Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який укладено 01 березня 2008 р. має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина залишається проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає в повному обсязі і в добровільному порядку надавати відмовляється, на даний час не працює. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просить справу розглянути без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав . За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 20.09.2008, сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 66 (а.с. 3) Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.11.2008 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини, суду не надав, а також не надав інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки суд врахував, що відповідач є фізичною особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved