Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 25.09.2016 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входять земельна ділянка, загальною площею 0,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №189035; земельна ділянка загальною площею 1,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №096396 та житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 90,20 м.кв. та житловою площею 54,60 м.кв., що розташований по вул. Пушкіна,11 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту на дане майно [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом після його смерті є дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, діти спадкодавця у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], позивач по справі, яка вчасно прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Вказує на те, що позивач [PERSON], маючи намір оформити свої спадкові права, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Пушкіна,11, в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 25.09.2016 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2016 року помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть І-МИ № 166311 від 26.09.2016 року (а.с.11). У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання [INFO] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою, а також земельна ділянка, загальною площею 0,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №189035 та земельна ділянка загальною площею 1,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №096396. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Дружина померлого [PERSON], позивач по справі, а також його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями його майна за законом, що підтверджується довідкою Кадубовецької сільської ради №1119 від 25.04.2017 р. (а.с. 19). Діти спадкодавця на спадщину не претендують, подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, які містяться в матеріалах спадкової справи №40/2017. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки Кадубовецької сільської ради №1119 від 25.04.2017 року (а.с.19). Факт прийняття позивачем спадщини вбачається також і з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №60203657 від 07.02.2017 року (а.с. 22). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Пушкіна,11, в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №5/8/02-31 від 18.05.2017 року (а.с.23). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Пушкіна,11, в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], котрий помер 25.09.2016 року, дане домогосподарство збудоване на власні кошти, колгоспним двором не рахується, що підтверджується довідкою Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.24) копією будівельного паспорту (а.с.25-26), будинковою книгою, щодо прописки громадян, які проживають за адресою: [INFO] (а.с. 27 -24). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 14-18). Згідно зведеного акту (а.с. 15) та довідки Заставнівського РБТІ № 125 від 12.04.2017 р. (а.с. 18) житловий будинок, розташований по вул. Пушкіна,11, в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, побудований у 1982 році, а господарські споруди до нього у 1980-1982 р.р., їх вартість становить 168177 (сто шістдесят вісім тисяч сто сімдесят сім) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved