Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до Клинівської сільської ради, в якій просила поновити строк позовної давності для подання позовної заяви про продовження строку для прийняття спадщини та надати їй додатковий строк у вигляді трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої\~ 3.11.2001 року. Вказує, що 3.11.2001 року померла її мати [PERSON], про що виконкомом Клинівської сільської ради Артемівського району Донецької області в книзі реєстрації актів про смерть 5.11.2001 року зроблено запис за № 14. В серпні 2017 року в речах матері позивач знайшла сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0051415, виданого на підставі рішення Артемівської райдержадміністрації від 20.10.1997 року № 432. Цей документ свідчить, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну ділянку площею 8,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на землях Клинівської сільської ради Бахмутського (Артемівського) району Донецької області. Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем зазначеного майна. Вона доглядала за матірю, а за сім місяців до смерті забрала її з с. Клинове (де вона була зареєстрована) і поселила до себе в м. Світлодарськ, де вона мешкала до своїх останніх днів життя. Після смерті [PERSON] позивач проводила поховання та помини, в неї залишилися усі її речі, що свідчить про фактичний вступ в управління та володіння майном спадкодавця. У встановлений законом термін, [PERSON] не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, бо їй не було відомо про наявність у спадкодавця майна, яке підлягало нотаріальному оформленню. При зверненні до державного нотаріуса 28.09.2017 року, з питанням про прийняття спадщини, було встановлено, що вона пропустила строк за для подання заяви про прийняття спадщини, і що спадкова справа не заводилася. На теперішній час вона бажає скористатися своїм правом на оформлення спадщини, але нею пропущений строк для прийняття спадщини. Наданий нотаріусу сертифікат на земельну частку (пай) та довідки, не є тим документом, який би відповідав вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, та не може розцінюватися як фактичне прийняття в управління майном, адже сертифікат свідчить лише про право на земельну частку, а не про право власності на неї. З цих же підстав нотаріус не може вважати сертифікат цінним папером, який би надавав змогу стверджувати про фактичне володіння спадщиною. Відповідно до викладеного, нотаріус відмовив позивачу у відкритті спадкової справи, та рекомендувала звернутися до суду за для поновлення строку для прийняття спадщини. \~\~\~Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, в судове засідання не зявився. Разом з тим на адресу суду 6.12.2017 року надійшла заява (вх. №38704) про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.34). Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Стаття 3 ЦПК України\~надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 11 ЦПК України\~вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 18 жовтня 1954 року у с. Клинове Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про народження 26 жовтня 1954 року зроблено запис за № 17, батьками дитина записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 282397 від 12.10.1970 року (а.с.3,45). 16 листопада 1974 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16.11.1974 року зроблено запис № 15, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серія ІІ-НО № 250517, а.с.4,46). Як вбачається з сертифіката на право на земельну частку (пай) (серія ДН № 051415) виданого 21.10.1997 року, [PERSON], на підставі рішення Артемівської райдержадміністрації від 20.10.1997 року № 432, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Козаченко розміром 8,15 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.8). 3 листопада 2001 року у віці 68 років померла мати позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 2001 року листопада місяця 5 числа зроблено запис за № 14 та видано Виконкомом Клинівської сільської ради Артемівського району Донецької області свідоцтво про смерть серії 1-НО № 590289 (а.с.2,47). Як вказано у свідоцтві причина смерті [PERSON] ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Козаченко розміром 8,15 в умовах кадастрових гектарах. Згідно довідки № 598/02-30 від 4.09.2017 року, виданої Клинівською сільською радою, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.37). Однак, як вказує позивач, вона забрала матір до себе, де вони разом мешкали за адресою: м. Світлодарськ, вул. Будівельна, буд.22 по день смерті [PERSON] 3.11.2001 року, що підтверджується довідкою КП «Веста» № 157 від 14.09.2017 року (а.с.38). 10.11.2017 року на запит суду надійшов лист від завідувача Другої бахмутської державної нотаріальної контори [PERSON] від 9.11.2017 року № 1568/01-16, згідно якого після смерті [PERSON], померлої 3.11.2001 року, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались та заповіти від його імені не посвідчувались, що також підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 49805800, 49805816 від 9.11.2017 року (а.с.22-23, 26). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або\~ заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. \~ \~ \~\~\~ \~Згідно ч.1\~ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.\~ Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1\~ст.1220 ЦК України). \~ \~ \~\~Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~ вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом достовірно встановлено, що\~ позивач не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк у звязку із тим, що їй не було відомо про наявність у спадкодавця сертифіката, який вона в серпні 2017 року знайшла у речах матері. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця, встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого. Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української PCP визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо в фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Тобто, під час дії статті 549 ЦК Української PCP існувало 2 способи прийняття спадщини - подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та вступ в управління або володіння спадковим майном. У пункті 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5 (даті - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій), у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, перелічені докази, які підтверджують факт вступу в управління чи володіння майном спадкодавця. Позивач вказує, що наданий нею нотаріусу Сертифікат на земельну частку (пай) та довідки, не є тии документом який би відповідав вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, не може розцінюватися як фактичне прийняття в управління майном, адже сертифікат свідчить лише про право на земельну частку, а не право власності на неї. З цих же підстав нотаріус не може вважати Сертифікат цінним папером, який би надавав змогу стверджувати про фактичне володіння спадщиною. А тому нотаріус відмовила позивачу у відкритті спадкової справи, та рекомендувала звернутися до суду за для поновлення строк для прийняття спадщини. Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. На підставі викладеного, позивач вказала, що наразі не має іншого способу захисту своїх прав, аніж звернення до суду з цим позовом. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що він є чоловіком [PERSON], [PERSON] була його тещею. Коли вони з жінкою збиралися поставити новий пам'ятник [PERSON] та потрібна була її фотографія, то в сімейному альбомі в серпні 2017 року знайшли сертифікат на земельну частку, про наявність вказаного сертифіката їм не було відомо. Після смерті [PERSON] його жінка [PERSON] не зверталася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про цей сертифікат. Згідно\~ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини за законом.\~\~\~\~ Суд вважає, що обставини, з яких позивач не реалізувала своє право на спадок є поважними причинами, які пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. З огляду на вищевикладене, оскільки позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому суд визначає позивачу спадкоємцю за законом\~додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved