Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказала, що вона з відповідачем з 06.07.2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 25.12.2014 року шлюб між подружжям було розірвано. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому, враховуючи наявність у відповідача мінливих та нерегулярних доходів, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю. Додатково пояснила, що дитина хворіє сколіозом, вона теж хворіє, але працює, її дохід складає до 2000 гривень в місяць. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити повністю, пояснив, що наполягають у стягненні аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач працює підприємцем, має мінливий дохід, але за обставин, коли він на даний час не працює - не заперечують у частці до доходу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач є його сином, останній являється інвалідом 2 групи, не працює за станом здоров'я, йому призначена пенсія у розмірі 949 гривень. Син не згоден сплачувати аліменти, оскільки позивачка сама в змозі, працюючи підприємцем та утримуючи дохід з квартирантів, утримувати дочку. Син хворіє, вони вимушені його лікувати, тому вважає, що органи соціального забезпечення повинні утримувати неповнолітню дитину. Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що з 06.07.2005 року по 25.12.2014 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина на даний час виховується матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.7); батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідач проживає окремо, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію у розмірі 949 гривень (а.с.51- довідка). Дитина хворіє, що підтверджується довідкою ЛКК №14. Позивач працює підприємцем, та має дохід за 1 квартал 2015 року 6875 гривень (а.с.55). Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що відповідач не працює, є інвалідом 2 групи і отримує пенсію, немає інших аліментних обов'язків, позивачка працює, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та визначити розмір аліментів - 1/6 частку доходу відповідача щомісячно на користь позивача на утримання доньки. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги і можливість надання утримання дочки з боку матері. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити за необґрунтованістю. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Із врахуванням вимог ст.ст. 183, 184 СК України, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є необґрунтованим, а стягнення аліментів у частці від доходів відповідача буде відповідати інтересам як стягувача, так і боржника, оскільки розмір аліментів буде змінюватись в залежності від розміру отриманих боржником доходів. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial