Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1//3 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунувся від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере участі в його вихованні, жодним чином не піклується про доньку. Самостійно вона не може забезпечити належного утримання дитини, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечила. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, у зареєстрованому між сторонами шлюбі 25.09.2013 року, народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] року народження (а.с.4). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.27 даної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідний для розвитку дитини. Згідноіз ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу). У відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не надає доньці матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обовязку з утримання неповнолітньої дитини, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, відтак суд приймає рішення стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved