Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , актовий запис про смерть №22. Заповітного розпорядження спадкодавець не здійснила. Згідно довідки Раковецької сільської ради №47 від 22.01.2020 р., на момент смерті з [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: дочка - [PERSON] ( д/п [PERSON] ), [INFO] ; зять - [PERSON] ,1956 року народження; внук - [PERSON] , 1979 року народження; внука - [PERSON] , 1984 року народження. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Раковецької сільської ради №138 від 14.02.2020 р., станом на 15.04.1991 року у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: [PERSON] ,1927 р.н. - голова господарства; [PERSON] , 1956 р.н., - зять; [PERSON] , 1954 р.н. - дочка; [PERSON] , 1979 р.н., - внук; [PERSON] , 1984 р.н. - внука, які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності колгоспному двору. Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказане майно теж немає. Відповідачі по справі - чоловік позивача [PERSON] , її дочка [PERSON] та син [PERSON] не заперечують, щоб [PERSON] стала власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Оформити спадкування позивач не може, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] належав на праві власності колишнього колгоспного двору без виділення часток та відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий будинок. Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 28.01.2020 року, постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок, оскільки згідно даних БТІ право власності не було зареєстроване. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позові, просить їх задовольнити. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги вважають обгрунтованими і визнають в повному обсязі. Зазначили, що на частку в майні бувшого колгоспного двору житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не претендують та не заперечують, щоб позивач [PERSON] стала власником вищезгаданого житлового будинку. Відповідач Раковецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без їх представника; позов визнають. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9220 від 13.12.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 02.01.2020 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1955 року, господарські будівлі та споруди в 1955, 1980 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 11.02.2020 становить 83460 грн. Випискою із господарської книги № 1, виданою 11.06.2020 Раковецькою сільською радою стверджується, що господарство в [ADDRESS] є бувшим колгоспним двором, рік побудови - 1963; за період з 1961-1963 р.р., 1964-1966 р.р., 1967-1969 р.р. 1970-1973 р.р., 1974-1976 р.р., 1977-1979 р.р., 1980-1982 р.р., 1983-1985 р.р. головою даного господарства був [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; за період з 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., 1996-2000 р.р. головою даного господарства була [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] року , а/з № 22; за період з 2001-2005 р.р., 2006-2010 р.р., 2011-2015 р.р., 2016-2020 р.р. головою даного господарства була [PERSON] , 1954 р.н. За господарством в [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га., що доводиться довідкою № 139 від 14.02.2020, виданою виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 року в господарстві в [ADDRESS] , що є бувшим колгоспним двором, були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1927 р.н., зять [PERSON] , 1956 р.н., дочка [PERSON] , 1954 р.н., внук [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., що доводиться довідкою № 138, виданою 14.02.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 1996 року Раковецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Про те, що позивач [PERSON] . [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.1961, відповідний запис № 5 від 01.04.1954; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.11.1977, з якого слідує, що після укладення шлюбу, актовий запис № 14 від 20.11.1977, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 липня 1985 року Раковецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с.Раковець Городенківського району Івано-Франківської області. На момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з № 22 разом з нею в [ADDRESS] були зареєстровані: зять [PERSON] , 1956 р.н., дочка [PERSON] , 1954 р.н., внук [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., що доводиться довідкою № 47, виданою 22.01.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач), яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із копії спадкової справи № 164/2007, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за закономпозивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 26.02.2007 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 26.02.2007 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 400, на право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії 1В-ІУ-№027302, що належав [PERSON] ; та майнового сертифікату серії ІВ-ІУ № 027301, виданого померлому 21.07.1985 року [PERSON] , після смерті якого в управління спадковим майном вступила його дружина, але юридично своїх спадкових прав не оформила. Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 41888180, що доводиться копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 8694907, наданого 28.02.2007. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 96/02-31 від 28 січня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки № 137, виданої 14.02.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради встановлено, що в [ADDRESS] проживають [PERSON] , 1956 р.н., [PERSON] , 1954 р.н., [PERSON] , 1984 р.н. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору та органом місцевого самоврядування, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved