Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визнання недійсним шлюбу та анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у 1994 році вона закінчила Українську державну стоматологічну академію та отримала направлення на проходження ординатури до м. Вінниця. Оскільки після проходження ординатури вона повинна була залишитися працювати не менше, ніж як на 3 роки у м. Вінниці, а за сімейними обставинами їй потрібно було повернутися до Полтавської області, залишався один вихід вийти заміж та укласти фіктивний шлюб. На дану пропозицію погодився її однокласник - [PERSON] 14.05.1994 року вони уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області зроблено актовий запис за № 5 від 14.05.1994 року. Уклавши фіктивний шлюб, сторони не проживали разом жодного дня, свідоцтво про шлюб втрачено. У них з відповідачем склалося у кожного своє життя окремо. Відповідач [PERSON] 02.08.1995 року уклав шлюб з громадянкою [PERSON] . Позивач [PERSON] також 30.11.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з останнім є двоє діток [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наприкінці 2019 року позивачка вирішила продати нерухомість, але отримала відмову нотаріуса у посвідченні угоди в зв`язку з тим, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У зв`язку з цим звернулася до суду про визнавання недійсним шлюб, укладений 14.05.1994 року між нею та відповідачем. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.02.2020 року за позовною заявою [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник третьої особи пояснень не надав. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між учасниками існує спір, що виник із сімейних правовідносин, що підтверджено наданою копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] 14.05.1994 року уклали шлюб, про що зроблено запис № 5 у Нехворощанській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області (а.с.7). Як вбачається зі змісту ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Стаття 49 ЦПК України надає право відповідачу визнати позов повністю або частково на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Якщо визнання позивачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органу реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. З огляду на ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У випадках, передбачених статтями 39-41 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. З огляду на те, що сторони підтвердили, що укладення шлюбу здійснювалося без наміру створити сім`ю, суд, не маючи даних, що визнання позову відповідачем порушує чиїсь права, зобов`язаний визнати такий шлюб недійсним . Судові витрати розподіляються відповідно до правил ст.141 ЦПК України .

Outcome: approved