Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок №7 по вул. Рєпіна в смт. Введенка, Чугуївського району Харківської області в порядку набувальної давності. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначала, що з 2005 року та до теперішнього часу вона фактично мешкає в будинку №7 по вул. Рєпіна в смт. Введенка, Чугуївського району Харківської області. Вказаний будинок належав [PERSON], який помер. Спадкоємців померлого, які б прийняли спадщину не має. Позивач відкрито та безперервно володіє будинком, доглядає за ним, сплачує комунальні послуги, проводить його поточний ремонт. В судове засідання, позивач, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась, подавши через канцелярію суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити. Представник відповідача до суду також не зявився, подавши заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти задоволення її позову, та просить провести розгляд справи без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач з 2005 року мешкає в будинку №7 по вул. Рєпіна в смт. Введенка, Чугуївського району Харківської області. Зазначений спірний будинок належав [PERSON], який помер. Спадкоємців померлого, які б прийняли спадщину не має. Вже більше десяти років позивач відкрито та безперервно володіє будинком, доглядає за ним, сплачує комунальні послуги, проводить його поточний ремонт. Згідно із ст. 325 ЦК України, субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5, можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що позивач вже більше ніж 10 років добросовісно володіє будинком, що знаходиться за адресою: Харківська область Чугуївський район смт. Введенка, вул. Рєпіна, буд. №7, відкрито, безперервно здійснює обслуговування вказаного будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення даного будинку, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на будинок №7, розташований по вул. Рєпіна в смт. Введенка, Чугуївського району Харківської області.

Outcome: approved