Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить\~ визнати спільною сумісною її та відповідача квартиру №2, загальною площею\~ 47,8 кв. м., житловою площею 35,7 кв. м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Сковороди 69 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області; визнати за собою та за відповідачем право власності по 1/2 частині спірної квартири за кожним; встановити наступний порядок користування квартирою: виділити їй у користування\~ житлову кімнату №2-7, площею 15,60 кв. м., виділити у користування відповідача житлову кімнату №2-6, площею 13,60 кв. м.; тамбур, кухню, санвузол, коридор, коридор, господарські будівлі та споруди залишити в загальному користуванні. Посилається на те, що 08.06.2016 між нею та відповідачем було розірвано шлюб. За час шлюбу вони набули майно, а саме спірну квартиру по вул.Сковороди, 69 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Зазначену квартиру вони придбали за спільні кошти, уклавши договір купівлі-продажу. З часу розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо користування вказаною квартирою, оскільки у липні 2017 року відповідач повернувся проживати до спірної квартири з новою дружиною та дитиною. Так як у минулому між ними склався усталений порядок користування житловими приміщеннями, тому вона просить виділити їй житлову кімнату № 2-7 площею 15,60 кв.м. 04.05.2018 відповідач [PERSON] направив відзив, в якому не заперечує проти вимог позивача щодо визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю та визнання за ним та за позивачем [PERSON] права власності по 1/2 частині квартири за кожним, проте заперечує щодо вимог позивача про встановлення порядку користування квартирою. Просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити у користування йому з родиною (дружиною та дитиною). житлову кімнату №2-7 площею 15,60 кв.м.; а [PERSON] та [PERSON] виділити у користування житлову кімнату №2-6 площею 13,60 кв.м. та коридор №2-5 площею 6-50 кв.м.; тамбур, кухню, санвузол, коридор, господарські будівлі та споруди залишити в загальному користуванні. Свої доводи обгрунтовує тим, що дійсно він з позивачем за час шлюбу придбали квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу з позивачем 03.06.2017 він одружився з [PERSON], а 27.12.2017 у них народилася дочка [PERSON]. Незадовго до народження другої дочки він вселився з дружиною до зазначеної квартири. Оскільки його новонароджена дитина потребує постійного догляду, гігієни, окремої непрохідної кімнати і склад його сімї налічує три особи він зайняв більшу житлову кімнату №2-7, площею 15.60 кв.м. Прохідна кімната для його грудної дитини взагалі не підходить, оскільки це матиме загрозу інфекційних захворювань і матиме для дитини дискомфорт. Позивач [PERSON] та [PERSON] займають житлову кімнату №2-6 площею 13,60 кв.м. та коридор №2-5 площею 6.50 кв.м. Саме тому він просить встановити запропонований ним порядок користування квартирою. 25.05.2018 позивач [PERSON] направила відповідь на відзив, в якому просила відхилити доводи відповідача, що викладені у відзиві, посилаючись на наступне. У спірній квартирі зареєстрована вона та її з відповідачем дочка [PERSON] Вони проживають у даній квартирі з моменту її придбання і з того часу їхня дочка [PERSON] займає кімнату № 2-7, яка була облаштована саме для неї, мебльована дитячим ліжком, письмовий столом, шафою, підвісною полицею для підручників тощо. Спільна квартира сторін є двокімнатною та розрахована для проживання в ній однієї сімї, враховуючи як кількість кімнат, так загальну та житлову площу. Відповідач [PERSON] не зареєстрований в даній квартирі. Після припинення шлюбно-сімейних відносин з нею у 2016 році змінив своє місце проживання, виїхавши з даної квартири. Після розлучення відповідач ніколи не заперечував щодо користування дочкою [PERSON] саме кімнатою № 2-7 площею 15,60 кв.м. і як наслідок дитина звикла до своєї кімнати, вважає її своєю, оскільки прожила в ній більше пяти років. Проте відповідач [PERSON] при повторному вселенні до спільної квартири також незаконно без згоди позивача [PERSON] вселив свою другу дружину [PERSON] до кімнати дочки [PERSON], викинувши речі та меблі, влаштував замок на міжкімнатних дверях та не впускає дочку [PERSON] до її кімнати, що завдає останній моральних страждань, оскільки вона не розуміє причин такої поведінки батька щодо неї та чому друга дочка [PERSON] для нього більш важлива аніж вона. Позивачі вважають, що склад сімї відповідача не може бути взятий до уваги, оскільки не всі особи, що його складають, проживають у вказаній квартирі на законних підставах і для забезпечення належних умов проживання малолітньої [PERSON] та її нормального душевного стану необхідно залишити той порядок користування спільною квартирою, до якого звикла дитина та який сформувався упродовж тривалого періоду проживання. Поява у відповідача інших дітей не повинна бути підставою для звуження та порушення прав його першої дочки [PERSON]. Тому позивачі просять виділити їм у користування саме житлову кімнату №2-7. Крім того, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а згідно зі ст. 50 ЖК України не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу. Власник зобовязаний враховувати вказані норми при заселенні до житла. Враховуючи викладені у відповіді на відзив обставини позивачі просять відхилити доводи відповідача, що викладені у відзиві. В судовому засіданні 29.08.2018 позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Також зазначила, що кімната, яку просить відповідач виділити їм з дочкою є прохідною, а та кімната, яку відповідач хоче виділити у користування своєї нової сімї з самого початку була кімнатою їх спільної дочки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.08.2018 позовні вимоги визнав частково: не заперечує проти визнання спірної квартири обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності за кожним із них по 1/2. Разом з тим, заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою, оскільки має новонароджену дитину, тому йому потрібна ізольована кімната. Також зазначив, що в даній квартирі він не зареєстрований, а зареєстрований [INFO]. Просить виділити йому ізольовану кімнату, оскільки у нього новонароджена дитина. У тій кімнаті, яку він бажає виділити у користування для своєї нової сімї, раніше жила їх спільна з позивачем дочка [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 29.08.2018 не зявився. В письмовій заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Судом встановлено наступне. Копія рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.06.2016 свідчить про те, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 25.02.2006 року Синьооківською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, актовий запис № 1, розірвано (а.с.13). З фотокопії договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі № 550, та документів, на підставі яких вони посвідчувались, вбачається, що з однієї сторони [PERSON] та [PERSON], які іменовані далі «Продавець» від імені яких діє [PERSON], та з другої сторони [PERSON], іменований далі «Покупець», уклали договір купівлі-продажу квартири, а саме: передали у власність квартиру, а покупець прийняв у власність належну продавцю квартиру [ADDRESS]. Квартира житловою площею 35,7 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м. (а.с.34-67). Копія заяви [PERSON] від 19.07.2013 свідчить про те, що остання надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на купівлю та укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Також підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання квартири є її та [PERSON] спільною сумісною власністю, а договір купівлі-продажу, укладається її чоловіком в інтересах сімї на умовах попередньо обговорених ними та відповідає їхньому спільному волевиявленню (а.с.59). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 90568653 від 26.06.2017 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Квартира має житлову площу 35,7 кв.м., загальну площу 47,8 кв.м. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 19.07.2013 (реєстр № 550) (а.с.14-15). Копія технічного паспорту на квартиру № 2 в індивідуальному (садибному) житловому будинку № 69 по вул.Сковороди в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області свідчить про те, що квартира має дві житлові кімнати № 2-6 площею 13,60 кв.м. та № 2-7 площею 15,60 кв.м., а також: кухня № 2-2 площею 17,70 кв.м.; санвузол 2-3 площею 5,40 кв.м.; коридор № 2-4 площею 2,10 кв.м.; коридор № 2-5 площею 6,50 кв.м.; тамбур № 2-1 площею 2,30 кв.м. (а.с.16-19). З акту обстеження житлово-побутових умов № 177 від 07.12.2017 та за № 78 від 19.04.2018 вбачається, що при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що в даній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Також не зареєстровані за даною адресою, але проживають: власник [PERSON], [INFO] колишній чоловік [PERSON], який зареєстрований [INFO], та нинішня дружина [PERSON] [PERSON], [INFO], та їхня донька [PERSON], [INFO]. В даний час в квартирі проживають всі вищезазначені громадяни. Кімнату житловою площею 15,50 кв.м. займає колишній чоловік [PERSON] з дружиною [PERSON] В кімнатах площею 7,10 кв.м. та 14,60 кв.м. проживає [PERSON] та донька [PERSON]. Всі інші приміщення знаходяться у спільному користуванні (а.с.20, 80). Копія свідоцтва про шлюбу Серії І-ОК № 217742, виданий Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03.06.2017, свідчить про те, що 03.06.2017 було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.77). З копії свідоцтва про народження Серії І-ОК № 369635, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 27.12.2017, вбачається, що 17 грудня 2017 року народилася [PERSON]. Батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.78). Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 26 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Суб'єктами\~права спільної\~сумісної власності\~можуть бути\~фізичні особи,\~юридичні особи,\~а також\~держава,\~територіальні громади,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.ч.1-3\~ст.\~372\~ЦК України\~Майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ст.47 ЖК УРСР норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції\~ Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки відповідач у своєму відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача щодо визнання квартири спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнав позовні вимоги про визнання за ним, [PERSON] та позивачем [PERSON] права власності по 1/2 частині за кожним на вищевказану квартиру, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог позивача про порядок користування квартирою № 2 загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташована по вул. Сковороди, 69, м.Переяслав-Хмельницький, Київської області, суд дійшов висновку встановити наступний порядок користування квартирою № 2: виділити у користування\~ [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату №2-6, площею 13,60 кв. м., та коридор, площею 6,5 кв.м.; виділити у користування [PERSON] житлову кімнату №2-7, площею 15,60 кв. м.; тамбур, площею 2,3 кв.м., кухню, площею 17,7 кв.м., санвузол, площею 5,4 кв.м., коридор, площею 2,1 кв.м., господарські будівлі та споруди залишити в спільному користуванні сторін, оскільки позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] є особами однієї статі та їх сімя складається з двох осіб, а сімя відповідача [PERSON] складається з трьох осіб різної статі: нього, дружини [PERSON] та їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка потребує постійного догляду, гігієни і тому, на думку суду, потребує непрохідної кімнати в більшій мірі, зокрема і щоб уникнути загрози інфекційних захворювань . Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 00 коп., сплачений за позовну вимогу про встановлення порядку користування квартирою. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 355, 356, 361, 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 47, 64, 156 ЖК України,

Outcome: partial