Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 11.07.2015 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №625. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на вирішення життєвих проблем, у звязку з чим в них постійно виникали сварки, які негативно впливають на виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим, на примирення категорично не згодна. Просила позов задовольнити, розірвати шлюб . У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, поважність причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень не надав. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення\~ справи не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 11.07.2015 р., зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №625, від якого мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про шлюб (а.с. 4, 5). Позивач зазначила про категоричну відмову від примирення та збереження сімї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому відсутні підстави щодо застосування заходів щодо примирення подружжя. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи, що сімя сторін розпалась остаточно, з вини обох з подружжя, які не дійшли спільної згоди щодо вирішення життєвих проблем, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин та їх окремого проживання, а тому є підстави вважати, що тривалий час шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить її інтересам, та малолітньої доньки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище «Боровська». На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved