Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, утримання спадкового майна на суму 19747 грн. та стягнення моральної шкоди на суму 35000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] 11 грудня 2009 року склав заповіт, відповідно до якого ? (одну другу) частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель та ? частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON], яка є його рідною сестрою. Останні три роки життя спадкодавець важко хворів, переніс 4 онкологічні операції, курс імунотерапії, що потребувало значних витрат грошових коштів. Всі витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця несла одноособово його дружина - позивачка по справі. На всі звернення [PERSON] до відповідачки [PERSON] щодо надання як матеріальної так і фізичної допомоги по догляду за хворим спадкодавцем, вона отримувала відмову. Після смерті [PERSON] позивач, як дружина, самостійно, за власний рахунок поховала спадкодавця. З моменту смерті спадкодавця позивачка самостійно утримує спадкове майно, несе витрати на опалення житлового будинку та інше, не зважаючи на те, що обидві сторони прийняли спадщину в рівних частках. Позивачкою на адресу відповідача [PERSON] направлялась претензія з вимогою про сплату половини витрат на утримання спадкодавця, однак відповіді не отримала. Позивачка вважає, що після прийняття спадщини відповідачкою, у неї виникло право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування половини витрат на утримання спадкодавця, спадкового майна та моральної шкоди. Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні проти позову заперечував, та просив суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність витрат, рівноцінну участь відповідачки в лікуванні спадкодавця та пропущений строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1,3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи приходить к висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На час смерті він знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 11.12.2009 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого ? (одну другу) частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель та ? частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON]. До часу смерті, починаючи з листопада 2008 року, [PERSON] переніс 4 онкологічних операції і курс імунотерапії, що підтверджується копіями виписок з історій хвороб № 14380, № 2956, № 5305, № 5967, копіями листів призначення лікарських препаратів. На підтвердження своїх витрат на лікування [PERSON] позивачкою надано копії квитанцій на придбання ліків, копії квитанцій щодо проведення томографічних обстежень. Представником відповідача надано клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 1232 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», на вимоги про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця не поширюються правила статті 1281 ЦК України про порядок і строки пред'явлення вимог кредитором спадкодавця, оскільки вони не випливають із зобов'язань спадкодавця. Тому на такі вимоги поширюється загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України). Ураховуючи, що виконання обов'язку щодо відшкодування витрат відбувається в зобов'язанні, і строк виконання не встановлений у ЦК України, то повинні застосовуватись правила, передбачені ч.2 ст.530 ЦК. Згідно з цими правилами в разі, коли строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор (спадкоємець або інша особа, яка понесла витрати) має право вимагати виконання такого зобов'язання в будь-який час. Для того, щоб у цьому разі не виникало невизначеності та для чіткості обчислення строку позовної давності, боржнику надається пільговий семиденний строк (ст. 261, ч.2 ст.530 ЦК) від дня пред'явлення вимоги кредитора за умови, що обов'язок його негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства. Позивач звернулась з вимогою до [PERSON], як спадкоємиці половини майна, спочатку в усній формі, а потім двічі 20.12.2013 року та 04.01.2014 року і в письмовій формі про відшкодування половини витрат, що підтверджується листом та поштовими повідомленнями про отримання рекомендованої кореспонденції, однак станом на 21 лютого 2014 року відповіді не отриманою. Таким чином, для судового захисту права на відшкодування витрат, понесених спадкоємцем або іншою особою, має застосовуватися загальний строк позовної давності у три роки, який починає перебіг із закінченням семиденного пільгового строку, що передбачається для виконання зобов'язання в ч.2 ст.530 ЦК. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину витрат, які були понесені нею особисто на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, що складаються з: Лікування: - витрати на придбання лікарських засобів під час операції 19.11.2008 року - 40,00 грн. - витрати на придбання лікарських засобів під час операції 03.06.2009 року - 3572,00 грн. - витрати на придбання лікарських засобів під час операції 22.11.2010 року - 3435,00 грн. - витрати на придбання лікарських засобів під час операції 24.12.2010 року - 4667,00 грн. Всього на суму 11714,00 грн., половина з яких складає - 5857,00 грн. Вартість медичних процедур: - проведення томографічних обстежень: - 2500,00 грн. - проходження курсу імунотерапії - 6000,00 грн. Всього на суму 8500,00 грн., половина з яких складає - 4250,00 грн. Вартість догляду за спадкодавцем виходячи з мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет»: грудень 2008 року - 605 грн. липень 2009 року - 630 грн. грудень2010 року - 922 грн. січень 2011 року - 941 грн. лютий 2011 року - 471 грн. Всього на суму 3569,00 грн., половина з яких складає - 1784,50 грн. Вартість витрат на поховання в сумі 1353,00 грн., половина з яких складає - 676,50 грн. При вирішенні питання про відшкодування [PERSON] з відповідача половини витрат, понесених на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, суд задовольняє частково, а саме, половину понесених позивачем та документально підтверджених витрат на лікування (придбання ліків) та проведення томографічних обстежень - в розмірі 7107,00 грн. В іншій частині позовні вимоги не підтверджені, крім того, відповідно до ст.. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій , які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, роковини, тощо, не відносяться до витрат на поховання, тож відшкодуванню не підлягають. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину витрат, які були понесені нею особисто на утримання спадкового майна, що складається з: Оплата опалення житлового будинку: - опалення в 2010 році - 1078,00 грн. - 2011 рік: лютий, березень, квітень - 1106,00 грн. - 2013 рік: жовтень, листопад, грудень - 565,00 грн. Всього на суму 2749,00 грн., половина з якої складає 1374,50 грн. Оплата за догляд за спадковим майном: - лютий - серпень 2011 року - 5732,00 грн. - вересень-грудень 2013 року, січень 2014 року: - 5877,00 грн. Всього утримання спадкового майна на суму - 11609,00 грн., половина з якої складає 5804,50 грн. Суд задовольняє в цій частині позовні вимоги, що підтверджені документально, а саме, витрати на опалення житлового будинку, який є спадковим майном в розмірі 1374,50 грн. Інша частина витрат на утримання спадкового майна в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження. Доводи представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] та члени її родини на протязі всієї хвороби її брата [PERSON] постійно допомагали його родині, під час відвідин у лікарні привозили харчі та ліки, та передавали гроші на оплату потрібних послуг та придбання ліків, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а ні письмових, ні інших доказів суду не надано. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 35000 грн., яку обґрунтовує том, що вона неодноразово вимушена була звертатись до [PERSON] по питанню утримання спадкового майна, вказувала на необхідність оплачувати опалення будинку, проведення поточного ремонту, однак допомоги так і не отримала. В зв'язку з таким відношенням відповідачки до померлого брата, та до неї, позивач вказала, що зазнала та досі зазнає душевних страждань, пов'язаних з необхідністю сплати кредитів, які вона вимушена була оформляти в зв'язку з вимогою відповідачки терміново повернути їй борг під час знаходження спадкодавця в лікарні. В зв'язку з відсутністю будь - якої допомоги з боку відповідачки, щодо утримання, лікування та поховання спадкодавця, у позивача значно погіршився стан здоров`я, так як весь тягар піклування за [PERSON], який мав онкологічну хворобу вона взяла на себе. Окрім того, як позивач зазначила в судовому засіданні, нею були витрачені значні кошти на проведення операцій своєму чоловіку, які вона не може підтвердити. Як вбачається з Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як вбачається з ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р., при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних втрат, якими діями вони заподіяні, в якій грошовій або матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить. Таким чином, витрати значних кошт на проведення операцій, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та її розміру, судом не може бути прийнята в якості доказу важких моральних страждань, оскільки відсутня наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що її принизливі звернення до відповідача про надання матеріальної допомоги в лікуванні [PERSON], які були [PERSON] проігноровані. Натомість відповідач позичила [PERSON] кошти, які позивач повернула їй, що підтверджується копією квитанції про поштовий переказ грошей. Позивачу були спричинені моральні страждання, які полягають в недотриманні відповідачем загальних моральних норм, та пов'язані з тим, що [PERSON], будучи пенсіонеркою, вимушена була укладати кредитні договори з банками, звертатись до суду за захистом своїх законних прав, що суд сприймає як підставу для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за завдану моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації заподіяної моральної шкоди у сумі 5000,00 (п'ять тисяч) грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial