Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 листопада 2000 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO]. 15 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду. Після розірвання шлюбу син сторін зареєстрований та проживає з позивачем. До останнього часу відповідач проживав разом з позивачем та сином в одній квартирі, проте неодноразово він вчиняв неправомірні дії відносно дитини, так як при розмові з сином говорив нецензурні слова, а також застосовував фізичну силу до нього, з приводу чого позивач зверталась в органи внутрішніх справ. Відповідач не бере участі у житті та здоров'ї дитини, не цікавиться справами дитини, не достатньо допомагає матеріально, а тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначити місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задоволити. Відповідач та представник третьої особи - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 11 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №337 від 20 квітня 2016 року затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається із висновку, Органом опіки та піклування розглянуто позовну заяву та матеріали цивільної справи, яка надійшла із Тернопільського міськрайонного суду за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Встановлено, що у подружжя [PERSON] від спільного шлюбу у 2002 році народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано у 2012 році. З позовних вимог [PERSON] з'ясовано, що батько дитини [PERSON] не бере участі ужитті дитини, не цікавиться станом здоров'я, справами дитини та недостатньо допомагає матеріально. Матір дитини було рекомендовано забезпечити явку дитини у міську психолого-педагогічну консультацію для проведення бесіди психологом, однак мати відмовилась від проведення бесіди психологом-консультантом з малолітнім [PERSON]. Батько [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що з сином зустрічається переважно на вихідні дні, переважно спілкується по телефону, аліменти сплачує, тому заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладені обставини, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги пропозиції Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, подання органу опіки та піклування, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач не виявляє відносно сина батьківського піклування, не цікавиться його життям, не займається його вихованням та ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed