Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], виконаного 10.06.2013 року ТОВ «Оціночна компанія «Вега»; визнання недійсним рецензії на звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], виконаної ТОВ «Росла»; зобов'язання призначити нову оцінку житлового приміщення (квартири), що розташована за адресою: [ADDRESS], у виконавчому провадженні №В-10/270. В обґрунтування позову позивач посилалася на таке. Відповідачем 10.06.2013 року на підставі постанови державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бельчуг О.Г. №В-10/270 проведено оцінку квартири позивача, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За результатами оцінки складено «Звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]». У зв'язку з незгодою позивача із вказаною оцінкою відповідачем також складено рецензію на звіт про незалежну оцінку спірних житлових приміщень. Позивач не згоден з оцінкою майна, визначеною у звіті про оцінку, оскільки оцінювачем порушено вимоги ст. 12, ст. 31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методику оцінки майна, затверджену постановою КМ України від 10.12.2003 року №1891, та Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою КМ України від 10.09.2003 року №1440. В судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В судове засідання з'явився представник третьої особи - Молодіжного житлово-будівельного товариства «ДОМ», заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачі подали заяви, якими позовні вимоги не визнали, відповідно до раніше поданих заперечень просили відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що оспорювана оцінка майна на сьогоднішній день є нечинною, оскільки з дня її складення минуло шість місяців; просили розглянути справу за їхньої відсутності. Заслухавши пояснення представника сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених сторонами письмових доказів. Державним виконавцем Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бельчуг О.Т. у межах виконавчого провадження №В-10/270 призначено оцінку квартири [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], проведення якої доручено ТОВ «Оціночна компанія «Вега». 10.06.2013 року відповідачем на підставі постанови державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бельчуг О.Г. проведено оцінку квартири позивача, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За результатами вказаної оцінки ТОВ «Оціночна компанія «Вега» складено «Звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]». Позивач [PERSON], не погодившись з висновками, які викладені в оспорюваному звіті, звернулась до ДВС із запереченнями, зазначивши в них, що оцінювач, застосувавши порівняльний підхід оцінки квартири, порушив вимоги ст. 31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методику оцінки майна, затверджену постановою КМ України від 10.12.2003 року №1891 та Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою КМ України від 10.09.2003 року №1440. У зв'язку із викладеними запереченнями ТОВ «Росла» 11.09.2013 року виконано рецензію на звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], згідно із якою звіт про оцінку в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, наявні незначні недоліки не вплинули на достовірність оцінки та може бути використаний у відповідності до вказаної мети у звіті. Згідно ст. 31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності зобов'язані: дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог цього Закону та нормативно-правових актів з оцінки майна; забезпечувати об'єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об'єктивної оцінки у зв'язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають; забезпечувати збереження документів, які отримані під час проведення оцінки від замовника та інших осіб; забезпечувати конфіденційність інформації, отриманої під час виконання оцінки майна, відповідно до закону; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством. Посилаючись на зазначену норму, в якості обґрунтування позову, позивач стверджує, що під час виконання своїх обов'язків суб'єкт оціночної діяльності не дотримався вимог закону та нормативно-правових актів з оцінки майна, зокрема, ним було підібрано об'єкти порівняння, які відрізняються за своїми якісними характеристиками від об'єкту оцінки. Втім, згідно із рецензією зазначений звіт визнано таким, що, в цілому, відповідає вимогам чинного законодавства, а виявлені недоліки не вплинули на достовірність оцінки. При цьому, доводи, які позивач зазначає в якості підстав для визнання вказаної рецензії недійсною, суд вважає надуманими, та такими, які не носять ґрунтовного характеру, що могли би вплинути на дійсність вказаного акту. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Суд також вважає слушними заперечення відповідачів в частині заперечень щодо того, що на сьогоднішній день оскаржуваний звіт є нечинним, а, отже, його оскарження є недоцільним з правової точки зору, оскільки для проведення виконавчих дій є необхідним складення нового звіту та оцінки нерухомого майна. Відповідно до ч.5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Так, з дня складення звіту, який було виготовлено відповідачем 10.06.2013 року, минуло майже 9 місяців. Зазначене дає підстави суду стверджувати, що на сьогоднішній день, згідно із Законом України «Про виконавче провадження», оспорювана оцінка майна не є чинною. Додатково судом враховано, що оспорюваний звіт самий по собі не породжує для позивача будь-яких юридичних наслідків. Зазначений документ є лише певною підставою для вчинення дій, що можуть вплинути на статус позивача, як власника, по відношенню до нерухомого майна, яке оцінювалось. Втім, будь-яких юридично значущих дій з боку відповідачів в період дії оспірюваного звіту про оцінку майна не було вчинено, майно не було відчужене, будь-які права позивача не були порушені, з огляду на що, на сьогоднішній день суд не вбачає правового сенсу у захисті інтересів позивача шляхом визнання недійсною оцінки, яка не є чинною. Суд повинен був би захистити права та інтереси позивача лише в разі здійснення відчуження належного позивачу майна у відповідності до проведеної оцінки під час її дії, за умови доведення позивачем факту порушення вимог, встановлених законом та нормативно-правовими актами, що регулюють таку діяльність з оцінки майна. Суд повинен не на користь позивача також віднести його пасивну процесуальну поведінку, що знайшла прояв у невикористанні процесуального права та незаявленні клопотання про призначення проведення відповідної судової експертизи з метою виявлення дійсної ринкової вартості житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Результати такої експертизи могли слугувати допустимим доказами обставин, на які посилається позивач на обґрунтування факту неправильного визначення вартості оцінюваного майна. При цьому, будь-які інші докази та документи, надані [PERSON] на підтвердження своєї позиції не були, іншими допустимими та належними способами доказування свої доводи також позивач не підтвердила. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що стороною позивача не доведено належним чином ті обставини, на які вона посилалась у своїй позовній заяві, суд вважає позовну заяву необґрунтованою, та такою, у задоволенні якої необхідно відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: dismissed