Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовною заявою до Щастинської міської військо-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області, про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2018 року, виданим Широківською сільською радою Станично-Луганського району, актовий запис №12. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Наявність родинних зв`язків між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.2008 року виданим Виконавчим комітетом Чугинської сільської ради Станично-Луганського району. Під час перебування у шлюбі позивачем разом з померлим спадкодавцем було придбано нерухоме майно: будівля гуртожитку, розташована за адресою: [ADDRESS] . Придбання зазначеного нерухомого майна було здійснено на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2012 року, серії ВРХ № 288865, зареєстрованого в реєстрі № 664, реєстраційний номер об`єкту 36898098, договір посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Галкіним Сергієм Анатолійовичем, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.10.2012 року, серії ВРХ № 288865, зареєстровано в реєстрі № 664, реєстраційний номер об`єкту 36898098. При цьому, під час вирішення питання щодо розподілу спадкової маси згідно договору про поділ спадкового майна, який був укладений між позивачем, матір`ю [PERSON] та сином [PERSON] , зазначене нерухоме майно переходить у спадщину до позивача, договір був засвідчений 19.06.2019 року, згідно з діючим законодавством, державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори В.М. Кондратьєвим, зареєстрованим в реєстрі № 1-546, що підтверджується копією договору від 19.06.2019 року зареєстрованим в реєстрі № 1-546, засвідченим державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори В.М. Кондратьєвим. 19 жовтня 2019 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М. було складено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначена постанова стосувалася відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно «будівлі магазину», розташованому за адресою [ADDRESS] . за змістом зазначеної постанови державний нотаріус посилається на договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку від 19.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 664. Таким чином зі змісту постанови та зі слів нотаріуса позивач зробила висновок про невизнання її права власності, набутого під час перебування у шлюбі (1/2 частку у спільній подружній власності) та права власності у порядку спадкування на Ѕ частку у зазначеному майні. Тому позивач вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позивач підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник - Щастинської міської військо-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2018 року виданим Широківською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №12. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Чугинською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 02, про що 05.02.2008 року видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до копії договору купівлі - продажу будівлі гуртожитку від 19.10.2020 року, серії ВРХ № 288865, зареєстрованого в реєстрі № 664, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Галкіним С.А., [PERSON] належить будівля гуртожитку, розташована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36513553 від 03.12.2012 року, витягом з державного реєстру правочинів № 11999559 від 19.10.2012 року, правочин за № 5264293 та технічним паспортом на громадський будинок від 30.05.2012 року. Згідно договору про поділ спадкового майна від 19.06.2019 року, який був укладений між [PERSON] , матір`ю спадкодавця [PERSON] та сином спадкодавця [PERSON] , засвідчений державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори В.М. Кондратьєвим, зареєстрований в реєстрі № 1-546, будівля гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] переходить у спадщину до позивача [PERSON] . Згідно копії зави від 17.01.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №2, посвідченої секретарем Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області Н.С. Кашкаровою, [PERSON] батько спадкодавця відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Згідно інформації державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 02.08.2021 року за №612/01-09 - спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] відкрита 20.09.2018 року, спадкова справа № 332/2018, за заявою про прийняття спадщини [PERSON] , яка є дружиною померлого. Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65836266 від 02.08.2021 року за параметрами запиту [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. 20.09.2018 року Станично-Луганською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 332/2018 після смерті [PERSON] , про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65836256 від 02.08.2021 року. 19 червня 2019 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М. було складено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зазначена постанова стосувалася відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно «будівлі магазину», розташованому за адресою [ADDRESS] , на підставі того, що позивачем не надано документа, який підтверджує право власності на нерухоме майно, технічний паспорт який надала позивач є документом, у якому викладена технічна документація та графічні матеріали на будівлю магазину, він не є документом підтверджуючим право власності на нерухоме майно, що підтверджується копією постанови від 19 червня 2019 року. Розглядаючи вимоги позивача, суд виходить з того, що вони виникають з окремих правових підстав, а саме права на спадщину за законом, а тому суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13, від 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] , так як вона являється дружиною померлого. Позивачу [PERSON] згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будівлю магазину, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі того, що позивачем не надано документа, який підтверджує право власності на нерухоме майно, технічний паспорт який надала позивач є документом, у якому викладена технічна документація та графічні матеріали на будівлю магазину, він не є документом підтверджуючим право власності на нерухоме майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.06.2019 року. Проте, до позовної заяви позивачем додані належні та допустимі письмові докази, які, на думку суду, підтверджують право власності померлого [PERSON] на будівлю гуртожитку, яке було зареєстровано у встановленому законом порядку, а відтак у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved