Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі з 06 лютого 2016 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 113. Від спільного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між позивачем та відповідачем фактично припинилося, спільне господарство не ведеться, у звязку із втратою почуття любові та взаємоповаги один до одного. Відповідач [PERSON] не бажає продовжувати сімейне життя з нею та її сином, оскільки постійно зникає з сім*ї, не бажає виховувати її сина та допомагати фінансово. Позивач вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечило б її інтересам та інтересам її дитини, у звязку з чим, вона просить позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям. В підготовчому судовому засіданні від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також у підготовчому судовому засіданні від відповідача [PERSON] надійшла посвідчена державним нотаріусом Дублін-1, Ірландія Девідом Уоллі заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст.\~200, ч.4 ст.\~206 ЦПК України\~ввважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. У звязку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.02.2016 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 113. Від спільного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між позивачем та відповідачкою фактично припинилося, спільне господарство не ведеться, у звязку із втратою почуття любові та взаємоповаги один до одного. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім*ї стало неможливим. На підставі викладеного, ст. ст.\~105,\~110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved