Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 08.10.2018 року по 31.10.2019 року в сумі 9 531,45 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2000 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї між її батьками було зареєстровано шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року по справі № 755/15100/18 стягнуто з з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі 2500 грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.10.2018 року і до досягнення донькою повноліття. Однак, відповідач рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22 741,81 грн. станом на 10.07.2019 року, що підтверджується довідкою державного виконавця. Отже з моменту утворення заборгованості по сплаті аліментів в позивача виникло право про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 08.10.2018 року по 31.10.2019 року в сумі 9 531,45 грн. 18 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року по справі № 755/15100/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі 2500 грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.10.2018 року і до досягнення донькою повноліття. 12 лютого 2019 року Державним виконавцем Дніповського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріною А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58349808 на підставі виконавчого листа № 755/15100/18 виданого 31.01.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва. Згідно довідки розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа № 755/15100/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2019 року, виданої державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 08.11.2019 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за перівд з 08.10.2018 року по 10.07.2019 року, становить 22 741,81 грн. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. В порядку ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4ст.263 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи. стороною позивача було надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 08.10.2018 року по 31.10.2019 року по виконанню виконавчого листа № 755/15100/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2019 року, що становить 9 531,45 грн. Однак, суд критично ставиться до нанаданого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів наданого стороною позивача, оскільки даний розрахунок проведений з порушенням та сума пені, яка визначена на суму заборгованості по аліментам перевищує суму пені, яка підлягає стягненню, оскільки аліменти стягнуто з [PERSON] за рішенням суду до досягнення донькою повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] [INFO] , досягла повноліття [INFO] , згідно чого державним виконавцем було розраховано заборгованість по аліментам на її утримання до відповідної дати. Таким чином, суд самостійно провів розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 08.10.2018 року по 10.07.2019 року по виконанню виконавчого листа № 755/15100/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2019 року, виходячи з наступного: 2018 рік: - за жовтень 2018 року розмір пені становить 406,45 гривень (1693,54 гривень (сума заборгованості за жовтень 2018 року) *1% * 24 (кількість днів прострочення); - за листопад 2018 року розмір пені становить 750,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за листопад 2018 року) *1% * 30 (кількість днів прострочення); - за грудень 2018 року розмір пені становить 775,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за грудень 2018 року) *1% * 31 (кількість днів прострочення); 2018 рік: - за січень 2019 року розмір пені становить 775,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за січень 2019 року) *1% * 31 (кількість днів прострочення); - за лютий 2019 року розмір пені становить 700,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за лютий 2019 року) *1% * 28 (кількість днів прострочення); - за березень 2019 року розмір пені становить 775,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за березень 2019 року) *1% * 31 (кількість днів прострочення); - за квітень 2019 року розмір пені становить 750,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за квітень 2019 року) *1% * 30 (кількість днів прострочення); - за травень 2019 року розмір пені становить 775,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за травень 2019 року) *1% * 31 (кількість днів прострочення); - за червень 2019 року розмір пені становить 750,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за червень 2019 року) *1% * 30 (кількість днів прострочення); - за липень 2019 року розмір пені становить 250,00 гривень (2500,00 гривень (сума заборгованості за липень 2019 року) *1% * 10 (кількість днів прострочення); У зв`язку з чим, на підставі вище викладеного розрахунку суду, пеня за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 08.10.2018 року по 10.07.2019 року по виконанню виконавчого листа № 755/15100/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2019 року, становить 6 706,45 грн. Таким чином,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 08.10.2018 року по 10.07.2019 року по виконанню виконавчого листа № 755/15100/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2019 року в розмірі 6 706,45 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: partial