Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовною заявою в котрій просить суд винести рішеня яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування пзовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 22 листопада 2011 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції укладено шлюб, а.з. № 656. Від шлюбу дітей не мають. В позовній заяві позивач покликається на те, що їхнє подружнє життя не склалось з самого початку, причиною стало бажання відповідача заволодіти її майно, і більше нічого, що підтверджується численними судовими справами, щодо її майна яке вона успадкувала по смерті бабці. Дітей з відповідачем вони не мали і не могли мати. Приблизно шість місців вони не проживають разом, не ведеть спільне домашнє господарство, не підтримують подружні відносини, внаслідок постійного постійного психологічного тиску і погроз вона змушена була переїхати до свого батька в Закарпатську область, де відповідач її жодного разу не навідав, тому вважає шлюб формальним та вимушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що більше як пів року проживає з відповідачем окремо, не веде спільне господарство, а подружніх стосунків в них не має фактично з часу укладення шлюбу. Дітей в них не має, і вона не бажає їх мати з відповідачем, примирення між ними не можливе, проживати з відповідачем вона не буду, тому категорично наполягає на розлученні, оскільки відповідача цікавить лише її майно. У судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно вони приблизно пів року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, однак він бажає зберігти сім'ю, та зазначає, що всіх їх непорозуміння виникають лише через втручання у їх стосунки родичів, і вважає, що у разі відсутності стороннього впливу на їх стосунки, шлюб можна збергіти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони приблизно пів року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ст.. 24 Сімейного кодексу України,шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як вказала позивач в судовому засіданні, що між нею та відповідачем відсутні взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного та давно втрачено почуття любові, крім того категорично зазначила, що проживати із відповідачем не бажає і не буде. Сторони фактично ствердили в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб. Дітей від шлюбу не мє, внаслідок чого суд вбачає, що збереження подружнього життя між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved