Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача і з урахуванням уточнених вимог просить припинити право власності відповідача на земельну ділянку , виділити їй земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( присадибну земельну ділянку) по вул.. Молодіжній, 34 в с.Андріївці Олександрійського району Кіровоградської області та визнати за нею право власності на дану земельну ділянку.Мотивує позов тим, що відповідно до рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11.12.2012 року їй в порядку поділу майна виділено житловий будинок № 34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. Під час розгляду даної справи відповідач приватизував земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлого будинку, господарських будівель та споруд ( присадибну земельну ділянку) по вул.. Молодіжній, 34 в с.Андріївці Олександрійського району Кіровоградської області, приховавши цей факт від неї та суду. Після рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11.12.2012 року вона зареєструвала за собою право власності на будинок №34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області.А потім виявила, що земельна ділянка для обслуговування житлого будинку вже приватизована відповідачем, який отримав Державний акт на дану земельну ділянку. Так як вони не дійшли згоди щодо права власності на дану земельну ділянку , то вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просить його задоволити. Відповідач позов не визнав, вважає, що земельні ділянки, які він приватизував за адресою вул. Молодіжна,34 у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області, належать йому особисто. Позивачка може у нього купити дані земельні ділянки. Представник відповідача підтримав позицію відповідача, зазначивши, що відповідач використав своє право на приватизацію і не може бути позбавлений права власності на земельні ділянки. Представник третьої особи не заперечує проти задоволення позову. В судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] приватизував за адресою вул.. Молодіжна,34 у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області 2 земельні ділянки:площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлого будинку та площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства.На дані земельні ділянки відповідач отримав Державні акти. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, покази свідка , суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 20.08.1982 року по 26.01.2012 року. Під час шлюбу згідно договору купівлі-продажу від 31.05.1992 року ними був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями №34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. В договорі купівлі-продажу зазначено, що будинок розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.44 га. Після укладення договору купівлі-продажу, будинок був зареєстрований за відповідачем 31.08.1992 року в Олександрійському МБТІ. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2012 року при поділі майна між сторонами , було виділено у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями №34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. На підставі даного рішення суду позивачка 28.05.2013 року зареєструвала за собою право власності на даний будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4096874 від 29.05.2013 року. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що після реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області в травні 2013 року позивачка мала намір приватизувати земельну ділянку для обслуговування даного будинку, але виявила, що відповідач вже приватизував земельну ділянку.Дана інформація не була відома позивачці під час розгляду справи про поділ майна і тому земельна ділянка не була предметом поділу. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення №107 від 6.12.2011 року Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області : -затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с.Андріївка, вул..Молодіжна,34; - передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибну ділянку) загальною площею 2500 м та земельну ділянку для ведення селянського господарства площею 3500 м. по вул.. Молодіжній,34 в с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. На підставі даного рішення 02.03.2012 року [PERSON] отримав : -Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 256520, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0.3500 га, кадастровий номер3520380800:51:000:0095 для ведення селянського господарства по вул.. Молодіжній,34 в с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області; -Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 256521, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0.2500 га , кадастровий номер3520380800:51:000:0094 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.. Молодіжній,34 в с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно ч.5 ст.61 СК України ( в редакції на час приватизації земельних ділянок) , яка діяла з 8.02.2011 року по 13.06.2012 року, об»єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному із подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі і приватизації. Відповідач розпочав процес приватизації земельних ділянок по вул.. Молодіжній,34 в с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області , які знаходилися в спільному користуванні подружжя під час знаходження сторін у шлюбі , отримавши рішення Андріївської сільради 6.12.2011 року. А отримав Державні акти на право власності на земельні ділянки за даною адресою після розірвання шлюбу 02.03.2012 року . З 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI ( 1066-17 ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав( реєстрація проведена 22.02.2012 року). Тому дані земельні ділянки не можна вважати спільною сумісною власністю подружжя. Позивач не подавала позови про визнання недійсним рішення Андріївської сільської ради та скасування Державних актів на земельні ділянки, так як відповідач приватизував лише на себе земельні ділянки, які знаходилися у спільному користуванні подружжя. Згідно п.п. г) п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»( з змінами) з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI ( 1702-17 ). Згідно ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованим на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями , багаторічними насадженнями.У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлене договором або законом. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2012 року було виділено у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями №34 по вул.. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. На підставі даного рішення суду позивачка 28.05.2013 року зареєструвала за собою право власності на даний будинок. Відповідно до неї перейшла і земельна ділянка площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку( присадибна ділянка).[PERSON] відповідач заперечує право власності позивачки на дану земельну ділянку , пропонуючи сплатити кошти за дану земельну ділянку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [INFO] на підставі договору оренди з власником будинку [PERSON] Колишній чоловік останньої [PERSON] перешкоджає їй користуватись присадибною земельною ділянкою та городом, мотивуючи тим, що земельні ділянки належать йому особисто. Згідно ст. 392 ЦПК України \~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так як до позивачки по справі перейшло право власності на весь житловий будинок з надвірними будівлями №34 по вул. Молодіжній у с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області, то відповідно вона набула і право власності на присадибну земельну ділянку. Тому за позивачкою можливо визнати право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га , кадастровий номер3520380800:51:000:0094 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.. Молодіжній,34 в с.Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області. Суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про припинення права власності відповідача на спірну земельну ділянку, так як припинення права цієї особи відбувається одночасно із виникненням такого права у набувача безпосередньо в силу вимог закону, тому суд не може припинити право, що вже не існує. Суд також вважає, що не підлягає задоволенню заява представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення свого права, а саме про приватизацію відповідачем спірної земельної ділянки і отримання на земельну ділянку Державного акту , позивачка дізналася в травні 2013 року , коли зареєструвала за собою право власності на житловий будинок за рішенням суду, а в суд звернулася 25.05.2015 року. Тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Outcome: partial