Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача управління освіти Чернівецької міської ради, просить поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати незаконним та скасувати наказ від 14 листопада 2014 року № 2143-К про її звільнення. Поновити позивача на посаді вчителя французької мови. Стягнути з управління освіти Чернівецької міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25537 грн. 40 коп. з відрахуванням всіх платежів та зборів та стягнути з відповідача судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць у розмірі 2218,46 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в жовтні 2002 року вона була прийнята на посаду вчителя французької мови у гімназію №3. 14 листопада 2014 року у трудовій книжці значиться запис про звільнення з роботи за власним бажанням по ст. 38 КзпП України, згідно наказу №2143-к від 14 листопада 2014 року. Вважає що її звільнили з роботи раніше ніж вона написала заяву про звільнення. Звертаючись до суду наголошує, що строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України були нею пропущені із поважних причин, а саме те, що позивачка протягом тривалого часу намагалась отримати у відповідачів необхідні документи для звернення до суду, а саме копію заяви та наказу про звільнення, подання про звільнення. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відділу освіти Чернівецької міської ради зазначив, що позивач при зверненні до суду пропустила передбачений законодавством строк - один місяць, а звернулася до суду через один рік після свого звільнення. Тому просив відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Представник третьої особи щодо задоволення позову заперечувала оскільки в судовому засіданні позивачем не доведений факт психологічного та морального тиску, крайнім проявом якого стало написання заяви про звільнення. Позивачка добровільно подала заяву про звільнення, пропустила термін звернення до суду у звязку з чим просить в задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу та дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне. У відповідності до записів у трудовій книжці [PERSON] в жовтні 2002 року вона була прийнята на посаду вчителя французької мови у гімназію №3. З 14 листопада 2014 року у трудовій книжці значиться запис про звільнення з роботи за власним бажанням по ст. 38 КзпП України, згідно наказу №2143-к від 14 листопада 2014 року. Судом встановлено що позивач [PERSON] власноручно написала заяву про звільнення за власним бажанням, в день написання заяви позивач отримала трудову книжку, в якій зазначено, що вона звільнений за власним бажанням на підставі наказу №2143-к від 14 листопада 2014 року; на роботу після написання заяви про звільнення не виходила; свою заяву про звільнення з роботи за власним бажанням не відкликала. 28.12.2015 року позивач звернулася до суду із позовом до управління освіти Чернівецької міської ради третьої особи [PERSON], Гімназії №3 про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те що написала заяву про звільнення 17 листопада 2014 року, а звільнили її раніше тобто 14 листопада 2014 року. Відповідно до ст.\~233,\~234 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, районний\~(міський) суд може поновити ці строки. Згідно постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків звернення до суду, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений\~ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. При цьому, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін. Суд вважає, що позивач звернулася до суду із позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, а отже строк позовної давності становить один місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши причини пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що будь-яких поважних підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено, оскільки про порушення свого права позивач дізналась у листопаді 2014 року та за захистом своїх прав та отримання документів зверталась до директора гімназії № 3, департаменту освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації, міністерства освіти і науки України, однак до суду за захистом свого порушеного права, як це передбачено\~КЗпП України, не зверталася, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку звернення до суду, так як саме по собі звернення до органів державної влади з приводу незаконного звільнення з роботи не зупиняє перебігу строку звернення до суду за захистом порушеного права. Суду позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Тому підстав для поновлення цього строку судом не встановлено. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed