Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила ухвалити рішення про визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] У належній позивачу квартирі зареєстровані її діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які з 2013 року і по теперішній час не проживають у вищевказаному житловому приміщенні. Пропозицію [PERSON] щодо зняття з реєстрації у добровільному порядку відповідачі залишили без задоволення, у зв'язку з чим вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON], відповідачі: [PERSON], [PERSON], представник третьої особи - Крюківського районного відділу у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, при причини неявки суд не повідомили, при цьому представник позивача завчасно надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі показів наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак, згідно договору дарування серії АЕА №862941 від 12.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В., [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої 20.10.2015 року ТОВ «Добробит», у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON], її син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Згідно акту, виданого ТОВ «Добробит» 23.10.2015 року, зі слів [PERSON] та [PERSON], було встановлено факт не проживання [PERSON] та [PERSON] з 2013 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідачів в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідачів в спірному приміщенні більше одного року без поважних причин. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317-319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням, оскільки добровільно його залишили і без поважних причини в ньому не проживають, що дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися належними йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved