Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із вказаним позовом, в якому в обґрунтування вимог вказує, що 23 грудня 2007 року помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки в розмірі 51,6 гектари для ведення селянського (фермерського господарства), яка розташована на території Новокарбівської сільської ради Любашівського району. Фермерське господарство «Золота Нива», яке належало батькові за рішенням Господарського суду Одеської області було визнано банкрутом, але батько про це не знав, в силу свого хворобливого стану та зміною місця проживання у Врадієвському районі. За її заявою було відкрито спадкову справу, однак 18 лютого 2015 року нотаріус Врадієвської нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і відмовив її у видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом,у зв»язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, тому позивач просила визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою розміром 51,6 гектарів для ведення селянського (фермерського господарства). Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, в задоволенні позову третьої особи [PERSON] просила відмовити. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору- Хрін М.М. звернувся до суду із позовом про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, вказуючи на те, що він теж має право постійного користування на ? частину земельної ділянки, яка залишилася після смерті його батька [PERSON] Представники третьої особи [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали та позов [PERSON] визнали частково, вказуючи на те, що згодні, щоб за [PERSON] було визнано право постійного користування на ? частину земельної ділянки. Відповідачі: Новокарбівська сільська рада Любашівського району Одеської області згідно заяви просила справу розглянути у відсутність представника, в задоволенні позову просила відмовити , вказуючи на те, що відсутні підстави для задоволення позову. Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON] , який діяв за дорученням, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що передача права постійного користування на земельну ділянку громадянам земельним кодексом не передбачено, а фермерське господарство ліквідоване. Головне управління Держземагенства (Держгеокадастру) в Одеській області позов не визнало та направило до суду письмове заперечення, вказуючи на те, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам чинним законодавством взагалі не передбачена. Крім того, не підлягає успадкуванню спірна земельна ділянка, оскільки, не належала спадкодавцю на праві власності. Представник [PERSON], який діяв також за дорученням відділу Держземагенства в Любашівському районі Одеської області в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що ФГ «Золота Нива» ліквідована , а відповідно до ст.92 ЗК України не передбачено передачу земельної ділянки в постійне користування фізичним особам. Треті особи: Реєстраційна служба Любашівського районного управління юстиції, Врадієвська державна нотаріальна контора згідно заяв просили справу розглянути без участі представника. /а.с.32, 116/ [PERSON], яка діяла також в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] просила задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] просила відмовити, вказуючи на те, що вона [PERSON] довіряє. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON] помер 23 грудня 2007 року /а.с.4/. Після його смерті відкрито спадкову справу № 48/2008 , що підтверджується листом Врадієвської нотаріальної контори від 08.04.2013 року /а.с.8/. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє вимоги на предмет спору [PERSON] являються спадкоємцями першої черги, як діти, їхні родинні відносини підтверджуються свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5-6,139/. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON]М, який на момент смерті батька був неповнолітнім, своєчасно прийняли спадщину, у зв»язку із чим Врадієвською нотаріальною конторою після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 48/2008 та заяви спадкоємців про прийняття спадщини зареєстровані в книзі обліку і реєстрації спадкових справ /а.с.8, 117/. Як вбачається із постанов від 18.02.2015 р. та від 24.07.2015 р. , державний нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] видати свідоцтва про право на спадщину за законом , обґрунтовуючи тим, що не наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 51,55 га /а.с.9, 160/. Згідно статуту фермерського господарства «Золота нива» зареєстрованого 28 січня 1998 року за № 104, за життя [PERSON] був засновником та головою фермерського господарства «Золота нива» /а.с.69/ та згідно Держаного акта виданого на підставі рішення 11 сесії 21 скликання Новокарбівської сільської Ради народних депутатів від 118 жовтня 1992 року № 7 йому було надано у постійне користування земельну ділянку площею 51,55 га в межах згідно з планом, що розташована на території Новокарбівської сільської ради Любашівського району для ведення селянського (фермерського) господарства /а.с.10/. Проте, згідно постанови господарського суду Одеської області від 25 січня 2007 року ФГ «Золота Нива» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру юридичної особи - ФГ «Золота Нива» /а.с.15-16/. Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2007 р. звіт ліквідатора затверджено, вимоги кредитора незадоволені за відсутністю майна банкрута, повноваження ліквідатора припиненні /а.с.59-61/. Як видно із витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осі-підприємців , 27 листопада 2007 року внесено запис про припинення юридичної особи за судовим рішенням про припинення юридичної особи, у зв»язку із визнанням її банкрутом Господарським судом Одеської області /а.с.66-68/. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] правомірно набув право постійного користування вказаною земельною ділянкою, а саме на підставі діючих на час набуття ділянки положень ст.ст.\~7, 48 , 50-52 ЗК України 1990 року, ст.ст.4-6 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»\~та за встановленою законом процедурою, оформивши своє право Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Однак, з прийняттям чинних Земельного кодексу України\~(ст. 92) та Закону України «Про фермерське господарство»\~обмежено коло осіб, які мають право на отримання земельних ділянок в постійне користування. Зокрема , фізичні особи виключені з цього переліку та у разі бажання ведення фермерського господарства отримали право на виділення їм земельної ділянки у власність або оренду. Також встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але згідно Земельного кодексу України\~не могли мати їх на такому праві, зобов'язані до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них (п. 6\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України)). Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року \~(справа про постійне користування земельними ділянками) даний пункт було визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~до здійснення відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. В той же час , в рішенні зазначено, що ст.92 ЗК України\~жодним чином не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року, тому таке право діє до його належного переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте [PERSON] в установленному законом\~порядку, не втрачалося, а зберігалося до його належного переоформлення. Проте за життя [PERSON] своє право користування земельною ділянкою належним чином не переоформив, не оформив спірну ділянку у власність чи оренду. Таким чином останній не набув право власності або оренди земельної ділянки, які можуть успадковуватися на загальних підставах. Не може вважатися, набуте спадкодавцем право на земельну ділянку, правом користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзисом), яке може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, оскільки згідно\~ст.407 ЦКУ України\~та\~ст.102-1 ЗК України\~таке право виникає виключно на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб та не може виникати з інших підстав, зокрема на підставі рішення органів державної влади та місцевого самоврядування, судового рішення тощо. Судом встановлено, що між власником ділянки та [PERSON] такий договір не укладався. Таким чином право постійного користування спірною земельною ділянкою припинилося разом зі смертю спадкодавця, а тому не ввійшло до складу спадщини і спадкуванню не підлягає. За встановлених обставин позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed