Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить переглянути процес стягнення аліментів з [PERSON] на її користь протягом 6 років та зобов'язати виплатити заборгованість по аліментах у сумі 144150,13 грн. та стягувати в подальшому до досягнення дітьми повноліття аліменти у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що шлюб між ними укладено 28 жовтня 2000 року, в шлюбі у них народились троє дітей - [PERSON], 2001 року народження, [PERSON], 2004 року народження та [PERSON], 2008 року народження, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Через небажання матеріально допомагати коштами на утримання дітей, Галицьким районним судом м. Львова 26 жовтня 2011 року винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова станом на 01 серпня 2017 року, така становить 144150,13 грн. Покликається також на те, що її заробітної плати не вистачає для того, щоб повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток трьох неповнолітніх дітей, а її прохання до відповідача надавати матеріальну допомогу були безрезультатними. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча був належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи, а тому на підставі ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що всі учасники процесу не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 28 жовтня 2000 року (а.с.3). У шлюбі у сторін народились троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011 року позов [PERSON] задоволено частково; вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., починаючи з 31 серпня 2011 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.4). Виконавчий лист по вищевказаній справі перебуває на виконанні у Галицькому ВДВС м. Львів, про що свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 серпня 2017 року (а.с.6). Також судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2013 року (а.с.5). Як вбачається із вищевказаного розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2600/11, який 11 листопада 2011 року виданий Галицьким районним судом м. Львова, залишок заборгованості [PERSON] по аліментах становить 144150,13 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про підставність позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у сумі 144150,13 грн., оскільки така підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, перевіреними в судовому засіданні. Як вбачається із висновку, викладеного у наявному в матеріалах справи Акту обстеження житлово - побутових умов проживання в помешканні за адресою: [ADDRESS], в помешканні, матір'ю [PERSON], відповідно до ї матеріального стану, створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с.7). Згідно довідки про доходи, виданої Львівським міським центром зайнятості №07/38 від 11 вересня 2017 року, [PERSON] працює в Львівському міському центрі зайнятості провідним фахівцем та отримала дохід за період з березня 2017 року по серпень 2017 року у сумі 51884,86 грн., без податків - 43688,05 грн. (а.с.9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, як вбачається із рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011 року, яким вирішено стягувати із відповідача в користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, таким,зокрема, встановлено, що відповідач працює в ЛКП «Муніципальна дружина» на посаді паркувальника та має постійний дохід. Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. Позивач скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного, допустимого та достовірного доказу на обґрунтування правомірності вимоги щодо зміни розміру аліментів на утримання дітей з відповідача [PERSON] не надала, зокрема, докази зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача чи відповідача. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів слід відмовити. Враховуючи, що позов задоволено частково, позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved