Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що являється власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], який в будинку не проживає з лютого 2016 року. Позивач посилається на те, що як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном із-за реєстрації відповідача в її житловому будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а також вказали, що не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки до суду не повідомив. Згідно відповіді на запит за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернівецькій області за вх№ 4029 від 24.07.2017 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2004 року належить позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрований до вказаного будинку, проте фактично не проживає в ньому з лютого місяця 2016 року, про що підтвердили свідки [PERSON]. [PERSON], в судовому засіданні. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право чинити будь - які дії, що не суперечать закону. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2003 року п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання-фізичні особи повинні бути зареєстровані там, де фактично проживають . Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач фактично не проживає у будинку, що належить позивачу, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім»ї Заставнівської міської ради від 26.04.2017 року (а.с9), довідкою виконкому Заставнівської міської ради №, 1662 від 26.04 року (а.с.8), показами свідків, а тому у відповідності до ст.72 ЖК УРСР, його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, внаслідок його відсутності в житловому будинку понад встановлені строки. На підставі наведеного, ст. 317, 328,391, 405 ЦК України та

Outcome: approved