Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 17 997,20 грн. майнової шкоди; 36 000,00 неустойки; 54 000,00 грн. упущеної вигоди; 10 000,00 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2019 року між сторонами був укладений Договір оренди житлового приміщення, згідно якого позивач передала, а відповідач прийняла в оренду житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] для проживання. Також при укладенні Договору оренди житлового приміщення від 26.06.2019 року між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі житлового приміщення, згідно якого позивач окрім квартири прийняла майно, зокрема, фільтр для очистки води. Строк дії Договору оренди становить 6 місяців, тобто до 26.12.2019 року. Продовжувати строк дії Договору оренди позивач наміру не мала, а тому відповідач мала б звільнити квартиру 27.12.2019 року. Проте, внаслідок того, що відповідач спланувала від`їзд на новорічні свята, вона попрохала позивача зачекати декілька днів зі звільненням квартири, на що позивачем було надано згоду. 03.01.2020 року приблизно о 03 годині позивачу зателефонував консьєрж будинку та повідомив про залиття квартири, яке, як встановлено у подальшому, відбулось внаслідок розгерметизації фільтру очистки води в квартирі [ADDRESS] . Оглянувши фільтр очищення води, виявилось. Що на корпусі вище різьбового з`єднання однієї з трьох колб, паралельно різьбі є тріщина, яка могла утворитися внаслідок фізичного впливу (удару) на колбу з фільтруючим елементом. Крім цього, відповідач, вирушаючи у кількаденну подорож, через необачність, не перекрила головний вентиль холодного водопостачання у квартирі. На придбання нового ламінату, з врахуванням супутніх витрат, позивач витратила 12 777,20 грн., а за роботу по його укладці позивач сплатила 13 200,00 грн., за ремонт фільтру очищення води - 4 020,00 грн., всього 29 997,20 грн. Відповідно до п. 8.7 Договору оренди передбачено сплату страхового платежу в розмірі 18 000,00 грн., які повертаються орендарю в разі відсутності претензій до стану квартири, однак відповідачем було сплачено позивачу лише 12 000,00 грн. Таким чином. Внаслідок залиття квартири сума спричиненої матеріальної шкоди підлягає зменшенню на суму сплаченого страхового платежу в розмірі 12 000,00 грн., та дорівнює 17 997,20 грн. З огляду на вищевикладене, у зв`язку із затриманням відповідачем повернення орендованого майна позивачу, відповідач у порядку ч. 1 ст. 772 ЦК України несе ризик випадкового знищення або пошкодження цього майна, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди їй завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй майна та майна мешканців квартири [ADDRESS] , перед якими позивачу було соромно через необачність, недбалість та безтурботність відповідача [PERSON] , якій позивач завжди йшла на зустріч, а згодом ще й отримала позов від неї (справа № 755/6655/20). При цьому позивачу довелось робити ремонт не лише у власній квартирі, а ще й оплатити ремонтні роботи у нижче розташованій квартирі № 53 , тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку. 20 липня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 32-34) 08 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі, подане в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, залишено без задоволення. 08 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, подане в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, залишено без задоволення. Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 20 липня 2020 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, просить у позові відмовити з підстав, що містить письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. (а.с. 39-47) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Відповідно до чинного законодавства України досудове вирішення спорів не є обов`язковою стадією у розв`язанні правових конфліктів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 Цивільного кодексу України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Поняття короткострокового найму визначено положенням ч. 2 ст. 821 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму житла, укладений на строк до одного року, є короткостроковим. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. (ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України) Судом встановлено, що двокімнатна квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2004 року, що не спростовано сторонами спірних правовідносин відповідно до наявних в матеріалах справи доказів. (а.с. 12 зв.) 26.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передала, а орендар прийняла в оренду житлове приміщення для проживання, а саме: квартиру [ADDRESS] . (а.с. 12-13) Згідно п. 2.1 Договору оренди, орендодавець зобов`язується передати квартиру в справному технічному стані, придатному для проживання, відповідно до будівельних та санітарних норм, в зазначений у Договорі термін. Згідно п. 3.2, 3.3 Договору оренди, орендар зобов`язалась своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Виплачувати орендну плату в розмірі та в терміни, передбачені розділом 4 справжнього Договору. Згідно п. 4.2, 5.2 Договору оренди, в момент укладання Договору внесена попередня оплата за 1 місяць, що в сумі становить 18 000,00 грн. Термін дії цього Договору з 26.06.2019 року до 26.12.2019 року. Цей Договір може бути автоматично подовжений за взаємною згодою сторін шляхом підписання нового Договору. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені збитки в повному обсязі. (п. 6.1 Договору оренди) Згідно п. 8.7. Договору, орендар вніс страховий платіж за збереження майна у розмірі 6 000,00 грн., який повертається в повному обсязі при звільненні квартири, якщо немає претензій до стану квартири та заборгованості з орендної плати та ком. Послуг. Страховий платіж може бути оплатою за останній місяць проживання. Орендар зобов`язується внести частинами до 30.07.2019 року - 6 000,00 грн., до 30.08.2019 року - 6 000,00 грн. Крім того, сторонами підписано Акт прийому-передачі житлового приміщення від 26.06.2019 року, згідно якого орендодавець передала, а орендар прийняла житлове приміщення, а також нижче наведене майно, зокрема, фільтр для води. (а.с. 13 зв.) 09.01.2020 року комісією в складі майстрів КП «Житло-Сервіс» складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання. Згідно Акту 03 січня 2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , шляхом витоку води з системи холодного водопостачання квартири [ADDRESS] . Причиною залиття, що трапилась в системі холодного водопостачання, стала розгерметизація фільтру очистки води в квартирі 57 , який був встановлений власником квартири. (а.с. 14) Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , власник квартири [PERSON] задля усунення наслідків залиття придбала ламінат та супутні товари для його укладення на загальну суму 12 341,00 грн. та сплатила за роботу по його укладці 13 200,00 грн., що підтверджено відповідними товарними чеками від 28.01.2020 року, 28.02.2020 року, 14.04.2020 року та Актом приймання виконаних робіт від 14.04.2020 року, складеним та підписаним виконавцем ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] , згідно якого за адресою: [ADDRESS] , виконавцем здійснено наступний ряд ремонтних робіт: демонтаж плінтусів - 1 640,00 грн., демонтаж ламінату - 2 760,00 грн., укладання ламінату - 5 520,00 грн., укладання плінтусів - 3 280,00 грн., а всього на загальну суму 13 200,00 грн. (а.с. 15, 16, 17, 18) Крім того, з огляду на розгерметизацію фільтру очистки води в квартирі [ADDRESS] , що стало причиною залиття, власник квартири [PERSON] здійснила ремонт фільтру очищення води у розмірі 4 020,00 грн., що підтверджено видатковою накладною № 80 від 24.02.2020 року та товарним чеком № 7118 від 24.02.2020 року. (а.с. 19, 20) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України) За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до 772 Цивільного кодексу України, наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження. Вказана стаття встановлює додатковий стимул для наймача своєчасно повернути річ наймодавцеві у разі припинення договору найму. Разом з тим, стаття 323 Цивільного кодексу України встановлює, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, стаття 772 Цивільного кодексу України перекладає ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження об`єкту найму на наймача в разі затримання ним повернення речі наймодавцеві. Це означає, що в разі випадкового (тобто за відсутності вини наймодавця або наймача) знищення або пошкодження речі, переданої у користування, наймач зобов`язаний відшкодувати наймодавцеві пов`язані з цим збитки в повному обсязі. Тобто в даному випадку мова йде про відповідальність наймача не на принципі вини, а на принципі ризику. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 17 997,20 грн. майнової шкоди; 36 000,00 неустойки; 54 000,00 грн. упущеної вигоди; 10 000,00 грн. моральної шкоди, які завдані позивачу внаслідок затримання відповідачем повернення переданої їй у найм квартири, у період якого відбулось залиття квартири, що була договором найму. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial