Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області в якому просить суд встановити юридичний факт, що вона приходиться рідною дочкою [PERSON] , померлого [INFO] , а також визнати за нею право приватної власності на житловий будинок загальною площею 59, 2 кв. м, житловою площею 36, 8 кв. м. з надвірними господарчими та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Поночовна Т.Б . підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що [INFO] року у віці 90 років помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , в якому він був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті. Заповіту батько не залишав. З питання оформлення спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду, оскільки в свідоцтві про народження позивача є виправлення, а саме в графі «мати». Витребування актового запису про народження не дало необхідних результатів, оскільки до нотаріуса надійшла відповідь з Лиманського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області від 22 травня 2018 року вих. № 1260/71 - 24, в актовому записі про народження № 16 від 01 листопада 1954 року, складеному виконкомом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зазначена інша особа. Тому, позивач була вимушена звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Крім того, згідно запису в погосподарчій книзі Любопільської сільської ради, житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами значиться за [PERSON] (нині померлим), однак правовстановлюючі документи на будинок відсутні. В судове засідання представник відповідача Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від сільського голови Рембач О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, рішення просить прийняти відповідно до чинного законодавства (а.с.78). Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача Поночовної Т.Б. , допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] . у віці 90 років помер [PERSON] , [INFO] ., про що Лиманським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 07.02.2017р. складено відповідний актовий запис №132 (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , гр-н [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] (дівоче російською - [PERSON] (а.с.14) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком записано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , проте в графі по-батькові матері містяться виправлення (свідоцтво про народження [NUMBER] ) ( а.с.15). 15.02.1975р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і набула прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.11) Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулася до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак листом №1229/02-14 від 22.05.2018р. їй було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження родинних відносин, оскільки в графі «мати» є виправлення, а в акті про народження №16 від 01.11.1954 року, складеному виконкомом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зазначена інша особа (а.с.51, 64). Дійсно, нотаріусом було витребувано запис акта про народження №18 від 01.11.1954р., однак у відомостях про дитину вказано іншу особу, а батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.62-63). Судом, при дослідженні копії спадкової справи, встановлено, що інші спадкоємці окрім позивача [PERSON] відсутні, зокрема її матір [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , а її брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 14.07.2017р. (а.с.12, 13, 52). З довідки Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області №92 від 13.03.2017р. вбачається, що [PERSON] проживала разом, вела спільне господарство та поховала за свої кошти свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . - а/з №132 від 07.02.2017р. за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Крім того, відповідно до довідки Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області №149 від 22.09.2010р., в погосподарчій книзі за №3 на сторінці №26 особовий рахунок [NUMBER] зареєстровано житловий будинок, присадибна земельна ділянка та господарчі будівлі за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] на правах власника житлової будівлі (а.с.17). Згідно технічного паспорту на вказаний індивідуальний житловий будинок, власником зазначено [PERSON] (а.с.18-23). Земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , належала [PERSON] (а.с.24, 25). Згідно довідки Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області №307 від 14.07.2017р., [PERSON] згідно по господарської книги №2 на сторінці 20, особовий рахунок [NUMBER] Любопільської сільської ради від 2016-2020 років, з 1984 року до дня своєї смерті ( [INFO] .) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.53). Довідкою Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області №167 від 09.04.2019р., підтверджено, що згідно запису по господарчої книги №1 на сторінці №20 особовий рахунок [NUMBER] від 2016-2020 років зареєстровано житловий будинок разом з господарчими будівлями та присадибною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] , нині покійний. За вказаною адресою інших осіб та малолітніх дітей не зареєстровано (а.с.95). Проте, правовстановлюючі документи на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], відсутні. Згідно інформаційних довідок №163388720 від 12.04.2019р. та 1163388885 від 12.04.2019р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] . відомості про право власності відсутні, відомості про право власності на будинок № [ADDRESS] відсутні (а.с.96, 97). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] приходиться рідною донькою [PERSON] , померлого [INFO] , цей факт їм достовірно відомий, оскільки вони разом навчалися з першого класу школи, знали батьків позивача. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з урахуванням ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосредньо породжує юридичні наслідки. Оцінивши докази в своїй сукупності, суд вважає, що факт того, що позивач [PERSON] приходиться рідною дочкою [PERSON] , померлого [INFO] , знайшов своє підтвердження. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В силу положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, отже суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі цього суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved