Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади в особі Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У позові вказала, що позивач, [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. 27.01.1997 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розташованого на території Ісковецької сільської ради Лубенського району, що належав померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0157957, виданого на підставі розпорядження Лубенської РДА від 17.12.1996 року. На день смерті [PERSON] з нею проживала [PERSON], яка фактично вступила в управління майном померлої, а тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. За життя [PERSON] не встигла оформити право власності на вказаний земельний пай. 27.02.1999 року померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну частку (пай), що був фактично прийнятий нею у спадщину після смерті [PERSON], а також на земельну частку (пай), що належав [PERSON] згідно сертифіката серії ПЛ №0157956, виданого Лубенською РДА 31.12.1996 року №643. Після смерті [PERSON] позивач її поховала та фактично вступила в користування її майном, а отже вважається такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців у померлої немає. 09 грудня 2015 року позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадкового майна у вигляді вищевказаних земельних часток (паїв). Однак, постановою нотаріуса від 09.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно. Позивач прохає суд визнати, що їй в порядку спадкування після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай) площею 4,24 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала останній згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0157957 від 31.12.1996 року та розташованої на території Ісковецької сільської ради та земельну частку (пай) площею 4,24 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала останній згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0157956 від 31.12.1996 року та розташованої на території Ісковецької сільської ради. В судове засідання позивач не зявилася. Представник позивача за довіреністю [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач Ісковецька сільська рада Лубенського району Полтавської області надіслала заяву, в якій справу прохає розглянути без участі свого представника, проти позову не заперечує. Третя особа - Управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області направило до суду листа, в якому прохає справу розглянути без участі свого представника, при вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Третя особа Лубенська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2015 року /а.с.7,8/ 27.01.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.9/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельного паю, розташованого на території Ісковецької сільської ради Лубенського району, що належав померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0157957 від 31.12.1996 року, виданого на підставі розпорядження Лубенської РДА № 501 від 17.12.1996 року. На день смерті [PERSON] та шість місяців по тому з померлою в її будинку за адресою: с. Пулинці, вул. Лісова, 6, Лубенського району Полтавської області проживала [PERSON], яка фактично вступила в управління майном померлої, а тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину /а.с.10/. За життя [PERSON] не встигла оформити право власності на вказані земельні паї. 27.02.1999 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 11/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), фактично прийнятого нею у спадщину після смерті [PERSON], а також на земельну частку (пай), розташований на території Ісковецької сільської ради Лубенського району, що належав померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0157956 від 31.12.1996 року, виданого на підставі розпорядження Лубенської РДА № 501 від 17.12.1996 року. На день смерті [PERSON] та протягом 6 місяців по тому, за адресою її проживання [INFO] ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Ісковецької сільської ради від 06.07.2015 року № 02-33/381. Позивач провела її поховання, що підтверджується довідкою Ісковецької сільської ради від 09.12.2015 року № 02-33/820 /а.с.13/ та фактично вступила в користування її майном. Інших спадкоємців після померлої немає. 09 грудня 2015 року позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадкового майна у вигляді вищевказаної земельної частки (паю). Однак, постановою нотаріуса від 09.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно /а.с.16/. Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги після померлої за законом відповідно до положень ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини. Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається такою, що прийнялп спадщину. Так, згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Чинне законодавство у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай) не передбачає процедури видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай). За таких обставин, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, визнання права власності на земельну частку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги до територіальної громади в особі Ісковецької сільської ради підлягають задоволенню.

Outcome: approved