Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь борг у розмірі інфляційного збитку 8605,04 грн., проценти по займу у розмірі 50435,04 грн. та за прострочку виконання грошового зобов'язання у розмірі 2521,75 грн., в цілому на загальну суму 61561,83 грн., витрати по сплаті судового збору 615,62 грн. та банківський збір в розмірі 7 грн. та в цілому на загальну суму 622,62 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у 2011 році між нею та відповідачем було укладено договір займу грошових коштів в іноземній валюті на загальну суму 7000 доларів США з виплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 5 % щомісячно чи 60 % на рік. Але у строки передбачені правочином відповідач не повернув борг з відсотками, у зв'язку з чим рішенням Сватівського районного суду від 02.07.2015 року встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання за погашенням заборгованості і з [PERSON] стягнуто на її користь борг у врахуванням індексу інфляції у розмірі 169510,03 грн., відсотки за договором займу у розмірі 235060,15 грн., відсотки за прострочку виконання грошового зобов'язання у розмірі 9522,32 грн. Після відкриття виконавчого провадження за рішенням суду [PERSON] не виконав свого зобов'язання. Виконавчою службою було відкрито виконавче провадження та повернуто виконавчий лист від 28.12.2015 року. Оскільки діюче законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, вважає за необхідне стягнути за період з 13 липня 2015 року (дата набрання законної сили рішенням Сватівського районного суду від 02 липня 2015 року) та по день звернення з позовними вимогами - 08 лютого 2016 року - відсотки за користування грошовими коштами, інфляційні збитки та відсотки за прострочене виконання грошового зобов'язання. Враховуючи, що судове рішення відповідачем не було виконано та борг не повернуто просить стягнути з [PERSON] відсотки за користування грошима від суми боргу 169510,03 грн. за період з 13 липня 2015 року та по день звернення з позовними вимогами - 08 лютого 2016 року. Відсоток за користування грошима встановлено у розписці на рівні 5 % щомісячно чи 60 % на рік, даний факт встановлено рішенням Сватівського районного суду, яке набрало законної сили. Виходячи із суми не повернутого боргу - 169510,03 грн., процентів по займу та період користування грошовими коштами - 181 день, розмір суми боргу за відсотками складає 50435, 04 грн. (169510,03 грн. х 60:100):365 дн. х 181 дн.). Враховуючи, що після ухвалення судового рішення про стягнення боргу відповідачем не виконується грошове зобов'язання, то він повинен нести відповідальність за невиконання ним грошового зобов'язання, що складає виходячи с суми боргу - 169510,03 грн., відсотків за прострочку - 3 % річних та період користування грошовими коштами - 181 день, розмір суми за прострочку виконання боржником боргового зобов'язання складає 2521,75 грн. (169510,03 грн. х 3:100):365 дн. х 181 дн.), а також виплатити борг 169510,03 грн. з врахуванням індекса інфляції та за наступний період часу в який ним не виконувалось зобов'язання з 13 липня 2015 року та по грудень включно 2015 року. В цій частині при розрахунку інфляції не взято до уваги індекси за липень, серпень, жовтень 2015 року, оскільки індекси за ці місяці не перевищували 100 %. Таким чином, за час вказаної прострочки, загальна сума грошового зобов'язання на дату подачі позову з врахуванням індекса інфляції склала 178115,07 грн. (169510,03 грн. х 1,050) + 169510,03 грн. ), враховуючи, що відповідно до рішення суду від 02 липня 2015 року вже було стягнуто заборгованість з врахуванням індекса інфляції у розмірі 169510,03 грн. та виданий виконавчий лист, то інфляційні збитки складають 8605,04 грн. (17815,07 грн. - 169510,03), що підлягає стягненню з відповідача. Позивач у судове засідання не прибула, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, а також відповідно до якої наполягає на позовних вимогах та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення індексу інфляції та відсотків за прострочку виконання грошового зобов'язання, оскільки судом встановлено, що в 2011 році між сторонами було укладено договір займу, відповідач не виконуючи грошового зобов'язання спричинив заборгованість, про що ухвалено рішення суду яким задоволено позовні вимоги [PERSON], оскільки зобов'язання залишилось не виконаним та відповідач фактично продовжує користуватися неповернутими грошовими коштами, у позивача виникло право на отримання суми, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України за період часу з 13 липня 2015 року (дата набрання законної сили рішенням Сватівського районного суду від 02 липня 2015 року) та по день звернення з даними позовними вимогами - 08 лютого 2016 року. В судовому засіданні досліджені докази: - копія рішення Сватівського районного суду від 02.07.2015 року відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь позивача борг з врахуванням індексу інфляції у розмірі, відсотки за договором займу, відсотки за прострочку виконання грошового зобов'язання (а.с. 10-11); - копія виконавчого листа, виданого за рішенням Сватівського районного суду від 02.07.2015 року (а.с. 12); - копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу (а.с. 13); - копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015 року у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення (а.с. 14); - копія інформаційного листу з даними індексів інфляції з 2000 по 2015 роки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 530 ЦК України констатує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу), відповідно до якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч.1 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач повідомлений належним чином повторно не прибув у судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки, суд розцінює це як визнання відповідачем позову та обставин, вказаних позивачем у позовній заяві. Також на підставі вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору понесені позивачем при пред'явленні до суду позову. На підставі викладеного

Outcome: approved