Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 29.09.2004 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25.10.2011 року. На підставі рішення було видано виконавчий лист № 2-4034 від 10.11.2004 року. З метою виконання рішення суду, позивачка звернулась до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Згідно до розрахунку старшого державного виконавця Вознесенівського (Орджонікідзевського) ВДВС ЗМУЮ від 26.09.2016 року заборгованість по аліментах, згідно до виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 10.11.2004 року, станом на 29.09.2011 року складає 15 731 грн. 06 коп. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму заборгованості за несплачені аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 15 731 грн. 06 коп. та неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу, починаючи з 29.09.2004 року по 29.09.2011 року, яка складає 4 964 грн. 01 коп. Позивач у судове засідання не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень до позовної заяви суду не надав, у звязку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 29.09.2004 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25.10.2011 року. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем обовязок щодо сплати аліментів на користь позивача у встановленому судом розмірі належним чином не виконувався, внаслідок чого державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментам за період з 29.09.2004 року по 29.09.2011 року на загальну суму у розмірі 15\~731,06 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 26.09.2016 року (а.с. 10). Постановою старшого державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ від 05.02.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4034, виданого 10.11.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання дитини [PERSON] закінчено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження, у звязку із закінченням строку для даного виду стягнення. На час закінчення виконавчого провадження та по день розгляду справи нарахована сума заборгованості відповідачем не сплачена, та відповідачем не надано суду будь-яких даних, з урахуванням яких можливо було б дійти висновку про неможливість її погашення. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 1, 3 ст. 195 СК України , заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Матеріали справи не містять даних про наявність у відповідача постійного стабільного заробітку, у звязку з чим, виходячи з наданого розрахунку заборгованості по аліментам з урахуванням середньої заробітної плати, розмір якої відповідачем не оспорювався, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по аліментам у розмірі 15\~731,06 гривень підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно розрахунку розміру неустойки (пені), викладеного позивачем у позовній заяві, яка розраховувалася у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір пені складає 4\~964,01 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми нарахованої пені, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові від 01.07.2015 року № 6-94цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма загальними судами, якою визначено, що „з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення… З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Беручи до уваги, що розрахунок нарахованої пені за прострочення сплати аліментів позивачем проведено у відповідності до вищезазначених норм, та з розрахунку вбачається, що при обчислення розміру пені позивачем було враховано часткову сплату аліментів відповідачем на користь позивача, суд вважає зазначену позивачем суму неустойки (пені) за несплату аліментів такою, що підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів є законними, обґрунтованим, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved