Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородького міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 25 квітня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти\~:донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося та останні роки між ними почалися постійні сварки, непорозуміння, конфліктні ситуації. Відповідач матеріальної допомоги в сім`ю та на виховання дітей не надає, через що склалися неприязні відносини. Спільне господарство з відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, позивачка переконана, що подальше знаходження у шлюбі, його збереження та примирення неможливе. Також позивачка вказує, що у них з відповідачем досягнуто згоди щодо проживання сина [PERSON] та визначено, що син залишаться проживати разом з нею, в той же час, позивачка змушена самостійно утримувати та виховувати сина . З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000 грн.щомісячно. Позивачка\~\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, від нього до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі . Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, 25 квітня 1998 року між\~\~ [PERSON] та\~ \~ [PERSON] \~\~було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане повторно 27 жовтня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , про що складено відповідний актовий запис № 160. Від даного шлюбу у сторін народилися діти - донька\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради за відповідним записом №974 та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2006року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за записом №526. Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, про що свідчить зміст поданої ним до суду заяви від 24 вересня 2021 року. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексушлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3ст. 105 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому, шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON] залишається проживати разом з матір`ю, яка піклується про нього та займається його вихованням і дитина перебуває на її утриманні. Статтею\~8 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з\~\~ [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно. Відповідно до ч.3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змістуст.182 СК Українислідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази та враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги позивача а також те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що [PERSON] зобов`язаний нести витрати на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно на дитину [PERSON] . Як встановлено судом , відповідачем [PERSON] також не заперечується і те, що син [PERSON] залишиться проживати з позивачкою - матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації та проживання у [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації. Однак, даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.\~157 СК\~України питання виховання дитини вирішується батьками\~спільно.\~Той із\~батьків,\~хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Згідно з ч.1ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, з позовом позивачка звернулася 24 лютого 2021 року, то аліменти на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1\~ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на позовну вимогу про залишення позивачці прізвища, яке набуте в шлюбі, суд вважає за можливе залишитиостанній прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved