Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON]. В позовній заяві вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 19.01.2010 року. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], проте відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та припинив надавати матеріальну допомогу сину. Зазначає, що [PERSON] працює барменом в приватному ресторані, має мінливий, нерегулярний дохід, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.1). В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач надавав їй допомогу на утримання дитини у розмірі приблизно 500 гривень, проте, вже кілька місяців, надання цієї допомоги припинено, що і зумовило звернення до суду. Також позивач зазначила, що на скільки їй відомо, відповідач працює барменом, проте , жодних доказів про це вона надати не може. Відповідач та його представник в судовому засіданні повідомили, що чотири місяці тому, відповідач був звільнений з роботи, у зв'язку з чим, він припинив надавати допомогу на утримання свого сина. Відповідач зазначив, що він визнає позов частково і погоджується сплачувати мінімально можливий розмір аліментів, встановлений законом. Також, він зазначив, що після працевлаштування, він зможе сплачувати більший розмір аліментів. Проте, наразі, він перебуває у скрутному матеріальному становищі і не матиме змоги сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень, як того вимагає позивач. Також, відповідачем було надано довідку виконавчого комітету Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 245 від 23.03.2016 року про те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки - непрацездатна (пенсіонер) мати [PERSON] [INFO] та безробітний батько [PERSON] [INFO], які хворіють та потребують постійної сторонньої допомоги на їх утримання. Також, відповідач зазначив, що три місяці влітку його син перебуває у його батьків у Вінницькій області. Позивач визнала, що, дійсно кожного літа, [PERSON] перебував у батьків відповідача, проте, в подальшому, в тому числі і цього літа, вона не планує направляти сина на канікули до батьків відповідача. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб 19 січня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції, актовий запис № 35 та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.01.2010 (а.с.3). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на ті обставини, що позивач та відповідач проживають окремо, син проживає разом з позивачем, усі обов'язки щодо утримання та його виховання несе заявниця самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З огляду на викладене, позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги, та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до його повноліття. Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що відповідач є безробітним. Доказів, підтверджуючих протилежне - позивачем не надано. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивач звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач, наразі, не має постійного місця роботи, жодних доказів, підтверджуючих протилежне, або доказів на підтвердження наявності іншого мінливого доходу відповідача, так само як доказів щомісячних витрат на дитину у сумі 3000 гривень щомісяця до суду не надано, тому суд не вбачає підстав для стягнення твердої грошової суми в розмірі 1500,00 грн. на місяць, а вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Outcome: partial