Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 936, вчинений 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у сумі 22 376,50 грн. та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2020 року дізналась про те, що 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за заявою відповідача вчинено виконавчий напис за кредитним договором № 1487200 від 10.11.2019 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням процедури вчинення виконавчого напису, оскільки до звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису позивач не отримувала від відповідача ні вимоги про стягнення з неї заборгованості, ні розрахунку щодо суми такої заборгованості, при винесенні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірності заявленої відповідачем суми заборгованості, так як згідно виконавчого напису період стягнення становить з 08.01.2020 року по 05.05.2020 року, сума стягнення за вказаний період визначена у розмірі 21 576,00 грн., з яких 6 000 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 12 576,00 грн. - заборгованість за відсотками, 3 000 грн. - заборгованість за штрафами і пенею, однак відповідно до графіку платежів по договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1487200 від 10.11.2019 року сума позики становила 6 000 грн., а проценти 18 грн., тому стягнення 12 576 грн. заборгованості за відсотками за виконавчим написом суперечить умовам кредитного договору та свідчить про відсутність безспірності суми заборгованості. Окрім того, всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем для вчинення виконавчого напису не надавався приватному нотаріусу оригінал кредитного договору, в тому числі нотаріально посвідченого, на підставі якого було здійснено виконавчий напис, а на час вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису було передбачено можливості здійснення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій формі. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову у справі, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 936 від 20.06.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1487200 від 10.11.2019 року, на виконання якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. 06.07.2020 року відкрито виконавче провадження № 62476577. Ухвалою суду від 21.07.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича копії всіх документів (матеріалів), що стали підставою для видачі виконавчого напису 20.06.2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 936 про стягнення заборгованості із [PERSON] . 30.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Авентус Україна» В.В. Довгаль, в якому зазначає, що позивачем було заповнено заявку в онлайн режимі на сайті Товариства на отримання кредиту. Після погодження з пропозицією (офертою) позивачем, як Клієнтом шляхом підписання одноразовим ідентифікатором було введено та підписано Договір, примірник якого у формі електронного документа скеровано на надану клієнтом електронну адресу та розміщено і її особистому кабінету, відтак, із врахуванням вимог ЗУ «Про електронну комерцію» 10.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 1487200 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, на підставі якого Товариством надано позивачу грошові кошти в розмірі 6 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат. Сторонами Договору погоджено істотні умови: строк договору - 30 днів, знижена процентна ставка кредиту - 0,01 % від суми позики за кожен день користування нею(3,65% річних) та стандартну процентну ставку - 1,80% від суми позики за кожен користування позикою. У зв`язку із невиконанням клієнтом своїх зобов`язань із повернення грошових коштів, до звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, позивачу надсилалась письмова вимога про усунення порушень від 05.05.2020 року та проінформовано, що у випадку відсутності добровільного виконання боржником зобов`язання вживатимуться дії щодо примусового стягнення заборгованості. З метою захисту порушених прав Товариство звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та у відповідності до передбаченого п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 надав кредитний договір № 1487200 від 10.11.2019 року, копію реєстру поштових відправлень рекомендованих повідомлень, розрахунок суми заборгованості та копію довіреності представника. Зазначає, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, твердження позивача про вчинення з порушенням норм законодавства є необґрунтованими та безпідставними, тому у задоволенні позову просить відмовити. 16.08.2021 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, встановлюють її розмір можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації (квитанції, платіжні доручення, чеки, розписки тощо), які не надавались нотаріусу при вчиненні ним оспорюваного виконавчого напису, що свідчить про відсутність безспірності заявленої суми заборгованості. Відповідачем не представлено доказів перерахування та отримання позивачем кредитних коштів. Звертає увагу на те, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису пункт 1 Переліку документів № 1172 стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Просить позов задоволити. Позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, при цьому представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, у якому також просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, при цьому на виконання ухвали суду про витребування документів, що стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису повідомив про неможливість подання таких доказів у зв`язку із їх вилученням в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та скористались своїм правом подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в онлайн режимі на сайті Товариства укладено договір № 1487200 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та Товариством надано Клієнту грошові кошти у сумі 6 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності з метою покриття побутових витрат. Позику надано строком на 30 днів. 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 936, яким звернуто стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1487200 від 10 листопада 2019 року. Згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період 08 січня 2020 року по 05 травня 2020 року. Сума заборгованості складає 21 576,00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6 000,00 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 12 576,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3 000 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у розмірі 800 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни 06.08.2020 року на підставі виконавчого напису № 936 від 20.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62476577 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 22 376,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинноюпостанову КМУ від 26.11.2014року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 20 червня 2020 року, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. При цьому, укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та позивачем договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був нотаріально посвідчений, відтак з наведеного вбачається недотримання всіх необхідних умов вчинення нотаріусом виконавчого напису, зокрема, що стосується вимоги надання стягувачем належних документів на підтвердження безспірності заявленої заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, з аналізу наведеного вище, вбачається, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач в обґрунтування заявлених нею позовних вимог вказує також на те, що письмової вимоги чи розрахунку заборгованості від відповідача не отримувала, із визначеним відповідачем в односторонньому порядку розміром заборгованості не погоджується, виходячи із того, строк кредитного договору визначено тривалістю 30 днів, при цьому, всупереч умовам кредитного договору згідно виконавчого напису стягнення проводиться із врахуванням відсотків за користування кредитом у розмірі 12 576,00 грн. та 3 000 грн. за штрафами і пенями, про вчинення виконавчого напису її не було повідомлено. Відповідачем на підтвердження факту скерування [PERSON] письмової вимоги долучено до відзиву список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, з якого вбачається надіслання серед інших також поштового відправлення на ім`я [PERSON] , разом з тим відомостей про те, що таке відправлення було вручено [PERSON] та на момент вчинення виконавчого напису вона була ознайомлена про наявність заборгованості та можливість добровільного врегулювання спору матеріали справи не містять. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено із недотриманням умов вчинення виконавчого напису згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи долучено Витяг з Договору про надання правової допомоги № 100701/20 від 07.10.2020 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Пащук А.І., акт виконаних робіт про надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової допомоги на суму 5 000 грн. від 07.10.2020 року. Оплата наданих послуг на професійну правничу допомогу підтверджується квитанцією від 23.09.2021 року № 0.0.2277892122.1 на суму 5 000 грн. Відтак, стягненню підлягають також понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved