Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що після смерті її матері відкрилась спадщина за заповітом на даний житловий будинок. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що право власності на майно належить колгоспному двору. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2020 p., виданим Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис про смерть № 904. За життя [PERSON] склала заповіт від 25.05.2004 року, посвідчений секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 17, з якого [PERSON] заповіла житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами села Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, майновий пай та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства прощею 0,22 та [PERSON] заповіла [PERSON] . У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. заведена спадкова справа за № 20 - 2020 р. після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. 07 грудня 2020 року, що зареєстроване в реєстрі за № 339, позивачем отримано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2649 га, котра розташована на території Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282500:01:001:1890, що належала померлій [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. 07 грудня 2020 року, що зареєстроване в реєстрі за № 338, позивачем отримано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8460 га, котра розташована на території Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282500:01:001:1502, що належала померлій [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. 18 лютого 2021 року, що зареєстроване в реєстрі за № 68, позивачем отримано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, котра розташована на території Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282500:02:001:0185, що належала померлій [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. 18 лютого 2021 року, що зареєстроване в реєстрі за № 69, позивачем отримано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0900 га, котра розташована на території Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125282500:02:001:0184, що належала померлій [PERSON] . Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1989 р що видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 193 від 26.09.1989 р., житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, голово якого була [PERSON] . З технічного паспорта на спірний житловий будинок від 19.10.2020 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 72.0 кв. м., житлова - 43.5 кв. м. Самочинні побудови відсутні. Відповідно до довідки Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 62 від 04.03.2021 р. житловий будинок в [ADDRESS] належить колгоспному двору і станом на 26.09.1989 року його членами були: голова двору - [PERSON] [INFO] ; дочка - [PERSON] [INFO] ; внучка - [PERSON] [INFO] ; внук - [PERSON] [INFO] ; зять - [PERSON] [INFO] . Проте, як вбачається із довідки виданої ПП «Люкс» № 152 від 13.06.2006 p., з 14.03.1990 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . Відповідно до довідки Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №56 від 26.02.2021 р. житловий будинок по [ADDRESS] числиться за [PERSON] та належить колгоспному двору, станом на 15.04.1991 року членом якого була лише [PERSON] [INFO] . На день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована одна, що підтверджується довідкою Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 264 від 13.08.2020. Відтак, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 р. та на момент смерті спадкодавця був сам спадкодавець, котрим набуто право власності на даний житловий будинок у встановленому законом, що діяв на момент набуття такого права, порядку. У відповідності вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). У відповідності до ст. 112 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Згідно вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суперечки з приводу майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15 квітня 1991 року, повинні вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно, враховуючи вимоги законодавства, пов`язані із набуттям у власність колгоспного двору вказаного майна, та діючого законодавства, котрим регулюються цивільно-правові відносини, жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , котрий відносився до категорії колгоспного двору, належав на праві власності [PERSON] , померлій [INFO] , як єдиному члену колгоспного двору, яка до 15 квітня 1991 року не втратила права на частку в майні колгоспного двору. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , входить до складу спадщини після померлої [PERSON] , і підлягає до спадкування позивачем на загальних підставах у порядку спадкування за заповітом. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 лютого 2021 року №22/02-14, винесеною приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б., позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на спірний житловий будинок у зв`язку із тим, що право власності на нього належить колгоспному двору. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, якщо не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки було виявлено, що право власності на майно належить колгоспному двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved