Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 03.10.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Юрковецькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №11. В цьому шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що їхнє спільне сімейне життя спочатку складалося нормально, але з часом почало погіршуватись. Протягом всього спільного сімейного проживання сторони не можуть знайти спільної думки, між ними постійно виникають сварки та скандали, спільне життя з відповідачем стало неможливим тому, що чоловік постійно зловживає спиртними напоями та ганьбить її, принижує її честь та гідність, застосовує фізичне насильство, всіляко провокує на конфлікт. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя вважає неможливим. На даний час спільного господарства не ведеться, спільного бюджету не має, позивач проживає з дітьми та відповідачем за спільною адресою, але в різних кімнатах, адже останній відмовляється покинути сімю. Шлюбні відносини сторони не підтримують вже протягом тривалого часу. Вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позов обґрунтований, а тому є підстави для його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №017896 від 09.10.1999 року (а.с. 8). Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що вбачається з копій свідоцтв про їх народження (а.с. 9,10,11). На даний час малолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сімї є те, що сімейне життя сторін не склалось, з часом сторони перестали розуміти один одного, не змогли знайти спільної думки між собою, в звязку із чим між ними постійно виникали сварки та скандали. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам та їхніх дітей, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved