Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення. Позивач просить суд виселити [PERSON] із квартири за адресою: [ADDRESS] без надання йому іншого жилого приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, [PERSON] є співвласницею однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] по ? частини із дочкою - [PERSON]. Зазначену квартиру вона із дочкою отримали на двох, згідно ордеру на житлове приміщення [NUMBER]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 01.03.2014 року. Після розлучення відповідач проживає з позивачем та їх дочкою в однокімнатній квартирі, житлова площа якої складає 16,4 кв.м., а загальна - 28.34 кв.м. Під час спільного із відповідачем життя, [PERSON] зловживав спиртними напоями та систематично порушував громадський порядок та бив [PERSON], що стало причиною розірвання шлюбу. Позивач неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, відповідач не змінює свою поведінку на краще і робить неможливим життя з ним в одній квартирі. Позивач вказує, що після того як [PERSON] «закодувався» від алкогольної залежності, він став ще більше роздратованим та неврівноваженим, весь час створює умови для того, щоб сумісне життя в одній квартирі з позивачем і їх двадцятип'ятирічною донькою було неможливим. Свідками такої поведінки відповідача є дочка та сусіди. Позивач зазначає, що відповідач добровільно виселятися із зазначеної квартири не бажає, проте має власну квартиру, в якій проживає його мати, щодо якої відповідач брав участь у приватизації. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON], справу просить розглянути без його участі та без присутності позивача, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує, про що направив до суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Третя особа [PERSON], повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. У судове засідання не з'явився, що не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласницею однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] по ? частини із дочкою - [PERSON]. Зазначену квартиру вона із дочкою отримали на двох, згідно ордеру на житлове приміщення [NUMBER].(а.с.10). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 01.03.2014 року(а.с.9). Після розлучення відповідач проживає з позивачем та їх дочкою в однокімнатній квартирі, житлова площа якої складає 16,4 кв.м., а загальна - 28.34 кв.м. (а.с.13-14). Відповідач добровільно виселятися із зазначеної квартири не бажав, проте надав до суду заяву про визнання позову Відповідач має власну квартиру, в якій проживає його мати, щодо якої відповідач брав участь у приватизації. Відповідно до ст.109 Житлового Кодексу Української PCP. виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст. 157 Житлового Кодексу Української PCP передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ст. 116 Житлового Кодексу Української PCP, якщо наймач, члени його ciм'i або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Статтею 383 Цивільного кодексу України гарантовано, що власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бузи: припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п.3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки позивачем доведена необхідність виселення відповідача із квартири за адресою: [ADDRESS] та відповідачем надана заява про визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved