Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є одним із власників квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 58, кв. 5. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є її донькою, зятем, онукою та правнуком. Відповідачі в зазначеній квартирі не проживають з липня 2014 року. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує права та інтереси позивача [PERSON], як співвласника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулась з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр.-т. Гвардійський, б. 5, кв. 58. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила доводи викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Додатково суду пояснила, що відповідачі не мали права власності на квартиру, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 5, кв. 58. Зазначена квартира на праві спільної власності належить їй та її доньці [PERSON] і сину [PERSON], які проживають окремо. Відповідачі виїхали зі спірної квартири в липні 2014 року, і після того жодного дня в ній не проживали. Відповідачі є громадянами [PERSON] Федерації, на території якої зареєстрували свої місця проживання. Крім того, відповідач [PERSON] уклала шлюб на території [PERSON] Федерації. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що відповідачі є громадянами [PERSON] Федерації та не бажають повернутися до України. Влітку 2014 року вони виїхали зі спірної квартири та забрали свої особисті речі. Після цього її мати [PERSON] віддала їй ключі від квартири. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав до суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з чим судом 27.02.2018 р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.02.2018 р. було залучено до участі у вказаній цивільній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача [PERSON] та [PERSON] Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення , яке набрало законної сили , про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення , про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 5, кв. 58, належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією договору міни квартир серії НА №0609240, посвідченого 05.07.1997 року державним нотаріусом Сєвєродонецької міської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №12434, а також копією реєстраційного надпису Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації від 15.07.1997 року за №122. Відповідно до копії домової книги від 03.10.1992 року за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 5, кв. 58, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З копії довідки про склад сімї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 06.02.2017 року №1500 вбачається, що за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 5, кв. 58, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У відповідності до копії акту №302 від 09.02.2017 року, затвердженого Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: [ADDRESS], фактично ніхто не проживає з липня 2014 року по теперішній час. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] є громадянами [PERSON] Федерації та проживають з 04.08.2017 року за зареєстрованою адресою: [PERSON] Федерація, Вологодська область, м. Череповець, вул. Сєвєрнє шосе, б. 37, кв. 5. Зазначені обставини підтверджуються копією паспорту серії 19 17 133606, виданого 20.07.2017 року, та копією паспорту серії 19 17 133610, виданого 20.07.2017 року. Крім того, згідно копії додатку до паспорту [PERSON] від 15.12.2016 року №856, копії додатку до свідоцтва про народження [PERSON] від 15.12.2016 року №856, з 15.12.2016 року по 15.12.2019 року [PERSON] і [PERSON] дозволено тимчасово проживати на території [PERSON] Федерації, де вони зареєстровані за адресою: [PERSON] Федерація, Вологодська область, м. Череповець, вул. Сєвєрнє шосе, б. 37, кв. 5. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], відповідачі з липня 2014 року покинули за власним бажанням спірну квартиру, отже не ставляться до нього як до постійного місця проживання. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітній [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з липня 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 640 грн., в рівних частках, по 160 грн. з кожного відповідача, у звязку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved