Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що 22.08.2008 року вона уклала шлюб із відповідачем, у якому у них народилась дочка [PERSON], однак на даний час вона проживає окремо від відповідача у с. Швейків Монастириського району, а дочка зареєстрована та проживає разом із батьком у с. Голгоча Підгаєцького району Тернопільської області. На її прохання надати дозвіл на зміну місця проживання дитини разом із нею відповідач відмовився та зазначає, що ніколи не дозволить забрати дочку. Їх дочка є малолітньою, і дитина потребує материнської турботи, вона як мати може приділити набагато більше часу, необхідного для її духовного та морального розвитку, ніж відповідач. Вона працює фельдшером в с. Заставці Монастириського району та має достатній заробіток, необхідний для забезпечення належних умов для проживання дитини. Проживає у будинку разом із матір'ю та сестрою, у будинку є три кімнати, придатні для проживання та умови для проживання дитини. В той час як відповідач не працює і не має самостійного заробітку. З врахуванням того, що між ними не досягнуто згоди, з ким саме буде проживати дитина, просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що вона протягом шести місяців не проживає з відповідачем, оскільки він зловживав спиртним напоями, вигнав її з будинку, та вона звернулась до суду з заявою про розлучення. Дитина на даний час проживає за місцем проживання відповідача, її доглядом займається бабця дитини [PERSON] На її прохання відповідача дитини їй не віддає. Їх дочка є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду та вона вважає, що забезпечить кращі умови догляду та виховання для дитини, ніж відповідач. Із запереченням відповідача та його представника відносно того, що за станом здоров'я вона не буде мати змоги належним чином приділяти дитині увагу та догляд не погоджується, вказує, що стан здоров'я у неї стабільний, вона працює та у разі необхідності звільниться з роботи з метою постійного догляду за дитиною. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав із зазначених підстав, пояснивши суду, що позивач [PERSON] належним чином виконує батьківські обов'язки, створить усі умови для виховання дитини, її лікування, забезпечені належні житлові умови, позивач має самостійний дохід, крім того, її родина у господарстві має корову, птицю, обробляють присадибну ділянку, що забезпечить додатковий дохід. Також, вказав, що відповідач зловживає спиртним напоями, що підтверджено письмовими доказами, тому залишення дитини з ним буде суперечити її інтересам. Щодо заперечень відповідача зазначив, що відсутні будь-які перешкоди та протипоказання щодо виховання дочки [PERSON] для позивача та дитини у зв'язку з хворобою позивача. Також, пояснив, що сестра позивача [PERSON], яка проживає разом із [PERSON], дійсно хворіє на розумову відсталість, однак заперечення представника відповідача про те, що вона може завдати шкоди дитині, необґрунтовані. Крім того, відсутність реєстрації позивача за місцем її фактичного проживання не може обмежувати її прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити у його задоволенні та суду пояснив, що дійсно дитина проживає на даний час з ним, його матір'ю [PERSON] та бабцею, він виконує батьківські обов'язки належним чином. Він не забороняв забирати дитину з його будинку, однак вважає, що матір дитини за станом здоров'я не має змоги належним чином забезпечити догляд та виховання дитини, оскільки змушена сама проходити лікування. Крім того, позивач не здійснювала догляд за дитиною за час її навчання у Чортківському медичному училищі, тоді доглядала за дитиною його мати [PERSON] Позивачу жодних перешкод у відвідуванні дитини він не чинить, однак позивач приходить до дитини лише один раз на тиждень. Крім того зазначає, що він є опікуном дитини, здійснює її безпосередній догляд, тому не працює, у зв'язку з чим доводи позивача про те, що він на має самостійного заробітку не відповідають дійсності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, суду пояснив, що позивач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, відвідує дитину лише один раз на тиждень. Дитина є інвалідом, самостійно не ходить, потребує постійного стороннього догляду, а позивач не має спеціальних навиків щодо догляду за такою дитиною, оскільки від народження більше уваги дитині приділяє бабця [PERSON], яка взяла обов'язок по догляду за дитиною на себе. Крім того, позивач має тяжку хворобу, також потребує лікування, внаслідок чого не може належним чином забезпечити догляд та виховання дитини. Також зазначає, що дитина від народження проживає з батьком, тому переїзд дитини на нове місце проживання може негативно вплинути на здоров'я дитини. Третя особа - орган опіки та піклування Підгаєцької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без участі їх представника, висновок, даний органом опіки і піклування підтримують, просять суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір'ю [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її дочкою та близько шести місяців проживає разом із нею з 11 березня 2014 року, коли відповідач вигнав її з дому. Будинок належав її померлому батьку, який склав заповіт на неї, вона не заперечує, щоб дитина проживала разом з ними. В будинку проживає також її дочка, інвалід ІІ групи, розумово відстала, однак вона не потребує догляду та самостійно може виконувати деякі роботи, декілька разів позивач з дочкою приїжджали до них та не було випадків агресивного ставлення з боку її дочки [PERSON] до дитини. Їм відомо про те, що дитина хвора та потребує постійного стороннього догляду, вказує, що позивач після навчання рік не працювала та займалась доглядом та вихованням дитини, ні чоловік, ні його мати [PERSON] не говорили, про те, що позивач неналежним чином доглядає за дитиною. Вважає, що не дивлячись на хворобу, її дочка [PERSON] зможе впоратись із доглядом за її дитиною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 22 серпня 2008 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції, що підтверджено свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що видано свідоцтво серії [NUMBER]. Дитина [PERSON] є дитиною-інвалідом, хворіє на мікроцефалію, спастичний тетрапарез із стійким вираженим порушенням ходи, потребує постійного стороннього догляду. У судовому засіданні встановлено, що з часу укладення шлюбу сторони проживали та зареєстровані в будинку по [ADDRESS] разом із дитиною [PERSON] На даний час позивач проживає в с. Швейків Монастириського району Тернопільської області, але не зареєстрована за даною адресою, що підтверджуються довідкою, виданою виконкомом Швейківсільської ради Монастириського району від 14.10.2014 року №187. У даному господарстві також проживають та зареєстровані [PERSON] - мати позивача та [PERSON] - сестра позивача. Даний житловий будинок належить [PERSON], який заповів його спадкоємцю [PERSON]. Таким чином, на час розгляду справи в суді батьки дитини проживають окремо, дитина [PERSON] проживає з батьком - відвідачем [PERSON], сторони не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини. Встановлено, що позивач має самостійний дохід, працює на посаді фельдшера в Монастириському районному територіальному медичному об'єднанні, також є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Власного нерухомого майна позивач не має. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Позивач в даний час знаходиться на обліку у лікаря загальної практики сімейної медицини та лікаря-онколога, проходить курс хіміо-терапевтичного лікування, її хвороба не несе ознак інфекційного захворювання що зазначено у листі Монастириського районного територіального медичного об'єднання від 02.06.2014 року № 459. Згідно довідки від 11.04.2014 року № 125, виданої Монастириським РТМО, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 31.03.2014 року становить 6564,13 грн. З довідки, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі від 14.04.2014 року № 145 вбачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності та за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року їй виплачено 5490 грн. пенсії. Відповідач [PERSON] не працює, отримує державну соціальну допомогу на дітей інвалідів віком до 18 років, доглядає дитину-інваліда. Має у власності ? частину житлового будинку, в якому він проживає. За місцем проживання характеризується позитивно. Проте, встановлено факти зловживання відповідачем [PERSON] алкогольними напоями. Так, згідно інформації, що міститься у листі КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» № 218/1 від 29.05.2014 року зазначено, що [PERSON], [INFO] житель с. Голоча Підгаєцького району Тернопільської області перебував на стаціонарному лікуванні з 24.11.2009 року по 30.11.2009 року з приводу «розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан абстиненції неускладений»; з 05.05.2-014 року по 16.05.2014 року з приводу «Розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Активна залежність». Крім того, з постанови Підгаєцького районного суду від 19.03.2014 року вбачається, що [PERSON] 11.03.2104 року в стані алкогольного сп'яніння вчинив насильство у сім'ї відносно своєї матері [PERSON] та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч .1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно наданої відповідачем копії довідки Підгаєцької центральної районної комунальної лікарні № 119, [PERSON] не перебуває на обліку в лікаря психіатра-нарколога з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. З акту обстеження житлово-побутових умов за місцем фактичного проживання позивача в с. Швейків Монастириського району Тернопільської області від 24.04.2014 року вбачається, що будинок складається із двох житлових кімнат, санітарний стан задовільний, у будинку проживає троє осіб; у господарстві утримують корову, свині, птицю, продуктами харчування забезпечені, загальний дохід сім'ї складає приблизно 5000 грн. З акту соціального інспектування № 17 від 08.04.2014 року за місцем проживання дитини в с. Голгоча Підгаєцько району вбачається, що будинок складається із двох житлових кімнат, у будинку зареєстровано та проживає п'ять осіб; у господарстві утримують корову, птицю, наявна земельна ділянка площею 045 га, умови проживання для дитини задовільні. Таким чином, матеріально-побутовий стан сторін позивача є кращим за рахунок отримання нею самостійного доходу. Відповідно до висновку Підгаєцької районної державної адміністрації від 19.05.2014 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне надати дозвіл на проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] у с. Швейків Монастириського району Тернопільської області. Показами свідка [PERSON] підтверджено, що дитина постійно проживала у будинку відповідача разом із обома батьками, позивач належним чином виконувала батьківські обов'язки, доглядала за дитиною, ніхто із родини відповідача про неналежне виконання її дочкою [PERSON] батьківських обов'язків їй не говорив. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до 6-го Принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові на це обставини, бути розлученою з матір'ю. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що батьки дитини не проживають разом, позивач бажає виховувати та доглядати дочку [PERSON]. При цьому суд бере до уваги вік дитини, якій лише п'ять років та яка є малолітньою, стан здоров'я дитини, яка є дитиною-інвалідом та потребує постійного догляду, в зв'язку з яким на даний час дівчинка більше потребує саме материнського догляду, регулярного та своєчасного харчування, дотримання правил гігієни, постійного нагляду та лікування, те, що позивач позитивно характеризується, за фахом є медичним працівником та має навики лікування та догляду за хворими, має самостійний дохід, її матеріально-побутовий стан, що вона може створити належні умови для виховання дитини. Доказів неналежного ставлення позивача до батьківських обов'язків судом не здобуто; у зв'язку із хворобою дитини відомостей щодо прихильності дитини до когось із батьків здобути неможливо. Заперечуючи проти позову відповідач та його представник вказували, що позивач не доглядала дитину під час навчання у Чортківському медичному училищі та протягом останніх півроку відвідує дитину лише один раз на тиждень, чим самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Так, у судовому засіданні позивач не заперечила зазначених фактів, однак пояснила, що навчалась у медучилищі на денній формі за згодою членів її сім'ї, приїжджала до дитини на вихідні, крім того, вона працює за шестиденним графіком у іншому населеному пункті та не має фізичної можливості приїхати до дитини кожного дня. Тому суд вважає, що позивач не мала змоги бути разом із дитиною постійно внаслідок об'єктивних обставин та відкидає вказані заперечення як необґрунтовані. Також, заперечення відповідача та його представника про те, що у зв'язку із онкологічним захворюванням позивача [PERSON] та необхідністю періодичного лікування є протипоказання та перешкоди щодо виховання нею дитини, та щодо того, що сестра позивача [PERSON], яка проживає разом із позивачем у одному будинку, у зв'язку із розумовою відсталістю може нанести шкоду дитині не підтверджені у судовому засіданні жодним доказами. Також, суд зазначає, що вищезазначені заперечення відповідача щодо стану здоров'я позивача не ґрунтуються на вимогах закону та не можуть бути враховані судом, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 ст. 7 Сімейного кодексу України, учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Крім того, у судовому засіданні відповідачем не подано, а судом не здобуто доказів щодо наявності виняткових обставин, що можуть бути підставами для розлучення дитини з матір'ю. Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи те, що по місцю проживання матері створені відповідні умови для проживання та виховання дитини, стан здоров'я дитини, вік дитини, в зв'язку з яким на даний час дівчинка більше потребує саме материнського догляду, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а також те, що обставини, які б викликали сумнів у можливості та бажанні матері виховувати дочку відсутні, суд приходить до переконання, що необхідно визначити місце проживання дитини разом з матір'ю, що відповідатиме інтересам малолітньої [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу до задоволення не підлягають у зв'язку з неподанням позивачем документально підтверджених доказів їх понесення. На підставі наведеного,

Outcome: partial