Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі з 21 травня 2016 року. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. На даний час сімейне життя не склалося та сторони проживають окремо. Відповідач переїхав в смт. Талалаївка Чернігівської області. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень на утримання дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримують просять задовольнити, посилаючись, зокрема на те, що дитина потребує постійного нагляду лікарів та періодично перебуває на лікуванні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. У письмових запереченнях вказав, що позов визнає частково, просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку або у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно. Частковість визнання позову зумовлена тим, що його місячний заробіток складає 1135,05 гривень, з яких 900 гривень він сплачує на утримання дружини [PERSON] за рішенням Чортківського районного суду від 27 вересня 2016 року. Вислухавши позивачку, її представника, врахувавши заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 травня 2016 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №101. У шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 01 листопада 2016 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, яка проживає разом з матір'ю в [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від сім'ї, в іншому населеному пункті. У вихованні своєї дитини участі не приймає. Згідно довідок про доходи, [PERSON] працює у ФГ «Еліткартопля» різноробочим. Його заробітна плата за січень місяць 2017 року становить 1109,29 гривень; за лютий - 1135,05 гривень. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] частково надсилає кошти позивачці на її утримання, що стверджується квитанціями про грошові перекази через ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, такі виплати мають не регулярний характер. Позивачка на даний час не працює, оскільки, доглядає за малолітньою дитиною. Згідно виписок з медичної карти відділення патології новонароджених Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні від 03.11.2016 р., 30.11.2016 р., [PERSON], [INFO], перебувала на лікуванні з певним діагнозом. З врахуванням всіх обставин справи, а саме, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, обставин, які б свідчили про неможливість надання ним матеріальної допомоги дитині - фактично немає, що він згідно вимог чинного законодавства зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, достатню для її фізичного і духовного розвитку, брати участь у її вихованні, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини слід визначити в розмірі 900 грн. щомісяця. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial