Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із позовом, в якому просила стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у шлюбі з відповідачем у неї народився син [PERSON], [INFO]. З 2014 року вона та відповідачем разом не проживають. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає. Оскільки участь у вихованні дитини повинні примати обидва батьки, самотужки дитину утримувати вкрай складно, позивач змушена звернутись до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач та її представник просили у позовній заяві розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом розміщення повістки про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду відповідач не повідомив. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №156896, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2012 року (а.с.6). Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №267521, виданого 22 березня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с.13). Згідно копії довідки від 17.08.2018 року №48, [PERSON] проживає за адресою: кв.Солнєчний, б. 10, кв. 62, м.Луганськ разом із сином [PERSON] (а.с.14). Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається зі змісту ст.182 СК України та п.17 Постанови при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем [PERSON], так як він добровільно не надає кошти на утримання сина, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.1\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання даної позовної заяви судовий збір становить 704,80 грн. Враховуючи той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved