Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду позовом до [PERSON] про стягнення коштів. У своєму позові позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 34 841,12 грн. суму основного боргу; 14 570, 55 грн. суму індексу інфляції; 979,37 грн. три відсотки річних, 11 915,28 грн. пені; 623,06 грн. - судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 03 червня 2014 між нею та відповідачем було укладено договір № 120 про надання правової допомоги. За умовами договору клієнт уповноважує адвоката представляти його інтереси в суді по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором відсоткової позики. Згідно до умов додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 120 від 03.06.2014 року від 03 червня 2014 року Гонорар адвоката складається з гонорару 10% від суми стягнення за судовим рішенням на протязі 3-х днів з дня винесення рішення. 08 грудня 2014 року судом винесено ухвалу про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, яка набрала законної сили 14 грудня 2014 року. Станом на 20.11.2015 року відповідач відмовився добровільно сплатити суму боргу за отримані послуги адвоката, хоча отримав у повному обсязі грошові кошти від [PERSON], а саме залишок суми позики у розмірі 12 500 доларів США, 33 984,59 грн., - індексу інфляції, 14 437,28 грн. - 7 відсотків річних, моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Так, станом на 20.11.2015 року сума боргу відповідача складає 34 841,12 грн. Згідно до умов договору за невчасну оплату бажаного результату клієнта відповідно до доручення згідно договору, а рівне безпідставне залишення звіту виконаного доручення без необхідних мотивованих зауважень про прийняття доручення, клієнт сплачує неустойку (пеню) в розмірі 0,1% від суми передбачуваного до оплати або частково оплаченого гонорару з урахуванням індексу інфляції. Вважає, що загальна сума боргу з урахуванням пені, 3-х відсотків річних, інфляційних витрат становить 34 841,12 грн. основний борг, 11 915,28 грн. сума пені, 979,37 грн. сума трьох відсотків річних, 14 570,55 грн. сума індексу інфляції, усього 62 306,32 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позові, просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 34 841,12 грн. - основного боргу; 14 570, 55 грн. - індексу інфляції; 979,37 грн. три відсотки річних, 11 915,28 грн. пені; 623,06 грн. - судового зборі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував про задоволення позову, просив суд відмовити. В судовому засіданні посилався на обставини, викладені в запереченні на позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував щодо задоволення позову, посилався на обставини викладені в запереченнях. Суду зазначив, дійсно між сторонами був укладений договір № 120 про надання правової допомоги від 03.06.2014 року. Відповідно до пункту 4.3 факт оплати послуг адвоката здійснюється на підставі узгодженого та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт на протязі трьох банківських днів від настання. ЦК України не врегульоване питання щодо прийняття наданих послуг, а тому вважає необхідним приймати вимоги норм ЦК України щодо підряду. У зазначеному договору мається посилання на акт приймання передачі виконаних робіт, а саме факт оплати послуг адвоката здійснюється на підставі узгодженого та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт на протязі трьох банківських днів від настання. Позивач в порушення умов договору, вимог статей 853 ЦК України акт приймання передачі виконаних робіт (послуг) відповідачу (клієнту) ніяким можливим способом не надав, тобто позбавив можливості відповідачу прийняти роботи (послуги) та у випадку неналежного надання послуг негайно про них заявити. У відповідача не мається підстав для виконання грошового зобовязання. У договорі термін сплати зобовязання після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, виникає тільки через три банківських дня після настання подій, визначений п.4.2 договору. Тому вважає, що вимоги позивача про стягнення на її користь боргу за договором про надання послуг не підлягають задоволенню, тому як відповідач не порушував законні права та інтереси позивача. Вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.903 ЦК України, у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, з матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 120 про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору клієнт (відповідач) уповноважує адвоката (позивача) представляти його інтереси в Заводському районного суді м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором відсоткової позики. Згідно до умов додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 120 від 03 червня 2014 року Гонорар адвоката складається з гонорару 10% від суми стягнення за судовим рішенням на протязі 3-х днів з дня винесення рішення. Відповідно до вимог ст.ст.26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути договір про надання правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно з положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічна норма викладена в статті 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Установчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості). Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. У договорі та додаткової угоди, які є в матеріалах справи, суми гонорару не оговорювалися, лише зазначено, що клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар, який складається з 10% від суми стягнення за судовим рішенням. Судом встановлено, що 08 грудня 2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено ухвалу про затвердження мирової угоди та закриття провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором відсоткової позики, яка набрала законної сили 14 грудня 2014 року. На виконання ухвали суду від 08 грудня 2014 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором відсоткової позики, 19 березня 2015 року судом був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 12 500 доларів США залишок суми позики, 14 437,28 грн. індексу інфляції, 2 000 грн. моральної шкоди, судовий збір у розмірі 2 885,01 грн. Згідно до інформації про виконавче провадження з Єдиного реєстру виконавчих проваджень станом на 26.11.2015 року рішення суду виконано в повному обсязі, у звязку з чим виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів закрито, що не заперечується відповідачем. Станом на 20.11.2015 року відповідач відмовився добровільно сплатити суму боргу за отримані послуги адвоката, хоча отримав у повному обсязі грошові кошти від [PERSON]. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором. Посилання представника відповідача на те, що необхідно застосовувати вимоги норм ЦК України щодо підряду є необґрунтовані та не доведені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Зі змісту ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що договір про надання правової допомоги укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, відповідач підписуючи його, погодився з умовами і розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, питання про його розірвання позивач не порушував та умови не оспорював, вказаний правочин є дійсним, доказів на підтвердження виплати позивачу гонорару за надані нею послуги не надав. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного суми боргу у розмірі 34 841,12 грн., що складає 10% від отриманої відповідачем суми боргу (297 989,32 + 33 984,59 грн. + 14 437,28 грн. + 2 000 грн./100 х 10), підлягають задоволенню. Згідно до п.5.1 договору за невчасну оплату бажаного результату клієнта відповідно до доручення згідно договору, а рівне безпідставне залишення звіту виконаного доручення без необхідних мотивованих зауважень про прийняття доручення, клієнт сплачує неустойку (пеню) в розмірі 0,1% від суми передбачуваного до оплати або частково оплаченого гонорару з урахуванням індексу інфляції. Тому, у звязку із невчасною оплатою гонорару, з відповідача також підлягає стягненню неустойка (пеню) в розмірі 0,1% від суми передбачуваного до оплати, що складається (34 841,12 грн. х 0,1%/100%) х 342 дн. = 11 915,28 грн. Враховуючи, що надані позивачем докази, договір та додаткова угода, не місять відомості про те, що відповідач брав на себе зобовязання сплатити інфляційні витрати та три відсотка річних, а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір, з урахуванням задоволених вимог, в розмірі 551,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial