Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що по вул. Гурєва, 20, в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області вона має будинок, який належить їй на праві особистої приватної власності. Вказаний житловий будинок вона отримала в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри. Під час оформлення житлового будинку у свою приватну власність вона дізналась, що в будинку зареєстрований з 14.11.2013 року з дозволу попереднього власника [PERSON], який в будинку не проживає з моменту реєстрації та по даний час. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому не було. Також відповідач сам визначив собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користується більше року без поважних причин, навіть ще до моменту придбання позивачкою будинку у власність. Вважає, що небажання відповідача в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку порушує її право на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. Гурєва, 20, в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в який позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати в її відсутність, позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення домоволодіння по вул. Гурєва, 20, в с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2016 року та витягу про державну реєстрацію в спадковому реєстрі та реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 5-7). Згідно довідки Брусилівської селищної ради № 151 від 07.02.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою в [INFO]єва, 20, Брусилівського району Житомирської області, але з 14.11.2013 р. за даною адресою не проживає (а.с. 8). Також факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації в будинку № 20 по вул. Гурєва в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області підтверджується актом про не проживання та відсутності його речей (а.с. 9) Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником домоволодіння № 20 по вул. Гур»єва в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області, у ньому не проживає більше року, витрати, повязані з утриманням вказаного майна, не несе. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад рік, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 20 по вул. Гур»єва в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved