Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказано про те, що 12.10.2014 року сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 712 від 12.10.2014 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя, родинні цінності, виховання дитини. З середини 2016 року сторони проживають окремо, матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні пояснив про те, що сторони дійсно проживають окремо, родинні зв'язки не підтримують, постійного місця роботи він не має та не впевнений у власному батьківстві дитини. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних мотивів. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Не допускається примушування жінки та чоловіка до шлюбу. При цьому, державна реєстрація шлюбу, відповідно до ст. 27 СК України, встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. У відповідності до положень ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог в цій частині, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до вимог статей 180, 182, 183, 184, 191 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Пунктом 17 даної Постанови, встановлено, що максимальний розмір відрахувань на сплату аліментів не може перевищувати 50 відсотків доходів платника, таке повністю кореспондується з частиною 4 статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» визначений чіткий перелік доходів платника, які враховуються при визначенні розміру аліментів, зокрема враховується основна заробітна плата за посадовим окладом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яке на даний час не скасоване. З урахуванням відсутності у відповідача постійного місця роботи, суд вважає можливим призначити аліменти у твердій суммі, як про це просить позивач у розмірі 1500 гривень на місяць. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved