Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду і просить виселити самовільно вселену [PERSON] із квартири [ADDRESS] та зобов'язати її не чинити їй та її дітям перешкоди у користуванні житлом; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділити їй та її дітям: [PERSON] та [PERSON] в користування житлову кімнату №2, площею 17,20 кв.м. та житлову кімнату №6, площею 12,80 кв.м., а кухню, коридор, туалет, ванну кімнату залишити в спільному користуванні; змінити договір найму квартири [ADDRESS] та визнати її наймачем даної квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що більше 10 років [PERSON] не проживала в зазначеній квартирі та втратила право користування нею, проте в січні 2016 року самовільно без письмової згоди усіх членів сім`ї заселилась у дану квартиру. У зазначеній квартирі позивач зареєстрована разом із дітьми, між ними вже склався порядок користування квартирою, тому вона просить встановити його в судовому порядку. Крім того, відповідач [PERSON] фактично не користується вказаною квартирою, проживає у м.Києві, добровільно встановити порядок користування з відповідачем вона не може. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, не заперечили проти здійснення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з`являлися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з»явився, повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що до січня 2016 року вона з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживала у спірній квартирі та займали кімнати, відповідно до плану №2 (пл.17,20 кв.м.) та №6 (пл.12,80 кв.м.). ЇЇ мати - відповідач [PERSON] проживає у м.Києві та дуже рідко приїжджає додому, користується кімнатою №8 (пл.10,30 кв.м.). Сестра - відповідач [PERSON] після одруження переїхала до м.Києва та там прописалася. У січні 2016 року вона приїхала до м.Переяслав-Хмельницький та попросилася тимчасово пожити до неї в квартиру доки не знайде іншого житла. Дозволу на вселення [PERSON] вона не надавала. Чи надавала дозвіл на вселення [PERSON] вона не знає. Після вселення [PERSON] почала влаштовувати сварки та бійки з приводу чого позивач неодноразово зверталася до поліції. Свідок [PERSON] (тітка позивача) пояснила, що коли [PERSON] отримала зазначену квартиру, вони всі в ній проживали. В 2004 році [PERSON] виписалася з квартири та переїхала до м.Київ. У 2016 році повернулася та знову вселилася до квартири. Між нею та позивачем виникали сварки та бійки і в кінцевому результаті [PERSON] вигнала позивача та її дітей з квартири. [PERSON] проживає у м.Київ, вона не знала що [PERSON] вселилась до квартири. Свідок [PERSON] показав, що у січні 2016 року [PERSON] разом з дітьми з квартири, де вони проживали, вигнала її сестра [PERSON], що повернулася з м.Києва, де проживала останні роки. Їх мати - відповідач [PERSON], проживає в м.Київ вже давно. Позивач змушена проживати у своєї тітки [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що у січні 2016 року він, як поліцейський, неодноразово виїжджав на виклики за адресою [ADDRESS]. Викликала поліцію [PERSON] та пояснювала, що її сестра [PERSON] без її згоди вселилася до зазначеної квартири, вчиняла там п`янки, сварки та бійки. [PERSON] зазначала, що на вселення їй надала усний дозвіл [PERSON] як наймач квартири. [PERSON] приходила до ВП та казала, що не пам`ятає чи давала згоду на вселення. Відповідно до копії ордера на жиле приміщення №13 від 25.07.1998 [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] матір`ю позивача є відповідач [PERSON] Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER]. Як вбачається з копії рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.11.2011 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) в зазначеній квартирі прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки адресно - довідкового підрозділу ТО ДМС України УДМС України в Київській області, [PERSON] з 21.09.2006 року зареєстрована [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно з ч.2 ст.64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як передбачено ч.1 ст.65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Відповідно ч. 1 ст, 71 цього Кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень свідків, відповідач - [PERSON] після одруження у 2006 році змінила місце свого постійного проживання, вибула із вказаної квартири та знялась з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Таким чином вона втратила право на користування зазначеною квартирою. На даний час вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно право користування цим житлом [PERSON] не припинено. Як вбачається з копій висновків по матеріалам ЖЄОЗП №500 від 04.02.2016, ЖЄОЗП №560 від 06.02.2016, ЖЄОЗП №817 від 20.02.2016, ЖЄОЗП №924 від 26.02.2016 відповідач [PERSON] попросилася тимчасово пожити в зазначеній квартирі, дозволу на вселення [PERSON] їй не надавала. У телефонній розмові з працівниками поліції [PERSON] пояснила, що надала дозвіл [PERSON] проживати у зазначеній квартирі. Однак, пізніше з`явившись до ВП вказала, що не пам`ятає чи давала згоду. Таким чином, із зазначеного вище слідує, що [PERSON] згоди на вселення [PERSON] до квартири не надавала. Також відсутні докази безспірності згоди [PERSON] на вселення [PERSON] до квартири, право на користування якою остання втратила. Відповідач [PERSON], за своїм статусом, є тимчасовим жильцем у зазначеній квартирі. Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК Української РСР тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині виселення підлягаю до задоволення. Як передбачено п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Позивач зазначає, між нею, її дітьми та відповідачем [PERSON] склався певний порядок користування житловими приміщенням даної квартири, зокрема вона та її діти користуються житловими кімнатами відповідно до поверхового плану №2 площею 17,20 кв.м. та №6 площею 12,80 кв.м., що підтверджується актом обстеження житлових умов від 18.03.2016 №98, а [PERSON] до її переїзду в м.Київ користувалась кімнатою №8 площею 10,30 кв.м. та продовжує нею користуватись коли інколи приїжджає додому. Діти позивача різної статі, різниця у віці між ними становить 6 років, тому [PERSON] разом з дочкою [PERSON] займають кімнату №2, а син [PERSON] кімнату №6. Згідно з ч.3 ст.78 ЖК Української РСР члени сім'ї, що проживають у жилому приміщенні, наймач якого тимчасово відсутній (статті 71, 73), вправі користуватися всім займаним приміщенням. При цьому вони здійснюють права і обов'язки за договором найму цього приміщення. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі не подали доказів на заперечення вимог позивача. Таким чином, суд приходить до переконання про можливість встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділити позивачу [PERSON] та її дітям [PERSON], [PERSON] в користування житлову кімнату №2 площею 17,20 кв.м. та житлову кімнату № 6 площею 12,80 кв.м., а кухню, коридор, туалет, ванну залишити в спільному користуванні. Відповідно до ст.103 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 104 цього Кодексу, члени сім»ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім»ї, які проживають разом із ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім»ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Наймачем квартири [ADDRESS] є відповідач - [PERSON], наймодавцем - Комунальне підприємство «Виробниче управління житлово-комунального господарства». Позивачем не надано доказів того, що на виконання вимог ст. 104 ЖК вона зверталася з приводу цього питання чи то до наймача [PERSON], чи то до наймодавця, і отримала відмову, таким чином позовна вимога про зміну договору найму зазначеної квартири та визнання новим наймачем позивача [PERSON] є передчасною та задоволенню не підлягає. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене, з огляду на положення ст.ст. 61, 64, 65, 71, 98, 103, 104 ЖК УРСР,

Outcome: partial