Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; у розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] у неї (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народився син - [PERSON] , державна реєстрація народження якого була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). 07.04.2017 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та 13.04.2018 на підставі спільної заяви подружжя відповідно до ст. 126 СК України відповідача було визнано батьком [PERSON] , про що Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві до актового запису про народження [PERSON] були внесені відповідні зміни, а саме: відомості про прізвище дитини змінено на « [PERSON] »; відомості про по батькові дитини змінено на « [PERSON] »; відомості про прізвище, ім`я та по батькові батька дитини змінено на « [PERSON] ». Після вказаних змін Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , де батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . На даний час сторони припинили шлюбні стосунки та малолітній [PERSON] проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Із січня 2019 року відповідач не приймає жодної участі у вихованні малолітньої дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться навчанням, здоров`ям, фізичним станом, моральним та духовним розвитком дитини. Духовний зв`язок між відповідачем та сином повністю втрачений. Заявою від 18.11.2019, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельнік О.В., [PERSON] підтвердив, що він не приймає участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , починаючи з січня 2019 року, та зазначив про відсутність наміру приймати участь у його вихованні й надалі. На сьогоднішній день відповідач не має жодних батьківських почуттів до дитини. Крім того, відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності за хуліганські дії. Позивач виконує свої батьківські обов`язки у повному обсязі, несе відповідальність за дитину, цілком забезпечуючи її потреби та розвиток, та при цьому має потребу вільно вивозити її закордон на оздоровлення та навчання, змінювати місце її проживання та реєстрації, приймати самостійні рішення щодо лікування дитини тощо. Відповідач не звертався до поліції з приводу перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] . Також, [PERSON] не звертався до служби у справах дітей та сім`ї щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] . Водночас, відповідач є особою працездатного віку та зобов`язаний утримувати свою дитину - [PERSON] до досягнення ним повноліття, що є підставою для стягнення із нього аліментів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року відкрито провадження у цій справі, розгляд якої призначено проводити за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. 19 лютого 2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. Просив слухати справу у його відсутність. 12 березня 2020 року до суду від представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Поліщука О. надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.03.2020 № 103/1758/41/3 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виконання та утримання дитини. Зазначається, що висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі, просять розглядати справу без присутності у судовому засіданні представника. 02 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за відсутності. Повідомляє, що позивач повністю підтримує позов та просить задовольнити позовні вимоги, розглядати справу за відсутності позивача та його представника. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного. Як убачається з матеріалів справи та підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № [NUMBER] від 27.09.2019 [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено: мати [PERSON] та батько [PERSON] , відомості про якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що 13 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 110 (а.с. 10-13). При цьому, 13 квітня 2018 року до відомостей вказаного актового запису Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства № 132/16.6-52 від 13.04.2018, внесені зміни запис № 2, відповідно до яких: відомості про прізвище дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] »; відомості про по батькові дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] »; відомості про прізвище, ім`я та по батькові батька дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] , [INFO] »; державна реєстрація проводиться «відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері)» змінено на «відповідно до ст. 126 СК України». Так, цього ж дня внесений запис № 3 про зміни до відомостей актового запису, за якими, на підставі актового запису про шлюб № 448 від 07.04.2017, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відомості про прізвище матері з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Вказане також підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13.04.2018, свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 07.04.2017 (а.с. 14, 15). [PERSON] у своїй заяві, що посвідчена 18.11.2019 Мельнік О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, стверджує про те, що не приймає участі у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з січня 2019 року, та не має наміру приймати участі у його вихованні й надалі. На заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також не заперечує проти його усиновлення іншою особою (а.с. 16). Згідно із характеристикою, виданою дошкільним навчальним закладом № 505, [PERSON] відвідував заклад з вересня 2018 року. Оформленням документів до спеціалізованого дошкільного навчального закладу компенсуючого типу для дітей з порушенням мовлення займалася мама [PERSON] . До дошкільного закладу [PERSON] приводили та забирали бабуся [PERSON] та мама [PERSON] . Згідно направлення інклюзивно-розвиткового центру Дніпровського району м. Києва з 02.09.2019 направлений для проходження корекційної роботи до спеціального компенсуючого типу дошкільного навчального закладу № 801 (а.с. 17, 18). У малолітнього [PERSON] присутні розлади мовлення в формі ЗНМ І рівня, когнітивна недостатність, протестні реакції. F80.1/88.0., у зв`язку з чим потребує постійного догляду, лікування та реабілітаційних заходів у закладах охорони здоров`я, що підтверджується випискою з історії хвороби № 713, виданою Київською міською психоневрологічною лікарнею № 2 в травні 2019 року, висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 15.07.2019 № 450 (а.с. 19, 20-24). Відповідно до листа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції від 23.09.2019 № 1349аз/41/11/7/02-2019 [PERSON] двічі зверталась із викликами до ГУНП у м. Києві, у зв`язку з конфліктом із чоловіком [PERSON] (а.с. 25, 26). Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/9818/19 від 12.07.2019 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 26, 27). За відомостями управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у м. Києві від 20.09.2019 № 2315/125/19/06-2019 згідно обліків бази даних в період з 01.01.2018 по час надання відповіді на запит [PERSON] не звертався до поліції з приводу перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] (а.с. 28). Також, у вказаний період [PERSON] не звертався до служби у справах дітей та сім`ї щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] (а.с. 29). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №4 від 26.02.2020) № 103/1758/41/3 від 04 березня 2020 року комісією було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано у грудні 2019 року. Дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із матір`ю, яка самостійно займається його вихованням та утриманням. На даний час родина проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , з січня 2019 року з сином не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином, матеріально не допомагає. 18.11.2019 батько надав нотаріальну заяву-згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина. Малолітній [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад № 505 Дніпровського району м. Києва з вересня 2018 року по вересень 2019 року, куди його завжди приводили та забирали бабуся і мати, що підтверджується наданою характеристикою. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримування дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, убачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] суд приходить наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач у справі є особою працездатного віку, законодавчо на нього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, та беручи до уваги визнання відповідачем пред`явленого позову, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн, а решта сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову в частині стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved