Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок № 64а, по вул. Академічній в м. Запоріжжя, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В позові зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Пятої державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним номером 1-112 від 09.01.1990 року житловий будинок № 64а, по вул. Академічній в м. Запоріжжя належали померлій [PERSON] (3/4 частини житлового будинку) та [PERSON] (1/4 частини житлового будинку) після померлого 10.03.1989 року [PERSON]. Шляхом спільного проживання з матірю брат позивачки [PERSON] прийняв спадщину після померлої - належну їй 3/4 частки житлового будинку. 22.08.2017 року помер брат позивачки [PERSON], на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина жа житловий будинок, який розташований у м. Запоріжжя, по вул. Академічна, 64а. З урахуванням того, що дружини та дітей [PERSON] не мав, відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У межах встановленого законом шестимісячного строку позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, як рідна сестра спадкодавця. 23.02.2018 року позивач отримав постанову приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було вирішено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Академічна, 64а, після смерті 22.08.2017 року брата [PERSON]. Таке рішення було прийнято нотаріусом через відсутність документу, що посвідчує право власності на вищезазначений обєкт нерухомого майна, оскільки відповідно до п. 4.15 гл. 10 роз. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Посилаючись на ст. ст. 328, 384, 1216, 1218 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що іншої можливості захистити свої права, окрім як у судовому поряду в нього не має та саме це і спонукало його звернутися до суду із позовом про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Обставини про які зазначено у позовній заяві повною мірою знайшли своє підтвердження у наданих позивачем документах. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Академічна, 64а, власниками вказаного будинку є [PERSON] - 3/4 частини та [PERSON] 1/4 частина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, що видано після смерті [PERSON] що помер 10.03.1989 року , спадкоємцем після смерті останнього є гр.. [PERSON] та [PERSON]. Так згідно свідоцтва про смерть 21.11.2007 року померла [PERSON] у віці 80 років, вказаний факт зареєстровано [PERSON] міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області. Згідно копії паспорту серії СВ 443448 [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO]. Відповідно до копії паспорту СВ 443447 [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 399175 виданий [PERSON] міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, 17.08.1959 року помер [PERSON]. [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ІІ-ЖС № 373218 виданого Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя. Прізвище позивача в подальшому у звязку з реєстрацією шлюбу було змінено на «Іванова» У судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на заявленому позові. треті особи по справі належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи у судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки, вказаний житловий будинок на законних підставах належав спадкодавцю, позивачка від спадкування не усунута, а спадщина належить їй оскільки та вчасно подала заяву про її прийняття. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та наявних доказів. Як передбачено ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] [INFO], що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] був зареєстрований та проживав за однією адресою. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Статтею 1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємців, які відносяться до першої черги після смерті [PERSON] не має. Єдиними спадкоємця другої черги є сестра померлого - позивач по справі [PERSON]. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свого рідного брата [PERSON], але нотаріус у видачі свідоцтва відмовила через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав Позивача.

Outcome: approved