Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Сумісне життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Подальше сумісне життя неможливе, оскільки відповідач залишив сімю та проживає окремо, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Просила суд розірвати шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.10.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 223. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, на наданні строку для примирення не наполягає. Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові доводи сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 10.10.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 223 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Відповідно ст. 120 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалося сторонами у поданих до суду заявах, що шлюбні відносини між ними припинені, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають. За таких обставин суд вважає, що родина сторін фактично розпалась та підстав для її збереження немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу протирічило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У звязку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, які були понесені нею у зв'язку із зверненням до суду і розглядом цієї цивільної справи по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанцією, залученою до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 56, 105, 110 112, 120 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved