Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Просить стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу 30570 грн., 3 (три) % річних 1649 грн. 31 коп., інфляційні нарахування в розмірі 16608 грн. 68 коп., одну облікову ставку НБУ в розмірі 6213 грн. 47 коп., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., що разом складає 58041 грн. 46 коп., та у відшкодування витрат по сплаті судового збору 580 грн. 41 коп. В обґрунтування позову вказує, що 23.08.2006 р., року між нею та відповідачем був укладений договір позики в формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 7390 грн. 11.01.2007 року між нею та відповідачем був укладений договір позики в формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 15000 грн. Нею відповідачу за розпискою було передано 6280 грн. з датою повернення 01.03.2007 року. 28.12.2007 року між нею та відповідачем був укладений договір позики в формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 1900 грн. Всі ці кошти в розмірі 30570 грн. були передані нею особисто відповідачу в момент написання розписок. Суми позики відповідачем не повернуті, а вимоги повернути борг відповідач ігнорує. На цьому підґрунті в неї стався тяжкий психологічний стан з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відповідних психоневрологічних медичних закладах у 2009 та 2012 роках що позивач підтверджує відповідними довідками з лікарень. На підставі ст.625, 1047 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних та пені у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України. Розрахунок цих грошових сум відповідно зроблений позивачем в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи,суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Факт укладання між позивачем та відповідачем чотирьох договорів позики підтверджується розписками (а.с.34-36). У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові кошти відповідачем позивачці не повернуті,а тому позивач правомірно просить застосувати відповідні санкції до відповідача передбачені ст.625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунком інфляційного нарахування та пені зробленого відповідно до норм законодавства позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода може бути відшкодована грішми. Суд приходить до висновку, що дійсно у разі порушення прав позивача на своєчасне виконання договору позики відповідач спричинив позивачці моральну шкоду. Суд погоджується з розміром моральної шкоди спричиненої відповідачем позивачці у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved