Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 15.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 317, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії 1-ЕГ № 096486. Від спільного подружнього життя у них дітей немає. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. Причиною подання нею позовної заяви стало те, що за період проживання з відповідачем були постійні сварки та непорозуміння, які в останній рік переросли в постійні конфлікти. На протязі сімейного життя стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю, в своїх поясненнях суду зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов визнав повністю та не заперечує щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 317. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного подружнього життя у них дітей немає. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони впродовж останнього часу не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження\~\~відсутні. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved