Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, та просить визнати за нею, [PERSON] [INFO] (паспорт громадянина України серії НС №614468 виданий 13.04.1999 Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер - [NUMBER]) в цілому, в тому числі і на його 49/100 частки за набувальною давністю, право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: провулок Стадіонний, З м. Христинівка Черкаської області, які відповідно до технічного паспорту складеного станом на 22.07.2016 року Христинівським відділком «Комунального підприємства Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» позначено під: «А-1» - житловий будинок, вартістю 151450,00 гри, «Е» - погріб під частиною будівлі, «а» - прибудова, вартістю 18625,00 гри, «Б» - гараж, вартістю 18526,00 гри, «В» - літня кухня, вартістю 41993,00 гри, «Г» - сарай, вартістю 2784,00 гри, «Д» - убиральня, вартістю 2618,00 гри, «Ґанок», вартістю 6174,00 гри, «№1» - огорожа, вартістю 7076,00 гри, «№2» - ворота, вартістю 1392,00 гри, «№3» - вимощення, вартістю 1423,00 гри, всього нерухомого майна загальною інвентаризаційною вартістю 252061,00 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що 15 січня 1998 року, було прийнято рішення Христинівського районного суду Черкаської області за позовом мого колишнього чоловіка [PERSON] до неї про розподіл спільного майна подружжя. Вищезазначеним рішенням суду, здійснено реальний розподіл домоволодіння по пров. Стадіонному, 3 м. Христинівка Черкаської області, зокрема за [PERSON] визнано право власності на 49%, або 49/100 ідеальної долі домоволодіння та виділено йому користування приміщення позначені під: 1-3 площею 13,9 м. кв.; 1-4 площею 7,7 м. кв.; 1-5 площею 4,2 м. кв., літню кухню «В»; погріб під «В» та сарай «Г». За нею, як відповідачем визнано право власності на 51% або 51/100 у цьому ж таки домоволодінні та виділено в користування приміщення, що позначені під: 1-1 площею 13,3 м. кв.; 1-2 площею 24,3 м. кв.; веранду «а»; ґанок «І», гараж «Б». Цим же рішенням суду зобовязано позивача закрити дверний отвір приміщення 1-1 в приміщення 1-4, в приміщенні 1-3 на місці 0-1 встановити дверний отвір для самостійного виходу. Позивачем рішення суду щодо зобовязання здійснити перепланування будинку для його розподілу, було виконано в повній мірі. Після прийняття зазначеного рішення суду та його виконання, вони продовжили проживати у цьому будинку разом із [PERSON], кожен у своїй частині будинку. 23 вересня 1999 року помер її колишній чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна, окрім іншого належить вищезазначені 49% або 49/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах по пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області. На випадок своєї смерті [PERSON], будь-яких розпоряджень не робив. Спадщину після смерті [PERSON], ніхто не приймав. Згідно довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2016 №360, станом на 01.01.2013, обєктів нерухомого майна за адресою: пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області, не зареєстровано. Для реєстрації за собою права власності на визнані за нею за рішенням суду 51%, або 51/100 частки у житловому будинку по пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області, на її замовлення виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за зазначеною адресою, після чого, вона звернулася до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно у Христинівському районі. Однак, у звязку із явним переплануванням, збільшенням обєму, змінами у будівлях та спорудах по пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області, їй було відмовлено у державній реєстрації цього права власності. В судове засідання позивач не з'явилась, проте від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове засіданні відповідач [PERSON] міська рада не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON], визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15 січня 1998 року, було прийнято рішення Христинівського районного суду Черкаської області за позовом мого колишнього чоловіка [PERSON] до неї про розподіл спільного майна подружжя. Вищезазначеним рішенням суду, здійснено реальний розподіл домоволодіння по пров. Стадіонному, 3 м. Христинівка Черкаської області, зокрема за [PERSON] визнано право власності на 49%, або 49/100 ідеальної долі домоволодіння та виділено йому користування приміщення позначені під: 1-3 площею 13,9 м. кв.; 1-4 площею 7,7 м. кв.; 1-5 площею 4,2 м. кв., літню кухню «В»; погріб під «В» та сарай «Г». За [PERSON], як відповідачем визнано право власності на 51% або 51/100 у цьому ж таки домоволодінні та виділено в користування приміщення, що позначені під: 1-1 площею 13,3 м. кв.; 1-2 площею 24,3 м. кв.; веранду «а»; ґанок «І», гараж «Б». Цим же рішенням суду зобовязано позивача закрити дверний отвір приміщення 1-1 в приміщення 1-4, в приміщенні 1-3 на місці 0-1 встановити дверний отвір для самостійного виходу. Позивачем рішення суду щодо зобовязання здійснити перепланування будинку для його розподілу, було виконано в повній мірі. Після прийняття зазначеного рішення суду та його виконання, вони продовжили проживати у цьому будинку разом із [PERSON], кожен у своїй частині будинку. 23 вересня 1999 року помер її колишній чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна, окрім іншого належить вищезазначені 49% або 49/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах по пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області. На випадок своєї смерті [PERSON], будь-яких розпоряджень не робив. Спадщину після смерті [PERSON], ніхто не приймав. Згідно довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2016 №360, станом на 01.01.2013, обєктів нерухомого майна за адресою: пров. Стадіонний, 3 м. Христинівка Черкаської області, не зареєстровано. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,8901 га, розташовану в адміністративно-територіальних межах Розсішківської сільської ради Христинівського району, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництвато необхідно визнати за ним право власності на майно, що є предметом позову.

Outcome: approved