Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики до відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2010 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 5500 Євро, що підтверджується відповідною розпискою. Вказані кошти відповідач зобовязувався повернути до першої вимоги позивача. Вказує, що в жовтні 2010 року позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути їй позичені кошти, у звязку з чим відповідач повернув їй частину коштів в сумі 600 Євро, про що власноручно написав на зворотній стороні розписки. Решту коштів, а саме 4900 Євро позивачці, незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач не повернув, мотивуючи це відсутністю у нього коштів. Стверджує, що 15.09.2016 року нею предявлено відповідачу повторну вимогу про повернення решти коштів, однак на даний час кошти їй не повернуті. На основі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 4900 Євро та понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 1443,05 грн. В судове засідання позивач не зявилась, однак до початку судового розгляду від її представника надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у їх відсутність. Також представник позивача, будучи присутньою в ході судового розгляду справи, суду пояснила, що ще у грудні 2016 року позивач спілкувалась з відповідачем і той обіцяв повернути суму боргу. На першу вимогу позивачки у жовтні 2010 року відповідач повернув їй 600 Євро. Самі кошти позивач позичила відповідачу 3-4 березня 2010 року. Також представник позивача суду вказала, що позивачка у 2011 році виїхала за кордон в Італію, де перебувала до 2016 року та увесь цей час спілкувалась з відповідачем та той обіцяв їй повернути кошти, однак не повернув. Просила суд задовольнити позов. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивачку та відповідача. Зі слів позивачки вона позичила відповідачу [PERSON] 500 Євро. У 2010 році він з позивачкою їздив до відповідача [PERSON] додому, після цього частину коштів останній повернув позивачці меблями та свідок був присутній тоді, коли відповідач [PERSON] розписувався у розписці з приводу повернення частини коштів. Також при свідку відповідач обіцяв повернути позивачці всю суму боргу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з постановленням заочного рішення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.03.2010 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 5500 Євро, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] (а.с.21). Як вбачається з розписики, кошти позивачці повернуті частково, а саме в розмірі 600 Євро (а.с.21 зворот). Таким чином, між сторонами існують договірні зобовязання позики. Неповернута сума коштів становить 4900 Євро. Крім цього, як вбачається з наявної в матеріалах справи вимоги, 15.09.2016 року позивач зверталась до відповідача з вимогою про повернення боргу в строк до 01.10.2016 року, однак на вимогу позивачки повернути борг відповідач не повернув грошові кошти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуючи той факт, що вимога позивачки про повернення боргу була предявлена відповідачу 15.09.2016 року, відповідач [PERSON]в порушення вимог ст.ст. 530, 629, 1049 ЦК України не виконав покладений на нього обов'язок повернути грошові кошти отримані за договором позики у повному обсязі в строк, передбачений ЦК України, а саме до 15.10.2016 року, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення боргу до нього підлягають до задоволення. Разом з тим, відповідно до інформації з офіційного сайту НБУ станом на 10.10.2016 року офіційний курс гривні до Євро становить 100 Євро 2878,6746 грн., таким чином загальна сума боргу складає 141055,0554 грн. (2878,6746/100)Х4900,00). На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну суму боргу, яка становить 141055,06 грн., а також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір.

Outcome: approved