Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 серпня 1983 року вона обмінялася із [PERSON] своєю квартирою по [ADDRESS] на квартиру за адресою [ADDRESS] (що перейменована на [ADDRESS] ). Разом із позивачем у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] син, [INFO] ; [PERSON] онука, [INFO] ; [PERSON] син, [INFO] , [PERSON] онук, [INFO] ; [PERSON] син, [INFO] . Однак [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні понад 10 років, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гуцалюк А. Р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою [ADDRESS] з 1994 року по сусідству з позивачем в одному під`їзді. Сина позивачки [PERSON] бачила останній раз близько 10 років, внука [PERSON] не бачила щонайменше 5 років. Чи є речі відповідачів у квартирі та чи чиняться їм перешкоди у проживанні свідку невідомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою [ADDRESS] більше 30 років по сусідству з позивачкою. [PERSON] не бачила багато років, а [PERSON] близько 56 років. Особистих речей відповідачів у спірній квартирі не бачила, перешкод у проживанні їм ніхто не чинить. Суд, заслухавши представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 28 серпня 1983 року на ім`я [PERSON] виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів був виданий обмінний ордер № 232, згідно якого позивачка, яка проживала в [ADDRESS] та особи, які з нею проживали мали право на вселення в порядку обміну з [PERSON] на житлову площу в [ADDRESS] , площею 32,8 кв. м. Кількість членів сім`ї 5. Відповідно до довідки № 1002, виданої 12 листопада 2020 року ДП «Фаворит1» [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] син, [INFO] ; [PERSON] онука, [INFO] ; [PERSON] син, [INFO] , [PERSON] онук, [INFO] ; [PERSON] син, [INFO] . Як слідує із акту перевірки паспортного режиму по [ADDRESS] від 16 листопада 2020 року, комісія в складі паспортистів ДП «Фаворит1» та майстра дільниці шляхом опитування сусідів [PERSON] та [PERSON] встановили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають по [ADDRESS] . Згідно з архівним витягом з протоколу № 16 засідання виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 11 червня 1991 року рішенням № 314 «Про перейменування вулиць міста і присвоєння номерів будинкам» перейменовано вулиці міста Тернополя та присвоєно номера житловим будинкам, закладам та установам міста згідно додатку № 1. Відповідно до даного додатку [ADDRESS] перейменовано та змінено номер будинку на [ADDRESS] . Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводять. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачам у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. З встановлених обставин, вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не підлягають застосуванню приписи статей 391 та 405 ЦК України, оскільки [PERSON] є орендарем квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується обмінним ордером № 232, виданим 28 серпня 1983 року. В силу встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР \~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.\~61 ЖК УРСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в\~будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житловоексплуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з\~ст. 72 цього Кодексу\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16. Як вбачається із матеріалів справи будьяких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання відповідачів у квартирі за адресою [ADDRESS] не встановлено. [PERSON] та [PERSON] втратили інтерес до житла, в якому зареєстроване їхнє місце проживання, а тому втратили право користування даним жилим приміщенням. Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою за адресою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved