Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 29 жовтня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 21 серпня 2019 року та по теперішній час сумісне проживання між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, малолітні діти проживають з позивачем. Позивач на даний час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, у зв`язку з чим не має можливості ані працювати, ані підвищувати свої кваліфікаційні і професійні якості. З відповідача на користь позивача стягуються аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від доходів відповідача. Відповідач проживає окремо від сім`ї, за наявною інформацією має постійні доходи у вигляді заробітної плати, є працездатним, отже має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача до суду також надійшла заява, в якій він зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просить його задовольнити. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 29 жовтня 2011 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7). Від зазначеного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 5), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2018 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6). Згідно довідки № 29.08.2019 року № 132, виданої директором Добропільського центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю, [PERSON] працює в зазначеному закладі на посаді прибиральниці з 19.01.2017 року, на даний момент знаходиться в декретній відпустці з 14.01.2019 року по [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету по вул. Фестивальній, [PERSON] разом зі своїми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання ним позовних вимог. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи, що відповідачем позовні вимоги було визнано в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved