Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] разом з третіми особами ([PERSON] та [PERSON]В.) є співвласниками будинку №91 по вул.Миру, в с.Старе Давидково Мукачівського району Закарпатської області. Так, на даний час, в будинку позивача, зареєстровані крім неї її син - [PERSON], його колишня дружина - [PERSON], та двоє онуків: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] разом з дітьми проживали у будинку позивача до серпня 2014 року, а далі з невідомих причин вона переїхала проживати в будинок своїх батьків. В подальшому подала позов про розірвання шлюбу і рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 березня 2015 року, шлюб між відповідачем і третьою особою було розірвано. Так, реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу користуватися належним їй будинком, в тому числі завдає суттєвих збитків при оплаті комунальних послуг та послуг на утримання житла, що призводить до порушення її прав та змушують останню захищати свої права в судовому порядку. Позивач - [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити. Відповідач -[PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, про час і місце розгляду справи, судовою повісткою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтв про право власності виданих виконавчим комітетом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 15 лютого 1999 року, будинок № 91, який розташований по вул.Миру в с.Старе Давидково Мукачівського району Закарпатської області належить по 1/5 частці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 9, 10). -2- Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] 02 жовтня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №1992, [PERSON] являється спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 17 травня 2011 року, а спадщина, на яку видано свідоцтво, складається, з: 1/5 частки житлового будинку, що розташований в с.Старе Давидково вулиця Миру, буд.№91, Мукачівського району Закарпатської області (а.с.11), про що також свідчить копія [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 49305303 виданого 02 жовтня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.12) та копія [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №99037500 від 02 жовтня 2017 року (а.с.13). З копії Довідки за № 1583 виданої виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 07 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] і разом з нею зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], колишня дружина сина - [PERSON], [INFO], внук - [PERSON], [INFO], внучка - [PERSON], 09 квітня 2008 року (а.с.14). Відповідно до копії Акту №62202-21 обстеження на факт проживання [PERSON] у домоволодінні [PERSON], [INFO] у селі Старе Давидково, вул.Миру, буд.№91, складеного комісією у складі сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], члена виконкому сільської ради - [PERSON] в присутності сусідів - [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], встановлено, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: с.Старе Давидково, вул.Миру, буд.№ 91, Мукачівського району, Закарпатської області не проживають з серпня місяця 2014 року (а.с.15). 10 березня 2015 року по цивільній справ за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено : «Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10 серпня 2002 року в виконкомі Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №10 - розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Попович. Дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити на вихованні у матері [PERSON]» (а.с.17). Конституція України у статті 47проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, -3- організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, являється одним із співвласником буд.№91, який розташований по вул.Миру в с.Старе Давидково Мукачівського району Закарпатської області. Також, за вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON], [INFO], яка у свою чергу за даною адресою не проживає з 2014 року, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved