Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до Харківської міської Ради, зацікавлена особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора, в якому просила встановити факт, що [PERSON] [INFO], яка померла [INFO], одна й та ж сама особа (донька [PERSON]); встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] та проживала за адресою: [ADDRESS], фактично прийняла спадщину після свого батька [PERSON], який помер в жовтні 1943 року та після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]; визнати право власності за [PERSON] на вказане домоволодіння після смерті [PERSON], а також визнати право власності на будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її мати [PERSON], [INFO], померла [INFO]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок [ADDRESS]. Під час звернення до Першої Харківської нотаріальної контори у встановлений законом строк їй стало відомо, що вказаний будинок зареєстрований за її дідусем [PERSON], який помер в жовтні 1943 року. Постановою держаного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності фактів прийняття спадщини [PERSON] після свого батька, а саме ненаданням заяви про прийняття спадщини та документів, що підтверджуються фактичне прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської Ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду письмові заперечення, відповідно до який просив прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів та розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву в якій просив слухати справу у відсутності представника. Суд, вислухавши думку позивача та її представника, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. У ч.1 ст.256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23.04.1962 року Жихорським сільським РАГС Харківського району Харківської області. (а.с. 64) [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 12.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 12) Як вбачається з даних будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS], по-батькові [PERSON] зазначено «[PERSON]», тоді як відповідно копії паспорта, картки фізичної особи - платника податків, свідоцтва про смерть від 22.07.2012 року, та інших документів вбачається, що [PERSON] по-батькові «[PERSON]», у зв'язку з чим суд вважає законним визнати той факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], одна й та сама особа. (донька [PERSON]). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2013 року встановлено факт смерті [PERSON], 1912 року народження, мешканця селища Жихар, який пропав безвісті у зв'язку військовий дій в жовтні 1943 року; встановлено факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 26.08.1931 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 75; встановлено факт неправильності написання по-батькові [PERSON], зазначеного у свідоцтві про народження № 638446, актовий запис № 160 від [INFO], як «[PERSON]», правильно «[PERSON]». (а.с. 21-22) Після смерті матері [INFO] [PERSON] - позивач [PERSON] звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою від 22.03.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що до складу спадкового майна входить житловий будинок право власності на який зареєстровано в 1950 році за [PERSON], померлим у жовтні 1943 року, але відсутні факти прийняття спадщини [PERSON] після свого батька, (а саме, не надана заява про прийняття спадщини та відсутні документи, що стверджуються фактичне прийняття нею спадщини), а тому не можливо перевірити факт прийняття спадкоємцем спадщини. (а.с. 20) Як слідує з роз'яснень, наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Право власності на будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за батьком позивача - [PERSON] та підтверджується свідоцтвом про право власності від 03.01.1950 року.(а.с. 53) [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 26.08.1931 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 75, факт якого встановлено Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2013 року. Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується будинковою книгою по зазначеній адресі. (а.с. 19) Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], померлого в жовтні 1943 року, дружина - [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS], фактично прийняла, але не оформила спадщину після свого чоловіка. Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого міським РАГС м. Харкова, [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 67) Відповідно до будинкової книги [ADDRESS] [PERSON] була зареєстрована за зазначеною адресою потягом всього життя. (а.с. 14-19) Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її батьків підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які зазначили, що [PERSON] все життя проживала за адресою: [ADDRESS], зокрема після смерті її батьків. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON], проживала за адресою: [ADDRESS], фактично прийняла спадщину після свого батька [PERSON], який помер в жовтні 1943 року, та після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 19.02.2014 року, за наявними в архіві по Першій Державній нотаріальній конторі даними згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Першої Харківської державної нотаріальної контори за 1943-2000 року та по Шостій Харківській державній нотаріальній конторі згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Шостої Харківської державної нотаріальної контори за 1951-1995 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого в жовтні 1943 року [PERSON], що постійно проживав в [ADDRESS], до нотаріальної контори не надходили, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 52) Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після своїх батьків, суд вважає законним визнати право власності за [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, то його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась її донька - [PERSON], що підтверджується заявою від 13.12.2012 року, адресованою Першій Харківській державній нотаріальній конторі. (а.с. 59) Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбчається з даних Першої Харківської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлої [INFO] крім [PERSON] спадкоємців не має. Згідно положень ст.ст. 529, 533, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає законним визнати право власності за [PERSON] на будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial