Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2/46-1395 виданого 31.10.1994 року ВО «Красноармійськвугілля». [PERSON] заповіт не складала, єдиним її спадкоємцем за законом був її син [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом з нею. [INFO] [PERSON] - батько позивача - помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], яку він успадкував після смерті матері. [PERSON] заповіт на своє майно не складав, єдиним його спадкоємцем за законом є позивач, яка на момент смерті була і є неповнолітньою, та заяву про відмову від спадщини не подавала. З заявою про надання свідоцтва про право на спадщину, через неповнолітній вік позивача, до нотаріуса звернулась її опікун [PERSON], але нотаріусом їй було відмовлено, оскільки при вивченні наданих документів було з'ясовано, що при реєстрації правовстановлюючого документу була допущена помилка у даті його реєстрації. Таким чином, позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку вирішити питання про отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач, її законний представник та представник відповідача до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, законний представник. позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги позивача просив вирішити на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що 31 жовтня 1994 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло № 2/46-1395 на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Своє право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ,[PERSON]. зареєструвала у БТІ м.Димитров (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9). На час відкриття спадщини разом з [PERSON], з 26.11.2005 року мешкав її син [PERSON], [INFO], який 11 лютого 2014 року звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після її смерті (а.с. 9, 25, 29). [INFO] [PERSON], який є рідним батьком позивача, помер (а.с. 8, 11). За даними державного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу, наданими станом на 30 жовтня 2014 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], спадкова справа не відкривалася, заповіти від його імені не посвідчувалися (а.с. 25, 26, 27). Дослідивши докази по справі суд вважає що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON], її син [PERSON] мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS], а тому його можна вважати таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України . Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З листа державного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу від 02.10.2014 року вбачається, що нотаріус позбавлений можливості видати спадкоємцю після смерті [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], оскільки при державній реєстрації даної квартири у реєстрі прав власності на нерухоме майно допущена помилка і замість правильної дати видачі свідоцтва 31 жовтня 1994 року у реєстрі зазначена дата 04.10.1994 рік (а.с. 13). Згідно з повідомленням начальника КП «БТІ» Димитровської міської ради, 04.06.2007 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно помилково внесена дата видачі свідоцтва про право власності на житло № 2/46-1395, виданого ВО «Красноармійськвугілля» на квартиру [ADDRESS], а саме: «04.10.1994» замість «31.10.1994», можливість внесення виправлень в Реєстр відсутня, оскільки з 01.01.2013 року КП «БТІ» не має доступу до реєстру (а.с. 14). Відповідно до роз'яснень, наданих позивачу начальником реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції, позивач позбавлена права зареєструвати право власності на нерухоме майно за померлою [PERSON], оскільки, відповідно до ст.25 та 346 Цивільного кодексу України, зі смертю особи, її право- та дієздатність припиняються (а.с. 15). Враховуючи наведені обставини, а також той факт, що на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірної квартири позивачеві, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власностi на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. На пiдставi ст.ст.328, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved