Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до Покровської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі-сільрада) про права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи вимоги тим, що після смерті її матері залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 6,00 га в межах території Покровської сільської ради, що посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, про що вона дізналася з листа держгеокадастра у серпні 2017р. Посилалася, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у червні 2018р. було встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] .. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері в зв`язку з відсутністю правовстановлювального документу на земельну ділянку. Оригінал державного акту у неї відсутній. З цих підстав просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, при цьому позивач зазначила, що дізналася про належність її матері (спадкодавцю) земельної ділянки у 2017році, після звернення до земельного відділу у Врадіївському районі, про що до матеріалів справи нею надано відповідь земельного відділу. В судове засідання 07.09.2020 р. не з`явилися, звернувшись з заявою (вх.№3899 від 07.09.2020р.) про слухання справи без участі позивача та його представника , в якій позов просять задовольнити. Представник відповідача - Покровської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Ковтун Р. П. надала відзив на позов, в якому позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись, що відповідно до наданих позивачем документів спадкодавиці [PERSON] розпорядженням Врадіївської райдержадміністрації було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну частку (пай), але за життя остання не встигла реалізувати своє право на землю, оскільки померла [INFO] , а технічна документація на земельну частку (пай) та рішення про передачу земельної ділянки у власність спадкодавцю були прийнятті розпорядженням Врадіївської райдержадміністрації 30.07.2003р., тобто вже після її смерті, при цьому сам державний акт на право власності на земельну ділянку на її ж ім`я було видано 11.05.2004 року, тобто також, майже як через рік, після її смерті. А тому вважає, що спадкодавець [PERSON] фактично за життя не отримала земельну ділянку в натурі. Посилалася, як на підставу відмови у позові також на ту обставину, що поле, на якому знаходилася спірна земельна ділянка, розпорядженням Врадіївської райдержадміністрації було розпайовано між громадянами по 2 га, про що здійснено державну реєстрації в Центрі ДЗК у 2014 році, список цих осіб сільській раді не відомий, за даними інформаційних систем НКС, ЗЗКУ, НГО ідентифікувати спірну земельну ділянку за її кадастровим номером не можливо, відомості щодо неї відсутні. Також послалася що сертифікат на земельну частку(пай) спадкодавиці не видавався, та в списку осіб по розпаюванню земель КСП ім. Леніна її прізвище відсутнє. 05.09.2019р. представник відповідача Ковтун Р. П. звернулася з заявою з вх. №4153 та 31.08.2020 р. з заявою за вх.№ 3831 про розгляд справи у відсутність представника, в яких в задоволенні позову просить відмовити. Представник співвідповідача - Врадіївської районної державної адміністрації в Миколаївській області Парсенюк А. М. позов не визнав. У судове засідання 07.09.2020 р. будучи належним чином повідомленим про час та місце розглду справи не з`явився, про причини неявки не повідомив, з заявами на адресу суду не звертався. Представник співвідповідача - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Кіро А., в судове засідання не з`явився, надав відзив на позову, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Посилалося, що Держгеокадастр не розпорядалося землями колективної власності, з яких було виділено земельну ділянку [PERSON] , а тому не має бути відповідачем у даній справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - [INFO] спадкодавець [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане повторно 23.05.2017р.); -30.07.2003 року розпорядженням Врадіївської районної державної адміністрації №399-р, відповідно до ст.с т. 17, 81, 118 (порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами) та п.12 «Перехідних положень» розділу Х Земельного кодексу України, ст. 21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» вирішено затвердити проект організації земельних ділянок (паїв) та передати їх у приватну власність громадянам у розмірах, визначених проектом організації, згідно додатку та запропоновано проектній землевпорядній організації здійснити встановлення меж земельних ділянок (паїв) в натурі та виготовити державні акти на право приватної власності на землю громадянам (розпорядження №399-р від 30.07.2003р.); -у списку громадян від 30.07.2003р., яким передано в приватну власність земельні ділянки (паї) на території Гуляницької (нині Покровської) сільської ради за №21 значиться [PERSON] , площа земельної ділянки 6,00 га, з них 6,00 га ріллі (список до розпорядження №399-р від 30.07.2003р.); -25.11.2003 р. провідним інженером ДП «Миколаївський інститут землеустрою» та представником Врадіївського відділу земельних ресурсів Держкомзему України, складено акт по встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання, на виконання розпорядження від 30.07.2003р. №399-р., у тексті якого зазначено про його складання у присутності гр.. [PERSON] , та про її попередження про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків, а також в кінці акту , - графі «громадянка» прописом зазначено [PERSON] та наявний підпис « [PERSON] » (акт від 25.11.2003р.); -11.05.2004 року на підставі розпорядження Врадіївської районної адміністрації №399-р від 30.07.2003р. на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку МК №074261, - земельну ділянку площею 6 га в межах Гуляницької сільської ради з кадастровим номером 4822380800:02:000:0159 (копія державного акту МК №074261); -в національній кадастовій системі дані про земельну ділянку з кадастровим номером 4822380800:02:000:0159 відсутні, за даними відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі вона не є вільною, і знаходиться у власності громадян України з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (довідка відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі № 8/111-19 від 14.01.2019 року); -позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , інші спадкоємці прийнявші спадщину - відсутні (посвідка про народження № [NUMBER] , свідоцтво про одруження [NUMBER] , довідка нотаріуса № 2608/02-14 від 05.12.2018р., інформаційна довідка із спадкового реєстру №54358368 від 05.12.2018р.); -12.06.2018р. рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області встановлено факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] , [INFO] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в якому ухвалою від 28.07.2020 р. виправлено описку в частині дати народження [PERSON] , яку зазначено вважати вірною як « [INFO] » замість « [INFO] » (рішення суду від 12.06.2018р. у справі № 484/1607/18, ухвала про виправлення описки від 28.07.2020р.); -06.09.2018р. позивачу державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т. П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належить [PERSON] , яка померла [INFO] в зв`язку з відсутністю правовстановлювального документу (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2018р.); -31.08.2017р., на запит представника позивача, відділом Держгеокадастру у Врадіївському районі надано копію державного акту та акту встановлення меж земельної ділянки (відповідь №29-14-0.25-239/111-17 від 31.08.2017р.); Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини зі спадкування за законом на земельну ділянку, які регулюються нормами ЦК України і ЗК України. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 01.11.2018 року про справі № 2-о-14/11 у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч.2). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч.3).У такому випадку територіальна громада за місцезнаходженням нерухомого майна може бути належним відповідачем у справі. Особа здійснює свої цивільні права вільно,на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути; визнання права, то інші. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. ст. 12 ч.1, 13 ч.1, 15 ч.1, 16 ч. ч.1,2, 20 ч.1 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, цивільна правоздатність - це здатність мати цивільні права й обов`язки (ч.1 ст. 25 ЦК), яка визнається за всіма фізичними особами. Правоздатність виникає з моменту народження людини і припиняється її смертю. Частиною першою статті 116 ЗК України (в редакції, станом на час відкриття спадщини та видачі розпорядження про передачу земельної ділянки у приватну власність спадкодавця [PERSON] ) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах . Відповідно до частин першої та другої статті 118 Земельного кодексу України (у редакції на час видачі розпорядження РДА «Про затвердження проекту організації земельних ділянок (паїв) громадян» та видачі державного акту на ім`я спадкодавця) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Та громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. їх повноважень. Згідно з частиною першою статті 125 Земельного кодексу України в цій же редакції право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 цього ж кодексу). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Оскільки спадкодавець [PERSON] , за життя (до 23.07.2003р.), не розпочала процедуру приватизації спірної земельної ділянки і не завершила її (не отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, який був виданий лише 11.05.2004р. на підставі розпорядження Врадіївської районної державної адміністрації від 30.07.2003 р., тобто і рішення уповноваженого органу і сам державний акт були видані після смерті спадкодавця [PERSON] ), а тому на момент відкриття спадщини у неї, як у спадкодавця, не існувало права власності на спірну земельну ділянку, яке б могло бути визнане за позивачкою, як за спадкоємцем, з огляду на що позов спадкоємця [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом задоволенню не підлягає. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому на підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed