Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та просить визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вул. Безіменна в с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.05.2007 р. вона є власником житлового будинку за адресою: с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області, вул. Безіменна, 21. 14.08.2018 р. вона дізналася про порушення свого права власності, оскільки звернулася до нотаріуса для відчуження вказаного житлового будинку, однак їй було відмовлено в укладенні угоди без згоди колишнього чоловіка, оскільки будинок було придбано в період шлюбу. Цей житловий будинок вона завжди вважала своєю особистою приватною власністю з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження 1-ЕД №118668, виданого 07.10.2002 року Відділом РАГС Свердловського міського управління юстиції Луганської області, з 12.12.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Житловий будинок, розташований за адресою: с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області, вул. Безіменна, 21, було придбано в період шлюбу, та згідно положеннями ст. 60 СК України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Водночас, шлюбні відносини між ними припинились до укладення договору купівлі-продажу, однак на вимогу нотаріуса при посвідченні угоди чоловік прибув до нотаріальної контори та підписав згоду на вчинення вказаного договору. 16.09.2008 року вони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС № 051290, виданого 16.09.2008 року Відділом РАЦС Запорізького управління юстиції Запорізької області. Позивач вважає, що відповідач не може бути учасником спільної сумісної власності на зазначене майно, оскільки майно набуте позивачем за власні грошові кошти, відповідач грошової та трудової участі у купівлі жилого будинку не брав. Так, матір позивача, [PERSON], продала належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 29.08.2006 р. Вказану квартиру матір продала за 126250 грн. з метою допомогти позивачу матеріально в купівлі житла. Вибір позивача зупинився на житловому будинку в с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області по вул. Безіменній 21. Будинок був в занедбаному стані, тому при визначенні вартості, вони з продавцем зійшлись на сумі 12500 грн. 28.05.2007 р. року матір позивача - [PERSON], передала їй в дар грошову суму у розмірі 15000 грн. на купівлю вказаного житлового будинку, що підтверджується розпискою від 28.05.2007 р., складеною у м. Марганець Нікопольського району Дніпропетровської області в присутності свідка [PERSON] 30.05.2007 р. було посвідчено договір купівлі-продажу спірного житлової буднику с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області по вул. Безіменна, 21. Оскільки подружні стосунки з відповідачем на той час припинилися, він не приймав фінансової чи трудової участі як у купівлі жилого будинку, так і у його ремонті. З 2007 року вони з [PERSON] припинили ведення спільного господарства. Він деякий час проживав в [INFO], на теперішній час він проживає за місцем реєстрації в Луганській області. Після розлучення звязків з відповідачем позивач не підтримує. [PERSON] ніколи не претендував на право у спільній власності подружжя на вказаний житловий будинок, вважав будинок особистою власністю позивача. Більше 10 років позивач відкрито та безперервно користується та володіє вказаним житловим будинком, проживає в ньому зі своєю сімєю: сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] На її імя укладено договори на енерго -, газопостачання. Вона є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га на якій розташовано вказаний житловий будинок, право власності на яку правомірно набуто шляхом приватизації земельної ділянки. Крім того, після смерті свого батька, [PERSON], позивач отримала у спадок 1/3 частину квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 18. кв. 145. Вказану частину квартири вона продала і за отримані кошти зробила капітальний ремонт у спірному будинку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Представник позивача [PERSON] 28.01.2019 р. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, відзиву на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 118668, виданого відділом РАГС Свердловського міського управління юстиції Луганської області від 07.10.2002 р. [PERSON] та [PERSON] одружились 26.09.2002 р. Як видно з договору купівлі-продажу від 30.05.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] придбала у [PERSON] за 12500 грн. житловий будинок № 21 по вул. Безіменній у с. Миколай-Поле Запорізького району Запорізької області. Право власності на означений житловий будинок зареєстровано у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15022474 від 25.06.2007 р. За змістом державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~278108, земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, також належить [PERSON] на підставі рішення Миколай-Пільської сільської ради № 14 від 21.06.2007 р. Як видно зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 051290, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області 16.09.2008 р. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис № 133 від 16.09.2008 р. Надалі [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] у звязку з чим змінила прізвище з «Волковинська» на прізвище «Крушева» (свідоцтво про шлюб серії І-ЖС №\~190801, видане Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24.06.2017 р.). У відповідності до розписки від 28.05.2007 р. [PERSON] подарувала [PERSON] грошову суму у розмірі 15000 грн., отриману від продажу своєї квартири у 2006 році, для купівлі будинку. Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 29.08.2006 р., відповідно до якого [PERSON] дійсно продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 126250 грн. За змістом довідки № 02-12-01/422 від 10.05.2018 р., виданої виконавчим комітетом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [INFO], з 22.08.2007 р. по 14.09.2008 р. Вибув в с. Урицьке Запорізького району Запорізької області 14.09.2008 р. На даний час на території Миколай-Пільської сільської ради не зареєстрований та не проживає. Наявні у матеріалах справи договори про користування електричною енергією та газопостачання спірного житлового укладені саме із [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.\~57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Оскільки кошти на придбання спірного житлового будинку були подаровані особисто позивачу, тобто належали їй особисто, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів грошової участі у придбанні спірного житлового будинку, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved