Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила встановити юридичний факт, що [PERSON] не проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1996 року та визнати за нею право власності на ? частку даної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що під час шлюбу її батьки сплатили повну вартість кооперативної квартири. 18.12.2015р. її мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири. Оскільки батько не проживає в даній квартирі з 1996 року і вони з матір»ю не вели спільне господарство та припинили шлюбні відносини, а сама по собі реєстрація не свідчить про факт його проживання за спірною адресою, отже, він втратив право на прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.08.1981 року і під час шлюбу відповідно до довідки, наданої ЖБК «Легенда-1», [PERSON], що був членом даного кооперативу, сплатив перший внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] 29 липня 1989 року, а 06.05.1992 року сплатив повну вартість даної квартири (а.с. 7,10). Згідно ст.22 КпШС України ( що діяв на той час) майно, що набуто подружжям під час шлюбу є загальною сумісною власністю подружжя. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до вимог ч.3 ст.384 ЦК України, оскільки у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником, то [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вищезазначену квартиру по ? частині за кожним. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 18 грудня 2015 року (а.с.40). Як вбачається з копії спадкової справи № 03/2016, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої [PERSON], інша дочка померлої [PERSON] надала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті її матері на користь сестри [PERSON] Інші особи до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщин або відмови від прийняття спадщини не звертались. Заповіту [PERSON] не складала. 10.08.2016р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Згідно вимог ч.2 ст.1223 Цивільного Кодексу України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст.1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями після смерті [PERSON] є її чоловік - [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до довідки № 81, виданої 16.05.2016р. ЖБК «Легенда-1», за адресою: м.Харків, вул.Велика Кільцева, буд.№ 16[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, спадкоємцями після смерті [PERSON] є її чоловік - [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] При цьому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у встановленні юридичного факту, що [PERSON] не проживав разом із [PERSON] за спірною адресою з 1996 року, оскільки акти обстеження квартири та витяги з протоколу про надання субсидії не є відповідними та належними доказами для встановлення даного факту, інших доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині позивачем по справі до суду не надано. Що стосується посилання позивача на те, що [PERSON] спадщину після померлої не прийняв, оскільки він лише реєстрований за спірною адресою, однак, не проживав разом зі спадкодавцем, то дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи, шлюб між подружжям на даний час не розірвано, відповідач зареєстрований за спірною адресою, заяву про відмову від спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не надавав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково та визнати за нею право власності на 2/6 частини спірної квартири після смерті її матері. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial