Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Другої Луцької державної нотаріальної контори про скасування арешту та заборони на відчуження нерухомого майна. Позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 25698940. Право власності було набуте шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] про, що 02 грудня 1997 року нею отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Першої Луцької нотаріальної контори [PERSON] Крім цього, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, їй на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 0710100000:31:094:0017, площею 0,0639 га, за адресою: м. Луцьк. вул. [PERSON] (Фрунзе), 41. В подальшому, з метою продажу належного житлового будинку вона звернулася до нотаріальної контори, де їй стало відомо про те, що житловий будинок за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41 перебуває в арешті на підставі ухвали Луцького міського суду від 10.07.1998 року, що підтверджується відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Крім цього, згідно тих же відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41 та земельну ділянку за адресою: м. Луцьк. вул. [PERSON] (Фрунзе), 41 накладена заборона відчуження на підставі договору застави від 17.02.1998 року та повідомлення КС «Кредит- J» від. 11.03.1999 року. Про дані обставини їй відомо не було. На її звернення до Луцького міськрайонного суду було отримано відповідь, про те, що у алфавітних покажчиках цивільних справ в період з 1997-2000 року відсутні відомості про існування справи за позовом КС «Кредит- J» до [PERSON]. Оскільки виявити підстави накладення обтяження на належне їй майно в даний час не можливо, жодних вимог до неї як до власника обтяженого майна до даного часу пред'явлено не було, вважає, що належне майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю. Покликаючись на викладені обставини, просить суд зняти арешт накладений на житловий будинок за адресою: м. Луцьк, вул.. Степана Кривенького (Фрунзе), 41 та скасувати заборону відчуження вказаного житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер 0710100000:31:094:0017, площею 0,0639 га, за адресою: м. Луцьк, вул.. Степана Кривенького (Фрунзе), 41. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити із зазначених підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. З матеріалів справи судом встановлено, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 25698940 (а.с. 6). Права власності [PERSON] було набуте шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] про, що 02 грудня 1997 року, нею отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Першої Луцької нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 0710100000:31:094:0017, площею 0,0639 га, за адресою: м. Луцьк. вул. [PERSON] (Фрунзе), 41 (а.с. 7-9). Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що житловий будинок за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41 перебуває під арештом на підставі ухвали Луцького міського суду від 10.07.1998 року (а.с. 16). Відповідно до відомостей єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м. Луцьк вул. Степана Кривенького (Фрунзе), 41 накладена заборона відчуження на підставі договору застави від 17.02.1998 року та повідомлення КС «Кредит- J» від. 11.03.1999 року (а.с. 14, 15). З матеріалів справи, також, встановлено, що відповідно до відповіді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2017 року - у алфавітних покажчиках цивільних справ в період з 1997-2000 року відсутні відомості про існування справи за позовом КС «Кредит- J» до [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт майна, за відсутності реального виконання рішення, обмежує право власності позивача, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення його з-під арешту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Враховуючи наведене, оцінивши обставини справи та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що вимога про зняття арешту підлягає до задоволення, оскільки накладення арешту на майно порушує права позивача та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved