Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказала, що 25.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 9 та Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області видано свідоцтво про шлюб. [INFO] від даного шлюбу народився син - [PERSON]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося. Між ними перестало існувати взаєморозуміння через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Живуть окремо. Договірних зобов'язань один перед одним не мають. Майнових спорів не ініційовано. Зазначає, що дитина буде проживати разом з матір'ю. Порядок та способи у відвідуванні та вихованні дитини - обговорювались. Водночас зазначає, що не має впевненості в тому, що відповідач допомагатиме у виховані та матеріальному забезпеченні сина. Матеріальні витрати, що пов'язані із утриманням: розвитком, становленням, вихованням та харчуванням дитини - здійснює позивач. Через те що батько належним чином не дбає про дитину, є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Вказує, що відповідач отримує дохід, і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в частині 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до її повноліття. Відповідач працює, розмір доходів, як і місце роботи невідомий. За вказаних обставин, просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення сином повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання Позивач у підготовче судове засідання надала заяву від 12.11.2018 року зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву від 12.11.2018 року зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд визнає за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з винесенням рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.08.2007 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Бережинській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 9 про що видано свідоцтво про шлюб від 25.08.2007 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.09.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис про народження № 2058, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, визнання позову відповідачем суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі зазначеного, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, те, що відповідач визнав позовні вимоги суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору щодо задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved