Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство КБ «УкрСоцбанк» про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач таке. 14 травня 2010 року був виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ КБ «СоцКомБанк». В ході проведення виконавчих дій постановою заступника начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ [PERSON] від 12 липня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 01 червня 2011 року вищезазначене виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто стягувачеві. На заяву [PERSON] до першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 30 червня 2015 року про надання можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданим Малиновським районним судом м. Одеса, було отримано відповідь Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ за вих. №В-5/17780 від 06 липня 2015 року, відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2073/10 від 14 травня 2010 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси, 25 лютого 2015 року було знищено через закінчення строків їх зберігання. При завершенні виконавчого провадження не було виконано вимоги ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» щодо наслідків завершеного виконавчого провадження, відповідно до якої арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. На теперішній час, виконавче провадження було завершене та взагалі знищено, продовжують діяти вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання в рамках цього завершеного та знищеного виконавчого провадження, а саме - арешт на все рухоме та нерухома майно належне на праві власності [PERSON] та заборона на його відчуження, ще безумовно порушує право позивача, безперешкодно володіти, користуватися розпоряджатися своїм майном. Тому, позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник відповідача першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання зявився, не заперечував проти позовних вимог, не погоджуючись при цьому з обґрунтуванням позову, оскільки при завершенні виконавчого провадження у державного виконавця не було змоги скасувати накладені арешти. Представник третьої особи ПАТ КБ «СоцКом Банк» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що в Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа №2-2073/10 за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «СоцКом Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. По цій справі ухвалено рішення та 14 травня 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості. В ході проведення виконавчих дій постановою заступника начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ [PERSON] від 12 липня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2073/10 від 14 травня 2010 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до листа-відповіді Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ за вих. № 27669 від 14 серпня 2014 року на звернення [PERSON] від 13 серпня 2014 року - вищезазначене виконавче провадження було завершено 01 червня 2011 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто стягувачеві, про що винесено відповідну постанову від 01 червня 2011 року. Також позивачу було письмово роз'яснено, що з наведених вище підстав державним виконавцем відділу не може бути винесена постанова про звільнення її майна з-під арешту. Повторно виконавчий документ на виконання до Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ не надходив. На заяву [PERSON] до Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 30 червня 2015 року про надання можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданим Малиновським районним судом м. Одеса, було отримано відповідь Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ за вих. №В-5/17780 від 06 липня 2015 року, відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2073/10 від 14 травня 2010 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси, 25 лютого 2015 року було знищено через закінчення строків їх зберігання, про що свідчить акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 25 лютого 2015 року. Виконавче провадження за виконавчим листом №2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданим Малиновським районним судом м. Одеса, 01 червня 2011 року було завершене та 25 лютого 2015 року це виконавче провадження було взагалі знищено, продовжують діяти вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання в рамках цього завершеного та знищеного виконавчого провадження, а саме - арешт на все рухоме та нерухома майно належне на праві власності [PERSON] та заборона на його відчуження, ще безумовно порушує право [PERSON], безперешкодно володіти, користуватися розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону. Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець для забезпеченню виконання судового рішення шляхом винесення постанови накладає арешт на все майне боржника або на окремі предмети та оголошення заборони на його відчуження. Арешт на все майно боржника накладається з метою збереження майна для запобігання можливості боржником відчуження майна в час коли державним виконавцем будуть проводитися дії щодо виявлення окремого рухомого або нерухомого майна, вартість якого дорівнює сумі стягнення, на яке може бути накладено арешт та в подальшому звернено стягнення шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Виконавчий лист № 2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеса, був повернений стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого виконавче провадження за вказаним виконавчим листом відповідно до ч. 1. ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» є завершеним, тобто подальше проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням не передбачено. Згідно із ч. 1-3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», наслідками завершення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено терміну дії арешту на все нерухоме майно боржника, та взагалі можливості або зобов'язання покладеного законом на державного виконавця зняття або припинення арешту на все майно боржника та заборони на його відчуження у випадках якщо державним виконавцем не можуть бути проведені будь-які подальші виконавчі дії внаслідок завершення виконавчого провадження з будь-яких причин передбачених положеннями зазначеного закону, навіть у випадках коли строк пред'явлення до виконання виконавчого документа закінчився та коли виконавче провадження знищено, що взагалі унеможливлює його поновлення. Повторно виконавчий документ №2-2073/10 від 14 травня 2010 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеса, на виконання до відділу не надходив, строк пред'явлення до виконання цього виконавчого документа, перебіг якого розпочався до 09 березня 2011 року, до моменту набрання чинності 09 березня 2011 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», терміном три роки - закінчився. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та зняти накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], та зняти заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved