Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Павлоград, вул. Червона, б. 11. У вищезазначеному будинку разом з нею зареєстрований відповідач [PERSON] колишній чоловік її доньки. Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не проживає з 2013 року і відсутній без поважних причин. Він виїхав з вказаного будинку забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує права та інтереси позивача, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаним будинком. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивач звернувся з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Павлоград, вул. Червона, б. 11. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. 29.11.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Павлоград, вул. Червона, б. 11, на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 07.06.1990 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON]І, в реєстрі №3193, та копією реєстраційного надпису на документі про право приватної власності, зареєстрованого 20.06.1990 року в реєстрі за №253 Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. Вказана обставина також підтверджується копією довідки Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 07.09.2018 року №475. Відповідно до копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.08.2018 року №31940, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с-ще Павлоград, вул. Червона, б. 11, станом на 29.08.2018 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з копією акту про фактичне проживання /не проживання/ особи від 07.09.2018 року, засвідченого головою вуличного комітету селищного комітету с-ще Павлоград [PERSON], за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с-ще Павлоград, вул. Червона, б. 11, зареєстрований [PERSON], але фактично з 2013 року не проживає. Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 23.06.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 23.06.2018 року, про що складено відповідний актовий запис №64. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку з 2013 року, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання, забравши при цьому свої речі. Зазначена обставина підтверджується матеріалами справи. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує розяснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого міста, то, відповідно, він втратив право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Павлоград, вул. Червона, б. 11, який на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., у звязку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved