Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 9 серпня 2009 року [PERSON] позичив в її батька [PERSON] під розписку грошові кошти в сумі 35000 грн. та зобов'язався повернути вказану суму до 15.08.2009 року. Та, користуючись добродушністю батька, 31.01.2011 року останній на прохання відповідача надає ще одну позику в сумі 130000 грн. та обіцяє повернути, відповідно до умов вищевказаної розписки частинами, а саме: 80000 грн. до 31.03.2001 року, 50000 грн. до 30.04.2011 року. Проте на неодноразові звернення відповідач свого зобов'язання не виконує. [INFO] року батько - [PERSON] помер, вона як спадкоємець прийняла спадщину. Покликаючись на те, що відповідачем сума позики не повернута, просить стягнути з [PERSON] в її користь борг за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та судові витрати по справі в її користь. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, згідно якої просила суд провести розгляд справи без її участі, вимоги викладенні у позові підтримує та надала додаткову заяву про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з послугами на адвоката в сумі 12191,39 грн.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надав останньому під розписку грошові кошти у розмірі 35000 грн., 31.01.2011 року надав 130000 грн., а відповідач зобов'язувався першу позику повернути у визначений строк до 09.08.2009 року (а.с.12), другу позику частинами - до 31.03.2011 року та до 30.04.2011 року (а.с.13). Із розрахунку 3% річних вбачається, що станом на 17.01.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 188210,85 грн. (а.с.6). На день розгляду справи судом сума позики позивачу не повернута, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 188210,85 грн. боргу за договором позики, 12191,39 грн. та витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1882,11 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved