Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після його смерті залишилася спадщина яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, та приватизована земельна ділянка при ньому. Після смерті чоловіка [PERSON] у встановлений законом строк його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з чоловіком на день його смерті. Крім дружини, у померлого [PERSON] залишився син [PERSON], який також проживає у спадковому будинку, проте від свого права на спадщину відмовився. 02.04.2014 року позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки частки кожного із співвласників за державним актом не були визначені та в ньому не зазначений кадастровий номер цієї земельної ділянки, в зв'язку з цим позивачка і звернулася до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач - позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, відповідач - заперечень стосовно пред'явлених позовних вимог не має. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть виданий [INFO] року відділом РАЦС по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області /а.с.9/. На день своєї смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.17). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними будівлями, та приватизована земельна ділянка при ньому площею 0,1 га. Земельна ділянка площею 0,1 гектарів рішенням Куп'янської міської Ради №110/1 від 24.02.1998 року була передана у спільну сумісну власність без визначення часток [PERSON] та дружині [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. На час передачі земельної ділянки у власність подружжю житловий будинок належав на праві власності по ? частині кожному. На підтвердження права власності на вказану земельну ділянку Куп'янською міською радою 05.03.1998 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-19-03-0068126 на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Частки кожного із співвласників у праві власності за цим державним актом не були визначені та не зазначений кадастровий номер земельної ділянки ( а.с.12). Постановою від 10 квітня 2014 року № 654/02-31 державний нотаріус Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Є.А. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1га, яка була у спільну сумісну власність без визначенння часток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] року чоловіка [PERSON], пославшись на те, що частки кожного із співвласників у праві власності за цим державним актом не були визначені та не зазначений кадастровий номер цієї земельної ділянки. ( а.с.8) Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України [PERSON] має право на 12 частину земельної ділянки, оскільки вона та її помелий чоловік були власниками по ? частині житлового будинку за вищевказаною адресою, то і приватизація земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка) в розмірі 0,1 га, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. В порядку захисту права власності на 12 частину земельної ділянки за позивачем [PERSON] може бути визнане право власності на 12 земельної ділянки відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України. Друга - 12 частка земельної ділянки є спадковим майном після смерті [PERSON] Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № ХР-19-03-0068126 [PERSON] був власником а [PERSON] була співласником земельної ділянки площею 0,01 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки спадкодавець [PERSON] мав право власності на земельну ділянку на підставі Державного акту, то його права (спадщина) переходять до позивача у порядку спадкування за законом. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час видачі акту 02.10.2003 р.) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець , який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування „ згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальним правилами спадкування (зі збереженням іі цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 89 Земельного кодексу України земельна діляка може належати на праві спільної сумісноївласності подружжя та розмір земельних часток є рівними, якщо інше не пердбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що пережив відповідно до статті 1261 ЦК України. Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.11). Відповідно до частини1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення поданого [PERSON] позову про визнання часток у праві сумісної власності на земельну ділянку для будівництва обслуговування житлового будинку та визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON], оскільки позивачем були надані докази на підтвердження викладених нею обставин.

Outcome: approved