Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013 № 21210, виданий на підставі розпорядження Хустської РДА № 900 від 29.12.2002 року. Посилається на те, що 26.06.2003 року на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 900 від 29.12.2002 року їй видано державний акт на право приватної власності на землю площею 1,35 га. в смт. Вишково для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 22725. Нещодавно позивач звернулась у ТОВ «Земля Карпат» для оформлення відповідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, однак присвоєння їй кадастрового номеру виявилось неможливим та працівниками товариства їй було відмолено у виготовленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку, складання технічної документації із землеустрою та внесення відомостей до автоматизованої системи державного земельного кадастру через те, що земля вказана у державному акті на право приватної власності на землю не відноситься до пайових земель. Через вказані обставини позивач не може належно зареєструвати земельну ділянку та оформити правовстановлюючі документи, а тому просить суд винести рішення, яким визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013 № 21210, виданий на підставі розпорядження Хустської РДА № 900 від 29.12.2002 року. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представники відповідачів Хустської РДА, Вишківської селищної ради Хустського району в судове засідання не з`явилися. Головою РДА Сабадош В., селищним головою смт. Вишково Гайович Я. подано до суду заяви, в яких просять провести розгляд справи без участі уповноважених представників. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні судом встановлено, що 26.06.2003 року на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 900 від 29.12.2002 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 № 21210 площею 1,35 га. в смт. Вишково для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 22725 /а.с. 9/. З метою розробки технічної документації та оформлення правовстановлюючих документів позивачка звернулася до землевпорядної організації ТОВ «Моя Земля», однак виготовити документи, скласти технічну документацію із землеустрою та внести відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру неможливим у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка у державному акті на право приватної власності на землю не відноситься до пайових земель. Рішенням № РВ-2100541482021 від 24.02.2021 р. позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки згідно планово-картографічних матеріалів відділу дана земельна ділянка не належить до земель пайового фонду і не підлягає передачі власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) у відповідності до п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року. /а.с. 11/. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення. Питання про стягнення з відповідачів понесених судових витрат позивачем не ставилося, а отже такі слід віднести за його рахунок.

Outcome: approved