Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після померлої тітки [PERSON]. Вказувала, що вона являється племінницею [PERSON], яка померла [INFO]. Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину не отримувалось. Мати позивачки [PERSON] двічі перебувала у шлюбі та змінювала прізвище, але свідоцтва про шлюб не зберіглися. [PERSON] та мати позивачки, [PERSON], були рідними сестрами по матері, [PERSON]. [PERSON] являється єдиною спадкоємицею у відповідності до ст. 1261 ЦК України після померлої тітки. При зверненні з заявою до Приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], але їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують наявність родинних зав'язків із померлою та майно не було зареєстровано в Кременчуцькому МБТІ. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Так, відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню зі наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] померла тітка позивачки, [PERSON]. Після її смерті, на підставі ст.1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем п'ятої черги за законом, інших спадкоємців немає. [PERSON] та мати позивачки, [PERSON], були рідними сестрами по матері, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із квартири [ADDRESS]. Право на нерухоме майно набуте померлою 08 вересня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу НБ0212647 посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. Проте в Кременчуцькому міжміському бюро технічної договір не був зареєстрований. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округ Веселовського А.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але при перевірці документів для оформлення спадщини після померлої [PERSON], було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, оскільки юридичний аналіз поданих документів виявив відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, що не відповідає вимогам ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності та інші речові права на нерухоме майно, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на вищевказану квартиру, набуту у власність на підставі договору купівлі-продажу, здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим неможливо. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 5 ч. 1ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Оскільки спадкодавець мав право на спірне нерухоме майно, однак не провів його реєстрацію, що унеможливлює спадкування цього майна позивачем, наявні у зв'язку з цим порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту у судовому порядку. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved