overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим будинком у с.Гаї-Розтоцькі, вул.Нітефорівка,17, Зборівського району, Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що даний житловий будинок належить їй на праві приватної власності. Із її дозволу у даному будинку прописався відповідач по справі. Більше року відповідач не проживає і не дає коштів на утримання будинку, звязок з відповідачем втрачений. А тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим в с.Гаї-Розтоцькі, вул.Нітефорівка,17, Зборівського району, Тернопільської області. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок у с.Гаї-Розтоцькі, вул.Нітефорівка,17, Зборівського району, Тернопільської області, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу22186123 від 27.05.2014 року ЕАТ№ 452455. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] більше року у житловому будинку с.Гаї-Розтоцькі, вул.Нітефорівка,17, Зборівського району, Тернопільської області не проживає і у вказаному будинку протягом вказаного часу не зявляється, крім того позивачем жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чиниться. \~ Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користується житлом, де він зареєстрований. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в с.Гаї-Розтоцькі, вул.Нітефорівка,17, Зборівського району, Тернопільської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що даний житловий будинок належить їй на праві приватної власності. В даному будинку прописаний відповідач по справі, однак проживає за іншою адресою, особистих речей у будинку відповідача немає. Коштів на оплату комунальних послуг відповідач не надає. Йому ніхто не чинив і не чинить перешкод у користуванні житлом, однак відповідач добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. А тому позивач просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами викладеними в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] більше року у будинку [ADDRESS] не проживає і у вказаному будинку протягом вказаного часу не з'являється, крім того позивачем жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чиниться. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. За позивачем на праві особистої власності зареєстровано житловий будинок, за адресою [ADDRESS], та записано в реєстрову книгу за №708, що стверджується реєстраційним посвідченням, виданим Тернопільським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації від 14 жовтня 1988 року. З будинкової книги прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS], вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований у житловому будинку. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не мали з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користуються житлом, де вони зареєстровані понад рік. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дане житлове приміщення належить їй на праві приватної власності. Із її дозволу у даному приміщенні прописався відповідач по справі. З 2008 року відповідач виїхав за межі України на постійне місце проживання і більше семи років не проживає і не повідомляє про себе, зв'язок з відповідачем втрачений. А тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташований в с.Йосипівка, Зборівського району, Тернопільської області, знявши його з реєстраційного обліку. Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] більше року у будинку [ADDRESS] не проживає і у вказаному будинку протягом вказаного часу не з'являється, крім того позивачем жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чиниться. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS], що стверджується витягом про державну реєстрацію прав №34911421 від 23 липня 2012 року за реєстраційним номером 36642481. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користується житлом, де він зареєстрований. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку, за адресою [ADDRESS], Тернопільської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], просить визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловою квартирою у [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дана житлова квартира належить їй на праві приватної власності. Із її дозволу у даній квартирі прописалася відповідачка по справі. У кінці 2009 року відповідачка вийшла заміж і переїхала на постійне проживання в Черкаську область і більше чотирьох років не проживає і не повідомляє про себе, зв'язок з відповідачкою втрачений. А тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловою квартирою, розташовану в [ADDRESS], знявши її з реєстраційного обліку. Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON], на праві приватної власності належить житлова квартира, за адресою [ADDRESS], що стверджується реєстраційним посвідченням за реєстровим № 831. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користується житлом, де він зареєстрований. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратила право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 05 травня 2006 року у Зарудянській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає від сім»ї окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 14 лютого 2003 року у відділі РАГС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає від сім»ї окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений, про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, не направив заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення щодо позовних вимог. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний 01 листопада 2012 року рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON] Мар`яну Ігорівну, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає від сімї окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] працює кочегаром Зарудянської ЗОШ І-ІІ ступенів і має регулярний дохід у виді щомісячної заробітної плати. Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та подавши заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, та не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому просить суд врахувати, що він перебував в зоні АТО і в даний час потребує кошти на лікування. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 21.05.1998 року у Лозівській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає від сім'ї окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] понесені нею судові витрати відповідно до представленої квитанції. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, і пояснила, що відповідач - батько дітей проживає окремо і матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоч перебуває на заробітках за кордоном, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн., на кожну дитину, щомісячно. Представник позивача - адвокат Гудима Л.Р. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі по 1000 грн. щомісячно, на кожну дитину, та зобов`язується брати участь у додаткових витратах на дітей, а саме оплачувати лікування та екскурсії в розмірі фактично понесених витрат. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний 01 грудня 2011 року рішенням Шумського районного суду Тернопільської області. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач - батько дітей проживає від сім'ї окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки періодично працює у республіці Польща. Проаналізувавши докази представлені по даній справі, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у погодженій сторонами твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Розмір визначених аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати відповідно до представленої квитанції до задоволення не підлягають, оскільки позивач [PERSON] не надала суду квитанції та інші докази про судові витрати понесені нею у даній справі.

Outcome: partial