Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 08 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося так як він покинув родину. З відповідачем не спілкуються, спільне господарство не ведеться. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, просила суд розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити прізвище « [PERSON] ». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відомостей про причини неявки та відзив не надав, а тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). З 2019 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з початку 2019 року, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved