Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом (в подальшому уточненим) до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 28.02.1998 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проте спільне життя з відповідачем не склалося і 16.11.2004 шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день навчається на першому курсі в Черкаському державному технологічному університеті на денній формі навчання, за державним замовленням. Крім того, зазначає, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити, інших утриманців немає. Тож вважає, що він має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу синові та приймати участь у здобутті ним вищої освіти. А сама вона не в змозі утримувати сина, тож вимушена звернутися до суду, оскільки добровільно з відповідачем вирішити це питання не вдалося. На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення ним 23 років. Ухвалою суду від 02.10.2019 прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Просила врахувати, що син навчається на денній формі навчання, розміру стипендії не достатньо для його розвитку, утримання, потрібно купувати одяг, речі для навчання, оплачувати проїзд до навчального закладу та додому. Син проживає з позивачем, а батько не утримує сина і матеріально не допомагає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 1200грн., що відповідає закону на час навчання сина. Зазначив, що є працездатним, не є особою з інвалідністю, але має ряд захворювань. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків: В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16.11.2004 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 16.11.2004. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідно до даних довідки № 8 від 02.09.2019 [PERSON] є студентом першого курсу Черкаського державного технологічного університету факультету електронних технологій і робототехніки денної форми навчання за рахунок держбюджету. Навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021. На даний час [PERSON] отримує стипендію у розмірі 1660грн. щомісячно, що підтверджується даними довідки про доходи №483 від 10.12.2019р. Дані обставини визнаються сторонами. Відповідачем не були спростовані доводи позивача, зазначені у позовній заяві, про те, що самостійно вона не може матеріально забезпечити належне існування та навчання сина, враховуючи, що він навчається на денній формі навчання та влаштуватись на роботу не має можливості з-за графіку навчального курсу, йому потрібне матеріальне забезпечення на проїзд з дому до навчального закладу та у зворотньому напрямку, син сторін проживає з позивачем, має потребу у витратах на придбання підручників та інших речей для навчання, одягу, харчування. Мати - позивач по справі самостійно утримувати сина не може. При цьому, відповідач працездатна особа та має можливість утримувати сина, сплачуючи відповідні аліментні платежі і не заперечує проти такого утримання сина у розмірі, запропонованому позивачем. За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України). Позивач просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1200грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Відповідач визнав позовні вимоги. Отже, враховуючи наявність доказів, суд приймає визнання відповідачем позову, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання суд враховує, що з 01.01.2020 року і на час розгляду справи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн. До того, ж при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Стосовно періоду, протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач має і може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1200грн. щомісячно на період його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Отже, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Черкаському державному технологічному університеті розмірі по 1200 грн. 00коп. щомісячно, починаючи з 06 вересня 2019 року і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: approved