Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 27.10.2004 року. З 17.08.2007 року вона перебуває в іншому шлюбі з гр. [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. [PERSON] навчається на першому курсі Сумського державного університету на денній формі навчання, термін навчання 4 роки ( з 01.09.2017 року по 30 червня 2021 року). Посилаючись на ст. 199 СК України просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, щомісяця, до закінчення ним навчання, до 30 червня 2021 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб. Позивач в судове засідання не зявилась, в письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 27.10.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). З 17.08.2007 року [PERSON] перебуває в іншому шлюбі з гр. [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с.4). Від шлюбу з відповідачем [PERSON] позивач має спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» б/н від 21.09.2017 року (а.с.5,7). Як вбачається з довідки Сумського державного університету № 3.269 від 11.09.2017 року [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення та навчається на бюджетній основі за ОКР «бакалавр» , період навчання з 01.09.2017 року згідно наказу № 1500-ІІІ від 07.08.2017 року, термін закінчення 30.06.2021 р. (а.с.8). Наведені обставини не заперечувались та не оспорювались сторонами. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, не працює, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, працює, має нормальний стан здоров'я, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Доказів того, що на утриманні у відповідача перебувають інші особи, суду не надано. Враховуючи, викладене, суд вважає, що він має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу. Однак, суд не може погодитись з розміром аліментів, визначеним позивачем у сумі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше , ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Оскільки вимога про стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку стосується лише аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини, а син позивач досяг повноліття. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення сином 23-річного віку буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітнього сина, який навчається, не працює, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позивач було звільнена від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави.

Outcome: partial