Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.11.2018 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач добровільно не утримує дитину. При цьому, відповідач не працює, однак отримує пенсію за вислугу років. Розмір його доходів підтверджується електронними деклараціями. Зазначає, що інших дітей на утриманні відповідача не має. Вказує на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, позивач звертає увагу суду на те, що спільна донька сторін потребує оздоровлення, яке проходить під час літніх канікул. Затрати на це складають 12000 грн. разово один раз у рік. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.03.2019 року до повноліття дитини; стягувати з [PERSON] на користь позивачки додаткові витрати на оздоровлення доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 гривень, одноразово щорічно. Позивач в судове засідання, не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність без застосування технічних засобів. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у його відсутність та не фіксувати судове засідання технічними засобами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.11.2018 року (а.с.28) було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.29). На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом ПП «Санітарія» від 08.04.2019 року (а.с.44). Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON] , як батько неповнолітньої - [PERSON] , зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Задовольняючи позовні вимоги у вказаній частці, суд також виходить з того, що інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача немає. При цьому, сам відповідач зазначену частку розміру аліментів визнав в повному об`ємі. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Частиною 2 ст.185 СК України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте доказів про фактичне понесення додаткових витрат на майбутнє, їх розміру суду не надано. Також суду не надано доказів періодичності несення додаткових витрат, на підставі чого неможливо зробити висновок чи дані витрати повинні стягуватись з відповідача щорічно. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , доданих до неї документів, останньою не було надано належних та достовірних доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання їхньої спільної дитини саме щорічно, а тому, дана позовна вимога задоволенню в такому об`ємі не підлягає, а підлягає до задоволення частково, а саме в розмірі 6000 грн. разово. При цьому, суд враховує і те, що частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, враховуючи наявні в матеріалах справи копії наказів Міністерства соціальної політики України №213 від 15.02.2019 року (а.с.14) та №214 від 15.02.2019 року, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 6000 гривень разово. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує наявну заяву відповідача по справі про визнання позовних вимог. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої - [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, а також з відповідача слід стягнути на користь позивачки додаткові витрати на оздоровлення доньки - [PERSON] , в розмірі 6000 гривень разово. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial