Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва про стягнення на її користь коштів в еквіваленті національної валюти, що дорівнює 2 000, 00 євро, за невнесення до ЄРДР повідомлення про скоєння злочину, який полягає у злісному невиконанні рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2011 року (справа №02/4-1035/11). Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 листопада 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва скаргу [PERSON] про визнання неправомірною відмову Дарницького районного управління ГУ МВС України у м. Києві порушити кримінальну справу стосовно [PERSON], який заволодів коштами у сумі одна тисяча триста гривень шляхом обману, не маючи наміру виконувати замовлення по встановленню віконних склопакетів задоволено, постанову дільничого інспектора міліції Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві Зубченка С.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 03 липня 2011 року скасовано, а матеріали, на підставі яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи повернуто для додаткової перевірки. До сьогодні, незважаючи про нагадування позивачем про існування такого рішення, керівництво Управління поліції Дарницького району м. Києва не забезпечило проведення перевірки та притягнення винного до відповідальності. Ні ГПУ, ні прокуратура м. Києва заяву позивача про злісне невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року (справа № 02/4-1035 /11) Управлінням поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесли. Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 11 Закону від 7 лютого 2002 р. № 3018-ІІІ «Про судоустрій України» (Закон № 3018-ІІІ) судове рішення ухвалюється іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави. Обов'язковість судових рішень гарантована, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право на судовий захист було б примарним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи загримують виконання судових рішень, гарантії, зазначені у статті 6 Конвенції, якими користується особа на час судової стадії розгляду своїх вимог, втрачають зміст. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року відкрито повадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Вивченням матеріалів та думки сторін встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Під час судового розляду позивач [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник Генеральної прокуратури України Хорольський С.В. вимоги не визнав, подав відзив та просив врахувати наступне. Згідно із відомостями автоматизованої системи електронного документообігу органів прокуратури лист відповідача від 21.08.2017 №17/1-23694-12 стосується надходження до Генеральної прокуратури України заяви [PERSON] від 11.08.2017 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення окремими службовими особами Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та з інших питань. Згідно з вимогами ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. За положеннями п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 № 125 (далі - Інструкція), заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Оскільки [PERSON] порушено питання про можливе кримінальне правопорушення, вчинене на території м. Києва,

Outcome: dismissed