Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, але не виплаченої заробітної плати в якому зазначила, що 01.08.2016 року була прийнята згідно Наказу від 29.07.2016 року №1/ОС на посаду інженера 1 категорії у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». ПАТ «Укрзалізниця» протоколом №Ц/57/27 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2017 року, п. 9.2 вилучила із складу регіональної філії «донецька залізниця» структурні підрозділи Донецька дирекція залізничних перевезень та Луганська дирекція залізничних перевезень та п.9.3 скоротила штат даних структурних підрозділів. На основі цього протоколу був створений наказ регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 року №645-НЗ-1, в якому з 17.07.2017 року вилучили із складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», п.3 цього наказу з 17.07.2017 року наказали скороти штат структурних підрозділів. [PERSON] звільнилась 05.05.2017 року з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. З неї відповідач для остаточного розрахунку вимагав первинні документи: табелі обліку робочого часу, розрахунки заробітної плати, усі накази, форму П-2, форму П-54а та інші документи, відповідно до Порядку проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», затверджено наказом регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська» від 26.06.2017 року №899-Н». Вимоги наказу №899-Н від 26.06.2017 року не мають посилання на трудове законодавство і є грубим порушенням ст.ст. 47, 1126 КЗпП України та ст. 97 КЗпП України, у якій зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. На день звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 05.05.2017 року та грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку, що у сумі складає: 8671 грн. 11 коп., відповідно до наданих відповідачем розрахунків заробітної плати і які відповідають нормам ст. 110 КЗпП України з сумами до виплати: за березень 2017 року 4702,70 грн. заробітної плат, але був виплачений аванс за березень 2017 року у розмірі 2000 грн., тому сума до сплати складає 2102,70 грн.; за квітень 2017 року 3275,80 грн. заробітної плати, за травень 2017 року 3292,61 грн. заробітної плати, (складається із заробітної плати за травень 2017 року, грошової компенсації а невикористану щорічну відпустку). З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислюваний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 1703.2017 року №236/ДНД та наказу начальнику регіональної філії. Позивач посилається на те, що дії ПАТ «Укрзалізниця» по несвоєчасній виплаті заробітної плати та інших нарахувань є протиправними, тому що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки немає будь-якого переліку підстав для затримки заробітної плати. Сума середнього заробітку за період затримки з 06.05.2017 року по 19.10.2018 року складає 96549,80 грн. Просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] суму заборгованості із заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 8671,11 грн. та суму середнього заробітку за період затримки з 06.05.207 року по 19.10.2018 року 96549,80 грн. та нарахувати по день фактичного розрахунку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені позовні вимоги. Представник ПАТ «Українська залізниця» у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, у відзиву на позовну заяву зазначено, що у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки є необґрунтованою та суперечить статті 117 КЗпП України, через відсутність вини відповідача, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами:- у звязку з захопленням 17.03.2017р. адміністративної будівлі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул. Артема, 168 було відкрито кримінальне провадження №12017050420000286. Про унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», обовязків передбачених чинним законодавством України, через вплив форс-мажорних обставин (обставин не переробної сили), зазначила Торгово-промислова палата України у своєму Науково-правовому висновку від 16.01.2018 року №126/2/21-10.2. Аналогічна правова позиція містить в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16 та №6-365цс16. На виконання Указу Президента України «Про Рішення національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень «Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень «Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «українська залізниця», а також виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областях, і як наслідок відсутністю доступу до первинних документів, нарахування заробітної плати було припинено з 16 березня 2017 року. На теперішній час, відповідач підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат не має можливості. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем по справі, що не заперечувалось представником відповідача. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки [PERSON], остання працювала інженером 1 категорії у відділі автоматизації обліку Ясинуватського регіонального інформаційно-обчислювального центру за переведенням із дорожнього фізкультурно-спортивного клубу «Локомотив» ДП «Донецька залізниця», згідно відмітки в трудовій книжці, Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 01.08.2016р. Інформаційно-обчислювальний центр державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «інформаційно обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція фізичних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 05.05.2017р. [PERSON] звільнено за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно відомості на виплату грошей №30 наданої відповідачем по справі за березень 2017 року [PERSON] (табельний номер 1725) сплачено заробітну плату у розмірі 2156 гривень 80 копійок 25.07.2017 року. Станом на день звільнення [PERSON] заборгованість заробітної плати відсутня. Розрахунок оплати середньої зарплати наданий відповідачем стосується особи за табельним номером 520 [PERSON], яка не є особою по справі, тому суд не враховує розрахунок оплати середньої зарплати [PERSON] при ухваленні рішення. Із змісту висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року №126/2/21-10.2 вбачається, що унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обовязків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України\~спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобовязальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони обєктивно впливають на її обовязки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115,\~116 КЗпП України\~та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обовязків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст.\~115,\~116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування\~ст.4 КЗпП України\~та ст.ст.9,\~263,\~617 ЦК України. Відповідно до зазначеного висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 68, в тому числі, до трудових книжок, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобовязання перед вивільненими працівниками згідно зі ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Згідно зі статтею 14-1\~Закону України\~«Про торгово-промислові\~палати в\~Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами,а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина другастатті 14-1Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі\~№ 6-383цс15, від 25 травня 2016 року, у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Згідно зі статтею 4 КЗпП України\~законодавство про працю складається з КЗпП України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9\~ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України\~щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Статтею 617\~ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263\~ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Суд вважає вагомими доводи відповідача ПАТ «Українська залізниця» з приводу того, що між ним та його працівниками, зокрема позивачем [PERSON] з 20 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, в період існування яких відповідач ПАТ «Українська залізниця» об'єктивно, з причин від нього не залежних позбавлений можливості виконати зобов'язання, передбачені трудовим законодавством. Згідно з частиною першою статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1,5,6,7\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку, не надано відповідної довідки. Крім того, суд приймає до уваги те, що позивачем не засвідчені належним чином копії розрахунків заробітної плати та табелів обліку використання робочого часу за період часу з березня 2017 року по травень 2017 року (а.с.21-23). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON], оскільки позивачем не надано належних, достовірних та переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, в той час як доводи відповідача щодо виникнення та існування форс-мажорних обставин знайшли своє підтвердження наданими письмовими доказами. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст.4,\~94,\~116 КЗпП України,ст.1 закону України «Про оплату праці», ст.ст.\~263,\~617 ЦК України,\~ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України»,

Outcome: dismissed