Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 листопада 1999 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народився спільний син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок втрати почуттів, любові, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спільного господарства з відповідачем не веде, з січня 2016 року проживають окремо. Сімя фактично розпалася, існує формально. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність у наданій заяві зазначила, що строк для примирення подружжю не надавати, оскільки сенсу в подальшому в збереженні шлюбу не вбачає. Відповідач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Строк для примирення подружжю не надавати, оскільки не вбачає сенсу в подальшому збереженні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 06 листопада 1999 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 338900, видане повторно 02 липня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 268. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Спільне життя у сторін не склалося у звязку з втратою позивачем почуття поваги, любові, порозуміння, що суперечить інтересам позивача, та має істотне значення. Сторони проживають окремо, розпочинаючи з січня 2016 року спільного господарства не ведуть. Сімя розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спір з приводу місця проживання дитини у сторін відсутній. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved