Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із цивільним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2012 року її шлюб із відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Стверджує, що відповідач грошей на утримання сина не дає і матеріально їх не підтримує, усі зароблені кошти витрачає на придбання алкогольних напоїв. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років у зв'язку з чим і не працює, та весь тягар утримання сина вона несе самостійно. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовній заяві, зазначала що рішенням Пустомитівського районного суду від 21.02.2014 року яке змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2014 року з відповідача вже присуджено стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 600,00 грн. в місяць починаючи з 13.01.2014 року і до повноліття дитини. Проте відповідач аліментів не сплачує а гроші перераховує на невідому їй банківську картку у зв'язку з чим бажає повторно стягувати аліменти з відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов. Вказав, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2014 року з нього присудженого аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 600,00 грн. в місяць. Дане рішення не оскаржувалося позивачкою та набрало законної сили. Зазначає, що сина від періодично відвідує, купляє для нього необхідний одяг та взуття. Зазначив, що на даний час він не працює, що підтверджується довідкою Камянка-Бузького Пенсійного фонду Львівської області та проживає за рахунок тимчасових підробітків у зв'язку з чим надає сину посильну матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2012 року по 21.10.2014 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.10.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], що видане Містківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду від 21.10.2014 р., яке змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2014 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. в місяць починаючи з 13.01.2014 року і проводити до повноліття дитини. Згідно довідки ВДВС Кам'янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, станом на 10.01.2015 року виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] на виконанні у ВДВС Кам'янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області не перебуває, аліменти не стягувалися. Дані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача на виконання не подавала, у зв'язку з чим аліменти з відповідача не стягувалися. 14.01.2015 року позивач повторно звернулася в Пустомитівський районний суд з позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, проте як вбачається із змісту позову та наданих нею пояснень з інших підстав ніж ті, які були підставою винесення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2014 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Львівської області від 20.05.2014 року. Згідно ч.1. п.2 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Оскільки позивач повторно звернулася з позовом про стягнення аліментів з відповідача проте з інших підстав, суд вважає що провадження у справі не підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 2 ст. 205 ЦПК України, оскільки закриття провадження у справі за цією підставою передбачає обов'язкову сукупність трьох умов, а саме рішення повинно бути ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Враховуючи викладене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed