Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 23.04.2009 року за № 3/7-172 позивачу та її дітям [PERSON] та [PERSON] належить на підставі приватної власності квартира №58, яка розташована за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Западний», буд. 34. 27.12 2013 року в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], який знаходився у фактичних шлюбних відносинах з донькою [PERSON]. Проте з часу припинення шлюбних відносин відповідач фактично з квітня 2014 року по теперішній час не проживає за цією адресою. За таких обставин з квітня 2014 року до цього часу позивач та її діти вимушені сплачувати за комунальні послуги, які розраховуються з урахуванням кількості осіб. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою № 58 в будинку № 34 на мікрорайоні «Западний» в місті Димитров Донецької області. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 58 в будинку № 34 на мікрорайоні «Западний» в місті Димитров Донецької області. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідача до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, дані про поважність відсутності або заява про відкладення розгляду у матеріалах справи відсутні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем [PERSON] до квітня 2014 року вона прожила однією сім*єю у фактичних шлюбних відносинах, мають спільного сина. У квітні 2014 року вони посварились і відповідач пішов з дому, забравши свої особисті речі. Десь через місяць у травні 2014 року він приїжджав до неї і намагався налагодити сімейні стосунки, але вона відмовилась. З того часу до 28 грудня 2015 року вона відповідача не бачила, день чотири рази вони спілкувались телефоном, але відповідач під час спілкування жодного разу не виявив бажання повернутися і проживати у спірній квартирі. Після того, як він пішов в квартирі залишились його куртка та брюки, але відповідач в телефонному режимі зазначив, що вони йому не потрібні, тому вона їх віддала переселенцям. 28 грудня 2015 року відповідач приїжджав до міста Димитров і хотів знятися з реєстраційного обліку, але паспортний стіл у той день не працював. Вона також просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він не бажає проживати у цій квартирі без поважної причини, не сплачує комунальні послуги, ніколи раніше також не приймав участь у сплаті таких платежів. Враховуючи, що відповідач належним чином тричі повідомлений про час та місце розгляду стосовно нього цивільної справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, відповідно до вимог частини четвертої статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним розглянути дану справу заочно. Судом встановлено, що за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Молодіжний»[ADDRESS], зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою з 27.12.2013 року (а.с. 13). На підставі свідоцтва виданого комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» за № 3/7-172 від 23.04.2009 року про право власності на житло, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3ч., та членам її сімї [PERSON] 1/3ч., [PERSON] 1/3ч.. Відповідно до акту приватного підприємства «Домінант-Сервіса» від 24.11.2015 р., [PERSON], [INFO], зареєстрований в квартирі № 58 будинку № 34 на м-ні «Западний» в м. Димитров, але не проживає з квітня 2014 року по теперішній час (а.с. 14). Факт відсутності у місці реєстрації відповідача [PERSON] з липня 2014 року підтверджено у судовому засіданні також свідками [PERSON] та [PERSON], які проживають у тому ж під*їзді, що і позивач, добре знайомі з позивачем та впевнено визначились із тривалістю відсутності відповідача [PERSON] за місцем своєї реєстрації біля двох років. Свідку [PERSON] також відома причина, з якої відповідач не проживає у спірній квартирі через припинення спільного проживання іх третьою особою [PERSON] Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні відсутності відповідача [PERSON] у квартирі, належній позивачу та третім особам, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався спірною квартирою та був відсутнім, як встановлено судом у судовому засіданні, принаймні з квітня місяця 2014 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою номер 58 будинку номер 34 на мікрорайоні «Западний» в місті Димитров Донецької області. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved