Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким усунути їй перешкоди у володінні та користуванні житловим будинком та надвірними спорудами у власному будинку по [ADDRESS] шляхом виселення з її будинку [PERSON], [INFO], без надання йому іншого житла. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона являється власником житлового будинку з надвірними спорудами у м. Стрий по [ADDRESS]. У лютому 2017 року з місць позбавлення волі звільнився відповідач по справі, її брат - [PERSON] та попросив надати йому на декілька днів поселитися в її будинок, доки він підшукає собі житло. Через декілька днів сусіди повідомили їй, що відповідач руйнує житло, водить туди сторонніх осіб. Вона особисто переконалась у такому факті, оскільки у будинку панує безлад, зникли її особисті речі. Добровільно виселитись з будинку у м. Стрий по [ADDRESS] він не бажає, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Пояснила, що відповідач [PERSON] є її братом. Після звільнення з місць позбавленні волі у 2017 році, вона надала йому житло на декілька днів, доки він підшукає собі інше. На даний час, добровільно виселитись з житлового будинку по [ADDRESS] він не бажає, нищить її майно та водить туди сторонніх осіб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку доказам в їх сукупності, приходить до переконливого висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.12.2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я., зареєстровано в реєстрі за № 1074. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.10.2014 року позов [PERSON] задоволено та вирішено виселити [PERSON] з будинководіння по [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Поясненнями позивачки в судовому засіданні встановлено та не оспорювалось самим же відповідачем, що [PERSON] у 2017 році звільнився з місць позбавлення волі та попросив позивача [PERSON] надати на декілька днів житло, доки він підшукає собі інше. На даний час добровільно виселитись з житлового будинку по [ADDRESS] останній не бажає. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1,2 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Підсумовуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що систематичними порушенням відповідачем правил співжиття роблять неможливим його проживання в житловому будинку по [ADDRESS], а тому позивачу [PERSON] слід усунути перешкоди у володінні та користуванні житловим будинком та надвірними спорудами у власному будинку по [ADDRESS] шляхом виселення з її будинку [PERSON], [INFO], без надання йому іншого житла. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved