Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ПАТ «Дельта Банк», які збільшувала під час судового розгляду і остаточно просила стягнути з відповідача суму, у тому числі річних за фактичну кількість днів користування пенсійними надходженнями протягом дії договору та 15 % процентів річних від простроченої суми понад строк дії договору в розмірі 5 848,04грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму втрат від знецінення грошей (передбачених положеннями ст.625 ЦК України) в сумі 3% річних - 399,03грн. та індекс інфляції і користування в обігу - 18162,99грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму за користування залишками на пенсійному рахунку(передбачених положеннями ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати») в сумі подвійної ставки НБУ на момент виставлення претензії 60%річних - 6 422,43грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму за вимушене користування взятою позикою в ломбарді - 5 618,55грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму заподіяної моральної шкоди (передбачених положеннями ст.23 ЦК України) в сумі -5 000грн. Позовні вимоги позивачем обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до укладених з позивачем договорів №003-09501-070810 від 07.08.2010р., №008-09501-051011 від 05.10.2011р., №008-28520-250314 від 25.03.2014р., що стало наслідком значних витрат позивача, пов'язаних з неможливістю користування відкритими розрахунковими рахунками через вчасно не відремонтовану банківську систему. Під час судового розгляду позивач [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та заявах про збільшення вимог, запереченнях на заперечення відповідача. Відповідач ПАТ «Дельта Банк» в особі представника Литвинова С.І. подав письмові заперечення, які підтримав під час судового розгляду. Так, представник вимоги позивача не визнав посилаючись на дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації, а також те, що позивач 19 червня 2015 року отримала повну суму заборгованості, яка знаходилась на її карткових рахунках. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Литвинова С.І., допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р.запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Також встановлено, що між позивачем та відповідачем були укладені договори: №003-09501-070810 від 07.08.2010р. на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки; №008-09501-051011 від 05.10.2011р. на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки; №008-28520-250314 від 25.03.2014р. про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «my DELTA». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Згідно ст. 36 вказаного закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними. Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Зобов'язання банку, передбачені пунктами 2, 6 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. 19 червня 2015 року позивачу було виплачено грошові кошти, що знаходились на рахунках відповідно до умов укладених договорів : №008-09501-051011 від 05.10.2011р. - 3 880,88грн. , №008-28520-250314 від 25.03.2014р.- 34,27грн. , всього 3 915,15грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час судового розгляду позивачем не було доведено те, що відповідач в порушення умов договору та діючого законодавства не виконував своїх зобов'язань у період до 02 березня 2015 року. Покази свідків допитаних під час судового розгляду [PERSON] та [PERSON] суд сприймає критично, оскільки останнім достовірно не відомі обставини виникнення заборгованості. Як свідчить надана представником відповідача виписка станом на день запровадження тимчасової адміністрації на рахунках позивача знаходилась сума коштів, яка була виплачена згідно встановленого порядку 19 червня 2015 року. Оскільки обставини якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, у задоволенні вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed