Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 квітня 2015 року вона, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис №161. Від шлюбу вони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою. Шлюб між сторонами розірвано 02.12.2020 року, що підтверджується копією рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з вересня 2020 року не бере участі у вихованні їх спільної дитини. Належний рівень життя дитині вона одна забезпечити не зможе, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, оскільки працює в Полку патрульної поліції м. Кривого Рогу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП на посаді заступника командира батальйону та має постійний дохід у розмірі 17100 грн. Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти. 25 травня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по даній справі (а.с.15-16). 24 червня 2021 року від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що з позовними вимогами не згоден, оскільки позов необґрунтований і містить не всі обставини справи. У своєму позові позивачка не вказує свої матеріальні можливості, де вона працює та скільки заробляє. Після розлучення він проживає окремо, для чого орендує квартиру. Також у нього нова сім`я, оскільки 11.02.2021 р. він уклав шлюб з [PERSON] . Також не відповідає дійсності ствердження у позові, що він не бере у вихованні дитини участь з вересня 2020 р., оскільки взагалі не зрозуміло яку саме участь має на увазі позивачка. Він по можливості надає матеріальну допомогу та приймає участь у вихованні дитини, адже навіть залишив позивачці квартиру в якій вони проживали разом. І надалі не відмовляється надавати допомогу дитині, але вважає, що виплачувати аліменти 1/3 частку з усіх видів свого заробітку надто великою, враховуючи наявність у нього нової сім`ї. Тому він фізично не взмозі сплачувати таку частку. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частки, саме в такому розмірі підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явився, представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні. Позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі ј частини визнав в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~повно і\~всебічно з`ясувавши\~фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за таких підстав. З 24.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2020 року було розірвано (а.с. 4,5). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до акту з місця проживання від 22 березня 2021 року затвердженого майстром ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» [PERSON] , [INFO] з 01.09.2020 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] не проживає та не приймає участі у вихованні дитини (а.с.10). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнав учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи думку відповідача який не заперечує проти задоволення позовних вимог, беручи до уваги положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, про задоволення уточнених позовних вимог. Також, судом під час визначення розміру аліментів, враховано, що відповідач, як батько [PERSON] зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частки, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Під час звернення до суду позивач була звільнена від сплати судового на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. В порядку п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved