Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, в якому вказала, що з 14.02.2015 року по 13.10.2016 року знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей\~[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказала, що після розірвання шлюбу та по даний час вона разом із дітьми проживають окремо від [PERSON] у квартирі своєї мами за адресою: м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 26/37, Львівської області, в якій створені усі необхідні умови для належного утримання, розвитку та виховання дітей, знаходиться у належному санітарно-гігієнічному стані, в ній наявні відповідні меблі та побутова техніка. Доповнила, що відповідач протягом тривалого часу не відвідує дітей, матеріально їх не забезпечує, не бере участі у їх вихованні, тобто проживання малолітніх дітей разом із нею відповідають їхнім інтересам та оскільки діти не зареєстровані за місцем проживання просить просить визначити місце їх проживання місцем її проживання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач до суду повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду подані заява про розгляд справи без їх участі та розпорядження про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі\~ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ч. 1\~ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14.02.2015 року по 13.10.2016 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей\~[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії І-ЕГ № 210108 від 14.05.2015 року та серії І-СГ № 518637 від 29.11.2016 року відповідно. Після розірвання шлюбу рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 13.10.2016 року [PERSON] проживає окремо від [PERSON] з дітьми без їх реєстрації у квартирі своєї мами за адресою: м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 26/37, Львівської області, що також підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сімї № 44 та про встановлення факту проживання від 11.07.2017 року. Згідно розпорядження Сокальської районної державної адміністрації № 446 від 23.10.2017 року вирішено за доцільне визначити місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] місце проживання їх матері [PERSON] за адресою: м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 26/37, Львівської області. При визначенні місця проживання дітей суд також враховує наявність у матері сталого доходу та постійного місця проживання, те, що за місцем проживання позивач характеризується позитивно, її ставлення до інтересів дітей, а саме те, що вона тривалий час опікується дітьми, забезпечує їх виростання в атмосфері любові, моральності та матеріальної забезпеченості, ту обставину, що [PERSON] фактично самоусунувся від виховання дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх долею. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Таким чином, враховуючи вищенаведене, маючи на меті, перш за все інтереси дітей, приймаючи до уваги їх малолітній вік, коли вони особливо гостро потребують саме материнського догляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно визначити місце проживання дитини разом із матірю [PERSON] При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 82 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до\~статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн., сплату якого позивачу було відстрочено до ухвалення рішення у справі.

Outcome: approved