Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 11 червня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. З 01.01.2019 року шлюбно-сімейні відносини припинилися, [PERSON] покинув сім`ю і перейшов на проживання до іншої жінки. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 20.07.2020 року шлюб між ними був розірваний. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Він є здоровим, працездатним чоловіком, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] , після чого в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] , починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Також, просила стягнути понесені витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 2200 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавала. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги, підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин на підставі ч. 4 ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Матеріалами справи встановлено, сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 11.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 57, згідно даних копій свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтвержується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2010 року та [PERSON] , [INFO] , що підтвердується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 2015 року. Батьками дітей у свідоцтвах про народження зазначені сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] , згідно довідки про склад сім`ї №127 від 27.07.2020 року виданої виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області, проживають за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що малолітні діти перебувають на утриманні позивача по справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розмірі аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей суд зобов`язаний визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такої позиції дотримується Верховний Суд України у своїй правовій позиції в справі № 6-1798 цс 16 від 19 жовтня 2016 року, яка з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинна враховуватись судами при ухваленні рішень. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення із позовом до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Далі стягувати аліменти на утримання меншої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 року складає 2102 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, позивач понесла витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 2200 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 30 липня 2020 року (а.с.18), а тому вони підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved