Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 вересня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем спільних дітей не мають. Посилається на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останній час між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій один до одного. Їх шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з травня 2017 року і вони разом як чоловік та жінка не проживають. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу разом звернутись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовлявся. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке їх спільною власністю немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та належне повідомлення відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 399, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12 жовтня 2016 року (а.с. 4). Позивач неодноразово пропонувала відповідачу разом звернутись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовлявся. Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір відновлення дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку про необхідність відновлення прізвище позивачу «[PERSON]».

Outcome: approved