Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ДП «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач працювала на ДП «Державна картографічна фабрика» на посаді заступника начальника планово-економічного відділу з 08.08.2011 року (наказ про зарахування №105-к від 05.08.2011 року), а з 17.06.2013 року була переведена на 0,5 ставки економіста з праці 1 категорії у Виробничу філію «Вінницька картографічна фабрика «ДП Центр державного земельного кадастру» (наказ про переведення №02-к від 17.06.2013 року), та була звільнена 31.03.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України (наказ про звільнення №12-к від 30.03.2015 року), відповідний запис був зроблений у трудовій книжці. Державне підприємство «Державна картографічна фабрика» на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України №5 від 09.01.2013 року реорганізовано, шляхом приєднання його до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та створення на його базі Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика», а 30.06.2015 року внесено відповідний запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДП «Державна картографічна фабрика», код ЄДРПОУ 02570457. Таким чином, відповідач ДП «Центр Державного земельного кадастру» є правонаступником всіх прав та обовязків ДП «Державна картографічна фабрика». На момент переведення позивача з ДП «Державна картографічна фабрика» до Вінницької філії «Вінницька картографічна фабрика» рахувалась заборгованість ДП «Державна картографічна фабрика» перед позивачем із заробітної плати на загальну суму 2\~028,69 грн., зокрема за травень 2013 року у розмірі 1\~301,13 грн. та червень 2013 року у розмірі 727,56 грн. Проте, в послідуючому відповідачем було частково погашено заборгованість із заробітної плати перед позивачем, а саме у серпні 2015 року відповідачем позивачу було виплачено 800 грн. за травень 2013 року. Разом з тим, заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати у розмірі 1\~228,69 грн. залишається не погашеною на даний час, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 1\~228,69 грн., а також компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 478,78 грн., а всього 1\~707,47 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки [PERSON] від 15.11.1972 року (а.с.4-6) позивач дійсно перебувала в трудових відносинах з ДП «Державна картографічна фабрика», працюючи на посаді заступника начальника планово-економічного відділу з 08.08.2011 року (наказ про зарахування №105-к від 05.08.2011 року), а з 17.06.2013 року була переведена на 0,5 ставки економіста з праці 1 категорії у Виробничу філію «Вінницька картографічна фабрика «ДП Центр державного земельного кадастру» (наказ про переведення №02-к від 17.06.2013 року, а.с.9-13), та була звільнена 31.03.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України (наказ про звільнення №12-к від 30.03.2015 року, а.с.7-8). Окрім того, з трудової книжки позивача та довідки Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» від 19.10.2015 року №551А (а.с.15) достеменно встановлено, що Державне підприємство «Державна картографічна фабрика» на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України №5 від 09.01.2013 року реорганізовано, шляхом приєднання до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та створення на його базі Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика». Таким чином, відповідач ДП «Центр Державного земельного кадастру» є правонаступником всіх прав та обовязків ДП «Державна картографічна фабрика». Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається зі змісту довідки Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» від 19.10.2015 року №551А (а.с.15) заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 19.10.2015 року становить 1\~228,69 грн., з них: 501,13 грн. заборгованість по заробітній платі за травень 2013 року та 727,56 грн. заборгованість із заробітної плати за червень 2013 року. Окрім того, згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» також визначено, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 478,78 грн. та погоджується із розрахунком, наданим позивачем (а.с.14), оскільки останній є достатньо обґрунтованим та таким, що відповідає закону. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 1\~228,69 грн. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 478,78 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, так як у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved