Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 4,35 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач зазначила, що відповідач СТОВ «Хутірське» без будь-яких достатніх підстав утримує належну їй земельну ділянку. Позивач вважає недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка зареєстрована 02 червня 2011 року, посилаючись на те, що вона не підписувала дану додаткову угоду. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на презумпцію вчиненого правочину та відсутність належних і допустимих доказів про те, що спірну додаткову угоду підписувала не позивач. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 4,35 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 7-8). 17 листопада 2004 року між орендодавцем [PERSON] і орендарем СТОВ «Хутірське» укладено договір оренди землі на 10 років, об'єктом якого є земельна ділянка площею 4,35 га (а.с. 9-11). Від імені орендодавця [PERSON] і орендаря СТОВ «Хутірське» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки без номера і дати укладання, відповідно якій внесено зміни в пункти 8 і 9 договору оренди земельної ділянки від 17 листопада 2004 року (а.с. 12). Дану додаткову угоду зареєстровано 02 червня 2011 року у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», реєстраційний номер 352318244000174 (а.с. 12). Відповідно до висновку спеціаліста № 64 від 10.10.2016 року підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с. 13-17). Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази на підставі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження у судовому засіданні , а саме копії договору оренди землі та додаткової угоди, висновку спеціаліста № 64 від 10.10.2016 року, суд дійшов висновку, про те, що позивач [PERSON] власноручно не підписувала додаткову угоду до договору оренди землі без номера і дати укладання, тому така додаткова угода не створює юридичних наслідків , крім тих, що пов'язані з її недійсністю. Суд вважає помилковим твердження представника відповідача про те, що висновок спеціаліста є недопустимим доказом і таким, який отримано незаконним шляхом. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На виконання вимог статей 10 і 60 ЦПК України відповідачем не спростовано іншими доказами фактичні дані, які викладено у висновку спеціаліста № 64 від 10.10.2016 року, а посилання представника відповідача на положення Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», суд вважає помилковим, оскільки даний висновок не відноситься до категорії висновків експерта. Суд вважає правомірною вимогу позивача про покладання обов'язку на СТОВ «Хутірське» щодо повернення позивачеві земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи недійсність додаткової угоди без дати укладання до договору оренди земельної ділянки від 17 листопада 2004 року, укладеної від імені орендодавця [PERSON] і орендаря СТОВ «Хутірське», зареєстровану 02 червня 2011 року у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», реєстраційний номер 352318244000174, право позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди та зобов'язання СТОВ «Хутірське» повернути позивачеві земельну ділянку, яка належить йому на праві власності. Розподіл судових витрат слід провести з дотриманням вимог, передбачених статтею 88 ЦПК України.

Outcome: approved