Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частку квартири. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний термін, так як позивач є спадкоємцем першої черги, звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про спадщину за законом видане 21.10.2011 року серії [NUMBER] на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру. Інша частина квартири належить колишній дружині її чоловіка - [PERSON] На час звернення позивача із позовом до суду, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS], загальна площа квартири становить - 49,3 кв.м, житлова площа - 26,9 кв.м. За час їхнього спільного сімейного життя з чоловіком у квартирі [ADDRESS] позивач не була зареєстрована і не проживала. Однак їй відомо, що відповідачка [PERSON] забезпечена житлом, так як більше десяти років тому переїхала жити в інше місце, де і проживає на даний час, а саме у [ADDRESS]. Впродовж багатьох років у м.Тернопіль не приїзджала, квартирою не цікавилась. На підставі викладеного позивач просить суд припинити право [PERSON], на ? частку квартири [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]; виплатити [PERSON] 44 737 грн. 50 коп., внесені позивачем на депозитний рахунок суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: Як вбачається із договору дарування від 16 квітня 1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON].і [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб (видане повторно) серії [NUMBER] від 08 вересня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 10 липня 1997 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [INFO] року помер [PERSON]. 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. видано свідоцтво про право на спадщину серії [NUMBER], згідно якого спадкоємцем спадкового майна, а саме: ? частки квартири [ADDRESS], розташованої в будинку [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON], є його дружина [PERSON]. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], виданого 21 листопада 2011 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», загальна площа вказаної квартири становить - 49,3 кв.м, житлова площа - 26,9 кв.м. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов від 15 грудня 2015 року, складеного представниками ПП «Перспектива», було обстежено квартиру [ADDRESS] щодо проживання [PERSON], відповідно до якого встановлено, що вона не проживає більше десяти років. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Саттею 365 ЦК України встановлено випадки припинення частки особи у спільному майні на підставі судового рішення. Судом встановлено, що частка відповідача [PERSON] у спільному майні, яку просить припинити позивач, складає 1/2 та є на думку суду значною. Крім цього, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність у власності відповідача іншого нерухомого майна, у якому вона могла б проживати чи проживає, а також доказів про те, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника чи членам його сім»ї. Саме ця обставина є визначальною під час вирішення позову про припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників зігдно із правовою позицією Верховного Суду України, зробленої ним у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14. Також, суд вважає, що спільне володіння та користування майном співвласниками не є неможливим, оскільки як вбачається із технічного паспорту на спірну квартиру [ADDRESS], вона складається із двох окремих житлових кімнат площею 11,3 та 15,6 кв.м. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed