Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із названою позовною заявою, якою просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 28.12.2015 між сторонами у даній справі та повернути у власність позивача квартиру [ADDRESS], судові витрати - покласти на відповідача. В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що позивачем умови договору виконано у повному обсязі - передано у власність названу квартиру відповідачу у день укладення договору. [PERSON], зі свого боку, як стверджує позивач, умови спірного договору не виконує, у зв'язку із чим вона зверталась до відповідача про надання їй фінансової допомоги та підтримки, які останній ігнорує. Позивач самостійно сплачує вартість комунальних послуг, витрачає кошти на предмети особистої гігієни. Зважаючи на таке, позивач просить розірвати договір довічного утримання із відповідними цивільно-правовими наслідками. У судове засідання сторони не з'явились, відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Позивачем також подано заяву про розгляд справи за її відстуності, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття заяви про визнання позову судом не встановлено. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Так, судом встановлено, що 28 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), предметом якого є двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., яка відчужена позивачем на користь набувача, який, в свою чергу, зобов'язується довічно утримувати відчужувача, надаючи йому догляд та необхідну підтримку, а в разі смерті відчужувача - поховати його за власні кошти з дотриманням усіх необхідних ритуальних услуг, а також безкоштовно забезпечувати відчужувача ліками та сплачувати надані йому медичні послуги у разі тяжкого захворювання у сумі, не менше 1500 гривень за кожне захворювання. У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у зв'язку із визнанням їх відповідачами по справі. Долю судових витрат суд вирішує в порядку статей 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved