Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання договору поруки від 13.06.2007р., укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.06.2007р. між нею та відповідачем укладено договір поруки, за яким вона поручилась перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 008/45/07-Ф від 13.06.2007р. Перед укладенням договору поруки, ознайомилась з умовами кредитного договору, відповідно до якого боржник отримала кредит в розмірі 247\~000 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 33889 від 13.06.2007р., укладеного щодо житлової квартири за адресою м. Львів, вул. Новий Світ, 18/6 між [PERSON] та [PERSON] Крім цього, кредитним договором передбачалось надання кредиту лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобовязань, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки, предметом якого була вказана квартира, оцінена сторонами до суми 1\~661\~850 грн. Також, з метою забезпечення виконання боржником взятих зобовязань укладався інший договір поруки з [PERSON] Будучи знайомою з боржником, остання переконувала, що укладений між нею та банком договір поруки є лише формальністю, спрямованою на видачу кредиту. Вивчивши всі обставини справи дійшла висновку, що її відповідальність може настати виключно у випадку недостатності вищевказаних способів забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, про що її переконували працівники банку. Однак, в подальшому рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2008р. договір купівлі-продажу від 13.06.2007р. визнано недійсним як такий, що укладений під впливом обману з боку [PERSON] щодо ціни квартири. Внаслідок цього, заставлене майно вибуло із власності позичальника і тим самим, був втрачений предмет іпотеки. Крім цього, банк своїми діями допустив загрозу вибуття переданого в іпотеку майна, оскільки кредит надавався для придбання квартири у сумі 247\~000 доларів США, хоча по факту, така придбавалась за 40\~000 грн. Банк жодним чином не відреагував на порушення позичальником цільового використання коштів, що в майбутньому призвело до визнання такого договору недійсним. Через це обставини, які існували при укладенні договору поруки істотно змінились по відношенню до обставин, які існують на даний час. При обізнаності про настання в майбутньому таких обставин, договір поруки вона б не підписувала, через що просить його розірвати в судовому порядку. В судовому засіданні позивач, а також її повноважний представник згідно належної довіреності від 21.03.2016р. позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що в судовому порядку також розірвано договір поруки, укладений з іншим поручителем [PERSON], внаслідок чого на теперішній час єдиним способом забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором є виключно укладений з нею договір поруки. Тому, просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо скерував до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що втрата предмета іпотеки не призвела до збільшення обсягу відповідальності позивача за кредитним договором. В задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. За погодженням з учасниками процесу суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2007р. між відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 008/45/07-Ф (а.с.7-8), за умовами якого остання отримала кредит в сумі 247\~000 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] № 3389 від 13.06.2007р., укладеного між позичальником та [PERSON] Згідно п. 1.5 цього договору, надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобовязань, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки згаданої вище квартири. На виконання таких умов договору, 13.06.2007р. між банком та позичальником укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). Крім цього, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та позивачем укладено договір поруки від 13.06.2007р. (а.с.6), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Розділом 2\~ кредитного договору визначено забезпечення повернення кредиту. Зокрема у відповідності до п. 2.1 цього договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених цим договором, позичальник (майновий поручитель) укладає із банком договір іпотеки\~ наступного нерухомого майна: двокімнатної квартири що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 127.8 м.кв. в день укладення цього договору . Відповідно до п. 2.3 Розділу 2 договору, при непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі за рахунок майна, що обтяжено іпотекою, банк звертає стягнення на майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України. І лише у відповідності до п.2.4 Розділу 2 визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, банк укладає в день укладання цього договору з [PERSON] та [PERSON] договір поруки. Згідно договору іпотеки від 13.06.2007р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.10-11), [PERSON] передала іпотекодержателю ВАТ КБ «Надра» в іпотеку предмет договору нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.1.6 договору іпотеки, визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 1\~661\~850, 00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення цього договору складає 329\~079 доларів США. Отже, укладаючи договір поруки із ВАТ КБ «Надра» від 13.06.2007р. позивач була переконана у платоспроможності особи [PERSON], за яку вона поручалася перед банком, усвідомлювала,\~ що кредитний договір укладено на засадах добросовісності і розумності намірів позичальника, що кредитні зобовязання є належно забезпечені предметом іпотеки, яка по вартості значно перевищує\~ суму самого кредиту. Інша сторона кредитного договору та договору поруки - банк, видаючи [PERSON] вказаний кредит та укладаючи на виконання нею кредитних зобовязань договір поруки із позивачкою виходив із того, що основним забезпеченням договору позики є договір іпотеки. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2008р. (а.с.13-14), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.06.2009р. (а.с.15-16) договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсним та крім цього, визнано недійсною реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] За змістом цього рішення, підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] стало умисне введення в оману [PERSON] покупцем [PERSON] щодо обставин договору, які мають істотне значення, а саме ціни договору купівлі-продажу. Відтак, внаслідок вибуття із забезпечення кредитних зобовязань майнової поруки відбулася істотна зміна обставин настільки, що якби сторони могли такі зміни передбачити, вони б не уклали вказаний договір. В судовому засіданні встановлено, що як позивач так і банк в момент укладення договору виходили з того, що істотна зміна обставин не настане. Тобто, банк уклавши договір іпотеки усвідомлював, що зобовязання забезпечене майновою порукою і не міг передбачити, що договір іпотеки буде визнано недійсним. Крім цього, судом встановлено, що позивач вживала усіх заходів передбачених законодавством України, з метою відвернення настання істотних змін обставин кредитного договору, оскільки зверталася із апеляційною, а згодом касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2008р., також зверталася із заявою в правоохоронні органи з приводу порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за вчинення шахрайства в великих розмірах. Постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГМВСУ у Львівській області від 17.01.2009р. (а.с.12) по факту заволодіння згаданою вище квартирою порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. А тому суд вважає, що позивач не могла відвернути настання істотної зміни, обставин за яких був укладений кредитний договір, з причин, що не залежали від її волі. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Внаслідок втрати предмета іпотеки, за його рахунок стає неможливим задоволення зворотної вимоги у випадку виконання зобовязань поручителем, що свідчить про порушення співвідношень майнових інтересів позивача та позбавить останню того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно умов договору поруки від 13.06.2007р. позивач не брала на себе ризик істотної зміни обставин кредитного договору, зокрема нести відповідальність по кредитних зобовязаннях після вибуття предмету іпотеки. Таким чином, у справі яка розглядається наявні всі чотири умови, передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України, що тягне за собою розірвання спірного договору поруки та відповідно, задоволення позовних вимог. Серед іншого, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2010р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2011р., розірвано інший договір поруки, укладений між банком та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань боржником [PERSON], внаслідок чого, враховуючи втрату предмета іпотеки єдиним видом забезпечення зобовязань залишився договір поруки, укладений з позивачем. Очевидно, така зміна обставин є істотною, яку сторони не могли передбачити, що додатково підтверджує правильність висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved