Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 38,30 кв.м., житловою площею 22, 30 кв. м., розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вулиця Польова, 45, в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] Згідно матеріалів архівної справи БТІ на земельній ділянці за адресою: с. Комунар, вул. Польова, № 45 Харківського району Харківської області розташований житловий будинок літ «А-1» (1952 року побудови) з господарськими будівлями та спорудами, на який право власності в бюро не зареєстровано. За цією адресою зареєстрований житловий будинок літ «А-1 «загальною площею 38,30 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, що вибачається із довідки КП «ХРБТІ» від 7.08.2014р. вих. № 1706. Згідно інформації № 199/02-20 від 7.04.2016 року [PERSON] сільської ради за даними погосподарського обліку сільської ради, погосподарська книга [PERSON] сільської ради за № 4 за 1996-2000 p.p., особовий рахунок № 144-головою домогосподарства за адресою с. Комунар Харківського району Харківської області вул. Польова, буд. № 45 станом на 22.04.1996р., значилася її мати - [PERSON]. За житловим будинком відповідно записів земельно-шнурової книги радгоспу «Безлюдовський» числиться земельна ділянка площею 0, 12 га. виписки додаються. Позивач зазначає, що цей житловий будинок був збудований її матірю [PERSON]. 29.09.1999 року [PERSON] склала заповіт на її користь, який посвідчений секретарем Безлюдівської селищної ради та зареєстрований в р. № 70. Позивач зазначає, що її мати померла 20 квітня 1996 року. Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування виникли протягом 1964-2004 років, вважає, що вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України у редакції 1963 року і іншого законодавства, яке діяло на час їх виникнення, та Цивільного кодексу України (в ред. 2003 року). Позивач вказує, що відповідно до вимог ст.ст. 86, 100 ЦК України (в ред. 1963 року), її мати [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності в порядку забудови за своє життя і згідно ст. 1218 ЦК України (в ред. 2003 року) він є обєктом спадкування (майном померлого) після його смерті, входить до складу спадщини. Зазначений житловий будинок фактично належав її матері на день смерті, тому як був збудований нею і зареєстрований в Погосподарській книзі, відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995 року) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української РСР, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, п. 6 ч. 2 будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Посилаючись на те, що її мати жила в житловому будинку, була в ньому зареєстрована, а вона мешкала разом з матірю до моменту її смерті, але право власності не було зареєстроване за [PERSON], і спадкодавець не отримала відповідних правовстановлюючих документів, хоча фактично виникло право власності на житловий будинок, бо будинок не був самочинним будівництвом, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які додані до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Згідно матеріалів архівної справи БТІ на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вулиця Польова, № 45 розташований житловий будинок літ «А-1» (1952 року побудови) з господарськими будівлями та спорудами, на який право власності в бюро не зареєстровано, що вибачається із довідки КП «ХРБТІ» від 7.08.2014 року вих. № 1706. За цією адресою зареєстрований житловий будинок літ «А-1 «загальною площею 38, 30 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, що вибачається із довідки КП «ХРБТІ» від 7.08.2014 року вих. № 1706. Згідно інформації № 199/02-20 від 7.04.2016 року [PERSON] сільської ради згідно даних погосподарського обліку сільської ради, погосподарська книга [PERSON] сільської ради за № 4 за 1996-2000 p.p., особовий рахунок № 144 - головою домогосподарства за адресою с. Комунар Харківського району Харківської області вул. Польова, буд. № 45 станом на 22.04. 1996р., значилася мати позивача - [PERSON]. За житловим будинком відповідно записів земельно-шнурової книги радгоспу «Безлюдовський» числиться земельна ділянка площею 0, 12 га. Зазначений житловий будинок був побудований матірю позивача [PERSON]. 29 вересня 1999 року [PERSON] склала заповіт на користь позивача [PERSON], який посвідчений секретарем Безлюдівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за номером 70. Мати позивача [PERSON] померла 20 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-BJ1 № 038054, виданим 22.04.1996 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції. Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування виникли протягом 1964-2004 років, вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 року і іншого законодавства, яке діяло на час їх виникнення, та Цивільного кодексу України (в ред. 2003 року). Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 86, 100 ЦК України (в ред. 1963 року), мати позивача - [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності в порядку забудови за своє життя і згідно ст. 1218 ЦК України (в ред. 2003 року) він є обєктом спадкування (майном померлого) після його смерті, входить до складу спадщини. Спірний житловий будинок фактично належав матері позивача на день її смерті, тому як був збудований нею і зареєстрований в Погосподарській книзі, відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995 року) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української РСР, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, п.6 ч.2 будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975 року вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований в 1952 році в сільській місцевості, якою є с. Комунар, є обєктом власності [PERSON], належав їй, і відповідно позивач має право претендувати на нього в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1964 рік виникнення права власності на будинок в сільської місцевості не було повязано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Також, на період будівництва житлового будинку, яке тривало в 1964 році не потрібно було введення обєкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23. 03. 1999 року № 12/5 - 126, що розяснює як потрібно реєструвати обекти нерухомості збудовані до 5.08.1992 року. Мати позивача проживала в житловому будинку, була в ньому зареєстрована, позивач мешкала разом з матірю до моменту її смерті, про що свідчить акт від 15.03.2016 року [PERSON] сільської ради, але право власності не було зареєстроване за [PERSON], вона не отримала відповідних правовстановлюючих документів. Згідно ч.2 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05. 2013 року № 24-753/04-13 аркуш. 20 - по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 331 ЦК України в [PERSON] фактично виникло право власності на житловий будинок, бо будинок не був самочинним будівництвом. Згідно ст. ст. 535, 549 ЦК України 1963 року позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця фактично, бо в момент смерті спадкодавця мешкала в житловому будинку, користувалася будинком, присадибною ділянкою в строк до шести місяців з моменту смерті матері. Листом від 6.04.2016 року № 963/01-14 нотаріус відмовив позивачу [PERSON] в видачі правовстановлюючих документів, бо не має оформленого права власності на житловий будинок [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України права та обовязки забудовника входять до складу спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved