Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та відповідачем 12.07.2013 був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя, внаслідок чого рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25.08.2015 шлюб розірвано. З 13.06.2017 вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 13.08.2015 з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.07.2015 до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону. На даний час відповідач аліменти не платить, заборгованість зі сплати аліментів станом на березень 2021 року становить 138828,50 грн. З 2013 року відповідач не зустрічався з дитиною. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, її навчанням. На підставі викладеного, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Третя особа - Служба у справах дітей Троїцької селищної ради Сватівського району Луганської області в судове засідання свого представника не направили. Суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Просили під час прийняття рішення врахувати висновок Служби у справах дітей Троїцької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2013, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбу, який рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25 серпня 2015 року розірвано (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2017, позивач уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 8). Позивач зазначає, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 13.08.2015 з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.07.2015 до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону. Згідно повідомлення від 24.03.2021 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , наданих Троїцьким відділом ДВС у Сватівському районі Луганської області Східного МУМЮ (м. Харків) борг по аліментам, що стягуються з [PERSON] станом на 24.03.2021 становить 138828,50 грн. (а.с. 14, 15-17). Крім того, позивач зазначає, що з 2013 року відповідач не зустрічався з дитиною. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, її навчанням. Згідно висновку Служби у справах дітей Троїцької селищної ради № 387/01-26 від 29.09.2021, Служба у справах дітей Троїцької селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-30). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З вищеописаних письмових доказів вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, не відвідує її, життям дитини не цікавиться, матеріальні потреби не задовольняє, не піклується про фізичний, психічний, моральний і духовний розвиток. Її захопленнями, успіхами не цікавиться. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] . Крім цього, частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене вище також передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з яким розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Нести відповідальність по утриманню дітей батьки повинні в рівній мірі. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, тобто з нього стягуються аліменти, суду не надано, у зв`язку з чим він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, а також те, що відповідач заперечень щодо розміру аліментів не надав, суд вважає можливим змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір в сумі 908,00 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст. 164, 165, 166, 182, 192 СК України,

Outcome: approved