Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований по вул. Комсомольська, 2 в с. Підлужне Костопільського району Рівненської області та зняття їх з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстрована її дочка із внуком, однак фактично останні там ніколи не проживали, їх речей в помешканні немає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають. В ході розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги та просила суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований по вул. Комсомольська, 2 в с. Підлужне Костопільського району Рівненської області. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позові, просила суд позовні вимоги задовольнити, та крім того вказала, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином згідно ч.5 ст.74 ЦПК України. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 31.01.2003 року, позивачу належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Комсомольська, 2 в с. Підлужне Костопільського району Рівненської області (а.с.5). З будинкової книги для приписки громадян, проживаючих [INFO] по вул.Комсомолька, 2 в с. Підлужне Костопільського району, вбачається, що у будинку позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-9). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та її малолітній син [PERSON], були зареєстровані у будинку позивача, однак за місцем реєстрації не проживали з листопада 2012 року, оскільки фактично проживають в АРК Крим м.Севастопіль. Таким чином, встановлено, що відповідачі не користувалися житлом позивача без поважних причин понад один рік. Статтею 150 ЖК України передбачене право громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, користуватись ним для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та її малолітній син [PERSON] будучи зареєстрованими у житловому будинку позивача перешкоджає користуванню останньою належним їй майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Таким чином в судовому засіданні повністю доведено обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача. Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями, що по вул. Комсомольська, 2 в с.Підлужне Костопільського району Рівненської області, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved