Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані та проживають з нею. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року шлюб з відповідачем було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, під час її вагітності другим сином, відповідач пішов з сім'ї та перестав цікавитися дітьми - їх здоров'ям, успіхами, перестав виховувати дітей, піклуватися про них, надавати їм матеріальну допомогу. Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. На мої неодноразові прохання хоч якось цікавитися дітьми або надавати матеріальну допомогу на їх утримання, відповідач говорив, що він краще відмовиться віз дітей. [INFO] року вона вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON], а [INFO] року у них народився син [PERSON]. На даний час вона та її чоловік повністю піклуються її синами від шлюбу з відповідачем. Вони називають її чоловіка батьком і вважають його за батька, оскільки відповідача вони вже давно не бачили. В подальшому її чоловік [PERSON] має намір усиновити її старших синів. Відповідач за останні роки жодного разу не водив дітей до поліклініки, старшого сина не водив до дитячого садка, не цікавиться їх здоров'ям та взагалі долею дітей. 18 травня 2018 року відповідач написав заяву, якою відмовився від дітей та надав згоду на їх усиновлення її чоловіком [PERSON] Заява відповідача складена у присутності нотаріуса, його підпис завірений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Синельниковою Є.Є. та зареєстрована в реєстрі за № 542 від 18.05.2018р. Приводом для її звернення до суду із зазначеним позовом стало байдуже ставлення відповідача до дітей та до виконання ним своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, крім того чинить їй перепони у належному піклуванні дітьми та можливістю їх усиновити її чоловіком, щоб усі діти виховувалися у повній родині, мали батьківську турботу, любов та виховання, щоб у їх підготовці до самостійного життя брав участь чоловік, який їх любить та піклується про них. 04 липня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 03 серпня 2018 року на08 годин 00 хвилин. 03 серпня 2018 року ухвалою Дергачівського районного суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 16 серпня 2018 року на 11.00 годин. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду заяві не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати за її відсутності з постановленням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності відповідач з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи позивач з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані та проживають з матір'ю. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року шлюб з відповідачем було розірвано. Батько дитини [PERSON], пішов з сім'ї ще до розірвання шлюбу та перестав цікавитися дітьми - їх здоров'ям, успіхами, перестав виховувати дітей, піклуватися про них, надавати їм матеріальну допомогу. Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. [INFO] року позивач вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON], а [INFO] року у них народився син [PERSON]. На даний час позивач та її діти проживають разом з її новим чоловіком [PERSON]. Подружжя піклується дітьми, а вони називають його батьком і вважають його за батька, оскільки відповідача вони вже давно не бачили. В подальшому її чоловік [PERSON] має намір усиновити її старших синів. Відповідач за останні роки жодного разу не водив дітей до поліклініки, старшого сина не водив до дитячого садка, не цікавиться їх здоров'ям та взагалі долею дітей, що підтверджується оригіналом повідомлення Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» від 29.05.2018 за № 505 з якої вбачається, що дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], опікується тільки матір дітей, батько хлопчиків станом здоров'я та розвитком дітей не цікавиться; оригіналом довідки комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 324 Харківської міської ради» від 22.05.2018 за № 28 з якої вбачається, що дитина [PERSON] виховується в дошкільному навчальному закладі, батько життям дитини не цікавився; заявою [PERSON] про відмову від дітей, завіреної нотаріально. 18 травня 2018 року відповідач написав заяву, якою відмовився від дітей та надав згоду на їх усиновлення її чоловіком [PERSON] Заява відповідача складена у присутності нотаріуса, його підпис завірений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Синельниковою Є.Є. та зареєстрована в реєстрі за № 542 від 18.05.2018. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батька від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батька до своїх батьківських обов'язків. Відсутність батьківської турботи по відношенню до своїх дітей суперечить нормам статей 150,155 Сімейного кодексу України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», де чітко визначено, що батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх духовний та моральний розвиток, навчання. Створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, готувати їх до самостійного життя. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітетуХарківської міської ради та винесено висновок 16 листопада 2018 року за № 712 про доцільність позбавлення його батьківських прав у відношенні його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно п.2 ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Оскільки відповідач по справі повністю ухиляється від виховання та забезпечення своєї неповнолітніх дітей, то суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача [PERSON]батьківських прав у відношенні дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст.150, 155, 164, 165, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved