Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, зазначивши, що 26 вересня 2014 року між нею та [PERSON] на Українській товарній біржі «Центральна» було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу Volkswagen Caddy 2011 року днз [NUMBER]. Під час укладання договору про купівлю - продажу транспортного засобу відповідач ухиляється від зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку, ухиляється від нотаріального посвідчення договору, таким чином транспортний засіб не зареєстрований в установленому законом порядку. Умови угоди виконані, вона сплатила відповідачу грошові кошти за автомобіль, транспортний засіб було їй передано в користування. Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56366673 від 19.07.2018 р. на транспортний засіб Volkswagen Caddy 2011 року днз [NUMBER] зареєстровано публічне обтяження арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2017 р. № 53515619 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження № 16212350 виданої 04.04.2017 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Фадєєвою Ю.М. Об'єктом обтяження є все рухоме майно зареєстроване за боржником [PERSON] код [NUMBER]. На 19.07.2018 р. виконавче провадження № 53515619 відносно боржника [PERSON], яке відкрите 02.03.2017 перебуває «Завершено». В наслідок накладеного арешту на її майно, а саме автомобіль обтяжене арештом. Тому просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу, укладений 26 вересня 2014 року на Українській товарній біржі «Центральна» за реєстровим номером 09/026 між нею та [PERSON]; зняти арешт та оголошену заборону на його відчуження з транспортного засобу Volkswagen Caddy 2011 року випуску днз [NUMBER], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 53515619 виданої 04.04.2017 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Фадєєвою Ю.М.; визнати за нею право власності на транспортний засіб Volkswagen Caddy 2011 року днз [NUMBER] та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник Української товарної біржі «Центральна» та [PERSON] не з'явились, надали заяву про розгляд справи за відсутні представника Української товарної біржі «Центральна» та відповідача [PERSON], позовні вимоги визнають. Представник відповідача Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, причини не явки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] придбала у [PERSON] транспортний засіб Volkswagen Caddy 2011 року днз [NUMBER], що підтверджується угодою купівлі - продажу, яка посвідчена Українською товарною біржею «Центральна» (а.с.8), свідоцтво про реєстрацію транспортної засобу видане на ім?я відповідача [PERSON] (а.с.9). На транспортний засіб Volkswagen Caddy 2011 року днз [NUMBER] зареєстровано публічне обтяження арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2017 р. № 16212350, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56366673 від 19.07.2018 р. (а.с.10). При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що транспортний засіб придбаний позивачем на законних на те підстав та відповідно до вимог ЦК України, позовні вимоги в частині скасування такого арешту підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, де власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу від 26 вересня 2014 року, укладеного на товарній біржі дійсним та визнання права власності на автомобіль слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що права власності на автомобіль Volkswagen Caddy 2011 року випуску, оспорюється або не визнається відповідачами.

Outcome: partial