Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], вказавши в ньому, що 29.07.2016 року сторони уклали шлюб, актовий запис №1135. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між сторонами існують різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Вказує, що відповідач по справі постійно влаштовує сварки, ображає честь і гідність позивачки. Внаслідок цього вона постійно перебуває у стані стресу. Також вказує, що відповідач не приймає участі в утриманні спільної сім'ї. Стверджує, що вони стали зовсім чужими людьми, почали уникати спілкування між собою. Відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення життєвих питань спонукали до повного розриву їх відносин. Стверджує, що з грудня 2016 року сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, на примирення не згідна, а тому просить розірвати шлюб між сторонами. Спору про поділ майна немає. Також вказує на те, що відповідач в добровільному порядку через органи РАЦСу відмовляється розірвати шлюб, що й змушує її звернутись з даним позовом до суду. На основі викладеного просить розірвати шлюб між сторонами та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також вказує, що сторони разом не проживають з 10 листопада 2016 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи в суді, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2016 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей - немає. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки шлюбні відносини сторони припинили з листопада 2016 року, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, позивачка після розірвання шлюбу може відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», тому позовні вимоги у частині залишення після розірвання шлюбу дівочого прізвища «[PERSON]» також підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved