Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Відповідач, пояснив, що вимоги про розірвання шлюбу не визнає, бажає зберегти шлюб, але позивач на це не згодна. Вказує на те що під час примирення вони не спілкувалися, стосунки не налагодили. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 17 березня 1999 року, шлюб зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №93. Від шлюбу подружжя має повнолітніх дітей. Сімейні відносини сторін припинені через різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спор про поділ майна у разі виникнення будуть вирішувати в окремому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може\~мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після зясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини\~позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Суд приймав міри для примирення сторін, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2016 року. З огляду на те що, сторони втратили почуття кохання один до одного, взаєморозуміння, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, а отже позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу повинна бути судом задоволена.

Outcome: approved