Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 листопада 2008 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року вони з відповідачем, хоча і проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Відносини між ними носять негативний характер, та подальше збереження сім'ї неможливе. Хоча й відповідач дещо допомагає доглядати і піклуватись за дітьми, але фактично цей тягар ліг на її плечі. Сім'я розпалася, і подальше сумісне проживання її та відповідача однією сім'єю неможливе. Між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що у сторін склалися негативні відносини, їх спілкування як подружжя припинено, спільного господарства, бюджету вони не мають, з листопада 2015 року вони проживають окремо. Між ними постійно виникали сварки в присутності дітей, позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. 09 грудня 2015 року позивач навіть зверталася до правоохоронних органів, оскільки з боку відповідача чинився фізичний та психологічний тиск. Відповідач зранку лише приїздить, забирає дітей та відвозить їх до садочку. На цьому їхні відносини припиняються, будь-якого планування, спільного бюджету, господарства вони не мають. В подальшому, представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, з проханням слухати справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що з позивачем він двічі вступав у шлюб. Так, 04 листопада 1995 року між ними було укладено перший шлюб, в 2000 році вони розлучилися, а в квітні 2003 року вони почали проживати разом та в 2004 році на підставі рішення суду їх шлюбні стосунки були поновлені. Зазначив, що з грудня 2015 року вони з позивачем не мешкають спільно. При цьому, позивачка забороняє йому бачити дітей, забирати та відвозити їх до дитячого садочка, навіть написала заяву в садок, щоб йому не надавали дітей. Лише на вихідні дні він забирає дітей до себе, а коли відвозить, то вони бажають залишитися з ним. Зазначив, що дійсно за двадцять років спільного життя вони неодноразово з позивачем сварилися, але це є нормальним для сімейного життя. Дійсно, 09 грудня 2015 року вони з позивачем посварилися та саме після цього вона спонтанно вирішила розлучатися. Причиною даного позову, на його думку, є нестача коштів, так як з кінця 2014 року він має певні фінансові проблеми, у них наявні кредити. Проте, з грудня 2009 року позивач не спрацює, отримує 1500 гривень соціальної допомоги та саме він утримує всю сім'ю. Зазначив, що жодного фізичного або психологічного тиску він на позивача не чинив, навпаки він має почуття любові до неї. В подальшому, відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За вказаних обставин, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача, яка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. та за відсутності відповідача, який будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, суд про причини не явки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 листопада 1995 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження та записом акту про одруження № 1740. 30 серпня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та записом акту про розірвання шлюбу № 1018. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2004 року, шлюб між [PERSON], 1975 року народження, та [PERSON], 1974 року народження, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві 04 листопада 1995 року народження (актовий запис № 1740), поновлено. Анульовано актовий запис № 1018 про розірвання шлюбу між [PERSON], 1975 року народження, та [PERSON], 1974 року народження, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві 30 серпня 2012 року (а.с.55). В той же час, відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 578/01-10 від 18 березня 2016 року, актові записи № 1740 (про шлюб) від 04 листопада 1995 року та № 1018 (про розірвання шлюбу) від 30 серпня 2002 року відносно [PERSON] та [PERSON] не анульовано та зберігаються в архіві відділу. В подальшому, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 04 листопада 2008 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 2081 (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2015 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторона позивача наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved