Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мар`янівської селищної ради, про надання права на завершення приватизації земельної ділянки. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, яка знаходяться на території села Галичанни, Горохівського району Волинської області, відповідно до рішення Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області. Однак, за життя вона не встигла зареєструвати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а також виготовити правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки. Водночас, [INFO] помер [PERSON] , син [PERSON] . Зазначає, що через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного, просить визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок за законом по смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , які знаходяться на території села Галичани, Волинської області, площею 0,25 га та 0,60 га. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача, Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області, в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 05 травня 2010 року Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області. (а.с.9). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами статті 1266 ЦК України. Суд встановив, що позивач [PERSON] є внучкою спадкодавця [PERSON] . Батько позивача та одночасно син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , тобто ще до смерті [PERSON] . Наведене дає підстави для висновку, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення. Згідно з копією витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 23 січня 2020 року №00025329338, яким підтверджується факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , як матері та сина (а.с.8);. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Галичанською сільською радою Горохівського району Волинської області, з якого встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 10). Копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 05 травня 1996 року виконавчим комітетом Севастопольською міською радою, з якого встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] . (а.с.7). Будучи спадкоємцем за правом представлення після смерті баби, позивач 14 травня 2021 року звернулась до Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою прийняття спадщини. Дослідивши матеріали спадкової справи, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою Волинської області №524/2011 після смерті [PERSON] , суд встановив, що спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , є [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 травня 2021 року за №02-31/311, вбачається, що позивачу Державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а.с.12). Судом встановлено, що відповідно до виписки з рішення Галичанської сільської ради № 4/6 від 19 березня 1999 року, [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 11). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за правом представлення. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved