Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 13 177, 00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2013 р. відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 650, 00 грн.. щомісячно, починаючи із 19.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, вказане судове рішення [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2018 року становить - 69 361, 29 грн. Позивач вважає, що має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із 19.10.2012 року по 01.05.2018 року, становить 13 177,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 07 травня 2007 р. Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). У даному шлюбі у них народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. 20 березня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 650, 00 грн.. щомісячно, починаючи із 19.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного судового рішення, 20.03.2013 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист 607/2190/13-ц, який був пред'явлений до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (виконавче провадження №39360546). Із часу відкриття виконавчого провадження відповідач сплати присуджених судом аліментів не здійснював. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Юрчак О.П., станом на 01.05.2018 р. за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 69 361,29 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм Глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу неустойки за несплату аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного позивачем на підставі розрахунку Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції, розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти за період з жовтня 2012 року по квітень 2018 року складає 13 177,00 грн. За таких обставини, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі, шляхом стягнення із відповідача на його користь суму неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти у розмірі 13 177,00 грн. за період з 19.10.2012 р. по 01.05.2018 р. На підставі наведеного та

Outcome: approved