Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в неї на утриманні та вихованні перебуває внучка [PERSON] , [INFO] .. Мати дитини [PERSON] , яка померла [INFO] , з батьком дитини [PERSON] не перебувала в шлюбних відносинах. Протягом шести років відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться її фізичним, духовним, інтелектуальним та культурним розвитком. Оскільки батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання через канцелярію суду подала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, щодо проведення заочного розгляду не заперечує. Представник третьої особи служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Дяківнич І.М. в судове засідання не з`явилась, скерувавши на адресу суду лист, в якому просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області [PERSON] померла [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.01.2014 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області. Як встановлено судом дитина проживає з бабцею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З характеристики дитини [PERSON] , [INFO], виданої Кам`янка-Бузьким центром розвитку дитини, вбачається, що [PERSON] відвідує ЦРЛ з 2015 року. Дитина на даний час проживає з бабусею [PERSON] . Дівчинкою більшість часу займається бабуся: водить у дитячий садок, відвідує ранки та батьківські збори. Батько, [PERSON] не бере участі у вихованні та догляді за дитиною. Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, коли той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 28.01.2020 за №1/1 комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України підставою позбавлення батьківських прав батьків може бути те, що батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та духовний розвиток своєї доньки [PERSON] , [INFO] , матеріально не забезпечує останню. Вищенаведеними доказами підтверджується байдуже ставлення батька до доньки, її безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, по створенню належних умов проживання, навчання, її розвитку. Будь - яких об`єктивних, незалежних особисто від відповідача, причин такого ставлення до доньки, до її виховання, причин, які б виправдовували таку поведінку відповідача, таке ставлення до дитини та її виховання, судом не встановлено. На думку суду, відповідач самоусунулася від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню дитини, без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved