Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 27.07.2011 року по 11.12.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на повному її утриманні. На підставі виконавчого листа № 2/1629/153, виданого Чорнухинським районним судом Полтавської області 21.11.2012 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, крім стягнутих аліментів відповідач іншої матеріальної допомоги не надає, заборгованість по аліментам станом на 26.09.2018 року становить 27 899,00 грн. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, перестав цікавитись його життям та здоров`ям, за час відвідування дитиною дитячого садочка до дитини не приходив, участі у виховних заходах не приймав, на батьківські збори не з`являвся. Відповідачем було надано заяву, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. На даний час вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, який повністю виконує батьківські обов`язки по відношенню до дитини. В зв`язку з наведеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.03.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, про що свідчать відповідні розписки про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших клопотань від відповідача не надійшло. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду листа, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних матеріалів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.2011 року, який розірвано рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 11.12.2012 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 12.12.2012 року ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа № 2/1629/153, виданого Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., починаючи з 13.08.2012 року і до повноліття дитини (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.09.2018 року № ВП 35633542, відповідач має заборгованість в загальному розмірі 27 899,00 грн., фактично ним сплачувались аліменти лише 4 місяці за період грудень 2012 року - березень 2013 року (а.с.12). 19.12.2017 року відповідачем було складено нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина і просить розглядати цю заяву в судових органах без його участі в судових засіданнях (а.с.11). Згідно висновку Органу опіки та піклування Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області від 07.09.2018 року № 01.1-31/153, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на нього обов`язками, матеріально дитину не забезпечує, має заборгованість по сплаті аліментів. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться, а також надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. На підставі викладеного,

Outcome: approved