Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 2008 року. У 2008 році шлюб було розірвано. Від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] має можливість влітку 2015 року разом із донькою відвідати родичів в Республіці Білорусь та відпочити. Не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Тому просить суд надати їй дозвіл тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] в період з 01 червня 2015 року по 30 серпня 2015 рік; дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України в період з 01 червня 2015 року по 30 серпня 2015 рік. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила суд надати їй дозвіл тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] в період з 01 червня 2015 року по 30 серпня 2015 рік; дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України в період з 01 червня 2015 року по 30 серпня 2015 рік. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради у судове засідання не зявився, надав суду лист, у якому просить розглядати справу у відсутності їх представника. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане 24 червня 2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 88. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 14 січня 2003 року, актовий запис № 04. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до суду із проханням надати дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дитини, тому як відповідач не має змоги надати нотаріально посвідчений дозвіл. Згідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачаться з довідки, яка видана Головою Лясковічського сільського виконавчого комітету Петриківського району, Гомельської області 30 квітня 2015 року, батько [PERSON] [PERSON] заборонений на території Республіки Білорусь. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, враховуючи вимоги визначені в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року, а саме п.4, а також наявність періоду шкільних канікул та відпустки, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, дозволивши виїзд за межі України за період з 01 червня 2015 року по 30 серпня 2015 року позиву, як матері дитини. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України, не входить до переліку рішень, які підлягають негайному виконанню. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України та те, що позивачем були сплачені судові витрати, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial