Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , у розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину додаткових витрат, які є фактично понесеними, що викликані хворобою дитини у розмірі 125 620,03 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину додаткових витрат, які фінансуються наперед, що викликані хворобою дитини у розмірі 6 707,51 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Позивач та Відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.2012 р. Протягом останніх місяців (з червня 2019р.) Відповідач проживає окремо, оскільки самовільно змінив своє фактичне місце проживання. Відповідач на зв`язок не виходить, самоусунувся від ведення спільного господарства та побуту. Під час перебування у шлюбі, у сторін була народжена дитина, яка на даний момент є неповнолітньою - [PERSON] [INFO] , факт підтверджується Свідоцтвом про народження від 20.11.2018 р. Вартим також уваги той факт, що спільна дитина сторін набула статусу дитини- інваліда до 18 років, внаслідок діагностування їй тяжкого захворювання, зокрема - цукровий діабет тип 1, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. Спільна неповнолітня дитина сторін [PERSON] утримується та проживає виключно із Позивачем, а Відповідач, у свою чергу, добровільно свій обов`язок щодо участі в утриманні дитини не виконує, усвідомлюючи наявне важке захворювання дитини. З огляду на такі обставини, Позивач не вбачає наявної можливості здійснювати самостійно, повноцінно за таких обставин, утримання дитини, забезпечення дитини необхідним, визначеним лікарем харчуванням, а також оплату систематичного необхідного лікування та підтримання життєздатності організму дитини. Такі обставини стали підставою для звернення до суду з метою захисту своїх та своєї неповнолітньої дитини прав, п стягнення аліментів з Відповідача та додаткових витрат на дитину. 15 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали представником позивача було отримано 18 грудня 2019 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 вересня 2012 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 281. Від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню сина - [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 519 від 20.11.2018 року.. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки малолітня дитина проживають з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 р. № 294-ІХ та для дітей віком від 6 до 18 років становить: - із 1 січня - 2218 грн., - із 1 липня - 2318 грн.,- із 1 грудня - 2395 грн. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. В силу ч. ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Таким чином, Позивач є працездатною особою, яка самостійно утримує та проживає раз спільною дитиною сторін [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позивач працевлаштована в комунальному концерні «Центр комунального сервісу» на посаді заступника головного бухгалтера і працює по теперішній час. Оклад згідно штатного розпису 24726 грн. Даний факт підтверджується Довідкою від 04.10.20 №02/8804. Позивач проживає із спільною дитиною сторін, своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , своєю непрацездатною матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (факт підтверджується актом про фактичне проживання особи у житловому приміщенні від 10.10.2019 р.). Зазначене житлове приміщення належи підставі права власності Позивачу, що підтверджується Договором дарування кварти від 08.10.2011 р. та Витягом про державну реєстрацію прав № 31712332. Таким чином позивач, вимушена одноосібно утримувати неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, [PERSON] [INFO] , яка була народжена у час перебування Позивача у шлюбі із [PERSON] . Факт перебування зазначеної неповнолітньої особи родинних відносинах із Позивачем підтверджується свідоцтвом про народженні [INFO] . Зазначений вище шлюб було розірвано [INFO] , що підтверджу відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.03.2008 р. Встановлено, що Позивач не отримує аліментів від батька своєї доньки [PERSON] . Разом з тим, у зв`язку з відсутністю участі в утриманні та забезпеченні необхідного лікування, госпіталізації, реабілітації спільної дитини сторін з боку Відповідача та скрутним матеріальним становищем Позивача, останньою були укладені Договір на надання позички від 22.12.2016р. та Договір № 14/12-2018 про надання строкової поворотної безвідсоткової позики від 14.12.2018р. Зазначені правочини укладались із ТОВ «НТК ЕНПАСЕЛЕКТРО» з метою отримання грошових коштів із використанням їх у подальшому у лікуванні та підтриманні фізичної життєздатності спільної дитини сторін. Зазначені правочині фактично були укладені із колишнім роботодавцем Позивача, ТОВ «НТК ЕНПАСЕЛЕКТРО». Умови зазначених правочинів сторонами були виконані, Позивач повернула позичені кошти, що підтверджується інформацією зазначеній на правочині від 22.12.2016р. за підписом Директора ТОВ «НТК ЕНПАСЕЛЕКТРО», а також Відповідно до Розрахункового листка за вересень 2019 р. Встановлено, що Відповідач є працездатною особою, працевлаштований в Озброєнні Збройних Сил України. За місцем працевлаштування отримує дохід, який станом на березень 2019 р. становив 32954,38 грн. Даний факт підтверджується довідкою від 22.04.2019р. № 305/234. Стороною відповідача доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Враховуючи те, що відповідач не несе витрати по утриманню дитини, не забезпечує її лікуванням вразі потреби, не займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, домовленості між сторонами щодо розміру аліментів не досягнуто, суд вважає, що розмір аліментів є достатнім для забезпечення належного утримання дитини. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половину додаткових витрат, які є фактично понесеними, що викликані хворобою дитини у розмірі 125 620,03 грн., та половини додаткових витрат, які фінансуються наперед, що викликані хворобою дитини у розмірі 6 707,51 грн., суд виходить з наступного. За положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489/цс17). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. В ході судувого розгляду встановлено, що малолітня дитина сторін по справі [PERSON] , [INFO] , набула статусу дитини-інваліда до 18 років, внаслідок діагностування їй тяжкого захворювання, зокрема - цукровий діабет тип 1, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз, підтверджується [NUMBER] видано Солом`янським УПСЗН м. Києва. Крім того, проходження реабілітації малолітнього [PERSON] , [INFO] підтверджується наступними доказами, а саме: Медичним висновком № 49 від 18.08.2016р. встановлено у [PERSON] [INFO] цукровий діабет вперше виявлений, тип І, важка форма; глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. Висновок дійсний до 11.0.2030р., дата переогляду визначена на 11.01.2030р. Висновок наданий Центром первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва.; Індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда № 96/16 від 18.08.2016р. Згідно даного доказу, спільна дитина сторін пройшла визначений курс реабілітації, внаслідок проведеного курсу лікування діагностованого захворювання. У зазначеному доказі також вказано перелік обмежень у здійсненні ряду необхідних щоденних дій з метою забезпечення стабільного стану здоров`я дитини. На сторінці 2 зазначено вжиті дії, направлені на медичну, психолого-педагогічну, фізичну, реабілітацію дитини. Визначено реабілітаційний потенціал як середній. Доказ - Індивідуальна програма реабілітації № 96/16 від 18.08.2016р. надана Центром первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва. Консультативний висновок профільного фахівця КНП «Консультативно- діагностичний центр дитячий Дніпровського району м. Києва» дитини-інваліда від 17.07.2016р., також зазначає та підтверджує наявний у дитини діагноз - цукровий діабет вперше виявлений, тип І, важка форма; глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. Витягом з Медичної карти № 1868 від 04.06.2016р. також зазначає про діагностоване захворювання у спільної дитини сторін - цукровий діабет вперше виявлений, тип І, важка форма; глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. Згідно даного висновку дитині рекомендовано інсулінотерапію, ряд медичних препаратів таких як [PERSON] або карсил, мезим форте, глікемічний та глюкозуричний профіль постійно, стіл №9, санаторно-курортне лікування, повторна госпіталізація через 6 місяців, спостереження ендокринолога. Зазначений витяг був виданий Дитячою клінічною лікарнею № 6, міським дитячим ендокринологічним відділенням внаслідок госпіталізації дитини. Довідкою № 741 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді також встановлює наявний стан здоров`я дитини та захворювання, що передбачають перебування на домашньому догляді, зокрема з 30.08.2019р. Даним доказом визначено дата, з якої спільна дитина сторін [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та має статус «дитина-інвалід» - 03.11.2016р. Витягом з Медичної карти № 1784 від 16.06.2017р., що свідчить про повторну госпіталіза дитини, а також зазначає про діагностоване захворювання у спільної дитини стор цукровий діабет, тип І, важка форма; глікемічний контроль з високим ризиком життя, діабетичний гепатоз. Згідно даного висновку дитині рекомендов інсулінотерапію, ряд медичних препаратів таких як [PERSON] або карсил, мезим форте, глікемічний та глюкозуричний профіль постійно, стіл №9, санаторно-курортне лікування, повторна госпіталізація через 6 місяців, спостереження ендокринолога Стан здоров`я дитини ускладнився, призначено інсулінотерапію із збільшен дозуванням медичних препаратів, що зазначено на сторінці 2 даного документу Зазначений витяг був виданий Дитячою клінічною лікарнею № 6, міським дитячим ендокринологічним відділенням внаслідок госпіталізації дитини. Витягом з Медичної карти № 697 від 02.03.2018р. та Витягом з Медичної карти № 2437 23.08.2018р., що свідчить про чергові госпіталізації дитини, а також підтверджують про наявність діагностованого захворювання у спільної дитини сторін - цукровий діаб тип І, важка форма; глікеиічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. Згідно даних висновків дитині рекомендовано інсулінотерапію, ряд медичн препаратів таких як мезим форте, глікемічний та глюкозуричний профіль постійно, стіл №9, санаторно-курортне лікування тощо, повторна госпіталізація через 6 місян спостереження ендокринолога. Стан здоров`я дитини дедалі ускладнюється, відтак було призначено інсулінотерапію із збільшеним дозуванням медичн препаратів (в порівнянні із попереднім періодом), що зазначено на сторінці 2 дане доказу. Зазначені витяги були видані Дитячою клінічною лікарнею № 6, міські дитячим ендокринологічним відділенням внаслідок госпіталізації дитини. Витягом з Медичної карти № 284 від 01.02.2019р., спільну дитину сторін було госпіталізовано 11.01.2019 р. з метою лікування діагностованого захворювання - цукровий діабет, тип І, важка форма; глікемічний контроль з високим ризиком для життя, діабетичний гепатоз. За результатами госпіталізації, у зв`язку із подальшим ускладненням обставин перебігу захворювання, дитині було рекомендовано замінити інсулінотерапію на встановлення інсулінової помпи та визначено відповідне дозування препарату, рекомендоване вживання препаратів таких як [PERSON] або карсил, глікемічний та глюкозуричний профіль постійно, стіл № 9, санаторно- курортне лікування тощо. Відтак стан здоров`я дитини ускладнився, рекомендовано встановлення дитині інсулінової помпи із збільшеним дозуванням медичних препаратів, що зазначено на сторінці 2 даного доказу. Зазначений витяг був виданий Дитячою клінічною лікарнею № 6, міським дитячим ендокринологічним відділенням внаслідок госпіталізації дитини. Таким чином, згідно розрахунку підтверджених фактично понесених витрат позивачем на придбання медичних засобів в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , Позивачем були одноосібно понесені додаткові витрати на дитину, зокрема пов`язані із її лікуванням у 2018 році, що загалом становили 251 240,06 грн., однак постає потреба для стягнення половини фактично понесених додаткових витрат на дитину з Відповідача, що дорівнює 125 620 грн. 03 коп. Разом з тим, позивачем також надається виписка з рахунку, відкритого у АТ «ПРИВАТБАНК» на підтвердження факту понесених додаткових витрат на дитину. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини фактично понесених додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 125 620 грн. 03 коп. Крім того, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Також судом встановлено, що за рекомендаціями, які викладені у Витязі з Медичної карти № 284 від 01.02.2019р, малолітньому [PERSON] , [INFO] було встановлено інсулінову помпу «Metronomik minimed Paradigm ». На підтвердження розміру таких додаткових витрат, Позивач надає копію Розрахунку фактури № СФ - 001953 від 24.09.2019 р. Спільна дитина сторін дійсно потребує, окрім щоденного забезпечення її харчових продуктів, товарів та послуг, необхідних для біологічного існування, а також ряд медичних засобів і догляду з боку лікарських установ, проте Відповідач фактично ігнорує такі потреби дитини, та жодним чином не бере участі в її утриманні. Суд вважає, що вимога позивача, щодо стягнення половини додаткових витрат з відповідача які фінансуються наперед для лікування дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 6 707,51 грн., щомісячно, починаючи з 15 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved