Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі-відповідач) та просила суд відшкодувати завдану їй шкоду шляхом примусового стягнення з відповідача грошових коштів в порядку захисту прав споживачів в сумі 3740,00 грн., посилаючись на те, що в період з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2014 року вона навчалася на денній формі навчання за контрактом у Київському національному авіаційному університеті на факультеті «Туризмознавство». Відповідно до п.п.3.3 Договору за №13-5ЮФ-2305 від 30 серпня 2013 року укладеного між Національним авіаційним університетом в особі ректора Кулика М.С. та її мамою [PERSON], вартість навчання за один навчальний семестр складає 1870 грн. 00 коп. Позивачем через банківську установу відповідача за навчання за умовами вищезазначеного договору було сплачено 3740 грн. 00 коп. Проте, у зв'язку з неплатоспроможністю відповідача, остатнім не були переказані вищезазначені грошові кошти на адресу навчального закладу, внаслідок чого позивач вимушена була повторно сплатити кошти за навчання. Щодо повернення коштів позивач звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Про що їй було повідомлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про внесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 року прийнято рішення № 9 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариства «Брокбізнесбанк». Тимчасову адміністрацію в AT «Брокбізнесбанк» запроваджено на три місяці з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється: - задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; - примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку та інше. Крім того, керівнику тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк» було направлено депутатський запит P.M.Сольвара. Проте, до теперішнього часу грошових коштів їй не повернуто. Отже, оскільки грошові кошти позивачу не повернуто, чим було завдано матеріальної шкоди, тому звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подали через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої просили розглядати справу у відсутність їх представника. Надіслали свої письмові заперечення проте без вказаних у запереченні додатків. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В період з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2014 року позивач навчалася на денній формі навчання за контрактом у Київському національному авіаційному університеті на факультеті «Туризмознавство», що підтверджується договором 13-5/ОФ-2305 про навчання від 30.08.2013 року та довідкою №990 від 02.07.14 року виданою Національним авіаційним університетом. Відповідно до п.п.3.3 Договору за №13-5ЮФ-2305 від 30 серпня 2013 року укладеного між Національним авіаційним університетом в особі ректора Кулика М.С. та мамою позивача - [PERSON] - вартість навчання за один навчальний семестр складає 1870 грн. 00 коп. 24 лютого 2014 року позивачем через банківську установу відповідача за навчання за умовами вищезазначеного договору було сплачено 3740 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 40 через АТ «Брокбізнесбанк». Проте, у зв'язку з неплатоспроможністю відповідача, остатнім не були переказані вищезазначені грошові кошти на адресу навчального закладу, внаслідок чого позивач вимушена була повторно сплатити кошти за навчання, що підтверджується відповідними квитанціями.(а.с. 7-8) 05 березня 2014 року з метою повернення коштів позивач звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. (а.с.9) На що, 12.03.2014 року позивачу було повідомлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про внесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 року прийнято рішення № 9 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариства «Брокбізнесбанк». Тимчасову адміністрацію в AT «Брокбізнесбанк» запроваджено на три місяці з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється: - задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; - примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку та інше. Крім того, керівнику тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк» було направлено депутатський запит, що підтверджується повідомленням від 31 березня 2014 року народного депутата України P.M. Сольвара. Проте, до теперішнього часу грошових коштів позивачу не повернуто, чим було завдано позивачу матеріальної шкоди. Так, відповідно до ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов'язаних із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадиться у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту (ст. 1088 ЦК України). Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфу застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунку у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк (ст. 1092 ЦК України). Крім того, згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом грошей з рахунку цього клієнта, видачею грошей у готівковій формі, а також, здійснення інших операцій, передбачених договором. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. А відповідно до п 8.1 ст. 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. В п. 8.2 цієї статті Закону вказано, що Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Пункт 8.3 ст. 8 за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. В п. 32.1 ст. 32 цього Закону зазначено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Разом з тим, згідно п.1.6 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 року № 22 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Отже, оскільки виходячи зі змісту договірних правовідносин, як відносин з надання послуг з прийняття та здійснення їх переказу відповідачем не було здійснено їх перерахування на розрахунковий рахунок навчального закладу, тому позивач вправі вимагати від ПАТ «Брокбізнесбанк» повернути належні їй грошові кошти в сумі 3740 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки відповідачем не було виконано відносини між сторонами про надання послуг, то до вказаних відносин може бути застосований Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року за № 1023-ХІІ. Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Так в п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Частиною 2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. А частиною 3 визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Крім того, в ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Отже, з викладеного слідує, що відповідачем не було здійснено перерахування грошових коштів на адресу навчального закладу, що свідчить про невиконання відповідачем послуг з розрахунково-касового обслуговування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки відповідачем було надіслано свої письмові заперечення по справі, проте викладені обставини не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, оскільки додатки на які посилається відповідач до суду не подані, тому суд такі заперечення до уваги не приймає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved