Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно», в якому просить стягнути з відповідача упущену вигоду за не отриману мінімальну пенсію в сумі 22 895 грн., посилаючись на те, що вона із 24.07.1978 року по 26.03.2003 року працювала оператором ровнічного устаткування на ВАТ «Тернопільське об»єднання «Текстерно». 25 червня 2009 року ВАТ «ТО «Текстерно» видано позивачці довідку №123, про період її роботи оператором ровнічного устаткування із 01.01.1992 року по 26.03.2003 року, який становить 03 роки 09 місяців 04 дні. Управлінням Пенсійного фонду України у місті Тернополі [PERSON] відмовлено в призначенні такої пенсії у зв»язку з відсутністю стажу. Зазначила, що ВАТ «ТО «Текстерно» не включало до її трудового стажу щорічні основні відпустки, відпустку у зв»язку з вагітністю та пологами і по догляду за дитиною. Тому, позивачка вважає, що на підставі ст.22 ЦК України, вона має право на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права, а саме на відшкодування упущеної вигоди за неотриману мінімальну пенсію, яку вона могла б одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено ВАТ «ТО «Текстерно» та яка, за період із 09.07.2009 року по 21.03.2012 року, згідно проведеного нею розрахунку, складає 22 895 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та суду пояснила, що призначення пенсій та оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не підприємствами. [PERSON] із власної вини не отримувала пенсію за період із 09.07.2009 року по 21.03.2012 року, а саме невчасно подала до Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі заяву. Зазначила, що трудової книжки було достатньо для призначення органами пенсійного фонду пенсії позивачу. Вказала, що у ВАТ «ТО «Текстерно» відсутня вина у неотриманні [PERSON] мінімальної пенсії за період із 09.07.2009 року по 21.03.2012 року. У позові просить відмовити у повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне. Як вбачається із записів в трудовій книжці [PERSON], що вона із 24.07.1978р. по 26.03.2003 року працювала оператором ровнічного устаткування на ВАТ «Тернопільське об»єднання «Текстерно». Відповідно довідки №123 від 25 червня 2009 року, виданої ВАТ «ТО «Текстерно», за період роботи [PERSON] оператором ровнічного устаткування із 01.01.1992 року по 26.03.2003 року, нею фактично відпрацьовано 958 днів, що становить 03 роки 09 місяців 04 дні. Із довідки №257 від 27 квітня 2009 року, виданої ВАТ «ТО «Текстерно» слідує, що фактичний стаж роботи [PERSON] оператором ровнічного устаткування із 24.07.1978 п. по 31.12.1991 р. - 13 років 05 місяців 07 днів, із 01.01.1992 року по 26.03.2003 року - 03 роки 09 місяців 04 дні. Загальний стаж на зазначеній роботі - 17 років 02 місяці 11 днів. Як вбачається із листа №23646/09 від 09.11.2011 року, Управлінням Пенсійного фонду України місті Тернополі, відмовлено [PERSON] у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв»язку з відсутністю спеціального трудового стажу. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання неправомірними дій, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах задоволено. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про відмову в призначенні пенсії [PERSON], викладене в протоколі №48 від 27.06.2012 року засідання комісії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до спеціальних законів. Зобов»язано управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21.03.2012 року. У вказані вище постанові суду встановлено, що «…рішенням відповідача не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, оскільки жодними доказами не спростовано наявність у позивача пільгового трудового стажу, підтвердженого записами в трудовій книжці. Вимоги про надання уточнюючої довідки в даному випадку є безпідставними…». Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, зазначеним судовим рішенням встановлено протиправність рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії з підстав непредставлення нею уточнюючої довідки про пільговий стаж, а не дії відповідача щодо не включення до трудового стажу [PERSON] щорічних відпусток, відпустки у зв»язку з вагітністю та пологами і по догляду за дитиною. За приписами ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Збитками, в розумінні положень ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р., шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] не доведено ту обставину, що не включення відповідачем до трудового стажу щорічних основних відпусток, відпустки у зв»язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною, стало причиною не одержання нею пенсії за період із 09.07.2009 року по 21.03.2012 року. При цьому суд зазначає, що, як слідує із постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, позивач звернувся із заявою та документами для призначення пенсії на пільгових умовах до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі лише 21 березня 2012 року, у чому їй було відмовлено, а тому дії зазначеного Управління щодо такої відмови судом було визнані протиправними, та зобов»язано призначити позивачу пенсію на пільгових умовах. Протиправність дій ВАТ «Тернопільське об»єднання «Текстерно» у неотриманні пенсії позивачкою у вказаний період зазначеним судом визнано не було. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення упущеної вигоди за не отриману мінімальну пенсію в розмірі 22 895 гривень до задоволення не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed