Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0994 га, кадастровий номер 4621287400:01:001:0137, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Станиля, зобов`язавши відповідача [PERSON] звільнити від огорожі (паркану) та альтанки (бесідки) зайняту частину земельної ділянки площею 0,0052 га шляхом демонтажу огорожі (паркану) та альтанки (бесідки) разом із фундаментом (за наявності). Позовні вимоги обґрунтовує фактом незаконного самовільного зайняття суміжним землекористувачем (відповідачем) частину земельної ділянки, належної позивачу на праві приватної власності, в розмірі 0,0052 га на якій встановлено альтанку (бесідку), а також встановлено по периметру огорожу (паркан) на металевих стовпах із металевою сіткою, що зокрема, підтверджується матеріалами Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеного [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат Держземагентства за №010467 від 17.08.2016 року). Також зазначає, що при усних розмовах із представником відповідача з метою врегулювання даного спору в добровільному порядку, останнім було зазначено, що у відповідача наявні всі необхідні документи, в т.ч. і такі, які підтверджують законність збільшення розмірів його суміжної земельної ділянки до понад 0,09 га, однак жодних таких правовстановлюючих документів не було представлено і по сьогоднішній день. З огляду на такі обставини у позивача виникла необхідність звернутися до суду для захисту своїх прав в порядку ст.ст.\~16,\~321 та 391 ЦК України. 17.10.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. 17.10.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 16.12.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.01.2020. Представник позивача\~адвокат Копанський М.Л. в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Станильської сільської ради Дрогобицького району, будучи повідомленим вчасно та належним чином в суд не з`явився, причини неявки суду невідомі. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Вимогами ст.ст.\~13,\~81ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0994 га, кадастровий номер 4621287400:01:001:0137, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Станиля, що підтверджується копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №497358, виданого 23.08.2007 року Станильською сільською радою Дрогобицького району, реєстраційний номер 010744101664, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №133056372 від 02.08.2018 року. Відповідно до даних копії Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 4621287400:01:001:0137 та копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-4607404362018 від 23.07.2018 року, одним із суміжних землевласників позивача являється відповідач [PERSON] по периметру земельної ділянки довжиною 24,7 метри від точки Б до точки В. Судом також встановлено, що при винесенні меж земельної ділянки в натурі, позивачем було з`ясовано, що відповідачем самовільно зайнято частину земельної ділянки, належної позивачу на праві приватної власності, в розмірі 0,0052 га, на якій встановлено альтанку (бесідку) та огорожу (паркан) на металевих стовпах із металевою сіткою по периметру земельної ділянки, що підтверджується матеріалами копії Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеного [PERSON] Андрейко (кваліфікаційний сертифікат Держземагентства за №010467 від 17.08.2016 року). Як вбачається із відповіді Міськрайонного управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі ГУ Держгеокадастру у Львівській області за №32-13-0.171-680/121-19 від 09.10.2019 року на Адвокатський запит за №07/10 від 07.10.2019 року, суміжній земельній ділянці, яка належить відповідачу кадастровий номер не присвоювався, а відповідно до документів наявних у Технічному звіту про виконані роботи по підготовці до видачі Державного акту на право приватної власності на землю громадянці [PERSON] , а зокрема, Рішення Станильської сільської ради за №179 від 30.01.2002 року, відповідачці було надано у безкоштовну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0760 га. в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його користуванні. Згідно зі статтею 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Крім цього, за загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст.ст. 103 - 109 Земельного кодексу України, додержання правил добросусідства є обов`язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved