згідно зі ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Частина 1 статті 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/ регламентує, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/). Тож, враховуючи, що: будинок [ADDRESS] визнаний судом спільним майном позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] ; ані позивач, ані відповідач не надали суду доказів, про існування обставин, які заслуговують уваги при визначенні розміру часток під час поділу їх майна, суд вважає можливим, вимоги позивача задовольнити та поділити спільне\~ майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , а саме будинок [ADDRESS] шляхом визнання за ними права особистої приватної власності на зазначений будинок по 1/2 частині за кожним. \~\~ Крім того, згідно п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно (а.с.18). Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з\~ розглядом справи. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони\~ пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 10 березня 2021 року (а.с.1). Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно п.п.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 10 березня 2021\~\~ року за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 10 березня 2021\~\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 908 гривень 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача\~ в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1816 гривень 00 копійок за дві позовні вимоги. На підставі викладеного ст.ст. 22,23,28,29 Кодексу про шлюб та сім`ю України /в редакції 1969 року/, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved