Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Кролевецьким відділом житлово-комунального господарства 13 вересня 1952 року за №102, зареєстрованого в БТІ, [PERSON] є власником житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно. 17 листопада 1977 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна як на частку в спільному майні подружжя. [PERSON] та [PERSON] оформили свої спадкові права на 1/3 частину нерухомого майна за кожним. [PERSON] помер [INFO] . За час свого життя він не оформив свої спадкові права на 1/6 частину нерухомого майна. [PERSON] став власником 17/18 частин будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . На випадок своєї смерті залишив заповіт за яким належне йому майно він заповів їй, позивачці. 05 червня 1998 року Кролевецькою ДНК їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на мотоцикл. З 1978 року [PERSON] був власником 17/18 частин нерухомості, але фактично відкрито і безперервно володів і користувався всім будинком та господарськими будівлями та утримував дану нерухомість. Окрім того, неоформленою залишається 1/18 частина нерухомого майна спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Враховуючи викладене вище, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А-1, загальною площею 77,2 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м, та господарські будівлі: літня кухня літ.Б, гарад літ. В, навіс літ.Г, погріб літ.пг, вбиральня літ.У, огорожа літ.N, що розташовані на [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом на 17/18 частин та за набувальною давністю на 1/18 частину. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити без її участі, що вбачається із змісту позову (а.с.7) Відповідач виконавчий комітет Кролевецької міської ради Кролевецького району Сумської області в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про проведення судового засідання за відсутності представника міської ради, при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с.57). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Кролевецьким відділом житло-комунального господарства 13 вересня 1952 року за №102, [PERSON] є власником домогосподарства в [ADDRESS] (а.с.19) [INFO] помер [PERSON] , актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.16) [PERSON] є дружиною [PERSON] , а [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.12, 15) За змістом позову [PERSON] є батьком [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18) За життя [PERSON] не оформив свої спадкові права на 1/6 частину нерухомого майна. 17 листопада 1977 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину нерухомого майна. На час отримання даного свідоцтва нумерація будинку змінилася з 46 на 66 (а.с.20) Крім того, 17 листопада 1977 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину нерухомого майна (а.с.21) 17 листопада 1977 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/9 частину нерухомого майна (а.с.22) 08 грудня 1977 року [PERSON] прийняв у дар 7/9 частин будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Договір дарування зареєстрований в міжміському БТІ 19.01.1978 року в реєстрову книгу 4 за реєстровим номером 1264, що підтверджується договором дарування (а.с.23-24) [PERSON] став власником 17/18 частин будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . На випадок смерті залишив заповіт за яким належне йому майно він заповів дружині [PERSON] . Заповіт зареєстрований в реєстрі №1996 від 08 грудня 1977 року (а.с.64) Після смерті [PERSON] та [PERSON] . Кролевецькою РДНК заведені спадкові справи (а.с.46) Оформити спадкові права у нотаріуса позивач не може, оскільки правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності [PERSON] на певні частки нерухомого майна мають потертості. [PERSON] та [PERSON] мали житловий будинок 1/18 частка та 17/18 частка, який розташований на присадибній земельній ділянці, загальною площею 0,2250 га, за адресою [ADDRESS] , вказані обставини підтверджуються відповідними довідками виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 30.10.2019 року за №№38 та 39 (а.с.25, 26) Відповідно до довідки Кролевецького РБТІ №179 від 30.03.2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] , ідеальна частка 17/18, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Кролевецькою ДНК 17.11.1977 року за р.№1294 та договір дарування, посвідчений Кролевецькою ДНК 08.12.1977 року за р.№1394 та [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на будівлю, видане Кролевецьким відділом житлово-комунального господарства, ідеальна частка 1/18 (а.с.28) Відповідно до технічного паспорту житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , складається з житлового будинку та господарських будівель (а.с.29-32) За змістом довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 29.10.2019 року за №1996 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в буд. [ADDRESS] з 05.11.1969 року по 25.09.1993 року. Окрім того, на час смерті [PERSON] також були зареєстровані [PERSON] , з 1969 року, [PERSON] , з 1972 року по теперішній час, [PERSON] , з 1984 року, [PERSON] , з 1985 року, [PERSON] , з 1988 року та [PERSON] з 1990 року (а.с.42) З викладеного вбачається, [PERSON] з 1972 року проживає в будинку по [ADDRESS] та користується даним будинку, зокрема 1/18 часткою, що належить [PERSON] , тобто відкрито, безперервно володіє вказаним житловим будинком та господарськими будівлями. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. А-1, загальною площею 77,2 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м, та гоподарські будівлі: літня кухня літ.Б, гарад літ. В, навіс літ.Г, погрбі літ.пг, вбиральня літ.У, огорожа літ.N, що розташовані на [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом на 17/18 частину, як за спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , та за набувальною давністю на 1/18 частину будинку, яка не має власника, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десяти років. Таким чином, у суду є всі законні підстави визнати право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнати право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved