Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.; - земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: -1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м. Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця - [PERSON], оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим. [INFO] року померла її мама - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м. - земельної ділянки площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; - земельної ділянки площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що спадкуванню підлягає житловий будинок який відноситься до суспільної групи колгоспний двір та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Окрім цього в позовній заяві позивач просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на будинковолодіння. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1988 року і з яким, згідно записів погосподарської книги, проживала його дружина [PERSON] (копія погосподарської книги (а.с.21)), що також підтверджується довідкою №265 від 11.11.2016 року виданої виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району. До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 74 років в с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно 09.11.2016 року, актовий запис №5. Ще за життя померлому належав: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1988 року та витягом з погосподарської книги (а.с.21). Разом з тим, з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів убачається, що у свідоцтві про право власності на будинковолодіння батько позивача зазначений як [PERSON], а у свідоцтві про смерть та її свідоцтві про народження, як [PERSON]. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачу для прийняття спадщини. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити позивач має юридичне значення. Окрім цього судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право. Так, Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по [ADDRESS], видане на ім'я «[PERSON]». Як зазначає позивач у поданій позовній заяві, що в вищевказаному Свідоцтві невірно зазначено прізвище заявника. Документами, які встановлюють належність [PERSON] Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по [ADDRESS] є витяг з погосподарської книги згідно якої головою двору є [PERSON], довідка №299/02-08 від 22.11.2017 року виданою виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області. З вищезазначеного випливає, що при складанні (видачі) правовстановлюючих документів, Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, органом, який його складав, була допущена помилка при записі прізвища [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «[PERSON]», та «[PERSON]», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON], Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по [ADDRESS], підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та копіями правовстановлюючих документів. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «[PERSON]» є одна і та ж особа, то позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - [PERSON], оскільки проживала на час смерті з померлим. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття [PERSON]. спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та визнання за нею права власності на це майно треба керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини проживала разом з померлим, що підтверджується довідкою №265 від 11.11.2016 року, виданою виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. В зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не оформила спадкових прав на спадкове майно після смерті [PERSON], але фактично вступила у володіння та користування даним майном як спадкоємець за законом першої черги суд визначає, що власником даного майна після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] [INFO] року у віці 85 років в с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 29.03.2006 року, актовий запис №2. Після її смерті залишилось спадкове майно до якого належать: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.; - земельна ділянка площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №421/0/201-17 від 15.09.2017 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; - земельна ділянка площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №421/0/201-17 від 15.09.2017 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Родинні відносини між померлою [INFO] року [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] є мамою [PERSON]; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 15.11.1974 року, згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO] року, як спадкоємець за законом першої черги і як особа яка звернулась за прийняттям спадщини до нотаріальної контори у відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України (Рішення суду №603/686/17 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини). Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державного акту на землю та свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №122/02-14 від 14.11.2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державного акту та свідоцтво про право власності на будинковолодіння були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 18.11.2016 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що свідоцтво про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами у [ADDRESS] видане виконкомом Монастириської районної ради 22.11.1988 року [PERSON] з с.Тростянці та Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Тростянецькою сільською радою 23.01.2003 року [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved