Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини, в якому позивач просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час перебування у шлюбі, який зареєстровано у виконавчому комітеті Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, у сторін - [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Через дев`ять років після народження дочки, згідно заочного рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення дочка [PERSON] постійно проживала разом з позивачем, лише на нетривалий час залишалась з батьками позивача у зв`язку з поїздками за кордон останньої, а саме до Лондону - Англія, оскільки [PERSON] навчалась у школі на території України. Дитина [PERSON] також часто подорожувала перед цим, підтвердженням чого окрім авіаквитків є фотознімки з геолокацією. На фотознімках зафіксований активний відпочинок позивача з дочкою як за кордоном, так і на території України, під час якого вони відвідували культурні заходи, музеї, історичні та культурні пам`ятки, відпочивали у курортних містах, що свідчить про достатній матеріальний та культурний рівень позивача [PERSON] , здатність забезпечити дочку належними умовами для навчання, морального та культурного розвитку дочки, приділенні значного часу дочці та відношенню між донькою та позивачем в цілому. Доказами наведеного є відмінні результати навчання, фізичного та культурно розвитку дитини [PERSON] , про що свідчать чисельні грамоти за високі знання, переможні грамоти учнівських олімпіад місцевого та регіонального рівнів, шкільні табелі, та нагороди під час зайняття бальними танцями. Крім того, позивач має вищу спеціалізовану фармацевтичну освіту за фахом провізор, достатній досвід роботи за фахом та стабільний дохід. Також зазначає, що у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] наявна трьохкімнатна квартира, загальною площею 84,8 м.кв., в відповідному житловому стані на правах спільної сумісної власності, за адресою: [ADDRESS] , в якій планує проживати в майбутньому та зареєстровані на даний час позивач з дочкою [PERSON] . Однак в зазначеній квартирі, до моменту вирішення питання місця проживання доньки в судовому порядку відповідач забороняє проживати позивачу, чим вчиняє перешкоди користування власним майном останньої. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи. Від представника позивача - адвоката Харченко Г.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від представників відповідача - [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 08.08.2006 року Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області. За час шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2017 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія картки реєстрації особи - [PERSON] , [INFO] , а також копія акту обстеження житлово побутових умов сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійною доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають дві особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Соціально-побутові умови задовільні, створено належні житлово-побутові умови для проживання, виховання та навчання дитини. Згідно копії протоколу бесіди з дитиною від 18.06.2021 року, в ході бесіди з дитиною [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що остання постійно проживає з матір`ю. З батьком іноді спілкується в телефонному режимі, однак, при вирішенні питання з ким хоче залишитись на проживання, вказує що з матір`ю. У відповідності до додатку 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 05.08.2021 року, Івано-Франківською міською радою складено висновок щодо місця проживання [PERSON] , 09.02.2009 року, згідно якого виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що позивач має самостійний дохід та постійне місце проживання, при цьому даних, які б негативно характеризували [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено, крім того відповідач не висловив заперечень щодо проживання дочки [PERSON] з матір`ю. Враховуючи наведене, беручи до уваги сталість соціальних зв`язків матері з дочкою, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність негативного впливу на виховання і розвиток дитини, суд вважає, за доцільне позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] ., що за встановлених судом обставин відповідатиме інтересам дитини. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved