Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON], [PERSON], третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора, в якому просила визнати за нею право власності на 57/100 частини нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є донькою [PERSON], померлої [INFO]. ЇЇ мати проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1956 року. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем на 57/100 частини зазначеного будинку визнано за її матір'ю [PERSON] згідно рішення суду від 22.06.1990 року, але фактично за нею не зареєстровано, у зв'язку з чим вважала, що на час подання позову зазначена частина майна нікому не належить, тобто є безхазяйним майном. Крім того зазначила, що вона відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірною частино нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] протягом 58 років. В судовому засідання [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримала та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, залишила суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. (а.с. 84,85) Представник Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. (а.с. 72) Суд, вислухавши думку позивача та її представника, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом актів цивільного стану НКВС СРСР 01.01.1939 року. (а.с.8) Під час життя [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] з 1956 року за адресою: [ADDRESS], яка була власницею 12 частини зазначеного будинку, що підтверджується рішенням Народного суду 2-го участка Краснозаводського району м. Харкова від 13.10.1958 року. (а.с.14) Після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном спадщину прийняла [PERSON], що відповідає вимогам ст. ст. 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР. Згідно рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 22.06.1990 року [PERSON] визнано спадкоємицею [PERSON] Право приватної власності на 57/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] визнано за померлою [PERSON] (а.с. 11-12) Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів № 194/18 від 06.08.1991 року [PERSON] та [PERSON] затверджені власниками приватної власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння від 16.01.1991 року [PERSON] та [PERSON] визнано забудовниками будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою та технічного паспорту, виготовленого 13.03.1989 року ХМ БТІ. (а.с. 15) Після смерті [PERSON] право власності на 43/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS], успадкував [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2980. (а.с.52) Як вбачається з відповіді на запит суду Першої Харківської державної нотаріальної контори від 28.10.2015 року після смерті [PERSON], померлого [INFO], надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON], у зв'язку з чим заведено спадкову справу 521/2015, а також надійшла заява від [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON]. (а.с. 89) Таким чином, після смерті [PERSON] власником 43/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS] стала [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАО № 753329, а також витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 413352741 від 31.08.2015 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 43007181 від 31.08.2015 року. (а.с. 86, 87,88) За час життя [PERSON] право власності на 57/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS], не зареєструвала. Частиною 1 ст.344 ЦК України визначено, що якщо особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). За змістом зазначеного закону для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно, як-то із правочину чи як безхазяйна річ. Об'єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно. Зі змісту ст.344 ЦК України вбачається, що визнання права власності в порядку набувальної давності можливо лише за наявності необхідних умов, таких як: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Також важливою складовою є відсутність власника майна, або якщо власник такого майна невідомий. Відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном. Особи, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути незаконними добросовісними володільцями цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі. Виходячи з аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку що право власності на 57/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS] не може бути визнано за позивачем за набувальною давністю, оскільки вона на момент заволодіння майном мала інші підстави виникнення права власності. Таким чином, суд приходить до висновку що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого права відповідно до приписів ст.ст. 15,16 ЦК України та не відповідає специфіці правовідносин що виникли, тому вимоги викладені в заяві, не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, в силу приписів ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed