Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом до Комунального підприємства «Марганецьтепломережа» про захист прав споживача - скасування заборгованості за послуги теплопостачання попереднього власника квартири. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересня 2012 року за договором купівлі-продажу вона придбала квартиру [ADDRESS]. 30 листопада 2012 року вона уклала договір про надання послуг тепломережі та оформила на себе особистий рахунок. Заборгованість попереднього власника станом на 19.09.2012 року складала 5609 гривень 98 коп. З 2012 року на її адресу відповідачем надсилаються рахунки з зазначенням в них заборгованості. 18 серпня 2016 року вона звернулась до відповідача з проханням списати зазначену заборгованість, оскільки вона виникла до укладання договору купівлі-продажу, але їй було відмовлено, оскільки таке не передбачено законодавством України. В зв'язку з відключенням централізованого опалення в місті та встановлення індивідуального опалення в квартирі їй необхідно надати у виконком Марагнецької міської ради довідку про відсутність заборгованості. Відповідач надав їй довідку про існування боргу за надане теплопостачання. Просить суд зобов'язати відповідача виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги теплопостачання належної їй квартири [ADDRESS] заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, яка виникла за період до 19 вересня 2012 року. Позивач та її представник пітримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, суду пояснили, що існуюча заборгованість виникла до укладення договору купівлі-продажу, відповідач до суду із заявами про стягнення заборгованості не звертався. Проти ухвалення заочного рішення не заперчують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON](продавцю), що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А.., зареєстровано в реєстрі № 1362 (а.с.6-7). З п.10 договору вбачається, що продавець - [PERSON] зобов'язалася сплатити заборваність з комунальних послуг до 20 вересня 2012 року. 2 серпня 2016 року позивач звернулася до КП «Марганецьтепломережа» із заявою про списання заборгованості, яка рахується на особовому рахунку квартири [ADDRESS], яка виникла до 19 вересня 2012 року в сумі 5609 гривень 98 коп. 10 серпня 2016 року відповідач направив позивачці лист з відмовою списати заборгованість, оскільки діючим законодавством таке не передбачено. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги теплопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду на теперішній час не звертався. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею ст. 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав необхідно розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст. 16 ЦК України. Таким чином, обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача виключити із суми заборгованості позивача по сплаті послуг за теплопостачання попереднього власника квартири, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 3, 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності не довела порушення її прав з боку відповідача переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених нею вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Посилання позивачки на ту обставину, що вона в зв'язку із заборгованістю не може отримати допомогу на встановлення опалення, є необґрунтованим та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: dismissed