Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 02.08.2014 року. У період шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . З початку 2019 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя у якості подружжя неможливе, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного, позивач просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.10.2020 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від позивача надійшла позовна заява уточнена, відповідно до якої, позивач просить розірвати між сторонами шлюб, встановити місце проживання неповнолітньої доньки разом із матір`ю, а після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні позивач наполягала лише на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу, а уточнену позовну заяву вважати як помилково направлену, та просила не надавати строк для примирення. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, однак зауважив, що шлюбні відносини припинені з липня 2020 року, а не на початку 2019 року, як вказано у позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 978. У період шлюбу народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved