Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] о із зазначеним позовом , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені , будь-яке примирення неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити, розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] о в засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, надав клопотання про надання строку для примирення впродовж шести місяців. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, визнавши причину неявки відповідача неповажною. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як визначено ч.1 та ч.2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків , передбачених законом. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року. Дітей від шлюбу не мають. Між сторонами виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Сторони припинили спільне проживання, впродовж останніх трьох років проживають окремо . Спільного господарства не ведуть, відповідач створив іншу сім`ю , що є підставою для розірвання шлюбу. Сім`я фактично розпалася, існує вона тільки формально. Клопотання про надання строку для примирення суд відхиляє, оскільки судом надавався сторонам строк для примирення. Однак, позитивних результатів він не дав. Відповідач проживає в іншій сім`ї, спір про розподіл майна вирішується в окремому провадженні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач умисно не погоджується на розірвання шлюбу, оскільки виник спір щодо розподілу майна. Крім того, до суду надійшли матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за дії, вчинені щодо позивачки. Вказані обставини ніяк не свідчать про бажання відповідача зберегти сім`ю. Відповідно до положень сімейного законодавства шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилами ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Позивач [PERSON] скористалась наданим їй правом щодо звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. ЇЇ право на припинення шлюбних відносин за жодних обставин не може бути обмежене. Таким чином, суд приходить до висновку , що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому розриває його. На підставі викладеного та

Outcome: approved