Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі 05.02.2015 року у них народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-КИ № 510536). Шлюб з відповідачем розірвано. Позивач вказує, що відповідач на її звернення щодо надання матеріальної допомоги не реагує та ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, до суду відзив не подав, суд вважає причину його неявки неповажною, а тому відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу\~ у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 180 СК України\~передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON]А та [PERSON] - зареєстровано 21.11.2014 року, свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 295012 (а.с.7). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року шлюб між [PERSON]А та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивач відновила дошлюбне прізвище «Митяніна». (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження І-КИ № 510536, 05.02.2015 народивлася донька [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с.8). Довідкою про склад сімї підтверджується той факт, що позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO] проживає за адресою [INFO] (а.с. 9). Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 17 ч. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. З матеріалів справи вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 19.03.2018 року. Врахувавши вимоги ст.ст.\~\~182,183 СК України\~та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін.\~\~ Також, з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~та ч.6\~ст. 141 ЦПК України.\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved