Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1988 року до 2013 року. 02 березня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживали в двохкімнатній квартирі [ADDRESS]. 01 жовтня 2004 року дана квартира була приватизована їх сім'єю, в кількості трьох чоловік, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 05 жовтня 2004 року їхня приватна спільна сумісна власність була зареєстрована у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 7758634, згідно витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно № 4959677. Частки співвласників не визначені. Проте, відповідно до чинного законодавства частки сторін рівні. Зазначає, що згоди на добровільний поділ між сторонами не досягнуто. Просить виділити їй в квартирі [ADDRESS], в натурі 1/3 її частини, як частку в майні, що є спільною сумісною власністю. При неможливості реального виділу належної позивачці 1/3 частки в спільній сумісній власності, просить стягнути з відповідачів в її користь грошову компенсацію вартості її частки. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Позивач та її представник подали в суд заяву, в якій просять справу слухати за наявними матеріалами. Просять стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 83516 грн., яка складається з 82452 грн. вартості 1/3 частки квартири за мінусом 3020 грн. витрат на утримання будинку, 800 грн. судового збору, 2500 грн. витрат на надання правової допомоги та 784 грн. вартості експертизи. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за наявними матеріалами. Позовні вимоги визнав, погодився виплатити позивачу загальні витрати на суму 83516 грн. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 жовтня 2004 року відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської Ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 68). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] успадкував 1/3 частку квартира [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], а [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З висновку № 8325-8326 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Волинського відділення від 27 грудня 2014 року вбачається, що досліджувана двохкімнатна квартира не може бути перепланована та переобладнана з виділенням 1/3 частини, так як об'ємно-планувальні, конструктивні рішення та інженерні комунікації житлового будинку не дають можливості забезпечення співвласників ізольованими житловими приміщеннями та влаштування додаткових приміщень кухні, вбиральні та ванної кімнати. Виходячи з вищенаведеного, розподіл між співвласниками з виділенням в натурі 1/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS] неможливий. Дійсна вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] станом на 27 січня 2014 року становить 82452 грн. Таким чином, оскільки виділення частки є неможливе, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 82 452 грн., що становить вартості 1/3 частки квартири. Разом з тим, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обов'язок сплати комунальних послуг лежить на кожному з власників майна у відповідності до їх частки. Враховуючи той факт, що в період з лютого 2011 року і по даний час комунальні послуги сплачувались відповідачами, загальна сума складає 9060 грн., що в частині 1/3 становить 3020 грн., а тому компенсацію за 1/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS] слід зменшити на 3020 грн. Крім того, в даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу вартість якої становила 1176 грн., а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 2/3 витрат на проведення даної експертизи, що становить 784 грн. До задоволення, також, підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь 2500 грн. витрат на правову допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно договору від 14 березня 2013 року вбачається, що [PERSON] сплатила 5000 грн. [PERSON] за надання правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, слід з відповідача на користь позивача суму в розмірі 83 516 грн., яка складається з 79 432 грн. компенсації вартості 1/3 частки квартири з урахуванням витрат на її утримання, 800 грн. судового збору, 2500 грн. витрат на надання правової допомоги, 784 грн. вартості експертизи.

Outcome: approved