Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що є власницею квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, окрім неї зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON], а також її колишній чоловік [PERSON] Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 21.06.2016 року шлюб між ними розірвано. Відповідач не приймає жодної участі, пов»язаної з утриманням квартири, не сплачує за комунальні послуги. Крім того, реєстрація відповідача в даній квартирі, унеможливлює виробити субсидію на комунальні послуги, що суттєво впливає на її фінансовий стан. Відтак, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила суду, що відповідач не проживає в її квартирі, що підтверджується наданими нею письмовими доказами. Просила задоволити позов. Представник позивача [PERSON] підтримала думку своєї довірительки, просила задоволити позов. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, пославшись на письмове заперечення. Пояснив, що в оспорюваній квартирі є його речі, він оплачував комунальні послуги та робив поточний ремонт. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку свого довірителя, просив відмовити в позові за безпідставністю. Свідок [PERSON] підтримала позов, вказала, що відповідач не проживає в даній квартирі тривалий час. Свідок [PERSON] вказав, що в спірній квартирі взагалі ніхто не проживає, а відповідач має в ній свої особисті речі. Квартира дійсно належить позивачу, однак відповідач допомагав оформляти на неї документи. Позивач перешкоджає йому користуватися даною квартирою. Свідок [PERSON] вказав, що відповідач користувався б квартирою, однак позивач чинить перешкоду у цьому. Заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, саме на сторони відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог чи заперечень. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин (ст.214 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачу, на підставі договору міни від 19.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1166, належить квартира [ADDRESS]. З оглянутої копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ №126722 від 26.09.2002 року, вбачається, що 26 вересня 2002 року між сторонами було укладено шлюб. Відповідно позивачем було змінено прізвище з дівочого «Ковальчук» та «Ревак». З оглянутого рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21.06.2017 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Звідси, позивач набула право на спірну квартиру ще до укладення шлюбу з відповідачем, а відтак є одноосібним власником даної квартири. Згідно ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування і розпорядження своїм майном. З записів будинкової книги вбачається, що окрім позивача, в спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] З оглянутого акту №4 від 11.10.2016 року, складеного комісією ОСББ «Фабрична» вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його особистих речей в ній немає. Судом встановлено та не заперечувалося в судовому засіданні сторонами те, що відповідач разом з неповнолітнім сином, [PERSON], не проживає в квартирі належній позивачу. Твердження відповідача про те, що у нього немає іншого житла спростовується ордером за №42, виданого керуючим санацією ДП «Буджитлосервіс» на ім»я [PERSON] на право заселення в квартиру [ADDRESS]. Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] тривалий час без поважних причин. Відповідач не навів жодних доказів про те, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним жилим приміщенням, він не звертався в установленому порядку з цього приводу за захистом своїх інтересів. Згідно ст.405 ч. 2 ЦК України член сім»ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, оскільки відповідач відсутній більш тривалий строк без поважних причин, то його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved