Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.10.2010 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.10.2010 року. Позивачка вказує, що від даного шлюбу у сторін\~ народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачкою.\~ Стверджує, що 27.08.2010 року між нею та відповідачем був укладений Договір «Між подружжям про сплату аліментів», відповідно до якого відповідач зобовязаний був сплачувати на користь позивача кошти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 250 гривень щомісяця. Вказує, що 05.07.2013 року вона вдруге вийшла заміж та змінила прізвище з «Зінчук» на «Федорова». Позивач звертає увагу суду на те, що на даний час відповідач відмовляється виконувати умови договору про сплату аліментів та уникає зустрічей як з нею, так і з дитиною, що також зумовлює неможливість згідно п.6 договору переглянути розмір аліментів в добровільному порядку та укласти з відповідачем договір про внесення змін до основного договору. Позивач стверджує, що відповідач жодним чином ні матеріально ні морально не допомагає їй в утриманні дитини, умов договору про сплату аліментів не виконує. При цьому, вказує на те, що спільний син сторін навчається у 5 класі, відвідує спортивну секцію по футболу, що потребує відповідних витрат, зокрема придбання шкільної форми, спортивної форми, оплати за спортивну секцію, кишенькових витрат та витрат на харчування. Також, як вказує позивач, вона на даний час офіційно ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною від другого шлюбу. На основі викладеного, у відповідності до ст.ст.180, 182, 192 СК України, позивачка просить суд змінити розмір аліментів з 250 гривень щомісячно на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини та стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку у місяць з дня предявлення позову, до досягнення повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак позивач спрямувала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Також, спрямував до суду письмовий відзив на позов [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.10.2010 року, що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці (а.с.10). Як встановлено судом, у сторін 03 листопада 2007 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-МИ №065631 (а.с.7). Згідно довідки Чернівецької [PERSON] ступенів №11 за №335 від 21.09.2018 року (а.с.34) [PERSON] є учнем 5-А класу, а також згідно довідки КБУ «ДЮСШ з футболу м.Чернівців» №7 від 20.09.2018 року [PERSON] займається у вказаній установі (а.с.35). 27.08.2010 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений «Договір між подружжям про сплату аліментів», відповідно до умов якого (п.1) відповідач зобовязаний був сплачувати на користь позивача кошти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 250 гривень щомісяця (а.с.8). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2004. Також, як встановлено судом, на утриманні відповідача [PERSON] перебувають малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.18-19). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON],\~ зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також суд, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після укладення сторонами договору про сплату аліментів, змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та попередньо визначений сторонами розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, а також те, що в даний час позивачка не працює, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітньої дитини змінився, тобто зменшився. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обовязковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як вказано в позовній заяві та підтверджено доказами доданими до позовної заяви, витрати на утримання дитини зросли. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки. Розмір аліментів, який повинен сплачувати відповідач недостатній для належного утримання дитини. Разом з тим, як встановлено судом на утриманні відповідача по справі перебувають двоє неповнолітніх дітей донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-МИ №276851 (а.с.18) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-МИ №168829 (а.с.19). Окрім того, згідно наданих відповідачем копії витягу з історії хвороби №101 (а.с.21) та довідки Міської дитячої поліклініки (а.с.23) у сина відповідача [PERSON] діагностовано гіперметронію середнього ступеню обох очей та він 23.12.2015 року переніс відповідну операцію. Враховуючи зазначені обставини, письмові заперечення відповідача з цього приводу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд також враховує і те, що відповідач є працездатною особою, а також те, що Законом визначено мінімальний розмір аліментів саме у сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір аліментів,\~визначених Договором між подружжям про сплату аліментів від 27 серпня 2010 року, а саме з 250 гривень щомісячно стягувати в відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача та його інших неповнолітніх дітей. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial