Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими договору поруки №238/м та договору іпотеки від 13.03.2008 року. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 13.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та її чоловіком [PERSON] був укладений кредитний договір №238/м, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 130000,00 доларів США. Крім того, 13.03.2008 року на забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №238/м з нею укладено договір поруки. Відповідно до договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вона, як поручитель нарівні з позичальником несе солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, на забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №238/м, між банком та позивачем було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого в іпотеку банку були передані: нежитлові будівлі, приміщення безалкогольного цеху Д-2 загальною площею 977,30 кв.м. Іпотека поширюється і на земельну ділянку площею 0,2373 га, на якій знаходяться ці приміщення. [INFO] року [PERSON] помер. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка. Спадщину прийняла відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та частково її оформила. Згідно чинного законодавства у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. На поручителя може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням. В договорі поруки її згода відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобов'язання чи будь-якої іншої особи відсутня. В зв'язку з цим просить визнати припиненим договір поруки №238/м від 13.03.2008 року, який укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором №238/м від 13.03.2008 року та визнати припиненим договір іпотеки, укладеним 13.03.20008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Разом з тим, пояснила, що позивач [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка майно, загальною вартістю 511944,00 грн. і на даний час погасила борги свого померлого чоловіка за рахунок спадкового майна, яке отримала як спадщину після його смерті. На сьогоднішній день [PERSON] не може відповідати за будь-які інші обов'язки свого померлого чоловіка, адже розприділене все майно, яке складало спадкову масу, серед кредиторів [PERSON]. Представник відповідача Місюра І.В. в судовому засіданні позов не визнала, в задоволенні позову просить відмовити. Суду пояснила, що згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Разом з тим, договором поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, штрафів, пені та інших платежів. Поручитель був ознайомлений з умовами кредитного договору. Виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави, як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання, іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). З огляду на вищевикладене, смерть фізичної особи не є підставою припинення іпотеки та поруки, оскільки зобов'язання за кредитним договором не припиняється у зв'язку з наявністю спадкоємців. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 13.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №238/м, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 130 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних (а.с.18-22). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договром №238/м від 13.03.2008 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір поруки №238/м від 13.03.2008 року (а.с.17). Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 13.03.2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого в іпотеку банку були передані: нежитлова будівля, приміщення безалкогольного цеху Д-2 загальною площею 977,30 кв.м. Іпотека поширюється і на земельну ділянку площею 0,2373 га, на якій знаходяться ці приміщення (а.с.7, 8, 9, 10, 11-16). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 172 (а.с.24). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка є дружиною померлого подала до Рожищенської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка. У момент смерті фізичної особи припиняється її цивільна правоздатність (ч. 4 ст.25 ЦК України), а тому відповідно до ст.1216 ЦК України відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини), що належали спадкодавцю й не припинилися внаслідок його смерті, до інших осіб (спадкоємців). Тобто виникає передбачена законом заміна боржника у зобов'язанні. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Тобто спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи -її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до ст.559 ч.3 ЦК України, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодаця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, у разі смерті боржника за основним зобов'язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов'язанням. На поручителя може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване, в тому числі, і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 р.р.) від 24.12.2010 року. Як вбачається з матеріалів справи, в договорі поруки згода позивача відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобов'язання чи будь-якої іншої особи відсутня. Відповідно, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобов'язання чи будь-якої іншої особи, покладення на нього такого обов'язку є неправомірним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що порука [PERSON] за виконання зобов'язань за кредитним договором №238/м від 13.03.2008 року є припиненою з дня смерті позичальника за договором, а саме з 11.12.2013 року. Таким чином, позов підлягає до задоволення і слід визнати припиненим договір поруки №238/м від 13.03.2008 року, який укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та визнати припиненим договір іпотеки від 13.03.2008 року, який укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк». Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає, що з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь позивача [PERSON] слід стягнути 551,20 грн. судового збору та стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved