Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.10.2015 року вона передала [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 50\~000 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 20.10.2016 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобовязань, [PERSON] суму боргу їй не повернув, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед позивачем зобовязання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. З зазначених підстав просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 50 000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, проти визнання права власності на майно не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву вказав, що позовні вимоги визнав, однак оскільки на теперішній час він не має коштів, просить припинити його зобовязання перед позивачем у звязку з передачею ним у власність останнього в рахунок відступного наступне майно: виробничий будинок будівлю КДУ, розташовану за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, селище Роздольне, вул. Проізводствєнная, буд. 15 Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності. Згідно розписки [PERSON], [INFO], взяв в борг у [PERSON], [INFO], грошові кошти у розмірі 50\~000 грн., які зобовязався повернути в строк до 20.10.2016 року. [PERSON] належить виробничий будинок будівля КДУ, розташовану за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, селище Роздольне, вул. Проізводствєнная, буд. 15, на підставі договору купівлі-продажу № 3 від 14.02.2006 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд, -

Outcome: approved