Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області про визначення за собою права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що являється спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON]. Спадкове майно померлого складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Позивач у встановлений законом термін подала заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину в вигляді вищевказаного будинку їй було відмовлено нотаріусом через те, що інформація про спадковий житловий будинок не внесена до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звертається за захистом своїх прав до суду та просить суд визнати її право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказаний спадковий будинок. Позивач, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Особливою умовою угоди № 380 від 26 серпня 2014 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON], є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивачів - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Шишацької селищної Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову всіма відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. 22 листопада 2012 року с. Хвощове Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Шишацькою селищною радою Полтавської області 26 листопада 2012 року (а.с.7). До дня смерті остання проживала у с. Хвощове разом із чоловіком [PERSON], що підтверджується довідкою Шишацької селищної ради Полтавської області від 22.08.2014 № 135 (а.с.15). [INFO] року у с. Хвощове Шишацького району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Шишацькою селищною радою Полтавської області 16 серпня 2013 року (а.с.8). До дня смерті [PERSON] проживав один по [ADDRESS] що підтверджується довідкою Шишацької селищної ради Полтавської області за № 134 від 22.08.2014 року (а.с.14). Померлий [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 19 липня 2013 року держаним нотаріусом Шишацької районної державної нотаріальної контори Голубицькою Н.І. за реєстровим номером № 341, згідно якого все своє майно заповідав [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину звернувшись у передбачений ЦК України 6-ти місячний термін із відповідною заявою до Шишацької державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину чи претендують на неї відсутні, що встановлено судом при дослідженні матеріалів спадкової справи [PERSON] № 3/2014 (а.с.37-39). Спадковий будинок вартістю 24500 грн., на якій претендує позивач згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та «Інвентаризатор» (інвентарний № 3925) розташований по [ADDRESS] складається з житлового будинку 1958 року побудови загальною площею з урахуванням літніх приміщень 51,6 кв.м., жилою площею 21,1 кв.м. (літ - А-1), сараю (літ - Б), літньої кухні з погребом (літ. - В), 1/2 колодязю (№ 1) (а.с.17-22). Згідно довідок виконкому Шишацької селищної ради Полтавської області від 22.08.2014 № 132 та 133 домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 6 (особовий рахунок [NUMBER]), станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 року були: голова двору - [PERSON], дружина [PERSON]. Свідоцтво про право власності на домоволодіння не видавалось (а.с. 12-13). Як встановлено судом із змісту технічного паспорту спадковий будинок разом з господарсько-побутовими приміщеннями були побудовані в період з 1958 по 1963 роки. В зв'язку з чим, розглядаючи спірні правовідносини, суд керується й тими нормами права, які існували на час їх виникнення. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок [NUMBER] Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області (а.с. 13) є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок по [ADDRESS] який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] та [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1958 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Крім того, на даний час не можливо прийняти будинок в експлуатацію згідно умов «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, тому що інспекцією ДАБК не видавалося дозволу на проведення будівельних робіт, а члени колгоспного двору померли в 2012 та 2013 роках. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті та іншим членам його родини ніким не оспорюєтся. Постановою державного нотаріуса Шишацької районної державної нотаріальної контори Голубицької Н.І. від 26 серпня 2014 року № 225/01-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] в зв'язку з тим, що інформація про спадковий житловий будинок не внесена до бази даних реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.21). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. З врахуванням приписів ст. 355 ЦК України спірний будинок по [ADDRESS] належав членам колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину. Як встановлено судом зі змісту листа Шишацької державної нотаріальної контори від 16.09.2014 № 247/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року не заводилась, а спадщина була прийнята, але не оформлена за життя [PERSON] (а.с.40). Таким чином, успадкувавши після смерті своєї дружини [PERSON] частку, яка б належала останній, в разі її визначення,у спільному сумісному майні у вигляді спірного житлового будинку, з врахуванням частки, яка б належала йому в разі її визначення, спадкодавець [PERSON] на час смерті мав право на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] в цілому. Успадкувавши після смерті [PERSON] належний йому житловий будинок спадкоємець (позивач) [PERSON] позбавлена можливості оформити його на своє ім'я через відсутність можливості оформити вказане майно на своє ім'я через відсутність інформації про спадкове майно у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved