Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась ло суду з позовною заявою, яку надалі уточнила в уточненій позовній заяві просить суд збільшити розмір стягуваних з вдповідача аліментів, на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі з 600 грн. до 1 500,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 року, було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2012 року, було стягнуто з [PERSON] [INFO] , щомісячно, аліменти в розмірі 600 грн. на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21.02.2012 року, до повноліття дитини на користь [PERSON] . Матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку відповідач не надає, у зв`язку із чим позивач просить суд збільшити розмір аліментів визначених рішенням суду від 16.05.2012 року. Ухвалою суду від 22.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак її представник надала заяву в якій вказала, що вони наполягають на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просить розглянути справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак надав до суду письмовий відзив, в якому вказав, що не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів. Однак в подальшому подав заяву в якій вказав, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 500,00 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 року, було розірвано (а.с. 7-8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2012 року, з [PERSON] [INFO] , щомісячно, було стягнуто аліменти в розмірі 600 грн. на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21.02.2012 року, і до повноліття дитини на користь [PERSON] . Також на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2012 року, видано виконавчий лист №2-1480/12 за яким з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн., щомісячно, і стягнення здійснювати починаючи з часу звернення позивача до суду з 21.02.2012 року (а.с.6). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», яка кореспондує з ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін устаттю 182 СК України - 30%). Згідно з положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України, визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інші випадки, передбачені СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зміни попередньо визначеного розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України, суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач ніде не працює, його дохід є мінливим, та його доходу недостатньо для повноцінного забезпечення потреб їх спільної дитини (а.с.27-40). У зв`язку із чим, враховуючи встановлені обставини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав неповнолітньої дитини, у тому числі з огляду на зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності та те, що відповідач не заперчує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, враховуючи положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина з 600,00 грн. до 1 500,00 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повному обсязі. Разом з тим, з урахуванням вимог п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст.18-184,192 СК України,

Outcome: approved