Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2011 року. Шлюб розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 22.10.2012 року. Від даного шлюбу сторони по справі мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 24.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з позивачем. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 29.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У рішенні Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.02.2015 року у справі №6676652/14-ц між цими сторонами про визначення місця проживання дитини, встановлено факт стягнення з [PERSON] аліментів, що згідно ч.4 ст.82 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування. З липня 2016 року аліменти не сплачуються. Окрім того, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Всі питання з приводу виховання і матеріального забезпечення дитини лежать на позивача. Відповідач не цікавиться дитиною, не спілкується з нею і не підтримує жодних зв`язків. Також, не цікавиться і станом здоров`я дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Таке байдуже ставлення до дитини свідчить про те, що відповідач не може залишатися батьком дитини. У зв`язку з цим, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого зсідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] . Зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними, незаконними, необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що: відповідно до електронних виписок з її рахунку КБ «Приватбанк» відповідач з липня 2016 року не сплачує аліменти на утримання дочки; відповідач нібито ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не утримує, не цікавиться дитиною, не спілкується; що вплив відповідача на дочку нібито може мати негативні для неї наслідки, у зв`язку з фактом засудження відповідача Дніпровським районним судом м.Херсона вироком від 03.07.2014 року за ч.2 ст.125 КК України за нанесення легких тілесних ушкоджень позивачу. Відповідач вважає такі обґрунтування позивних вимог безпідставними і такими, що не свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.[PERSON] за жодних обставин ніколи не відмовлявся від дочки. Твердження позивача про те, що відповідач ухиляється від спілкування з дитиною, не бажає приймати участь у сферах здоров`я, навчання дитини, не ціавиться її станом, не бажає брати участь у вихованні є абсолютною неправдою. Відповідач ніколи не відмовлявся від дочки і не відомовляється. Останній спілкується бзпосередньо з дочкою через мережі інтернет, на теперішній час донька проживає з позивачем у Німеччині тривалий час. Твердження позивача про ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дочки є неправдивими. Дійсно, в окремі періоди у відповідача виникали складнощі з працевлаштуванням та утворювалася заборгованість по аліментам. Однак, відповідач вжив заходів до погашення заборгованості по аліментам. [PERSON] вважає, що підстваи для позбавлення його батьківських прав відсутні. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача та ухилення його від виконання батьківских обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, позивачем не надано. Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення відповідача батьківських прав позивачем не надано. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розглдя справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради у судовому засіданні вважав недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки. В останнє судове засідання не з`явився, про розглдя справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради вважав недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2011 року по 22.10.2012 року, згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона. Згідно актового запису про народження №359, зробленого 05.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.125 ч.2 КК України. Призначено [PERSON] покарання за ст.125 ч.2 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі п.в) ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році», звільнено [PERSON] від відбування покарання у вигляді обмеження волі. До набрання вироком законної сили обрано відносно [PERSON] запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а саме: зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.09.2014 року вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.07.2014 року залишено без змін. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.02.2015 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та наразі фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав від 09.02.2021 року №02-14-74-25, орган опіки та піклування Корабельної районної у м.Херсоні ради дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклування Корабельної районної у м.Херсоні ради встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Шлюб, який подружжя зареєструвало 03.06.2011 року, рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 22.10.2012 року було розірвано, дитина залишилася проживати з матір`ю. У 2014 році [PERSON] звернулася із позовною заявою до суду про визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що батько погрожував їй відібранням дитини. Судом було з`ясовано, що матір не створювала батькові перешкод у спілкуванні з малолітньою (гр. [PERSON] відвідував доньку за місцем її проживання близько двох разів на тиждень), але батько часто з`являвся до дитини у стані алкогольного сп`яніння та вчиняв в її присутності противоправні дії щодо [PERSON] . Вироком Дніпровського районного суду міста Херсона від 03.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.09.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину - нанесенні легких тілесних ушкоджень [PERSON] , що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 06.02.2015 року було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] . 15.05.2015 року [PERSON] підписав нотаріально засвідчену заяву про те, що не заперечує проти виїзду [PERSON] разом із малолітньою донькою на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, де на сьогодні і проживає малолітня [PERSON] разом із матір`ю. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що займається вихованням, розвитком, навчанням, лікуванням, доглядом і матеріальним забезпеченням доньки без будь-якої участі і допомоги з боку біологічного батька, але документів на підтвердження того, де навчається дитина, в яких умовах вона на сьогодні проживає, яким чином матір піклується про всебічний розвиток дитини, [PERSON] не надано. У зв`язку із розглядом даної справи [PERSON] 12.10.2020 року направив до Херсонського міського суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі. У обґрунтуванні своєї позиції [PERSON] звертає увагу на те, що любить доньку, спілкується з нею в мережі Інтернет і бажає брати участь у її вихованні, наскільки це дозволяє факт її проживання у Німеччині, а також не має наміру ухилятися від обов`язку щодо утримання дитини. Пояснюючи заборгованість по аліментам у певний проміжку часу труднощами з працевлаштуванням, [PERSON] стверджує, що не має наміру ухилятися від сплати аліментів. Відповідно до постанови Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11.03.2020 року ВГІ №35413134 «Про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України» заборгованість зі сплати аліментів станом на 11.03.2020 року погашена у повному обсязі. Станом на 01.01.2021 року заборгованість по аліментам відсутня. За адресою проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) житлово-побутові умови задовільні. З 16.11.2019 року [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-Маркет» на посаді охоронця, за місцем роботи характеризується позитивно. На запит служби у справах дітей щодо надання характеристики на [PERSON] отримано відповідь відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 03.02.2021 року №940/36.2/01-21, в якій повідомляється, що [PERSON] на обліку ДОН СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області не перебуває, до адміністративної відповідальності впродовж 2020-2021 років не притягувався. Сусідами характеризується позитивно. Згідно акту обстеження умов проживання від 19.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] . Зазначена квартира належить гр. [PERSON] (сестра гр. [PERSON] ). Життєво-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільні. Згідно листа Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області №940/36.2/01-21 від 03.02.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на обліку у ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Хрсонській області не перебуває, до адміністративної відповідальності впродовж 2020-2021 року не притягувався. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.02.2020 року по 01.01.2021 року на [PERSON] , згідно виконавчого листа №2110/7665/12, виданого Дніпровським районним судом м.Херсона на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 01.01.2021 року заборгованість по аліментам відсутня. Згідно характеристики від 09.01.2021 року, [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 1110 з 16.11.2019 року по теперішній час на посаді охоронник. Даний працівник є гідним професіоналом. Дисциплінарним стягнення ніколи не піддавався. З колегами знаходиться в дружніх відносинах. Доброзичливий і стриманий, в будь*якій ситуації готовий до мирного вирішення конфлікту. Шкідливі звички відсутні. Відповідно до довідки №51 від 19.01.2021 року КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР, [PERSON] на обліку у КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР не перебуває. Згідно ст.ст.32 та 52 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом з`ясовано, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, при цьому, незважаючи на всі перешкоди з цього приводу, намагається виконувати свої батьківські обов`язки, сплачував регулярно аліменти на утримання дітей. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та ухиленням від їх виконання. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано. З матеріалів справи встановлено, що обмеження у спілкуванні відповідача з донькою обумовлено тим, що позивач виїхала з донькою на постійне місце проживання до Німеччини, відповідач цікавиться життям доньки, спілкується з нею через мережі Інтернет, не ухиляється від виконання своїх батьківських зобов`язань, сплачує аліменти. Отже, за таких обставин, здійснивши системний аналіз і оцінку доказів, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її доньки не забезпечуватиме інтересам самої дитини, оскільки позивач не довів та не надав суду беззаперечних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини внаслідок позбавлення її батька батьківських прав та доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed