Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 70 085, 00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн., завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Позивач зазначила, що 27.06.2020 її квартиру було залито водою з вини [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] . Факт залиття квартири позивача був зафіксований 01.07.2020 року комісією у складі начальника ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] , мастера ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] , в результаті чого був складений Акт № 27 обстеження про залиття квартири. Позивач зазначає, що з метою визначення розміру шкоди та вартості ремонтних робіт вона звернулась до спеціалістів ремонтно-будівельних робіт, якими був визначений розмір нанесених матеріальних збитків, що складають 70 085, 00 грн.. Внаслідок залиття відповідачем її квартири вона зазнала немало переживань та страждань з приводу того, що було пошкоджено її майно, її опанувала постійна нервова та психологічна напруга, та така ситуація створила дискомфортні умови, у зв`язку із чим нею був визначений розмір моральної шкоди, що була завдала їй внаслідок залиття квартири у розмірі 20 000, 00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 по справі № 642/3624/20 було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.08.2020 було відкрито провадження у справі № 642/3624/20 і було ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 38-42), зі змісту якого виходить, що він в повному обсязі заперечує проти позовних вимог, та зазначив, що акт обстеження від 01.07.2020 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затв. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, оскільки: Акт був складений через 5 днів після ймовірного залиття квартири; Акт був підписаний лише начальником та інженером дільниці № 63 КП «Жилкомсервіс», а також позивачем; не містить зазначення ні поверху, ні квартири позивача, ні поверху квартири, з якої сталось залиття квартири; не містить обсягу необхідного ремонту та його орієнтовної вартості; відповідач та/або мешканці кв. [ADDRESS] були відсутні під час складення Акту; Комісією не було встановлено особу, з вини якої сталося залиття квартири Позивача. Відповідач зазначив, що позивачем не було надано належних доказів, які б свідчили про завдання йому матеріальної шкоди внаслідок залиття відповідачем квартири позивача. Вимоги позивача про стягнення 20 000, 00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди є завищеними і не відповідають глибині моральних та фізичних страждань позивача. Позивач подав до Ленінського районного суду м. Харкова уточнену позовну заяву (а.с. 56-59), в якій уточнила, що на час складення акту відповідач знаходився на дачі, на телефонні дзвінки він не відповідав, а залиття продовжувалось більше доби, оскільки позивач та інші мешканці квартири позивача також були відсутні, оскільки перебували на дачі, а про залиття стало відомо від сусідів. Цим позивач і пояснює, що акт обстеження був складений 01.07.2020, а відповідач прибув до своєї квартири лише 02.07.2020. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати шкоду завдану позивачу залиттям її квартири. Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 64-67), знову акцентував увагу на тому, що акт обстеження був складений із порушенням норм чинного законодавства України, що комісія не була присутня на місці події безпосередньо в момент ймовірного залиття квартири, а отже, не могла зафіксувати такий факт, комісія не оглядала квартиру відповідача, не було зафіксовано слідів залиття у квартирі Відповідача. Позивач не з`явилась, у своїй заяві просила її позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу - [PERSON] 27.06.2020 квартиру позивача було залито водою з вини [PERSON] власника квартири № 150 , яка розташована над квартирою позивача, що підтверджується відповідним Актом № 27 обстеження про залиття квартири, складеним 01.07.2020 року комісією у складі начальника ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], мастера ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] (а.с. 10-11). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 01.09.2020 вбачається, що квартира [ADDRESS] , з 07.08.2020 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 60) Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 04.01.2021 року № 9/0412/21 на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1998 року належить квартира [ADDRESS] . У акті огляду житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , складеного 01.07.2020 комісією у складі: начальника ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], мастера ділянки № 63 КП «Жилкомсервіс» [PERSON]вказано, що здійснено огляд квартири №146 . На момент огляду встановлені наступні пошкодження приміщення: - коридор- стеля шпалери- 10 м2; стіни шпалери- 10 м2+15м2;зал- стеля, шпалери-16 м2+24м2=40м2;підлога паркет-16м2;Кімната - шпалери -10м2-стіни. Підлога ламінат-10м2 Кухня-підлога лінолеум-6,5 м2;стеля фарбування- 6,5 м2; стіни шпалери-8,0 м2; прихожа- підлога паркет- 10м2. Затоплення житлового приміщення виникнуло з причини прориву з квартири [ADDRESS] , шлангу холодної води на змішувачі у ванній кімнаті. Аварійна служба викликалась. (а.с. 12). Згідно із кошторисом, складеним спеціалістами ремонтно-будівельних робіт позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 70 085, 00 грн.. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 12403, складеного 09.09.2020 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Шевченко А.Є., за заявою [PERSON] від 09.07.2020, вартість ремонтно-будівельних, заподіяних власнику квартири [ADDRESS] в результаті залиття вказаної квартири складає 34 542, 00 грн. (а.с. 83). Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок експерта за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження №12403 від 09.09.2020 року, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса, виконаним на замовлення позивача, в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Статтею 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стосовно позовної вимоги що до відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Крім того, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд бере до уваги, що внаслідок залиття квартири позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням їх квартири з боку відповідача, що призвело до змін їх нормальних, усталених, звичних і необхідних для них умов життя, зокрема, позивач зазнала немало переживань та страждань з приводу того, що було пошкоджено її майно, її опанувала постійна нервова та психологічна напруга, та така ситуація створила дискомфортні умови для позивача. Все це спричиняє позивачу не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Позивачу з членами сім`ї довелося переживати сильний душевний стрес та знаходитися в антисанітарних умовах через тривале не проведення ремонтних робіт. Але з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі - 10000 грн. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами і для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. За частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З позовної заяви вбачається, що позивач по справі просив стягнути на свою користь судові витрати в рахунок правової допомоги, але ніяких доказів (договір про надання правової допомоги, угоду до договору про надання юридичних послуг, довідку про оплату, детальний розрахунок вартості правових послуг, звіт про виконану роботу адвокатом, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, тощо) не надав. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами до суду, суд вважає, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial