Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом про\~стягнення аліментів\~та додаткових\~витрат на\~дитину до\~відповідача [PERSON] ,посилаючись на те, що з 12.08.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню спільної дитини, донька повністю знаходиться на забезпеченні позивачки та проживає з нею. Як зазначає позивачка, зі слів відповідача він не працює, а має мінливі не контрольовані доходи, а тому вона бажає стягувати аліменти з відповідача, як батька дитини - у примусовому порядку в твердій грошовій сумі у розмірі три тисячі п`ятсот гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на момент звернення до суду нею визначена сума у розмірі 3500,00 гривень, оскільки, на її думку, а також враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України, саме вищезазначений розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, посилається на те, що спільна дитина проходить навчання у школі танців та фітнесу «Dance Avenue», вартість якого складає 600 гривень на місяць, що підтверджується відповідною довідкою від 27 січня 2021 року. Вказує, що інформацією щодо стану здоров`я, матеріального становища, наявності непрацездатних батьків та інших дітей у відповідача вона не володіє та не може надати суду. При цьому, згоди на збирання інформації щодо особи відповідача у неї не має, оскільки він категорично відмовився її надати. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 гривень на місяць до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на користь позивачки на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень на місяць; стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що за дитячий садок для дитини вона щомісячно сплачує кошти в сумі 585,00 гривень. 350 гривень витрачає на проїзд громадським транспортом. Також, приблизно 2000 гривень на місяць витрачає на харчування. Крім цього, 01 вересня цього року дитина йтиме в школу та їй необхідні значні кошти для підготовки дитини до навчального процесу. На даний час вона з дитиною проживають у її власній квартирі. Вони з відповідачем разом не проживають приблизно рік, однак раніше відповідач по справі заробляв кошти в сумі приблизно 15000 гривень на місяць. Її заробітна плата становить біля 4200 гривень на місяць. Не заперечувала того, що інколи одяг для дитини купував відповідач. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що іноді дитині купує речі повсякденного вжитку та продукти харчування. Також, він раніше платив за дитячий садок. Однак, у зв`язку з запровадженими карантинними заходами, його заробіток значно скоротився. Останні місяці він взагалі не працював. Реально спроможний сплачувати на дитину не більше 2000 гривень на місяць. Підтримав поданий ним відзив на позов, згідно якого вказує, що на даний час працює продавцем та отримує мінімальну заробітну плату в сумі близько 3500 гривень на місяць. Також, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження факту несення позивачкою додаткових витрат на дитину. Разом з тим, відповідач по справі погоджується на стягнення з нього аліментів в сумі 1921,00 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що з 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.02.2021 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається з довідки школи танців та фітнесу «Dance Avenue» від 27 січня 2021 року (а.с.7), вартість навчання дитини [PERSON] в даній школі складає 600 гривень на місяць. Відповідно до акту №40 КЖРЕП-14 від 12.02.2021 року (а.с.15), на даний час позивачка та її неповнолітня донька проживають разом в [ADDRESS] . Так, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої [PERSON] ,\~ зобов`язаний утримувати неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про заробітну плату відповідача (а.с.37), середньомісячна заробітна плата відповідача складає близько 5000 гривень на місяць. Як вбачається з пояснень відповідача, чого не заперечувала позивач в судовому засіданні, у відповідача відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна на праві власності, а також відповідач не забезпечений власним автомобілем. Разом з тим, інших дітей на утриманні відповідача немає. Сама ж позивач по справі на даний час працює офіційно медсестрою, а тому, на думку суду, також спроможна приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої [PERSON] ,\~ зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини, а саме в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до настання повноліття дитини. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини, враховуючи і обов`язок участі позивачки в утриманні неповнолітньої доньки, забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково, а саме в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, суд враховує і факт визнання відповідачем позову на суму 1921 грн., а також враховує довідку про розмір його заробітної плати. При цьому, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, спроможний працювати та забезпечувати дитину. Наведене, на думку суду, свідчить про спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Що стосується вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання доньки в розмірі 300 грн. щомісячно, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивачка\~надала суду\~довідкушколи танців та фітнесу «Dance Avenue» від 27 січня 2021 року (а.с.7), відповідно до якої неповнолітня [PERSON] навчається танців та фітнесу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Однак, в матеріалах справи відсутні фіскальні чеки щодо понесених на навчання витрат, також не надано доказів, що вказані обставини навчання дитини танцям є винятковими і такими, що повинні фінансуватися наперед. Крім того, позивачкою не зазначено розрахунок понесених додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Згідно з положеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, принцип розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] \~на користь\~позивачки [PERSON] \~аліменти на\~утримання доньки [PERSON] \~в твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~2000\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~03.02.2021\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, задовольнивши частково позовні вимоги. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Також, згідно з вимогами статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial