Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: [PERSON] виділити у користування кімнату площею 12,2 кв.м. з примикаючою лоджією; [PERSON] виділити у користування кімнати площею 17,3 кв.м. та 12,5 кв.м.; залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] - кухню - 8,3 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 13,6 кв.м.; поділити особовий рахунок на плату за користування житлово- комунальними послугами по квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] доступ до спірної квартири та не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні жилдою кімнатою площею 12,2 кв.м. з примикаючою лоджією, кухнею, вбиральнею, ванною кімнатою та коридором у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року за нею, [PERSON], визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 2/3 частини вказаної квартири належить на праві власності [PERSON], який зареєстрований та проживає у даній квартирі. Спірна квартира розташована на 7 -му поверсі 12-ти поверхового будинку, загальною площею - 71,5 кв.м., житлова площа квартири становить - 42,0 кв.м., складається з трьох окремих кімнат, де: 1-а кімната - 17,3 кв.м., 2-а кімната 12,2 кв.м., 3-я кімната - 12,5 кв.м.; кухня - 8,3 кв.м., вбиральня - 1,3 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., коридор 13,6 кв.м., лоджія 3,7 кв.м. Оскільки, 1/3 частина спірної квартири, що належить позивачу [PERSON] на праві власності, становить 14 кв.м. житлової площі, остання має намір встановити порядок користування спірною квартирою, та пропонує наступний її розподіл: -кімнату площею 12,2 кв.м., з прилеглою лоджією, виділити у користування [PERSON]; - кімнату площею 17,3 кв.м. та 12,5 кв.м. залишити у користуванні [PERSON]; - кухню - 8,3 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 13,6 кв.м., залишити у спільному користуванні. З набуттям прав власноті на 1/3 частину у спірній квартирі, у [PERSON] виник обов'язок щодо сплати за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим остання вважає за необхідне розділити особовий рахунок за для належного виконання власного обов'язку зі сплати за житлово-комунальні послуги. Після набуття права власності на 1/3 частину спірної квартири, з боку відповідача виникло неприязне ставлення до позивача. Відповідач під час спілкування, неодноразово заявляв, що не допустить [PERSON] до спільного користування спірною квартирою, з чого випливає на думку позивача, перешкоди в користування даною квартирою. У судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Представники третіх осіб - Житлово-будівельний кооператив «БУДІВЕЛЬНИК-4», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року визнано за [PERSON] право владності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно свідоцтва про право власності від 16.01.2007 р. 2/3 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності зареєстровано за [PERSON] (а.с. 64). Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат площею 17,3 кв. м., 12.2 кв.м. та 12,5 кв. м., житлова площа квартири становить 42 кв. м. , загальна площа - 71,5 кв.м. (а.с. 8-9). Відповідно до довідки № 6 від 20.01.2017 року виданої ЖБК «БУДІВЕЛЬНИК-4» в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] Житлова площа спірної квартири складає 42 кв.м. Позивач просила встановити порядок користування спірною квартирою [ADDRESS] виділивши [PERSON] кімнату площею 12,2 кв.м. з примикаючою лоджією, [PERSON] виділити у користування кімнати площею 17,3 кв.м. та 12,5 кв.м.; залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] - кухню - 8,3 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 13,6 кв.м. У судовому засіданні встановлено та підтверджується сторонами, що такий порядок, який просить визначити позивач, є усталеним та існує між сторонами. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Порядком застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою виконкому Київської міської ради народних депутатів та Президії київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року, передбачено, що рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу в Києві дорівнює 9 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 7,5 кв.м. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що спірна квартира перебуває в користуванні сторін, між ними має місце спір про порядок користування цією квартирою, визначення порядку користування квартирою не призведе до погіршення їх житлових умов, оскільки жила площа квартири і окремих ізольованих жилих кімнат на одну людину більше ніж розмір жилої площі, що дає право особі на постановку на облік, як таку, що потребує поліпшення житлових умов у м. Києві, суд з урахуванням інтересів сторін та порядку користування спірною квартирою, що склався між ними, дійшов висновку про можливість встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши [PERSON] кімнату площею 12,2 кв.м. з примикаючою лоджією; [PERSON] виділити у користування кімнати площею 17,3 кв.м. та 12,5 кв.м.; залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]- кухню - 8,3 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 13,6 кв.м. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст. 322 ЦК України. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном - так зазначено в ст. 360 ЦК України. Споживачами житлово-комунальних послуг є всі мешканці, які проживають у квартирі, тобто при розділенні особового рахунку стосовно оплати комунальних послуг за квартиру, у якій залишаються у спільному користуванні коридор, кухня, ванна, вбиральня, слід виходити із частки, яка припадає на кожну особу. Згідно п.п.10, 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 із змінами, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). За наведених умов, враховуючи наведені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та Поділити особовий рахунок на плату за користування житлово- комунальними послугами по квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] Щодо зобов'язання [PERSON] надати доступ [PERSON] до спірної квартири та не чинити перешкод [PERSON] у користуванні жилою кімнатою площею 12,2 кв.м. з примикаючою лоджією, кухнею, вбиральнею, ванною кімнатою та коридором у квартирі [ADDRESS], суд зазначає, що [PERSON] та її представник не надали суду та навіть не зазначили про наявність перешкод у користуванні кімнатами від інших - сторонніх осіб, не зазначили хто є ці особи та в чому полягають перешкоди від них, тому в цій частині позову слід відмовити. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial