Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і з позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, між ними є непорозуміння по відношенню один до одного, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже біля 12 місяців, проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, часу на примирення надавати не потрібно. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з викладених у позові підстав, наданий судом час на примирення жодних результатів не дав та відповідач після минулого судового засідання виїхав до невідомого місця проживання, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, але направив до суду листа про неможливість прибуття в судове засідання із проханням відкласти розгляд справи. Між тим, суд, зважаючи на думку позивача та того, що обставини надання часу на примирення жодних наслідків до збереження шлюбу не мали, а також відсутності доказів неможливості прибуття в судове засідання відповідача з огляду на перебуванні відповідача на реабілітації вважає за можливе вирішити справи за його відсутності відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України у заочному порядку, постановивши у справі ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.06.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №769 від 05.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а наданий судом час на примирення позитивного результату не дав, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved