Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом з урахуванням зміни предмету позову просила визнати договір факторингу недійсним та скасувати запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 23 березня 2007 року вона уклала договір кредиту з ПАТ «УкрСиббанк». В забезпечення викання зобов`язань за цим правочином, 23 березня 2007 року сторони уклали договір іпотеки, згідно якого позивач передала в іпотеку належну їй квартиру. У квітня 2015 року позивачу стало відомо про укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, згідно якого останнє набуло статусу кредитора у вказаному вище кредитному договорі. Такий договір позивач вважає частково недійсним, оскільки, банк не мав права відступати право вимоги до боржника фізичної особи, адже ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не має генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, а тому відступлення права вимоги щодо кредиту, який був отриманий у іноземній валюті не відповідає вимогам чинного законодавства, а з наданих відповідачем документів неможливо встановити чи відбулось відступлення та чи набув фактор права вимоги до позивача. Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просить скасувати запис про обтяження щодо предмету іпотеки. 28 вересня 2017 року відповідно до розпорядження № 519 у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Васильєвої Н.П., вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено у новій редакції. На підставі норми п. 9 ч. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу від 15 грудня 2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. 23 жовтня 2018 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, а 09 квітня 2019 року від представника публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» та 15 квітня 2019 року від представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»відзив на заяву про зміну предмету позову. Ухвалою судді від 14 червня 2019 року за клопотанням представника позивача вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» та будь-яким третім особам звертати стягнення, продавати, дарувати, обмінювати чи будь-яким іншим чином відчужувати, обтяжувати, укладати договори щодо квартири, за адресою: [ADDRESS] ; заборони Державним та приватним виконавцям вчиняти дії щодо підготовки до проведення електронних торгів, а Державному підприємству «СЕТАМ» проводити реалізацію арештованого майна квартири [ADDRESS] , а також вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження, перехід права власності на вказане нерухоме майно; заборони державним та приватним нотаріусам (нотаріальним конторам), суб`єктам державної реєстрації прав та Державним реєстраторам прав на нерухоме майно, видавати свідоцтва, посвідчувати, реєструвати цивільно-правові угоди, та вчиняти будь-які інші нотаріальні дії, реєструвати право власності, перехід права власності, речові права похідні від права власності, обтяження, звернення стягнення, заставу, іпотеку щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , та вносити відповідні зміни (записи) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири, а також здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів. Ухвалою судді 26 липня 2019 року залишено без задоволення клопотання представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про зустрічне забезпечення. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Вислухавши представника позивача, який в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, а також представників відповідачів, які проти задоволення позову заперечували та в його задоволенні просили відмовити в повному обсязі з підстав викладених в їх письмових відзивах, а тому дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та позивачем був укладений кредитний договір № 11132232000, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 820 000 дол. США на умовах, передбачених договором. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між сторонами цього правочину було укладено іпотечний договір від 23 березня 2007 року, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS] . Вказані обставини доказуванню не підлягають в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки визнані сторонами та сумнівів щодо її достовірності або добровільності визнання у суду не виникає. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» укладено договір про відступлення права вимоги № 1. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), що передбачає ч. 1 ст. 1077 ЦК України. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається, що передбачає ст. 1078 ЦК України. Пунктами 1.1, 1.2 Договору факторингу передбачено, що ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», а останнє прийняти, права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти на умовах, визначених договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору, визначений у додатку 1 до цього договору. Як вбачається із виписки з додатку 1 до Договору факторингу, до списку договорів, за якими було передано право вимоги згідно Договору факторингу входить і Кредитний договір. Пунктом 3.2 Договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з Додатком 2 до цього договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання клієнтом суми фінансування. Такий акт був складений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 12 грудня 2011 року, пунктом 2 якого вони визначили, що відступлення прав вимоги набуває чинності з моменту підписання ними цього документа. Отже, усі права первісного кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором перейшли до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Також до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшло право вимоги за Договором іпотеки. Вказане стверджується копією договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 23 березня 2007 року та виписки з додатку 1 до цього договору. Посилання позивача на неможливість встановити чи відбулось відступлення та чи набув фактор права вимоги до позивача, суд сприймає критично, оскільки ці обставини, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведені ні ним, ні наявними у суду доказами. Суд залишає поза увагою твердження [PERSON] про відсутність переходу права вимоги до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у зв`язку з неповідомлення його про такі дії, оскільки ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, сам факт неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не ставить під сумнів правомірність такої дії. Більше того, цих два факти є незалежними один від одного. У цьому випадку вказане неповідомлення лише наділяє боржника правом не виконувати своїх зобов`язань на користь нового кредитора. При цьому самі зобов`язання не припиняютьсь і жодна із сторін, в тому числі і боржник, не звільняється від їх виконання. Належним, у цьому випадку, вважатиметься виконання зобов`язань на користь первісного кредитора. Безпідставними є і посилання позивача на відсутність у ПАТ «УкрСиббанк» права відступати право вимоги до боржника фізичної особи, що, на думку [PERSON] , випливає з норм п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, котре затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2010 року № 157, оскільки глава 73 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України не обмежує передачу прав кредитора у зобов`язанні за договором факторингу категорією боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором. Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», на недотримання якого посилався відповідач як на підставу недійсності договорів факторингу, прийнято у відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», за яким Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України дає висновки про віднесення операцій до того чи іншого виду фінансових послуг. Тобто пп. 2 п. 1 Розпорядження № 231 операцію щодо набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб`єктів господарювання віднесено до фінансової послуги факторингу (набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб`єктів господарювання є фінансовою послугою факторингу, а не будь-якою іншою фінансовою послугою). Поняття «факторингу» не обмежується, а доповнюється вчиненням операцій з фінансовими активами, що визначені пунктом 1 вказаного Розпорядження № 231. Враховуючи викладене, Розпорядження № 231 не встановлює вимог, які мали бути додержані сторонами спірних договорів факторингу при їх вчиненні. Крім того, п. 1 Розпорядження № 231 виключено на підставі Розпорядження № 231 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352. Саме таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року, прийнятій у цивільній справі № 464/2872/15-ц. Щодо відсутності у ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, то і вони визнані судом неспроможними за наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» зареєстроване як фінансова установа на підставі розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 08 грудня 2011 року № 732 за реєстраційним № 13102668, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 08 грудня 2011 року серії ФК № 300. Згідно з додатком до цього свідоцтва ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» надано право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема таких, як факторинг. Отже, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є фінансовою установою, має право здійснювати фінансову послугу факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів, що відповідає положенням п. 11 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також - про те, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного договору, а в даному випадку між ПАТ «УкрСиббанк» і ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені договори факторингу, що не передбачає наявність індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Вимоги позову щодо скасування записів про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно квартири [ADDRESS] , як похідні від основних задоволенню не підлягають. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, що передбачає ч. 9 ст. 158 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed