Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своєму позові позивач зазначила, що вона зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] з 07 травня 2010 року. Колишній її чоловік після розірвання з нею шлюбу зареєстрував в квартирі свою сестру [PERSON]. Квартира належить Фонду комунальної власності та квартиронаймачем є [PERSON]. Нею разом із сином в квартирі був зроблений ремонт, після чого відповідач повинна була виселитися та знятися з реєстрації, але на даний час вона цього не зробила, хоча в квартирі не проживає. Наявність реєстрації [PERSON] в квартирі є порушення її житлових прав та майнових, оскільки цей факт зобов'язує її сплачувати комунальні послуги та не дозволяє вирішити питання про приватизацію квартири. Тому, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України зняти з реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та суду пояснила, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: м.Дніпродзержинську в квартирі [ADDRESS], яка вже десять років квартирою не користується та в ній не проживає. Прохає суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України зняти з реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена згідно з діючим законодавством, причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні позивач прохає ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління громадянства, паспортної та імміграційної служби Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав до суду лист, в якому прохає розглядати справу у відсутності його представника. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою з місця мешкання та копією лицевого рахунку. Як вбачається з наданого копії лицевого рахунку [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], який виданий Директором ТОВ «Толока» 22 липня 2014 року відповідач [PERSON] є квартиронаймачем вищезазначеної квартири відповідно до рішення Дніпродзержинського районного виконавчого комітету від 15.04.1992 року «Про переоформлення лицевого рахунку». Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності най мача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньої заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивачем не надані суду докази того, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців та посилання позивача на те, що [PERSON] не проживає в квартирі понад десять років є необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до заяви відповідача [PERSON], яка оформлена на ім'я ТОВ «Толока» від 25.07.2011 року вбачається, що остання просить не видавати [PERSON] будь-яких актів про її не проживання в квартирі, тому як [PERSON] перешкоджає їй в користуванні квартирою та не видавати документи останні для приватизації. Окрім цього, надані позивачем [PERSON] акти щодо не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] належним чином не затверджені самим директором ТОВ «Толока», а також в акті від 22 липня 2014 року не зазначено, який саме час не проживає відповідач в зазначеній квартирі. Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] перешкоджала відповідачу [PERSON] в користуванні їй квартирою [ADDRESS] Дніпропетровської області, у зв'язку з чим остання була вимушена звернутися до суду про вселення та згідно до акту державного виконавця від 11 жовтня 2013 року вона була вселена в зазначену вище квартиру. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Дніпропетровської області.

Outcome: dismissed