Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з 20.11.2012 перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами складались добре, однак, з часом, відносини між сторонами почали погіршуватись. На даний час сторони проживають спільно, проте, вже тривалий час сторони шлюбних відносин не підтримують, спільний побут та господарство не ведуть. Кожен з подружжя має свій власний побут, окремі бюджети. Причинами цьому стали протилежність характерів, різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Враховуючи те, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільний побут та господарство, Позивач вважає, що шлюб між сторонами фактично припинений та існує дише юридично. Сторонам не вдалось знайти компроміс у сімейних відносинах та примиритись, відновити сім`ю, а відтак, відсутні будь-які підстави та заходи для примирення між сторонами. Вказала, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2020 провадження у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, її представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити та розгляд даної справи проводити у його відсутність. Відповідача у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розгляд даної справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим, поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2012 року, що був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції у Донецькій області, про що було складено актовий запис № 640. За час перебування у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача вбачається, що сім`я фактично розпалась через протилежність характерів, різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні з лютого 2019 року. До подачі даного позову до суду, сторони врегулювали питання місця проживання спільних дітей та їх спільне утримання. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони категорично наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved