Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, треті особи : [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсним державного акту на право власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала їй, її чоловікові [PERSON] та її синам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: с. Перше Травня, вул. Цвіточна, 4/2, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло № 28, виданого відділом приватизації радгоспу «Красноармійський» 16.06.1995 року, яке зареєстровано в БТІ м. Красноармійська 23.06.1995 року у реєстрову книгу № 7 за реєстрову № 949. На підставі рішення [PERSON] сільської ради від 13.10.1995 року № 22 їй було передано у власність земельна ділянка площею 0,2565 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована на території с. Троянда Першотравневої сільської ради та видано на її імя Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 302, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 302 від 07.10.1997 року. 13.10.2017 року вона звернулась до Державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгеокадастру у Донецькій області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Рішенням реєстратора від 23.10.2017 року № РВ -1400178682017 у внесенні відомостей їй було відмовлено, так як подані нею документи не відповідають вимогам Закону України « Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, зокрема Державний акт не відповідає вимогам ст. 10 ЗК України. Земельна ділянка не повинна бути передана лише одній особі, саме їй, а повинна була передаватися у власність всіх осіб, які є власниками житлового будинку. Просить визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області від 13.10.1995 року за № 22, згідно якого їй у власність була передана земельна ділянка площею 0,2565 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована на території с. Троянда Першотравневої сільської ради, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 302, виданий 07.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 17). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 22). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином , причини своєї неявки суду не повідомив ( а. с. 19,23, 28). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва № 28 про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с. Цвіточна, 4/2 ( а.с. 4). [PERSON] помер 30.05.2001 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 535195 ( а.с. 6). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 302 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, що розташована за адресою: с. Троянда Першотравневої сільської ради для обслуговування будинку та господарських будівель площею 0,2565 га, на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 13.10.1995 року за № 22 ( а.с. 42). Згідно листа [PERSON] сільської ради № 01-14/681 від 02.11.2017 року до Красноармійського державного архіву передано на зберігання документи сільської ради у кількості 22 справи у звязку із закінченням терміну зберігання, відомостей про рішення сесії [PERSON] сільської ради за 1995 рік сільська рада не має.( а.с. 11). Згідно листа архівного сектору Красноармійської райдержадміністрації протоколи сесій [PERSON] сільської ради та рішення від 13.10.1995 рік за № 22 на [PERSON] не надходили ( а.с. 7). Рішенням № РВ-1400178682017 від 23.10.2017 року позивачці відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у звязку з тим, що домоволодіння, що розташовано за адресою: Покровський район, с. Троянда Першотравнева сільська рада, вул. Цвіточна, 4/2, знаходиться у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1995 року за № 8, а державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 302 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302 від 07.10.1997 року виданий тільки на [PERSON] ( а.с. 8). \~ \~\~\~Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено\~ст. 152 ЗК України, відповідно до ч. ч. 2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. \~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. \~ \~Відповідно до\~ст. 21 ЦК України\~суд визнає незаконний та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 42 ЗК України 1990 року\~було передбачено, що громадяни,\~\~яким\~\~жилий\~\~будинок,\~\~господарські\~\~будівлі\~\~ та споруди і земельна ділянка належать\~\~на\~\~праві\~\~спільної\~\~сумісної власності, використовують\~\~і\~\~розпоряджаються\~\~земельною\~\~ділянкою спільно.\~\~Використання\~\~і\~\~розпорядження\~\~земельною\~\~ділянкою,\~\~що належить\~\~громадянам\~\~на\~\~праві\~\~спільної\~\~часткової\~\~\~\~власності, визначаються\~\~співвласниками\~\~цих\~\~об'єктів\~\~і\~\~земельної\~\~ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний\~\~будинок, будівлю, споруду.\~\~Угода про\~\~порядок\~\~використання\~\~і\~\~розпорядження\~\~земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала\~\~відповідну частку в\~\~спільній\~\~власності\~\~на\~\~жилий\~\~будинок\~\~і\~\~господарські будівлі.\~\~Якщо\~\~згоди\~\~на\~\~використання\~\~та\~\~ розпорядження\~\~\~\~спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. 05 листопада 2009 року було прийнято Закон № 1702-У1» Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», яким внесено зміни до ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК, що регулюють порядок переходу прав на земельну ділянку у випадку відчуження обєкта нерухомості, що на ній розташований. \~Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України( який діяв на момент звернення позивачки) \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, позивач у даній справі мав довести, що оскаржуваним рішенням [PERSON] сільської ради від 13.10.1995 рік за № 22 та державним актом серії ДН № 302 на право власності на землю були порушені права позивачки щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй на праві власності чи праві користування земельною ділянкою. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка вказує на порушення прав третіх осіб по справі, оскільки за останніми не було визнано право власності на земельну ділянку. Разом з тим, повертаючись з нарадчої кімнати до зясування обставин по справі з метою встановлення причин позивачки звернення до суду та питання, в чому саме полягає порушення її прав, представник позивача пояснила, що у звязку зі смертю чоловіка позивачка бажає на себе оформити домоволодіння, але не має можливості це зробити, оскільки земельна ділянка оформлена лише на неї., а не на інших співвласників. Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] не є співвласниками земельної ділянки не свідчить про порушення прав саме позивачки по справі. Державний акт не був оспорений при житті чоловіком позивачки, та третіми особами по справі. В разі неможливості отримання права свідоцтва про право на спадщину при наявності обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачка не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом щодо оскарження дій нотаріуса при наявності для того підстав або про визнання права власності на спадкове майно. В разі порушення прав третіх осіб , як зазначено в позовній заяві, та з приводу чого були надані пояснення в судовому засіданні, саме останні ( треті особи) не позбавлені права звернутися до суду у звязку з порушенням їх прав. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсності можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 22.05.2013 року у справі № 6-33 цс 13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з тим, існує інша правова позиція, відповідно до якої само по собі визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, відповідно до ст. ст.152,\~155 ЗК України\~не може бути способом захисту порушеного права. Аналогічна позиція викладена в правових позиціях Верховного Суду України у рішенням № 6-53цс12, 6-67цс 14, 6-217 цс 15, 6-472 цс 15, які згідно зі ст. 360 -7 ЦПК України є обов»язковою для суддів. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка обрала певний спосіб захисту своїх прав: видачу державного акту повязує саме з рішенням [PERSON] сільської ради від 13.10.1995 рік за № 22, яке не надано до матеріалів справи. Як зазначено в позовній заяві, на підставі вказаного рішення саме позивачці була передана у власність земельна ділянка. Оскільки судом не встановлена протиправність рішення [PERSON] сільської ради від 13.10.1995 рік за № 22, щодо порушення прав позивачки, у звязку , перш за все, не надання такого рішення ради в судовому засіданні, суд також вважає вказану обставину як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 22 ЗК України 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 ЗК України 1992 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими , селищними, міськими районними Радами народних депутатів. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Оскаржуваний позивачкою державний акт про право власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302 та виданий на підставі рішення [PERSON] сільської Ради від 13.10.1995 року за № 22. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що позивачкою не доведено в судовому засіданні порушення саме її прав як власника земельної ділянки рішенням [PERSON] сільської ради від 13.10.1995 року за № 22, та як наслідок державним актом про право власності на землю серіїДН № 302 ,її посилання на порушення прав інших співвласників житлового будинку, в даному випадку третіх осіб по справі, не свідчить про порушення саме її прав на землю, а позбавлення позивачки можливості оформити спадкові права при наявності обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, передбачено в інший судовий спосіб, так само як передбачено в інший спосіб вирішення питання про захист свого права на земельну ділянку іншими співвласниками житлового будинку , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed