Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що вони перебувають у шлюбі з 30.12.2003 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. З квітня 2015 р. спільне проживання сторін було припинено у зв'язку з наявністю у подружжя різних поглядів на життя та ведення господарства, постійними непорозуміннями та сварками. Протягом останніх двох місяців позивач проживає з іншим чоловіком та має намір створити нову сім'ю, у зв'язку з чим вжиття заходів до примирення подружжя недоцільно, почуття любові та поваги втрачені. Відповідач не надає коштів на утримання їх сина, приховує своє місце роботи. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, та судові витрати, пов'язані з розглядом справи, - судовий збір у розмірі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2557,80 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що після припинення сімейних відносин у квітні 2015 р. [PERSON] перестала ночувати вдома та цікавитись дитиною. Син проживав з ним приблизно 2 місяці і в цей час він повністю забезпечував його, потім позивачка почала забирати його до себе на вихідні. Відповідач до теперішнього часу утримує та матеріально забезпечує сина, приймає участь у його вихованні. Він не має постійного заробітку, підробляє вантажником на ринку. Середній заробіток відповідача складає 1500-2000 грн. в місяць. Він проживає з батьками-пенсіонерами, які також потребують його матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, та пояснив, що дитина на обліку у лікарів не перебуває, та не має доходів, які б забезпечували її потреби, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка несе витрати на харчування, одяг, лікування дитини, сплачує витрати, пов'язані з навчанням у школі. У батька син перебуває з вечора п'ятниці (після уроків) та у вихідні дні. Відповідач [PERSON] первісний позов визнав в частині розірвання шлюбу, проти чого не заперечував, позовні вимоги в частині стягнення аліментів не визнав, зустрічний позов підтримав. При цьому пояснив суду, що його стан здоров'я задовільний, інших дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні він не має. Не визнає вимог про стягнення аліментів з нього на користь позивачки, оскільки дитина перебуває на його утриманні усі вихідні та святкові дні. Представник відповідача - [PERSON] підтримала позицію відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 30.12.2003 р. відділом реєстрації актів громадського стану м.Харкова, актовий запис № 688. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], неповнолітній [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований, що підтверджується довідкою дільниці №57 КП «Жилкомсервіс» від 02.10.2015 р. (а.с.52). Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.02.2007 р., [PERSON] є співвласником вказаної квартири, [PERSON] не є її співвласником. З квітня 2015 р. позивач за місцем своєї реєстрації не проживає, що сторонами визнано і не оспорюється. Відповідачем не оспорюється, що з червня 2015 р. їх син переважну частину тижня, з понеділка до п'ятниці, проживає разом з матір'ю. Таким чином, на час розгляду справи сторонами, за згодою дитини, яка досягла віку 11 років, визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] з її матір'ю, [PERSON], яка не перешкоджає батькові дитини - відповідачу [PERSON] в реалізації свого права на участь у вихованні дитини, надаючи можливість спілкування з сином у вільний від навчання час. Висновок суду щодо проживання неповнолітнього [PERSON] з матір'ю та перебування на її утриманні підтверджується довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7» від 05.10.2015 р., відповідно до якої за весь час спостереження дитини її супроводжує мати, [PERSON] (а.с.50). За інформацією адміністрації Харківської спеціалізованої школи №73, де навчається неповнолітній [PERSON], його батько не брав участі у батьківських зборах, шкільні заходи не відвідував, навчанням та успіхами сина не цікавився, що також підтверджує висновок суду про перебування неповнолітнього на утриманні матері. Крім того, судом встановлено, що стан здоров'я неповнолітнього [PERSON] задовільний, він не має самостійного доходу, який забезпечує потреби неповнолітнього. Відповідач, який проживає окремо, також має задовільний стан здоров'я, працює не офіційно, інших неповнолітній дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні не має. Згідно пояснень сторін, причиною розпаду родини явилося фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові та поваги. Ст.51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає цього, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задовільнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.09.2015 року і до досягнення ним повноліття. У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє, оскільки відповідач не надав суду безспірних доказів перебування неповнолітнього сина на його утриманні або постійного проживання дитини з батьком, оскільки неповнолітній [PERSON] навіть не зареєстрований за місцем проживання відповідача. Надані суду квитанції про придбання дитячого одягу у січні-лютому 2016 р., під час розгляду справи, суд вважає одноразовими витратами, які можуть бути враховані при визначенні розміру аліментів за цей місяць. Крім того, не доведено - чи є ці речі життєво необхідними для дитини, чи була потреба саме в цьому одязі. Крім того, з підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, та судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, у розмірі 1218,00 грн., виходячи з того, що складання позовної заяви, вартість чого визначена згідно договору про надання юридичних послуг № 5-09-ФО/15 від 01.09.2015 р. у розмірі 1218 грн., складається з усіх послуг, перелічених в додатку №1 до вказаного договору (отримання, аналіз та підготовка документів, встановлення права на пред'явлення позову, усна консультація, підготовка та подання позовної заяви до суду). Також з підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., який позивач мала сплатити при поданні позову про стягнення аліментів, але була звільнена від його сплати відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved