Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 14.07.1990 року Мар'янівською селищною Радою народних депутатів Бердичівського району Житомирської області, актовий запис №12. Від шлюбу народились діти, неповнолітнім з яких є син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що поступово погіршувались відносини між ними, часто виникали непорозуміння, сварки, відповідач зловживає алкоголем, шлюб існує формально. В зв'язку з чим підтримувати сімейні відносини неможливо, а тому позивач просить вказаний вище шлюб розірвати. Спору про поділ майна немає. Відповідач працює офіційно на посаді голови ОСББ «Вимпел-4», проте добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 20.03.2014 року, і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду від нього не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.6), копій свідоцтва про народження дитини (а.с.7) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню. Оскільки сторони формально не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси неповнолітньої дитини, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 20.03.2014 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial