Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.10.1999 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано у виконкомі Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 22. Від шлюбу у них народилося четверо дітей - син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. У них часто виникали розбіжності у поглядах на сімейне життя, в зв'язку з чим останнім часом виникали різні конфліктні ситуації. Позивач вважає, що подальше спільне життя в якості подружжя неможливе, адже вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові один до одного. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. У звязку з цим позивач звернулася до суду із даним позовом та просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України ,в судове засідання також не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відзив на позові відповідач не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 02.10.1999 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 22. Від шлюбу у сторін народилося четверо дітей - син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через розбіжності у поглядах на сімейне життя в результаті чого між ними виникали різні конфліктні ситуації, які призвели до припинення шлюбно-сімейних відносин. Сторони втратили почуття любові та взаєморозуміння. Шлюб існує тільки формально. Позивач остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхніх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб, укладений між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила 704,80 грн. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved