Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнювала, останній раз 26.12.2012 року, та просить суд, винести рішення, яким встановити факт батьківства [PERSON], щодо неї, [PERSON], зазначивши при цьому, що вона є донькою [PERSON], та визнати за нею право на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]/ а.с.168,т1/. 06.12.2013 року позивач надала суду заяву про стягнення судових витрат, в якій просить суд стягнути з відповідачів на свою користь понесені нею судові витрати по оплаті судового збору відповідно до наданих квитанцій, по оплаті витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00грн., по оплаті послуг експертної установи в розмірі 4701грн.31 коп., витрат на проїзд до експертної установи у розмірі 80,00грн., а всього стягнути з відповідачів 10781грн.31коп. /а.с.125,т.2/. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] проти позову заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, надала довіреність на представництво своїх інтересів в суді - [PERSON], який позовні вимоги на початку судового розгляду не визнавав, наприкінці судового розгляду визнав частково, тільки щодо встановлення факту батьківства. Представник 3-ї особи П'ятої криворізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника /а.с.121,134,т.1/. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач [PERSON]- її матір, відповідач [PERSON] - її сестра, померлий [PERSON]- її батько. Її батьки прожили разом все життя, але так і не реєстрували шлюб. Від самого народження і по цей час вона була цілковито впевнена, що її батько саме [PERSON] [PERSON] завжди визнавав її донькою, допомагав їй матеріально. Всі знали, що [PERSON] її батько, її діти знали, що він їх дідусь, та ніхто ніколи цього не заперечував. В неї з батьком були дуже гарні, родинні стосунки. Батько видавав її заміж, як рідну доньку, дарував подарунки, оплатив заборгованість з комунальних платежів, ще у 1996 році видав їй довіреність на керування його автомобілем Вона також допомагала батькові, коли той хворів. Вона ніколи не звертала увагу на те, що в її свідоцтві про народження, відсутній запис про батька. Коли вона про це дізналася, то батько вже хворів, і їй було незручно просити його щоб він займався цим питанням. Вона вважає, що відповідачі, заперечують той факт, що [PERSON] дійсно є її рідним батьком, щоб позбавити її спадщини. Вважає це не справедливим, так як в неї є діти, онуки [PERSON], тому вона і просить встановити факт батьківства [PERSON] щодо неї, а також визнати її право на спадщину. Крім того, просить стягнути з відповідачів всі судові витрати, які вона понесла у справі, та про які зазначено в заяві. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що позивач - [PERSON], у дівочості - [PERSON], народилась [INFO] у селі Великий Самбір Конотопського району Сумської області. В той час там проживав, її батько [PERSON] Позивач двічі перебувала у шлюбі, та змінювала своє дівоче прізвище «[PERSON]» спочатку на «[PERSON]», а потім на «[PERSON]». Коли в органах ЗАГСу відбувалася реєстрація народження позивача, у графі «мати» була зазначена [PERSON], а у графі « батько» не зазначено нікого. Все своє життя позивач була впевнена, що її батько саме [PERSON], так як її по-батькові було «[PERSON]». Її навіть не бентежило її прізвище -«[PERSON]», оскільки батьки не були зареєстровані, проживали у цивільному шлюбі, та вона вважала що з приводу цього їй надали прізвище матері. В серпні 2010 року батько позивача -[PERSON] тяжко захворів, а [INFO] помер. Позивач зі своїм чоловіком [PERSON] та синами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] завжди підтримували батька, приймали участь у витратах на лікування. У визначений законом 6-місячний строк позивач звернулася до П'ятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 04.04.2011 року, їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкування, а саме, відсутності документів, що підтверджують батьківство померлого [PERSON] щодо позивача. Як відомо представнику позивача, з народження позивач мешкала разом з матір'ю- [PERSON] та батьком - [PERSON], в тому числі і за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] завжди визнавав позивача своєю донькою, її дітей визнавав онуками, допомагав їй матеріально. Під час розгляду судом справи відповідач [PERSON] стверджувала, що позивач народилась у м.Череповець (у місцевій лікарні даного міста), та саме вона реєструвала її народження у органах РАЦСу. Відповідно до копії відповіді архіву РАЦСу, актовий запис про народження позивача вчинено саме на підставі заяви матері дитини - [PERSON], в копії «запису акту про народження» міститься її особистий підпис, до документів додавалась довідка про народження позивача, що видана Великосамбірською лікарнею. Між позивачем та відповідачами у справі на даний час склались неприязні відносини. Сестра позивача - [PERSON], [INFO], на цей час виїхала до Швейцарії, де і проживає. З матір'ю - відповідачем [PERSON] позивач також не може порозумітися. Так склалося, що позивач фактично позбавлена права спадкування щодо спадкового майна, яке складається із квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак [NUMBER]. Представник позивача вважає, що за зазначених обставин, коли батько позивача помер, батьківство може бути встановлено лише за рішенням суду, відповідно до ст.130 СК України. Встановлення факту батьківства, дасть можливість позивачу реалізувати своє право на спадщину, так як вона, в разі його встановлення, буде належати до кола спадкоємців першої черги. Позивач у встановлений законом строк подала заяву до нотаріуса, а отже спадщину прийняла, а отже має право на те майно, яке було власністю спадкодавця [PERSON] Представник позивача, також зазначив, що у 2011 році позивач вже зверталася до Інгулецького районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, та 21.02.2012 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу було винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що судом в даній справі вбачається спір про право, та їй було рекомендовано звернутися до суду в порядку позовного провадження. Просить задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору відповідно до наданих квитанцій, по оплаті витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00грн., по оплаті послуг експертної установи в розмірі 4701грн.31 коп., та витрати на проїзд до експертної установи у розмірі 80,00грн., а всього стягнути з відповідачів 10781грн.31коп. Позивач [PERSON] позовні вимоги не визнала, та суду пояснила, що позивач [PERSON] -її рідна донька. Дійсно вона її народжувала, коли проживала у батьків [PERSON], але [PERSON] не був її батьком. За життя [PERSON] не визнавав позивача за рідну дочку, не приймав належної участі у її вихованні. А от другу її доньку - [PERSON], він визнав, та вона мала прізвище «[PERSON]». Після народження позивача, вони стали проживати з [PERSON] однією сім'єю, спільно вели господарство, мали спільний бюджет. [PERSON] добре відносився до позивача, інколи допомагав їй матеріально, але батьківство не визнавав. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та проти них заперечує. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги також не визнала. Підтримала позицію своєї довірительки. Також зазначила, що вимоги позивача щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу не обґрунтовані, оскільки представник позивача [PERSON] залучений до участі у справі ухвалою суду, саме, як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу. Відповідного клопотання, щодо залучення [PERSON] до участі у справі, як особи, що надає правову допомогу, позивач в судовому засіданні не заявляла, а тому відповідно до ст.56 ЦПК України, позивач не має права на компенсацію витрат на правову допомогу. Просить врахувати, що відповідач [PERSON] є особою похилого віку, отримує невелику пенсію, а тому не має можливості сплатити витрати позивача за проведення судово-генетичної експертизи, а також інші витрати. В частині стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] наприкінці судового розгляду справи позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти встановлення факту батьківства померлого [PERSON] щодо позивача [PERSON], яка є донькою померлого. Разом з тим, вважає, що відповідач [PERSON] не є належним відповідачем щодо цих вимог, оскільки вона є молодшою сестрою позивача, та не могла стверджувати або спростовувати факти існування родинних відносин між її батьком та сестрою. Вимогу позивача щодо визнання права позивача на спадкування представник відповідача [PERSON] вважає зайвою, оскільки встановлення факту батьківства свідчить про наявність такого права у позивача. Також заперечує проти вимог позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу, та судових витрат на проведення експертизи. Вважає, що представник позивача не надав належних доказів, які підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), недопустимими є докази, які не відповідають встановленим вимогам, як то особисті розписки про одержання оплати. Крім того, представником позивача не надано відповідного розрахунку щодо витрат на правову допомогу у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не зазначено які, скільки та за яким розрахунком надані послуги, не надано ані відповідних розрахунків, ані актів робіт (послуг), які фактично були здійсненні. В договорі про надання правової допомоги не визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, порядок їх погашення, та їх обсяг. Жодної інформації щодо вищезазначеного, яка повинна містилися в тексті договору між позивачем та його представником не існує. Тому він вважає, що договір про надання юридичних послуг, на який спирається у своїй заяві позивач, є таким, що не підтверджує фактичні витрати з надання юридичних послуг. До того ж, договір про правову допомогу було укладено між сторонами 14.05.2012 року, а саме, до надання уточненої позовної заяви представником позивача, в якій не містилась вимога про сплату витрат на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] вважає також безпідставним стягнення з відповідача [PERSON] витрат на проведення судово-генетичної експертизи, оскільки якщо б до початку слухання справи за суттю, позивач надала суду саме цей доказ, то не потрібно було взагалі що-небудь доказувати у судовому процесі. Просить суд винести рішення, яким задовольнити уточнену позовну заяву [PERSON] щодо встановлення факту батьківства, при цьому визнати [PERSON] неналежним відповідачем. Свідки позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони добре знали померлого [PERSON], його дружину - [PERSON], які проживали разом, спільно вели господарство, фактично були однією родиною. Знали що в них двоє дітей - доньки [PERSON] та [PERSON]. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю рідною донькою. [PERSON], ставився до неї добре, завжди допомагав. Свідки відповідачів - [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що вони добре знали сім'ю [PERSON] та [PERSON], їх дітей [PERSON] та [PERSON]. Вони точно знають, що [PERSON] дочка [PERSON], оскільки вона народилася у них на очах. Чи був [PERSON] батьком старшої дочки [PERSON], їм не відомо, тому що [PERSON] приїхала до Кривого Рогу вже з дочкою. Потім приїхав [PERSON]. [PERSON] краще відносився до [PERSON], так як вона була молодшою донькою. Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти, та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати ще в 1966 році у батьків [PERSON] в с.Великий Самбір Конотопського району Сумської області. [INFO] там же народилася позивач [PERSON] /а.с.14/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.10.2013 року, реєстрація народження [PERSON] відбулася за заявою матері дитини - [PERSON], зазначено ім'я батька дитини -[PERSON], зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.135 СК України (за вказівкою матері)/а.с.82т.1/, такі ж відомості містяться і в копії запису акту про народження №19 від 16.08.1966 року/а.с.84,т1/. В судовому засіданні встановлено, що [INFO], народилася 2-й відповідач у справі - [PERSON], батьками якої записано: [PERSON] та [PERSON] /а.с.108.т.1/, яка є сестрою позивача. В судовому засіданні встановлено також, що померлий [PERSON] спільно проживав з матір'ю позивача та відповідач [PERSON] - [PERSON] однією сім'єю, спільно вів з нею господарство, приймав участь у вихованні та утриманні дітей, чого не заперечувала в судовому засіданні відповідач [PERSON] Встановлено, що померлий [PERSON] допомагав позивачу матеріально: надав довіреність на користування автомобілем, погашав борги з комунальних платежів /а.с.8-10,т.1/. Судом встановлено, що за життя [PERSON] визнавав позивача [PERSON] рідною донькою, що підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Покази свідків [PERSON], [PERSON] встановлений вище факт також не спростовують. В судовому засіданні встановлено, що про порушення свого права, а саме про те, що позивач ніби-то не є донькою [PERSON], вона дізналася тільки в 2010 році, коли батько позивача тяжко захворів, а потім помер. З цих підстав, суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин норм СК України. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір,ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до ч.1ст.135 Цього кодексу. Заяву про встановлення факту батьківства може бути подано особами, зазначеними у ч.3 ст.128 СК України. Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи за №248 від 20.09.2013 року проведеної ОКЗ «Бюро судово- медичної експертизи Дніпропетровської ОДА, за ухвалою суду, з гістологічного препарату померлого гр. [PERSON] отримані препарати ДНК, встановлені їх генотипічні характеристики та генетична стать -чоловіча. Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що померлий [INFO] громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,97% /а.с.92-96/. Відповідно до методичних рекомендацій використання ДНК у судово-медичних експертизах, батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність для дуету (передбачуваний батько - дитина), складає не менше ніж 99,9%. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні факт батьківства [PERSON] щодо позивача [PERSON], доведено. Судом також встановлено, що встановлення факту батьківства має для позивача, юридичне значення, оскільки це надасть можливість позивачу реалізувати своє право на отримання спадщини після померлого батька. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON], [INFO], помер [INFO] /а.с.18/, та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з квартири за адресою: [ADDRESS], та автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER] /а.с.164,166,т.1/. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк, тобто своєчасно звернулася до П'ятої криворізької державної нотаріальної з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] також своєчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини /а.с100-101,т1/. Встановлено, що постановою державного нотаріуса П,ятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 04.01.2014 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надані документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства /а.с.120,т.1/. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем 1-ї черги відповідно до ст.1261 ЦК України, що вона своєчасно прийняла спадщину, відповідно до ст. 1270 ЦК України, а тому має право на спадкування за законом та на отримання спадщини, яка відкрилася після смерті її батька -[PERSON] Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі суд враховує наступне. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать , зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст .84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в ч.1 цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім в судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з фізичною особою-підприємцем [PERSON], однак в матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача [PERSON] має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю. Ухвалою суду відповідно до ч.2 ст.56 ЦПК України він до участі у справі в якості особи, яка має право на надання правової допомоги за заявою позивача, не залучався. [PERSON] був залучений до участі у справі ухвалою суду за заявою позивача в якості представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності /а.с.7,48/. Крім того, в матеріалах справи відсутні обґрунтування суми правової допомоги, та відповідні розрахунки, та суду не наданий належним чином оформлений документ, який підтверджує, що ця суму дійсно сплачена позивачем. На підставі вищезазначеного вимоги позивача щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на оплату витрат на проведення судово-генетичної експертизи, суд враховує, що вартість експертизи становить 4701грн.31 коп., та позивач цю суму сплатила, що підтверджується відповідними квитанціями /а.с.131-132,т.2/. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На думку суду витрати за проведену судово-генетичну експертизу необхідно покласти на відповідача [PERSON], оскільки саме вона заперечувала факт батьківства померлого [PERSON] щодо позивача, хоч інформація щодо батьківства була їй відома, та саме для спростування її заперечень була призначена ця експертиза. Що стосується відповідача [PERSON], то достовірно знати відповідну інформацію вона не могла, оскільки є молодшою сестрою позивача. Підлягають стягненню з відповідача [PERSON] і витрати позивача на проїзд до експертної установи в сумі 80,00 грн., підтверджені відповідними квитками /а.с.127-128,т.2/. Оскільки позовні вимоги містять дві вимоги немайнового характеру, а суми судових витрат не оплачуються судовим збором, суд вважає, що суд збір підлягає стягненню з кожного відповідача в сумі по 107 грн.30 коп. На підставі вищезазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial