Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліментів, зазначивши в обґрунтування заявлених вимог, що з відповідачем по справі з 30.09.2000 року перебувала в юридичному шлюбі, зареєстрованому виконкомом Родинської міської ради Донецької області за актовим записом №50. 24.04.2015 року шлюб розірвано за рішенням суду. Від шлюбу є неповнолітні діти донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач, сімейні стосунки з яким не підтримують з вересня 2012 року і проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей з червня 2015 року не надає, участі у їх вихованні не приймає. Вона не працює, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач не працює, інших дітей не має, будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Діти здорові, на обліках не перебувають. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать довідки про отримання смс-повідомлень, в судове засідання не зявився. Надав суду заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 385,80 гривень на кожну дитину, пояснюючи тим, що не працює та не має доходів. Клопотання про розгляд справи у його відсутність відповідач не заявив, в звязку з чим суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 226 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 30.09.2000 року перебували в юридичному шлюбі, зареєстрованому виконкомом Родинської міської ради Донецької області за актовим записом №50. 24.04.2015 року шлюб розірвано за рішенням суду (а.с.2,5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, відповідач батько дітей проживає окремо (а.с.3, 6). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що стан здоровя відповідача задовільний, він не працює, доходів не отримує, будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших дітей та непрацездатних членів сімї не має. Діти здорові, знаходяться на утриманні своєї матері, яка не працює. Позивачці одній утримувати дітей тяжко, тому вона просить стягнути з відповідача на свою користь на їх утримання аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнав лише в розмірі по 385,80 гривень на кожну дитину, оскільки вважає, що спроможний надавати саме таку матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини його доходу, і це не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial