Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала наступним. На праві приватної власності їй належить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Окрім неї у вказаному будинку зареєстрований її онук, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 2012 року не проживає в її домі та відповідано не веде з нею спільного господарства. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації знятися не бажає, вона звернулась до суду. Посилаючись на ст. 405 ЦК України просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з?явилась, через канцелярію суду надала заяву за вх. 3214/19-вх від 10.05.2019 року, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд проводити судові засідання без її участі. Також у заяві зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. З свідоцтва про право спадщини за законом серії ВМТ № 249289, виданого 26 травня 2010 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с 5). Відповідно до Витягу Комунального підприємства «Нововодолазьке архітектурно-інвентарізаційне бюро» про державну реєстрацію прав, номер витягу 27693353 від 19.10.2010 року, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії [NUMBER] від 26.05.2010 року, виданого Нововодолазькою держконторою (а.с.6). Згідно з довідкою № 04.05-21/13 від 04.01.2019 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у вищевказаному домоволодінні зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , онук, [PERSON] (а.с. 7). З будинкової книги для реєстації громадян, проживаючих в домі [ADDRESS] , вбачається що [PERSON] зареєстрований 10.01.2007 року (а.с. 8-10). Актом депутата Нововодолазької селищної ради від 05 жовтня 2018 року, складеного в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за кордоном(а.с. 11). Згідно з листом відділу (ЦНАП) Нововодолазької селищної ради Харківської області від 12.02.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харквькій області від 09.01.2007 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приписами ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] і договору найму з позивачем не укладав. Будь яких доказів у підтвердження поважності причин не проживання [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки відповідач по справі понад один рік без поважних причин не користується житловим приміщенням у квартирі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved