Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду, зазначивши , що 30 січня 2017 року помер чоловік [PERSON] , який залишив спадкове майно, в тому числі і жилий будинок, що розташований в с.Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області, вул. Центральна ,86. [PERSON] зазначила, що є спадкоємцем померлого за законом першої черги ,але оформити спадок вона не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я померлого, при цьому отримала свідоцтво про право на спадщину на присадибну земельну ділянку спірного житлового будинку . Інших спадкоємців немає. Позивач посилається, що за даними погосподарського обліку Спасько-Михайлівської сільради вищезазначений будинок зареєстрований на імя [PERSON]. В звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні, позивач не може оформити спадок , тому просить визнати право власності на спадковий будинок в судовому порядку. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про день розгляду справи. Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Спасько-Михайлівської сільради Олександрівського району Донецької області звернувся до суду із заявою про визнання позову в повному обсязі,зазначивши,що спірне домоволодіння дійсно за життя належало спадкодавцю [PERSON],відумерлою спадщиною чи безхазяйним майном не визнавалося. Просить розглянути справу без участі представника . В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши письмові докази, встановив таке. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №977539, [PERSON] помер 30 січня 2017 року, про що виконкомом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області 02 лютого 2018 року зроблено актовий запис № 02 . а.с.8 За ст. 1261 ЦК України , позивачка є спадкоємцем померлого за законом першої черги після смерті чоловіка - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 591390. а.с.7 За витягом зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], 24 липня 2018 року заведена спадкова справа за заявою [PERSON] за номером 78/2018 , яка зареєстрована в Олександрівській державній нотаріальній конторі Донецької області. а.с.9 У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно із ст.ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З наданої до суду копії спадкової справи №78/2018,заведеної Олександрівською державною нотаріальною конторою 24 липня 2018 року на підставі заяви [PERSON] від 24.07.2018 р., та зареєстрованої за № 497, вбачається ,що , крім позивача, спадкоємцем у рівних частках після смерті [PERSON] є [PERSON] син померлого, який, згідно заяви від 24 липня 2018 року , відмовився від своєї частки спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим позивачці державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області 30 листопада 2018 року, спадкодавцеві [PERSON], на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Спасько-Михайлівською сільською радою Олександрівського району Донецької області 21 березня 1997 року, серії ДН № 00091 належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд, площею 0,2014 га, кадастровий номер 1420387301:00:000:0203,зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 91, розташованої по вул.Центральній ,86, с.Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області ( а.с.13,16). Отже, [PERSON] за життя був власником земельної ділянки, на якій збудований спірний жилий будинок. Позивачка прийняла спадщину померлого, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна [PERSON] - земельну ділянку для обслуговування спірного жилого будинку. Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області від 24 липня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок після смерті чоловіка - [PERSON] через ненадання правовстановлюючого документа на жилий будинок. а.с.14 Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 жовтня 1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок , збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно зі ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , до відання виконавчих комітетів міських рад належать делеговані повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, а також видача забудовникам технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків та споруд. Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики України своїм листом від 23 березня 1999 N 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», роз'яснив, що комітет вважає за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об'єктах, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію (які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто, до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами). За наданою Спасько-Михайлівською сільрадою копією облікової картки обєкта погосподарського обліку № 00-0128-1, домоволодіння № 86 по вул.Центральній в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області зареєстроване за спадкодавцем. Рік забудови -1958 . Таким чином, враховуючи,що спірний будинок збудовано у 1958 році, тобто, до 5 серпня 1992 року , перебування його на погосподарському обліку свідчить про прийняття будинку в експлуатацію . Відповідність будинку № 86 по вул.Центральній в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області будівельним нормам підтверджено складеним Олександрівським БТІ технічним паспортом від 02 серпня 2018 року. а.с.15-18 Суд враховує, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22.01.79 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Суд вважає, що з урахуванням встановленого судом права власності [PERSON] на жилий будинок № 86 по вул.Центральній в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області на день його смерті, а також , що будинок не належить до категорії самочинних, позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved