Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.1997 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області, про що складено актовий запис №14 від 30.04.1997 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина: син - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові один до одного. Фактично сімейні відносини сторін припинені. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.36), надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.23). Відповідач, [PERSON], в судові засідання, призначені на 28.08.2018 року, на 20.09.2018 року, на 22.10.2018 року та на 08.11.2018 року, не з'явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.22,28,32,37,38,39), будь-яких клопотань та заперечень до суду не надав. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 30.04.1997 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області, про що складено актовий запис №14 від 30.04.1997 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Головного територіального управління юстиції у Сумській області, серії [NUMBER] від 13.07.2018 року (свідоцтво видано повторно) (а.с.10). Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO] (паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Ямпільським РС УДМС України в Сумській області 06.12.2013 року, (а.с.8-9)). Спору щодо розподілу майна подружжя суду не заявлено. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство, фактично проживають окремо. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідача будь-яких клопотань до суду не надходило. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити позивачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась до реєстрації цього шлюбу - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved