Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та відібрання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2009 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області між сторонами по справі було зареєстровано шлюб за актовим записом №2720, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2013 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати із позивачем за адресою: [ADDRESS]. До липня 2014 року відповідач не відвідував та не цікавився життям неповнолітнього сина, хоча позивач не перешкоджала в побаченнях та спілкуванні дитини з батьком. 30.07.2014 року відповідач забрав сина у позивача з метою оздоровлення малолітньої дитини на туристичній базі «Савінйон» Одеської області та зобов'язався повернути хлопчика 11.08.2014 року. Однак, після зазначеної дати відповідач не повернув дитину позивачеві. На прохання позивача повернути дитину відповідач стверджує, що відтепер дитина буде проживати з ним і тепер він буде вирішувати чи надавати позивачеві дозвіл на побачення з сином, чи ні. У відсутність будь-яких законних підстав відповідач перешкоджає позивачу брати участь у вихованні сина та не дозволяє позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, що призводить до порушення її прав та перешкоджає нормальному розвитку неповнолітнього хлопчика. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітньому сину [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON]; відібрати неповнолітнього сина [PERSON] від батька [PERSON] та повернути його матері [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Рішення в частині відібрання дитини і повернення позивачу допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Соляр Т.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Бойко М.П. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та представник позивача не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 20.10.2009 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області між сторонами по справі було зареєстровано шлюб за актовим записом №2720, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014257953 від 01.08.2014 року, наданий В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області (а.с.4), який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2013 року у цивільній справі №127/6143/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 16.08.2010 року (а.с.6). Неповнолітня дитина [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати із позивачем за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка квартального комітету «Пирогово» від 08.08.2014 року №657 (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Однак, дійти згоди щодо визначення місця проживання дитини та участі кожного з батьків у вихованні дитини сторони спільно не можуть. Зокрема, 30.07.2014 року відповідач забрав сина у позивача з метою оздоровлення малолітньої дитини на туристичній базі «Савінйон» Одеської області та зобов'язався повернути хлопчика 11.08.2014 року, про що свідчить письмова розписка відповідача позивачу від 30.07.2014 року, написана та складена в присутності свідків [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Однак, після зазначеної дати відповідач не повернув дитину позивачеві. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Як вбачається з пояснень представника третьої особи в судовому засіданні згідно акту обстеження житлово-побутових умов позивачки - матері дитини [PERSON], яке було проведено 15.12.2014 за адресою: [ADDRESS], фахівцями служби у справах дітей, позивачем створені умови для проживання, відпочинку дитини, є місце для ігор та заняття, квартира знаходиться у задовільному санітарному стані. З довідки КП «Центр концертних та фестивальних програм Департаменту культури Вінницької міської ради» від 13.08.2014 року №9 встановлено, що позивач працює на посаді адміністратора концертних та фестивальних програм в КП «Центр концертних та фестивальних програм», загальна сума доходу позивача за період з лютого 2014 року по липень 2014 року становить 6 079,60 грн. (а.с.10). За місцем проживання позивач характеризується позитивно, скарг від сусідів, родичів, з органів внутрішніх справ про порушення громадського спокою та неналежну поведінку останньої до комітету мікрорайону «Пирогово» не надходило відповідно до характеристики на [PERSON], виданої комітетом мікрорайону «Пирогово» від 08.08.2014 року (а.с.11). За місцем роботи позивач проявила себе як фахівець, що має високий професійний рівень, має високу працездатність та легко навчається, доброзичлива, комунікабельна, користується авторитетом у колег (характеристика на [PERSON], видана КП «Центр концертних та фестивальних програм» (а.с.12). Окрім того, згідно довідки Дошкільного навчального закладу №73 від 12.08.2014 року №80, малолітній хлопчик [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ №73. Вихованням сина займається його мати - [PERSON], яка приймає активну участь у житті закладу, відвідує всі заходи, вчасно сплачує кошти за дошкільний заклад. Батько [PERSON] в дошкільному закладі не з'являвся (а.с.9). Натомість, як вбачається з матеріалів справи, а саме листа ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 06.02.2015 року №1/1-ад, у Вінницькому міському відділі в наявності інформація про реєстрацію 7 матеріалів відносно відповідача [PERSON], [INFO], а саме: 26.06.2011 року до Ленінського РВ звернулась [PERSON] за фактом пошкодження її автомобіля [PERSON], по даному факту порушено кримінальну справу №112700766001 від 26.06.2011 року за ч.1 ст.296 КК України, 15.09.2011 року кримінальна справа була зупинена на підставі п.3 ст.206 КПК України; 26.06.2011 року та 13.09.2011 року до Ленінського РВ звернувся [PERSON] за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], по даному факту порушено кримінальну справу №112700883002 від 30.06.2011 року за ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, 28.09.2011 року кримінальну справу було направлено до суду; 23.07.2013 року працівниками В ДАІ м. Вінниці був зупинений автомобіль марки «Опель», д.н.з.[NUMBER] під керуванням [PERSON], в якого було виявлено невідповідні документи з ознаками підробки, 27.07.2013 року дану інформацію внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013010390003000 із ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та за вказаним фактом слідчим відділом ВМВ УМВС України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування; 03.01.2013 року до другого відділу міліції ВМВ УМВС України у Вінницькій області звернулась [PERSON] по факту зґвалтування її чоловіком, дану інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152 КК України 03.01.2013 року внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013010390000045, проте 28.03.2013 року за результатами досудового розслідування було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України; також 29.09.2012 року, 27.08.2013 року, 15.07.2014 року [PERSON] зверталась до ВМВ УМВС України у Вінницькій області з приводу прийняття мір до її колишнього чоловіка (а.с.58-61, 72-75). Таким чином, вищезазначені обставини в їх сукупності, як і кожен зокрема, свідчать про аморальну поведінку відповідача, тобто поведінку, що відхиляється від морально-етичних норм та яка безпосередньо загрожує благополуччю відносин в сім`ї та розвиткові дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] від 11.03.2015 року за вих.№01-00-011-8089, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір'ю, тобто з позивачем. Окрім того, сторонам рекомендовано попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров'я та інтересів дитини (а.с.84-85). Відповідно до ч.1 ст.162 СК України якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. В процесі судового розгляду даної справи достовірно було встановлено, що 30.07.2014 року відповідач забрав сина у позивача з метою оздоровлення малолітньої дитини на туристичній базі «Савінйон» Одеської області та зобов'язався повернути хлопчика 11.08.2014 року, однак після зазначеної дати відповідач не повернув дитину позивачеві. В даний час позивач позбавлена можливості здійснювати свої батьківські права та обов'язки по відношенню до малолітнього сина. Вищевикладені обставини також показали в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх показання дані в судовому засіданні об'єктивно підтверджуються також іншими доказами по справі, зокрема листом Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 10.02.2015 року №31-00-011-4651, відповідно до змісту якого встановлено, що дитина [PERSON], 2010 року народження, у даний час проживає з батьком у смт. Стрижавка Вінницького р-ну (а.с.70); висновком о/у ВКМСД 2-го відділу ВМВ УМВС України у Вінницькій області Качуровським В.В. про результати розгляду заяви [PERSON] щодо неправомірних дій її колишнього чоловіка [PERSON] від 04.09.2013 року, відповідно до змісту якого [PERSON] дійсно забрав неповнолітнього сина у позивача 20.08.2013 року, на даний час хлопчик проживає разом з ним (а.с.74). Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними, достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справах доказах та є такими, що не суперечать інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією №9105933-1 від 14.10.2014 року на суму 243,60 грн. (а.с.1) та квитанцією №11032015135702 від 11.03.2015 року на суму 243,60 грн. (а.с.87), також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Окрім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved