Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів і просить стягнути з кожного по 143460 грн. боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 01.05.2012 року між нею та відповідачами був укладений договір безпроцентної позики , відповідно до якого вона позичила відповідачам 12000 дол.США для придбання ними квартири [ADDRESS] кошти відповідачі пообіцяли повернути протягом 3 років. На підтвердження отримання коштів відповідач [PERSON] в присутності 2 свідків написав розписку і оригінал розписки долучений до матеріалів справи.Відповідачі борг не повернули. За домовленістю відповідачем [PERSON] була написана розписка про відстрочення боргу до 1.11.2015 року.Так як борг не був повернутий, нею була направлена відповідачам письмова претензія про повернення боргу. [PERSON] на момент подачі позову не повернутий, сума боргу відповідачів становить 286920 грн., що еквівалентно 12000 дол.США по курсу НБУ , який станом на день подання позову 19.11.2015 року становить 2391 грн.35 коп. за 100 дол.Тому просить суд стягнути з кожного із відповідачів по 143460 грн. боргу за договором позики. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, покази свідків , суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно до ст.ст.. 1046 , 1047 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов» язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред» явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . В судовому засіданні встановлено , що 01.05.2012 року позивачка [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] 12000 дол. США до 01.05.2015 року, про що свідчить відповідна розписка. Розписка написана особисто відповідачем і оригінал розписки долучений до матеріалів справи. В судовому засіданні позивачка пояснила, що позичила 12000 дол. США відповідачам, які на час укладення договору позики перебували в шлюбі, для придбання ними квартири.Відповідач [PERSON] її син , а [PERSON] являється невісткою. Діти проживали в м.Кривий Ріг і виявили бажання переїхати проживати в м.Олександрію.Вони хотіли придбати квартиру в м.Олександрії, але власних коштів у них не було. У неї з чоловіком було 52000 грн.Чоловік отримав заборгованість по заробітній платі в сумі 10000 грн. У своєї сестри вона позичила 30000 грн.Потім вони поміняли кошти на долари. Назбирали всього 12000 дол.США.Кошти дали [PERSON] в руки.Розписку про отримання коштів писав син.Невістка оформила квартиру на себе та її сина. У сина з дружиною погіршилися відносини, остання вигнала сина з квартири.Син проживає біля неї. Представник позивача [PERSON] пояснила, що позивачка надала кошти відповідачам на придбання квартири. Квартира оформлена на обох відповідачів по ? частці кожному, придбана в шлюбі і є їхньою спільною частковою власністю. Відповідач [PERSON] позов визнав. В судовому засіданні пояснив, що кошти на придбання квартири дала їм його мати.Мати давала кошти дружині. Вони домовилися, що будуть допомагати його батькам по господарству.Але дружина не хотіла допомагати.До придбання квартири проживали разом з його батьками.Розписку про отримання коштів від матері в борг писав він. Дружина знала про дану розписку.У родичів дружини не було коштів на придбання їхньої квартири і вони не допомагали їм.Документи на придбання квартири він підписав не читаючи, потім з»ясував, що квартира оформлена на нього та його дружину.Розписку про отримання коштів в борг у матері писав після придбання квартири. Коли дружина не пускала його в спірну квартиру, то він написав ще одну розписку про відстрочення боргу. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. В судовому засіданні пояснила , що у них з чоловіком було 30000 грн. власних коштів. А 60000 грн. позичила їм на придбання квартири її мати, про що вона написала їй відповідну розписку.Про те, що відповідач [PERSON] написав розписку про отримання в борг у своєї матері коштів , вона не знала і своєї згоди на укладення договору позики не давала. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що кошти на придбання спірної квартири давала мати відповідачки, а частину коштів заощадили відповідачі.Відповідачка розписку, надану відповідачем, не підписувала. Свідок [PERSON] , сестра позивача, суду пояснила, що в 2012 році вона позичила своїй сестрі 30000 грн.При передачі коштів були присутні відповідачі та позивачка.Кошти позичила на придбання квартири для відповідачів.Всі кошти були у відповідачки [PERSON] Мати останньої не мала можливості надавати кошти відповідачам. [PERSON] їй повернула позивачка. Вона не знає, чи в борг чи як допомогу позивачка надала кошти відповідачам. Розписку писав син позивачки в її присутності.Не знає, чому не підписала розписку відповідачка. Свідок [PERSON], рідна сестра відповідача [PERSON], суду пояснила, що разом з відповідачкою шукала квартиру в м.Олександрії по оголошенням.Кошти на придбання квартири відповідачам дала мати.Відповідачка відмовилася писати розписку про отримання коштів. Тому розписку написав її брат.Мати відповідачки не могла їм дати кошти на придбання квартири, так як у них було тяжке фінансове становище.Розписку писали в її присутності на наступний день після передачі коштів. Свідок [PERSON], мати відповідачки, в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснила, що вона надала своїй дочці [PERSON] та її чоловіку кошти в сумі 60000 грн. для придбання ними квартири в м.Олександрії.Дочка написала їй розписку про отримання коштів в присутності свідків. Вона продала хату, машину, вулики і отримані кошти позичила дочці.Кошти їй не повернули. Свідок [PERSON] , рідна сестра відповідачки [PERSON],в судовому засіданні в режимі відеоконференції ,пояснила, що її мати [PERSON] позичила сестрі 60000 грн. для придбання квартири.Розписку про отримання коштів сестра писала в її присутності та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що він купив 20 вуликів у [PERSON] весною 2012 року і віддав їй 16000 грн.В його присутності остання давала кошти дочці [PERSON] Чоловіка останньої не було. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що розписка про отримання [PERSON] в борг у [PERSON] коштів написана особисто відповідачем [PERSON]Оригінал розписки знаходився у позивача.Дана розписка підтверджує отримання коштів в борг боржником [PERSON] від кредитора [PERSON] Відповідно до змісту ст.65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого із подружжя має бути подана письмово. Встановлено, що відповідачі перебували в шлюбі на час укладення договору позики відповідачем [PERSON] 26.05.2012 року відповідачами була придбана квартира [ADDRESS] за 81400 грн. та зареєстрована за відповідачами по ? частці за кожним. В розписці про отримання коштів відповідачем [PERSON] відсутній підпис відповідачки [PERSON] , який міг свідчити про її згоду та обізнаність щодо вказаного боргу.В судовому засіданні відповідачка також заперечила що надавала згоду на отримання в борг коштів від позивачки для придбання квартири. Тому суд на підставі ст.65 СК України визнає отриману боргову суму відповідачем [PERSON] його особистим боргом , враховуючи, що відповідачка згоди на укладення договору позики не надавала. Аналогічна і борг по борговій розписці , наданій відповідачкою [PERSON] є також її особистим боргом, так як відповідач [PERSON] згоди на укладення договору позики не надавав. У випадку стягнення боргу в іноземній валюті суд у мотивувальній частині рішення має навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на дату ухвалення рішення, на що зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Визначення в договорі позики грошових зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству (ч. 2 ст. 192, ст. 524 ЦК України), як і вимога про стягнення боргу в іноземній валюті. Позивачка просить стягнути борг з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на день подання позову, а саме 286920 грн.( 12000 дол.США х 23.91) Суд вважає, що з відповідача [PERSON]на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 143460 грн. в межах заявлених вимог, так як пред»явлена вимога про стягнення з останнього ? частини боргу. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатила судовий збір в сумі 2869 грн. Так як позов задоволено частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial