Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за вищевказаною адресою, належав її батькам [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до записів у погосподарській книзі Раковецької сільської ради житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку - «колгоспний двір». Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,14 га, що доводиться довідкою Раковецької сільської ради № 830 від 27.11.2019. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» № 9132 від 16.10.2019, за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не було зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 195,5 кв.м, житловою площею 71,1 кв.м., двох літніх кухонь, двох комор, чотирьох сараїв, стодоли, навісу, гаража, погребу, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1990 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 156 400 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. На час смерті [PERSON] з числа спадкоємців першої черги за законом разом з ним проживали позивач та її матір - [PERSON] . Ніхто з них не звертався з приводу оформлення спадщини до нотаріальної контори. 06.11.2009 [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила їй житловий будинок по [ADDRESS] та все інше своє майно, що буде належати їй на день смерті. Заповіт посвідчений секретарем Раковецької сільської ради 06.11.2009, ніким не скасовувався та не оскаржувався. [PERSON] [INFO] померла. З метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа №111/2016. 24.06.2016 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на належний [PERSON] земельний пай. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток його членів, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.2019. З довідки Раковецької сільської ради № 832 від 27.11.2019 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали: голова двору, батько позивача - [PERSON] (помер [INFO] ), матір позивача - [PERSON] (померла [INFO] ), чоловік позивача - [PERSON] , їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивач. Ніхто з вище перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] , позивач фактично вступила в управління спадщиною - звернулася в нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують; на частку в колгоспному дворі також не претендують та не зверталися за її виділом; не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] вцілому за [PERSON] . Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9132 від 16.10.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Як вбачається з копії довідки № 761, виданої 17.10.2019 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] побудовані до 1991 року. Про те, що житлове господарство по [ADDRESS] , що зареєстроване у по господарській книзі № 7, номер по господарського обліку 02-0466-1, є бувшим колгоспним двором стверджено довідкою № 57, виданою 24.01.2020 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 28.10.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1990 році, господарські будівлі та споруди в 1958, 1980, 1990 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 27.11.2019 становить 156400 грн. Із довідки № 830, виданої 27.11.2019 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради слідує, що за господарством в [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд плошею 0,14 га. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в господарстві в [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] , 1921 р.н., голова господарства; [PERSON] , 1924 р.н., дружина; [PERSON] , 1959 р.н., зять; [PERSON] , 1960 р.н., дочка; [PERSON] , 1983 р.н., внук; [PERSON] , 1985 р.н., внука; [PERSON] , 1994 р.н., внука, що підтверджується довідкою № 832, виданою 27.11.2019 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 3 від 26.05.2005, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Раковецької сільської ради. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 6 від 19.10.2012, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Раковецькою сільською радою. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 8 від 19 березня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2003 року Раковецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше [INFO]. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до [INFO] , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] , 1921 р.н., який помер [INFO] , а/з № 8 в господарстві в [ADDRESS] ( бувший колгоспний двір ) були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1924 р.н., дружина; [PERSON] , 1959 р.н., зять; [PERSON] , 1960 р.н., дочка; [PERSON] , 1983 р.н., внук; [PERSON] , 1985 р.н., внука; [PERSON] , 1994 р.н., внука, що підтверджується довідкою № 863, виданою 11.12.2019 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 вересня 1960 року Раковецькою сільською Радою Обертинського району Станіславської області, запис за № 48 від 14 серпня 1960 року в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 1980 року Раковецькою сільською радою народних депутатів, з якого слідує, що позивач при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 21 від 25 грудня 1980 року. Отже, спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] (позивач) та дружина [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступили в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформили. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №31/0116 від 15.01.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58990985 від 14.01.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. За заповітом, посвідченим 06 листопада 2009 року виконавчим комітетом Раковецької сільської Ради, зареєстрованим під № 23, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Семенівка Городенківського району, належний їй жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний та майновий паї, усе інше майно та цінні папери, рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, що буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно закону матиме право заповіла дочці [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 11 від 06.07.2011 в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.07.2011 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , 1924 р.н., яка померла [INFO] , а/з № 11 в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1959 р.н.; [PERSON] , 1960 р.н.; [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 1985 р.н.; [PERSON] , 2007 р.н.; [PERSON] , 2010 р.н., підтверджується довідкою № 831, виданою 27.11.2019 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Із копії спадкової справи № 111/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона 05.04.2016 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу № 43492308 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.04.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58809601 (номер у нотаріуса 111/2016), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 17.06.2016 [PERSON] Дарії Дмитрівні в.о. державного нотаріуса К.С.Білоконь видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 431, № 432 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4022 гектара та 0,3724 гектара, що належали померлій [PERSON] . 24.06.2016 [PERSON] в.о. державного нотаріуса К.С.Білоконь видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 456 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у спілці селян «Червона калина» розміром 34,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. До складу спадщини [PERSON] , яку вона заповіла спадкоємцю [PERSON] , входить також частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2420/02-31 від 23.11.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, оскільки право власності в органах БТІ не було зареєстроване. Довідкою № 57, виданою 24.01.2020 Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради стверджено, що головою господарства по [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] а/ з № 11; після її смерті головою господарства значиться [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Через відсутність у позивача правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок вона не має можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220-1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved