Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» про усунення перешкод в користуванні та вселення. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю, [PERSON], вітчимом, [PERSON] та її сином [PERSON]. Основним квартиронаймачем є [PERSON]. З моменту отримання ордеру на вказану квартиру, [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживали. По досягненню повноліття вона вирішила мешкати окремо від матері - [PERSON] та влаштовувала своє життя, переїхала в [ADDRESS], вийшла заміж, та стала мешкати зі своїм чоловіком. Відносини з чоловіком не склалися, він покинув сім*ю і через деякий час вони розлучились. Живучи в кімнаті, вона сплачувала комунальні послуги, робила там поточний ремонт, завезла свої речі. З часом, беручи до уваги той факт, що [PERSON] кімнатою не цікавиться, за адресою реєстрації не з'являється протягом останніх 10 років, вона вирішила приватизувати на себе та свою дитину спірну кімнату в гуртожитку. Однак під час розмови з [PERSON] про необхідність зняття її з реєстрації та подальшу приватизацію нею та її сином кімнати, відповідачка не погодилась. 28.07.2013 року [PERSON] прибула до гуртожитку по [ADDRESS], разом з невідомим їй чоловіком та працівником міліції, зламали замок на вхідних дверях кімнати [NUMBER] та самовільно забрала її речі, звільнивши кімнату. В той же день вона змінила замки на дверях, забравши ключі, тим самим перешкоджаючи їй у вселені та в користуванні кімнатою. Після цього вона не може проживати в кімнаті разом зі своєю малолітньою дитиною, мешкаючи зараз у знайомих, так як іншого житла немає. В ході судового розгляду, в порядку ст.. 31 ЦПК України позивач уточнила позовні вимоги та просила вселити її та малолітнього сина [PERSON] та її чоловіка [PERSON] в кімнату [ADDRESS] . Зобов'язати [PERSON] не чинити їй та малолітньому сину [PERSON] та [PERSON] перешкоди в користуванні кімнатою [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року позовні вимоги в частині вселення чоловіка позивачки -[PERSON] до квартири [ADDRESS] та зобов'язання не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі,просила відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити. Пояснив, що [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] з його дозволу. Також зазначив, що [PERSON] проживала у спірній кімнаті останні 3 роки, він зі своєї сторони не чинив перешкоди в проживанні позивачки в кімнаті, але на даний час він заперечує проти проживання позивачки в даній кімнаті. Третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс -5» Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідачів, свідків вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. (а.с.50). 12.08.1998 р. [PERSON] на підставі посвідчення на право заняття службової житлової площі №26/985 було надано житлову площу на період роботи кімнату [ADDRESS], на склад: дружина - [PERSON] [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. /а.с.27/ Згідно довідки Комунального підприємства «Жилсервіс-5» за адресою: [ADDRESS] гурт., зареєстровано чотири особи: [PERSON]-[INFO], зареєстрований з 07.12.1998 р., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Згідно довідки КП «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради від 26.06.13 року №6539 , що станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] за гр.. [PERSON], гр.. [PERSON], гр.. [PERSON], гр.. [PERSON]. /а.с.26/ В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON]- колишній чоловік позивачки. Він пояснив, що шлюб між ним та [PERSON] розірваний у липні 2007 р. Зазначив, що в літку 2013 року йому зателефонувала позивачка та просила приїхати, так як її виселяють. Був свідком конфлікту між [PERSON] та її матір*ю [PERSON], яка вчинила сварку та почала виганяти її з кімнати [ADDRESS]. У зв'язку з чим [PERSON] була змушена зібрати речі та виїхати з даної кімнати. Відповідно до ст. 64 ЖК України, Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України, Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Таким чином, припинення сімейних відносин між позивачкою та [PERSON], який давав згоду на реєстрацію позивачки у кімнаті, не позбавляє позивачку та її неповнолітніх дітей права користуватись спірним житловим приміщенням. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на жило. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] та її неповнолітній син - [PERSON], [INFO], мають правові підстави для проживання і користування кімнатою [ADDRESS]. Чинення перешкод в проживанні і користуванні жилим приміщенням позивачці та її сину, які зареєстровані в цьому приміщенні, при відсутності судового рішення є прямим порушенням статті 47 Конституції України. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, та позивачка зі своїм неповнолітнім сином має бути вселена у кімнату [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved