Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (далі [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 31.08.2017 року припинив трудові відносини з відповідачем на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні їй не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 19617,82 грн. На виконання судового наказу від 23.10.2017 року №428/9991/17 заборгованість із заробітної плати була виплачена в повному обсязі 27.04.2018 року. Сума середнього заробітку за час затримки при звільненні становить 25392,76 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25392,76 грн. та вирішити питання про судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот», діючи відповідно до приписів ч. 4 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. Позивач [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з чим судом 19.07.2018 року на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот», зазначені відносини припинились 31.08.2017 року за власним бажанням позивача на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-ІІ №1849985. На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 19617,82 грн., про стягнення якої 23.10.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області був виданий судовий наказ та відкрито виконавче провадження. [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» 27.04.2018 року виплатило позивачу борг по заробітній платі в повному обсязі в сумі 19617,82 грн., що підтверджується копією довідки про виписку з банківського рахунку позивача від 23.05.2018 року, виданої Луганською філією ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач була звільнена 31.08.2017 року, в цей день вона знаходилася на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і до дня, коли позивачу було сплачено нараховану, але не виплачену заробітну плату в повному обсязі, тобто за період з 01.09.2017 року по 26.04.2018 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі №6-195цс134. Середньогодинна заробітна плата позивача [PERSON] становить 17,72 грн., а середньомісячне число робочих годин 175,0 год., що підтверджується копією довідки [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 10.05.2018 року №35955. Загальна кількість робочих годин за період з 01.09.2017 року по 26.04.2018 року, включно, становить 1390,80 год., яка складається з кількості робочих годин за 7 повних місяців затримки (з вересня 2017 року по березень 2018 року, 7 місяців х 175 год. = 1225 год.) та за 18 робочих днів затримки у квітні 2018 року (175 год. : 19 робочих днів у квітні 2018 року х 18 робочих днів затримки = 165,8 год.). Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 24644,98 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 17,72 грн. х 1390,80 год. = 24644,98 грн.). Аналізуючи вищенаведений розрахунок, суд відзначає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки цей розрахунок зроблений відповідно до Порядку з урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 683,66 грн.

Outcome: partial