Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]О.) з відповідачем [PERSON] одружилися 05 травня 2011 року. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Подружжя спільного господарства не веде з січня 2016 року, між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх доньки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії 1-ФМ №077664, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 05 травня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 05 травня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №92 (а.с.12). Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №224327, виданого виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 03 травня 2012 року (а.с.6). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу [PERSON] необхідно залишити прізвище «Бурак», оскільки ні позивач ні відповідач не ставлять вимоги щодо його зміни. Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved