Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2015 року в м. Києві по вул..Багговутівській, 3/15, водій [PERSON], керуючи тролейбусом «ЛАЗ», державний номер [NUMBER], що належить відповідачу, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що належить позивачці. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 08.09.2015 року в результаті пошкодження в ДТП належного позивачу автомобілю було завдана шкода на суму - 33100 грн. Позивач вважає, що відповідач, у відповідності до ст.. 1172 ЦК України, має нести відповідальність за пошкодження його майна, оскільки майнова шкода була завдана йому водієм тролейбуса [PERSON], який під час ДТП перебував в трудових відносинах з відповідачем. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 33100,51 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши визначена позивачем сума до стягнення нічим не підтверджена та доказів проведення ремонту та оплати його вартості позивачем не надано. Звіт з оцінки пошкоджень не надано та такої експертизи автомобілю не проводилось. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.09.2015 року в м. Києві по вул..Багговутівській, 3/15, сталась дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON], керуючи тролейбусом «ЛАЗ», державний номер [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що належить позивачці, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП із визначенням адміністративного стягнення (а.с.5). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Тойота», державний номер [NUMBER], власником якого являється позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6). Згідно довідки про пошкодження транспортного засобу позивача від 07.09.2015 року вбачається про пошкодження його передньої правої частини (а.с.7). Як було встановлено судом та не заперечувалося представником відповідача, на час виникнення ДТП, саме [PERSON] здійснював керування тролейбусом ЛАЗ, державний номер [NUMBER], під час виконання ним своїх трудових обов'язків, як працівник КП «Київпастранс». За умовами ст.1172 ЦК України визначено, що юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Також судом встановлено, що тролейбус ЛАЗ, державний номер 2901, не був застрахований, оскільки у відповідності до положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тролейбуси не відносяться до транспортних засобів, страхування яких є обов'язковим. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не визнається володільцем джерела підвищеної небезпеки та не несе відповідальності перед потерпілим особа, яка здійснювала фактичне володіння (управління, експлуатації) небезпечним об'єктом в силу певних цивільно-правових (трудових) відносин з володільцем такого об'єкту (водій, машиніст, оператор тощо). Таким чином, саме КП «Київпастранс», як законний володілець (власник) троллейбуса ЛАЗ, державний номер [NUMBER], має відшкодовувати шкоду, завдану позивачу, як власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER]. Крім того, судом встановлено, що в результаті пошкодження в ДТП належного позивачу автомобіля, йому було завдана шкода на суму - 33100 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 08.09.2015 року. Позивачем було самостійно згідно вказаного рахунку здійснено ремонт автомобіля та оплачено кошти за його проведення в сумі - 29001,74 грн., що підтверджується відповідними квитанціями за вересень, листопад 2015 року та актом виконаних робіт. Крім того, з вказаного Акту виконаних робіт вбачається, що ремонті роботи проводились лише щодо усунення пошкоджень, отриманих автомобілем внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а тому посилання представника відповідача про заміну та ремонт деталей і механізмів, що не були пошкодженні внаслідок ДТП є необґрунтованими. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» (код ЄДРПОУ 31725604) на користь [PERSON] коштів матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі - 29 001 грн. 74 коп. є обґрунтованими, наслідком чого є часткове задовлення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

Outcome: partial