Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є бабусею неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка тривалий час проживає разом з нею. Вона з цього часу вирішує у повному обсязі питання щодо виховання, матеріального утримання та розвитку онуки [PERSON]. Батьками неповнолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі не виконують батьківські обов'язки і не надають матеріальної допомоги на утримання їх доньки, не проживають тривалий час разом з нею, не забезпечують її необхідного харчування і медичного догляду, її вихованням і фізичним, духовним розвитком не займаються, не цікавляться її станом здоров'я та успіхами в навчанні. Відповідач [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки [PERSON], а відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання його доньки [PERSON]. Оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються матеріально утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] та ухилилися від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню. Вона звернулася з позовною заявою до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду - 23.04.2018 року та до досягнення дитиною повноліття; та звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], призначеними на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.04.2013 року, заборгованість за вказаним виконавчим листом стягнути на користь [PERSON]. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.07.2018 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів та в частині про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що [PERSON] є її онукою, батьками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON], яка є її донькою. Її онука [PERSON] з часу її народження проживає разом з нею. Батьки дитини вихованням не займаються. Мати дитини проживає в Російській Федерації, де знаходиться батько дитини невідомо. [PERSON] повідомляла їй, що жити буде в Російській Федерації та не має наміру повертатися до м. Сєвєродонецьк, при цьому відмовилася забрати доньку до себе. Жодної матеріальної допомоги відповідачі не надають на утримання їх доньки. Дитина приблизно один раз на рік бачиться зі своєю матір'ю, а батька вона не бачила приблизно 8-10 років. Батько лише один раз телефонував дитині. [PERSON] навчається у ЗОШ №18 в 4 класі. Батьківські збори мати дитини відвідувала лише один раз. Вона робить з дитиною домашні завдання, готує їжу та купує одяг для неї, а також забезпечує додаткові заняття з англійської мови і у театральній студії. Дитина має гарне здоров'я, оскільки вона про це піклується. Виходячи з інтересів онуки [PERSON], вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. До суду надана її нотаріально посвідчена заява від 16.03.2018 року, в якій просила розглянути справу без її участі та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від неї не надходило. В судовому засіданні представник третіх осіб Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області Воротинцева М.Д. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що 20.03.2018 року [PERSON] звернулася до Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області щодо позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON], [PERSON] Вона спілкувалася з неповнолітньою дитиною [PERSON], яка підтвердила, що її вихованням і утриманням займається бабуся [PERSON] Неповнолітня дитина власного батька не пам'ятає. Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області був наданий висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її знайомою, з якою в неї тривалі дружні стосунки. Багато років з [PERSON] проживає її онука [PERSON], вихованням та утриманням якої вона займається. У дитини є усі необхідні речі. Вона проживає недалеко від [PERSON], у зв'язку з чим буває в неї в гостях. Батьків дитини вона не бачила. Бабуся допомагає онуці [PERSON] робити домашні завдання, забезпечує її необхідним та утримує її. Батька дитини вона бачила один раз, а матір дитини проживає в м. Москва Російської Федерації. Їй невідомо, чи надавали батьки дитини грошові кошти на її утримання [PERSON] Бабуся дитини взяла на себе функції батьків і самостійно виховує і утримує дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її кумою, з якою в неї тривалі дружні стосунки. Вона матір дитини не бачила. Їй відомо, що матір дитини [PERSON] проживає у м. Москва Російської Федерації, а батько дитини перебуває на окупованій території. Коли вона в останнє бачила батька дитини, не пам'ятає. [PERSON] весь час перебуває з онукою [PERSON], яку вона повністю виховує, утримує та забезпечує її навчання. Батьки на утримання дитини грошей не надають. Бабуся виконує функції батьків. Вони з бабусею проживають у двокімнатній квартирі. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] у присутності практичного психолога ЗОШ №1 [PERSON] суду пояснила, що вона проживає приблизно 10 років разом з бабусею [PERSON] Зараз їй 11 років. Її матір [PERSON] проживає в Російській Федерації, а де проживає її батько [PERSON] їй невідомо. Вона останній раз бачила матір приблизно три рокі назад, а батька вона взагалі не пам'ятає. Її бабуся готує їй їжу, купує одяг. Вона добре навчається, їй допомагає бабуся роботи домашні завдання. Батьківські збори у школі відвідує бабуся. Крім школи вона відвідує театральну студію та відвідувала репетитора з англійської мови. Вислухавши пояснення позивача, представника третіх осіб, пояснення неповнолітньої дитини, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 30.08.2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.12.2016 року по справі №428/12986/16-ц. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Гречишкінської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 22.03.2018 року №309, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою довгий час не проживає. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.03.2018 року №21311, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього учениця 4-а класу Середньої загальноосвітньої школи №18 м. Сєвєродонецька Луганської області [PERSON], [INFO], від 10.04.2018 року, при перевірці житлово-побутових умов проживання учениці [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON] Вихованням та навчання дитини займається бабуся. Дитина забезпечена усім необхідним для проживання та заняття. [PERSON] навчається у 4-а класі Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 м. Сєвєродонецька Луганської області, має добрий загальний розвиток. Її вихованню та розвитку велику увагу приділяє бабуся, слідкує за здоров'ям дитини. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 15.03.2018 року №84 та характеристикою [PERSON] Згідно зі заявою [PERSON] від 16.03.2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], [PERSON] відмовилася від виховання та утримання її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та не заперечувала проти позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 16.04.2018 року №2008 [PERSON] та [PERSON] повністю самоухилилися від виконання батьківських обов'язків, не займаються вихованням та утриманням своєї дочки [PERSON]. В зв'язку з чим, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області вважає, що [PERSON] і [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO] Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно їх доньки [PERSON], зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для її життя та здоров'я. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем [PERSON], вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], фактично позбавлена батьківського піклування, тому суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати її на опікування Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON], а з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання його доньки [PERSON]. [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 58828,75 грн. Вказані обставини підтверджуються копією довідки Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.02.2018 року №5197, копією виконавчого листа №1227/8283/2012 від 17.04.2013 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2013 ВП №40132560. В силу вимог ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 2 ст. 166, ч. 5 ст. 183 СК України, відповідач [PERSON] зобов'язана утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, у зв'язку з чим суд вважає стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. з кожного, у зв'язку з їх документальним підтвердженням, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved