Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1993 року, який укладено у відділі РАГСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №203. В період шлюбу, у них народилося четверо дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] , двоє інших дітей на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у сторін не склалося, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Просить шлюб, укладений з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 203- розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Суду ствердила , що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки на даний час спільно проживає з іншим чоловіком, з яким бажає зареєструвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони уклали шлюб з 02 жовтня 1993 року, який укладено у відділі РАГСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №203. В період шлюбу, у них народилося четверо дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] , двоє інших дітей на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у сторін не склалося, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені За клопотанням відповідача ухвалою суду від 22 квітня 2019 р. з метою збереження шлюбу сторонам було надано строк для примирення, однак строк для примирення позитивних результатів не надав, позивач не змінила свою думку, підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. Також в позові [PERSON] просила суд двох малолітніх дітей сина [PERSON] - [INFO] та дочку [PERSON] - [INFO] залишити на вихованні та проживанні біля неї. Відповідно достатті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вказаної статті, судом вирішується спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, а оскільки, як встановлено судом, спору щодо місця проживання малолітніх між сторонами не існувало та не існує на даний час, , суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах громадянина України осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст..16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Враховуючи вищенаведене у задоволенні позовної вимоги в частині зміни прізвища позивачки [PERSON] на дошлюбне [PERSON] - відмовити.

Outcome: dismissed