Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережа», Комунального підприємства Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та Камянської міської ради про порахунок нарахованих коштів за ненадання послуги, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. У своєму позові, з урахуванням уточнень до позову, позивач просить суд зобов'язати Комунальне підприємство «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» зробити акт про відсутність тепла у ванній кімнаті квартири позивача за період з 26 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 рік для подальшої передачі його КП КМР «Тепломережі» для перерахунку в зв'язку з ненаданням за цей період послуг з опалення; зобов'язати Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережа» зробити перерахунок вже нарахованих сум за період з 26 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 рік за опалення у ванній кімнаті її квартири по [ADDRESS] в зв'язку з ненаданням за цей період послуг з опалення; стягнути з Комунального підприємства «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» на її користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; визнати неправомірною бездіяльність Камянської міської ради та стягнути на користь позивача 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року позовні вимоги позивача до Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережа» щодо зобов'язання зробити перерахунок нарахованих сум за період з 26 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 рік за опалення та вимоги до Комунального підприємства «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» про зобов'язання зробити акт про відсутність тепла у ванній кімнаті квартири для перерахунку за період з 26 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 рік, у зв'язку з ненаданням за цей період послуг з опалення, залишені без розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 26 жовтня 2016 року в ванній кімнаті квартири було відсутнє опалення, хоча нарахування за ненадані послуги продовжувались до кінця опалювального сезону, тобто березень 2017 року. Лише у січні 2017 року на її прохання виїхала аварійна бригада. В лютому 2017 року вона отримала квитанцію на сплату комунальних послуг, де жодним чином не було відображено перерахунку нарахованих сум за ненадані послуги. КП КМР «Тепломережі» не зробили перерахунок у зв'язку з відсутністю акту, який повинний бути складений у КП КМР «УКОЖФ» та направити його до КП КМР «Тепломережі». Письмового договору між нею та відповідачами не існує, але квитанції про нарахування коштів за свої послуги ці підприємства надсилаються систематично, що свідчить про усний договір між нею як споживачем та продавцями. Вважає, що діями відповідача Камянською міською радою спричинено їй моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та діями Комунального підприємства Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» також була спричинена моральна шкода в розмірі 10 000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд стягнути з Комунального підприємства «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» на її користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; визнати неправомірною бездіяльність В судовому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» позовні вимоги не визнав, зазначив суду, що відповідачем не порушувалися права та інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» Лисий С.В. позовні вимоги не визнав, зазначив суду, що відповідачем не порушувалися права та інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача Камянської міської ради Бєлкіна Л.А. позовні вимоги не визнала, зазначила суду, що відповідачем не порушувалися права та інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Я вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS], що не заперечується представниками відповідачів. Згідно до наданих матеріалів цивільної справи вбачається, що у ванній кімнаті, за місцем проживання позивача квартири [ADDRESS], з 26 жовтня 2016 року було відсутнє опалення, про що не заперечується представниками відповідача Комунального підприємства Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та під час розгляду справи був складений акт обстеження внутрішньобудинкової системи опалення від 22 березня 2017 року, згідно якого був здійснений перерахунок оплати за надані послуги опалення за вказаною адресою. Згідно до матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] дійсно зверталась із заявами з питанням відсутності у ванній кімнаті, за місцем проживання позивача квартири [ADDRESS], тепла з 26 жовтня 2016 року, але безпосередньо не до відповідачів, а на гарячу лінію голови облдержадміністрації. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних программ; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. Ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно до вимог ст.23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. Власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. Так рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25 травня 2016 року № 145 Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду правобережної частини міста. Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 13 вересня 2016 року № 242 Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» призначено управителем багатоквартирних будинків у місті Камянське, тому вказане підприємство є управителем будинку [ADDRESS] У своєму позові позивач посилається на те, що діями відповідачів Комунального підприємства Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та Камянською міською радою їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 10 000 грн., але з огляду на наступне вказані посилання є безпідставними. Необхідно зазначити, що постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у пунктах 3, 5 роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Позивач на відшкодування моральної шкоди посилається на норми Закону України «Про захист справ споживачів», але згідно до вимог п.5 ч.1 ст.4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Тобто вказана норма передбачає відшкодування моральної шкоди споживачу лише, у зв'язку із завданням внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Але, з вимог позивача вбачається, що спричинення моральної шкоди виникло у зв'язку з неналежним виконання відповідачами своїх обов'язків. Окрім цього, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що саме з вини відповідачів Комунального підприємства Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та Камянської міської ради позивачу спричинена моральна шкода та в чому вона полягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed