Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 289. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею, оскільки через різні погляди на подружнє життя у квітні 2019 року сімейні стосунки між ними припинені. З того часу разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, кожен має своє окреме життя, майновий спір відсутній, тому шлюб носить формальний характер. Наміру зберегти сім`ю вона не має, вважає, що сім`я розпалась остаточно і її збереження недоцільно. Належним чином повідомлені сторони в підготовче судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач відзиву на позов не подав, але надав заяву про розгляд справи без його участі, та визнання позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14.08.2004 перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 289 /а.с.10/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Згідно з положеннями ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спору щодо місця проживання неповнолітнього сина у сторін немає, питання утримання дитини у цьому позові не вирішується, майновий спір у справі не заявлено, шлюбні стосунки подружжя не підтримує з квітня 2019 року, спільно господарство не веде. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, та наперед усім - позивача. Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила відносити їй дошлюбне прізвище, суд питання про зміну прізвища не вирішує. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач не просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Водночас, оскільки нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved