Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право на приватизацію кімнати житловою площею 16,0 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Зобовязати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти пакет документів і провести приватизацію вищезгаданої кімнати у відповідності до вимог Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду. На підтвердження заявленого позову [PERSON] зазначила, що вселилася до квартири [ADDRESS], як член сімї дружина [PERSON], який проживає та зареєстрований в зазначеній квартирі. 43/100 частин зазначеної квартири, що складається з кімнати площею 12,7 кв.м. та балкону площею 1,64 кв.м. знаходяться у власності [PERSON], у звязку із приватизацією даної частки. Інша частина квартири є не приватизованою, знаходиться у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Із посиланням на норми житлової площі на одну особу, що встановлені Житловим Кодексом України та рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжя, визначений Постановою виконкому Запорізької обласної [PERSON] народних депутатів і президії обласної ради профспілок № 2 від 08.01.1985 року „Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень [PERSON] зазначає про своє право на користування та отримання у власність шляхом приватизації частики квартири [ADDRESS], що залишилася не приватизованою. Відповідач у справі районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району проти заявленого позову заперечила та зазначила, що на підставі Ордеру № 82 серії «З», виданого 03.01.1989 року виконкомом Заводської райради народних депутатів м. Запоріжжя, згідно рішення виконкому № 440 від 27.12.1998 року ізольована квартира [ADDRESS] житловою площею 28,46 кв.м., загальною площею 48,37 кв.м. була надана для заселення [PERSON] із сімєю, що складалася з самого наймача, дружини [PERSON] та доньки [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2013 року у справі № 335/577/13-ц між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визначено порядок користування квартирою та [PERSON] і [PERSON] було виділено у користування кімнату площею 16 кв.м., а [PERSON] кімнату площею 12,7 кв.м. Інші приміщення квартири залишено в загальному користуванні. Відповідно до розпорядження районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 03.10.2013 року № 478р [PERSON] передано у приватну власність внаслідок приватизації 43/100 частини приміщення квартири спільного заселення № 34 в будинку 2А по вул. Кронштадтській в м. Запоріжжя, що складається з кімнати площею 12,7 кв.м. та балкону площею 1,64 кв.м. У 2016 році [PERSON] та [PERSON] померли, а [PERSON] 06.04.2017р. уклав шлюб із [PERSON] та 10.04.2017 року остання була зареєстрована у вказаній квартирі, як член сімї [PERSON] 16.11.2017 року [PERSON] звернулась до Запорізької міської ради з проханням передати у власність шляхом приватизації іншу частину вказаної квартири. Зазначене звернення було надіслано за належністю до відповідача райадміністрації по Вознесенівському району, проте [PERSON] не надала необхідний пакет документів для приватизації. Таким чином, [PERSON] хоча і вселилася та мешкає на законних підставах у квартирі [ADDRESS], проте має право на користування лише кімнатою площею 12,7 кв.м., що передана у власність її чоловіку [PERSON], оскільки інша кімната квартири площею 16 кв.м. їй у користування не надавалась. Позивачка на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов не перебуває та не має законних підстав для приватизації зазначеної кімнати. Третя особа у справі [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] не заперечував та пояснив, що [PERSON] вселилася та проживає в квартирі за його згодою. Третя особа у справі - КП „Наше місто до суду представника не направило, подало заяву про розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що маються у справі суд вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Вселившись до квартири [ADDRESS] на підставі ордеру № 82 серії «З», виданого 03.01.1989 року виконкомом Заводської райради народних депутатів м. Запоріжжя [PERSON] набув права користування зазначеною квартирою відповідно до положень ст. 58 Житлового кодексу України. При цьому статус зазначеного житлового приміщення визначений в ордері згідно до рішення виконкому Заводської райради, як ізольована квартира. На час розгляду справи судом ордер на вселення до квартири не визнаний недійсним та правомірність вселення [PERSON] та членів його сімї до квартири сторонами не оспорюється. Визначення рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2013 року у справі № 335/577/13-ц між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порядку користування вищезгаданою квартирою не є підставою для припинення права користування [PERSON] квартирою вцілому, оскільки така підстава не передбачена нормами житлового та цивільного законодавства. Вказане рішення стосується прав та взаємних обовязків сторін у справі та не може стосуватись прав чи обовязків інших осіб, які не приймали участь у справі. Таким чином, оскільки [PERSON] не втратив права користування квартирою № 34 в будинку 2А по вул. Кронштадтській в м. Запоріжжя вцілому, а [PERSON] вселилася до квартири за згодою останнього як член сімї [PERSON], на підставі статті 65 ЖК України позивачка набула рівного із [PERSON] права користування спірною квартирою. Окрім цього заперечивши проти позову відповідач посилається на те, що на час розгляду справи квартира [ADDRESS] має статус квартири спільного заселення сім'ями-наймачами, які займають різні житлові приміщення в квартирі (статус комунальної квартири). Проте на час вселення [PERSON] до зазначеної квартири згідно Ордеру № 82 серії «З», виданому 03.01.1989 року виконкомом Заводської райради народних депутатів дана квартира мала статус ізольованого житлового приміщення, а не комунальної квартири, та надавалась для заселення однією сімєю. Належних доказів зміни статусу житлового приміщення відповідачем не надано. Також суд приймає до уваги положення статті 47 Житлового Кодексу України, якою визначено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Статтею 34 ЖК України передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному [PERSON] Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Постановою виконкому Запорізької обласної [PERSON] народних депутатів і президії обласної ради профспілок № 2 від 08.01.1985 року „Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжя визначено в розмірі 8 кв.м. Статтями 1-3 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. З огляду на викладені обставини, позивачка [PERSON] на законних підставах вселившись до квартири [ADDRESS] набула рівного з іншими користувачами права користування зазначеним житловим приміщенням та право на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду. Щодо заперечень відповідача, що [PERSON] не зверталась до органу приватизації з відповідною заявою слід зазначити, що такі твердження спростовуються заявою про приватизацію, яка помилково зроблена [PERSON] до неуповноваженого органу Запорізької міської ради, та яку відповідно до вимог Закону України „Про звернення громадян було переслано за належністю відповідному уповноваженому органу з питань приватизації районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Проте відомостей про вирішення даної заяви відповідно до вимог закону відповідачем не надано. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] щодо зобовязання районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти пакет документів і провести приватизацію кімнати не відповідають передбаченим статтею 16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, у звязку із чим в цій частині у позові належить відмовити.

Outcome: partial