Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Борщагівка» про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, посилаючись на те, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2008 року у цивільній справі за №2-1127/08 було частково задоволено позовну заяву КП «Борщагівка» до [PERSON] та було зобов»язано останню оформити індивідуальне опалення документально належним чином з дотриманням всіх технічних умов, згідно вимог чинних нормативних документів у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2009 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові КП «Борщагівка» до [PERSON] про порушення порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від централізованого опалення відмовлено, посилаючись на те, що [PERSON] встановила індивідуальне опаленння згідно чинного законодавства, яке діяло у 2004 році. Проектну документацію на індивідуальне опалення виготовило ДП «Києво-Святошинського управління експлуатації газового господарства», яке належним чином уклало договір з [PERSON] на постачання газу для індивідуального опалення. Рішення Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2009 року набрало законної сили та не скасоване. Неправомірними діями підприємницької практики відповідачем було завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривають на протязі 2004 2016 років, що привело до втрати здоров»я, стала інвалідом 2-ої групи, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні, розмір моральної (немайнової) шкоди, позивач оцінює в сумі 50 000 (п»ятдесят тисяч) гривень, як об»єктивне відображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями (бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою, яка заборонена в Україні, що продовжується на протязі 12 (дванадцяти) років. Також спричинено майнову (матеріальну шкоду) в розмірі 4 514 (чотири тисячі п»ятсот чотирнадцять) гривень 80 копійок, за ненадану послугу централізованого з опалення за період із 2004 року по 1 лютого 2008 року, в наслідок чого спричинив позивачу моральні страждання, оскільки відповідач не бажає визнати переплату. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з Комунального підприємства «Борщагівка» на її користь кошти у сумі 4 514 (чотири тисячі п»ятсот чотирнадцять) гривень 80 копійок спричиненої майнової (матеріальної шкоди), та стягнути з КП «Борщагівка» на її користь 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У судове засідання позивачка не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні представник відповідача КП «Борщагівка» позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім»ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» суб»єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров»ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим кодексом та іншим законом. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завідала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У поданому до суду позові позивач [PERSON] вказувала, що вина відповідача КП «Борщагівка» полягає в тому, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2008 року у цивільній справі за №2-1127/08 було частково задоволено позовну заяву КП «Борщагівка» до [PERSON] та було зобов»язано останню оформити індивідуальне опалення документально належним чином з дотриманням всіх технічних умов згідно вимог чинних нормативних документів у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2009 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові КП «Борщагівка» до [PERSON] про порушення порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від централізованого опалення відмовлено, посилаючись на те, що [PERSON] встановила індивідуальне опаленння згідно чинного законодавства, яке діяло у 2004 році. Проектну документацію на індивідуальне опалення виготовило ДП «Києво-Святошинського управління експлуатації газового господарства», яке належним чином уклало договір з [PERSON] на постачання газу для індивідуального опалення. Рішення Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2009 року набрало законної сили та не скасоване. Неправомірними діями підприємницької практики відповідачем було завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривають на протязі 2004 2016 років, що привело до втрати здоров»я, стала інвалідом 2-ої групи, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні, розмір моральної (немайнової) шкоди, позивач оцінює в сумі 50 000 (п»ятдесят тисяч) гривень, як об»єктивне відображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями (бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою, яка заборонена в Україні, що продовжується на протязі 12 (дванадцяти) років. Вина відповідача, на думку позивача, полягає у вчиненні протиправних дій (бездіяльності), яка порушує особисті немайнові права [PERSON], що підтверджена рішеннями судів, які долучені до позову та заяви. Також, позивач [PERSON] вказувала, що їй спричинено майнову (матеріальну шкоду) в розмірі 4 514 (чотири тисячі п»ятсот чотирнадцять) гривень 80 копійок, за ненадану послугу централізованого з опалення за період із 2004 року по 1 лютого 2008 року, в наслідок чого спричинив позивачу моральні страждання, оскільки відповідач не бажає визнати переплату. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки відповідно до вимог ч. 4 ст. 10, ст. 27, ст. 31 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, що відповідачем КП «Борщагівка» їй заподіяна матеріальна і моральна шкода та завдано збитків. Судом на підставі тих доказів, які надала позивач [PERSON] в обгрунтування заявлених вимог, не встановлено порушення прав позивача [PERSON] у звязку із зверненням її до суду з даним позовом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed