Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила суд надати дозвіл на виготовлення документів і на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який 16.01.2013 року було розірвано, і на даний час діти від спільного шлюбу проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. На даний час виникла необхідність у виїзді за кордон позивача із дітьми для відпочинку, але для цього необхідно отримати згоду їх батька - відповідача [PERSON] Відповідач без пояснення причини не надає згоди для виготовлення документів на виїзд за кордон для відпочинку дітей, що шкодить інтересам дітей, не сприяє їх гармонійному розвитку і підвищенню імунітету. За таких обставин, з метою захисту інтересів дітей позивач була вимушена звернутись до суду із цим позовом. В судовому засіданні позивач уточнила заявлені позовні вимоги в частині розширення періоду для виїзду за кордон і переліку країн, а щодо своїх вимог у обмеженні відповідачу у праві виїзду за кордон в зв»язку з несплатою аліментів - відмовилась. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши, що відповідач без причини не надає їй нотаріальної завіреної згоди на виїзд дітей за кордон, до нотаріуса не з»являється, тому позов просила задовольнити повністю з викладених у ньому підстав. В позасудовому порядку згоду на виїзд дитини за кордон у супроводі матері відповідач не надав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки він не надає дозвіл на виїзд дітей за кордон та вважає, що позивачка хоче виїхати за кордон до своєї сестри і там залишитись з дітьми, вона не надає йому можливості бачитись і спілкуватись з дітьми. Представник служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та просив суд надати дозвіл на виготовлення документів і на тимчасовий виїзд дітей позивача за кордон без згоди батька, оскільки це відповідає інтересам дітей. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 24.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З викладених у рішенні обставин вбачається, що діти проживають із матір»ю і перебувають на її утриманні і їх батьками є позивач та відповідач. Крім того, згідно довідки Форми №3 від 11.03.2014 року [PERSON] і [PERSON] проживають із позивачем у квартирі [ADDRESS]. У відповідності до заяви позивача на адресу відповідача від 21.08.2014 року, останньому було запропоновано з»явитись до нотаріуса для оформлення документів для виїзду їх спільних дітей за кордон, але такої згоди надано ним не було. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України». Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, ючас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Виходячи з наведеної норми для безперешкодного виїзду неповнолітніх дітей позивача за кордон, протягом відповідного терміну, необхідний дозвіл батька. Відповідач дозвіл на виїзд спільних дітей за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє синів права на достатній рівень відпочинку та оздоровлення, який бажає їм надати матір. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 №231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 31.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають грунтуватись на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності оди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на те, що виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством та не суперечитиме інтересах дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що було доведено позивачем і встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б спростували необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved