Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №36 «Пролісок» ясла-садок загального розвитку відділу освіти Добропільської міської ради з 31.03.2019 року. Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно характеристики з дошкільного навчального закладу на [PERSON] , вихованням дитини займається позивач, батько хлопчика в дошкільному закладі не з`являється. З побутової характеристики [PERSON] з місця проживання вбачається, що позивач виховує дитину одна. З моменту народження дитини і по сьогоднішній день відповідач зовсім не піклується про свого сина, жодного разу не бачив сина, так як навіть з пологового будинку його не забирав, не спілкується з дитиною, не цікавиться про стан здоров`я. Всі обов`язки з виховання дитини виконує позивач. На підставі вищевикладеного, позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та стягнути аліменти. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем мешкання та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області, однак доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Від представника третьої особи також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.5). Як вбачається з довідки КНП «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добропільської міської ради, за час нагляду за дитиною всі питання щодо лікування та відвідувань лікарів вирішувалися з моменту народження по теперішній час виключно з матір`ю дитини [PERSON] , за час відвідування лікарні КНП «ДЦПМСД» Добропільської міської ради батько дитини не з`являвся, участі в лікуванні дитини не приймав. (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.02.2020 року, складеного депутатом Добропільської міської ради Кальченко І.В , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , квартира складається з 4 кімнат жилою площею 46,8 м2, на 2 поверсі 5 поверхового будинку, що належить [PERSON] , благоустрій будинку: центральні водопровід, каналізація, відповідає нормі. Стан будинку та жилого приміщення відповідає технічним вимогам, разом з заявником проживає [PERSON] , 2015 року народження. Відповідно до характеристики вихованця дошкільного навчального закладу №36 «Пролісок» ясел-садка загального розвитку відділу освіти Добропільської міської ради [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Виховується мамою [PERSON] . [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №36 «Пролісок» з 31.03.2019 року. Період адаптації до соціального середовища дошкільного закладу проходив задовільно. Дитина охоче вступає в контакт з дорослими та однолітками. [PERSON] має відповідний віку фізичний розвиток, володіє навичками самообслуговування, на заняттях активний, ініціативний, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, розуміє інструкції вихователя, має великий словниковий запас, любить конструювати, малювати. В ігровій діяльності проявляє себе ініціатором: часто пропонує сюжети гри і розподіляє ролі серед дітей. [PERSON] - веселий, відкритий хлопчик, адекватно реагує на похвалу і критику. Хлопчик завжди доглянутий, охайний, забезпечений всім необхідним. Приводить та забирає [PERSON] з дитячого садка мати. [PERSON] цікавиться успіхами дитини, відгукується на потреби закладу, готує для сина костюми на свята, регулярно відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] в дошкільному закладі не з`являвся. Згідно виробничої характеристики, [PERSON] , 1988 року народження, закінчила Донецький національний медичний університет ім. М.Горького у 2011 році, направлена на роботу у КЛПЗ «Добропільська ЦПЛ» м.Добропілля для проходження інтернатури зі спеціальності «Педіатрія». З листопада 2012 року по квітень 2018 року працювала лікарем-педіатром дільничим у КЗ «Добропільський ЦПМСД» амбулаторії №4. З березня 2019 року прийнята на посаду лікаря-педіатра для надання невідкладної медичної допомоги педіатричного відділення КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», де працює по теперішній час. Під час роботи професійно і сумлінно відноситься до виконання своїх функціональних обов`язків. Постійно працює над підвищенням своєї професійної майстерності. Проявляє ініціативу при запровадженні нових форм і методів діагностики, добре володіє теоретичною підготовкою, багато читає спеціальної літератури. У своїй роботі широко використовує сучасні методи лікування, обстеження хворих. Як вбачається з акту, складеного головою правління ОСББ «Промітей» О.І. Снісаренко та мешканцями будинку від 30.03.2020 року, [PERSON] , 1989 року народження, за адресою: [ADDRESS] , не мешкав. З побутової характеристики від 30.03.2020 року, наданої головою правління ОСББ «Прометей» О.І. Снісаренко, [PERSON] за роки проживання за вищезазначеною адресою проявила себе з виключно позитивного боку. Вона дотримується та поважає усі права своїх сусідів. Добровільно допомагає у благоустрою свого під`їзду, робить внески на поточний ремонт будинку. Проживає зі своїм сином [PERSON] . Займається виховання сина, ведуть здоровий спосіб життя. Батько дитини участі у вихованні не приймає. З моменту народження дитини і по сьогоднішній день мати виховує дитину одна. Скромна в побуті, конфліктних ситуацій та скарг від сусідів за час проживання не надходило. Спиртними напоями не зловживає, не курить. На цей час працює. Комунальні послуги сплачує вчасно, не допускаючи прострочень. Згідно висновку виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 05.06.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до побутової характеристики, наданої приватним підприємством «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» від 25.05.2020 року, [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] , характеризується з позитивного боку. З сусідами не конфліктує, в під`їзді суспільний порядок не порушує. В зловживанні алкогольних напоїв не помічений. Скарг та заяв на [PERSON] в ПП «ДРЕС «Південний» не надходило. Як вбачається з рапорту інспектора з ювенальної превенції від 05.06.2020 року, під час бесіди з сусідами [PERSON] встановлено, що їм невідомо про те, що у [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , оскільки вони його не бачили. Також встановлено, що вихованням [PERSON] займається його мати [PERSON] . Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до свого сина батьківського піклування, оскільки не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, і стягнення аліментів на дитину. Судовий збір позивачем було сплачено за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав. Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що під час звернення до суду судовий збір позивачем за позовну вимогу (стягнення аліментів) сплачено не було, суд відповідно до норми ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved