Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 10 квітня 2014 року позичила відповідачу 10 000 гривень строком до 01 серпня 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку борг у встановлений строк не повернув, тобто прострочив виконання грошового зобовязання і, як наслідок, у такого виникла заборгованість у розмірі 10 000 грн. сума основного боргу; 350,96 грн. три відсотки річних; 5 040 грн. пеня; 5 758 грн. сума інфляційного збільшення боргу, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 10 квітня 2014 року було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 10 000 грн. та зобовязався повернути позику в повному обсязі до 01 серпня 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка посвідчує передачу вказаної суми грошей відповідачеві в якості позики (а. с. 3). Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок у встановлений в зобовязанні термін його виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, який міститься в додатку до позовної заяви про стягнення боргу, така складає 10 000 грн. сума основного боргу; 350,96 грн. три відсотки річних; 5 040 грн. пеня; 5 758 грн. сума інфляційного збільшення боргу (а. с. 5). Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач у встановлений у розписці строк позику не повернув, суд вважає, що позов є обґрунтованим, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved