Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В позовній заві посилалась на те, що з лютого 2006 року по жовтень 2007 року вона проживала з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. 29 серпня 2007 року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач не виявив бажання подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Тому відомості до актового запису про народження дитини були внесені в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України («зі слів матері»). З 7 жовтня 2007 року вони проживають окремо, подружні стосунки фактично розірвали. Але ще протягом 1,5 року відповідач навідував дитину. Він визнає, що є батьком дитини, але ніякої моральної та матеріальної допомоги не надавав протягом 10 років. Протягом останніх 1,5 року відповідачем була надана їй допомога на утримання дитини у розмірі 2000 гривень. Це єдина сума сплачена ним за 11,5 років. Дитині необхідно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У серпні 2018 року дитині під час проходження мед.комісії були поставлені діагнози: сколіоз, плоскостопість, аритмія. Відповідач був повідомлений нею, але кошти на лікування відмовився надати. З серпня 2018 року [PERSON] навчається в м. Запоріжжя. Чималі кошти необхідні на навчання та лікування дитини. Тому позивач просила суд визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 8000 грн. щомісячно до повноліття дитини. також позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, просила його задовольнити. При цьому посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві. Зазначила, що на її думку аліменти у розмірі 8000 грн. сімя відповідача може сплачувати. Також просить врахувати, що протягом багатьох років відповідач не допомагав їй утримувати дитину. В даний час дитина навчається у м.Запоріжжі, у звязку з чим витрати на її утримання значно збільшились. Тому нею визначений такий розмір аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про визнання батьківства визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що він є батьком малолітньої [PERSON]. Тому проти задоволення даної позовної вимоги він не заперечує. Позовну вимогу про стягнення аліментів визнає частково. Він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн., як того просить позивач. Деякий час він не працював за станом здоровя, зараз працевлаштовується. Тому визнає позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 29 серпня 2007 року, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис №751 від 10 вересня 2007 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №054469 матірю зазначеної дитини є [PERSON], батьком [PERSON] (а.с.8). Відомості про батька дитини до актового запису внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СУ України від 02 жовтня 2015 року №00015860037 (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а імя та по батькові за її вказівкою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач в судовому засіданні позовну вимогу про визнання батьківства визнав, пояснив, що він є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Він ніколи не ставив своє батьківство під сумнів. Тому не заперечує проти задоволення даної позовної вимоги. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Сумніви в добровільності визнання позову відповідачем відсутні. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем того факту, що він є батьком [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання батьківства [PERSON] щодо [PERSON], [INFO]. Тому дана позовна вимога підлягає до задоволення. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері позивача у справі [PERSON]. Відповідач на утримання дитини добровільно регулярної матеріальної допомоги позивачу не надавав. У звязку з цим між сторонами виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України\~\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської\~\~гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. За вимогами ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує визнання відповідачем позову та його згоду сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Часткове визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та в повній мірі відповідає інтересам дитини. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року\~№ 2629-VIII, на час розгляду справи становить 2027 грн., з 01 липня 2019 року складатиме 2118 грн., а з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно. Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Підстави для стягнення з відповідача аліментів в більшому розмірі судом не встановлені. Наявність у членів сімї відповідача нерухомого майна не є підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з нього. Будь-які докази наявності у самого відповідача матеріального становища (нерухомого майна, рухомого майна, заощаджень, заробітку, тощо), яке надає йому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, до матеріалів справи сторонами не додані. Тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовної вимоги про стягненні аліментів. Оскільки батьківство відповідача встановлено за даним рішенням суду, права та обовязки батька у нього в повному обсязі виникнуть з набранням рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: partial