Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання за нею право власності в порядку спадкування згідно із заповітом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] після [PERSON], померлої [INFO] року , яка прийняла спадщину, але не зареєструвала її після смерті [PERSON], померлого [INFO], припинити право на 1/4 частку у спільному майні, за [PERSON] в квартирі [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], стягнувши з неї, на користь відповідачки, [PERSON] грошові кошти за 1/4 частину у спільному майні - квартирі [ADDRESS] 65000 грн. В позові позивачем зазначено, що подружжю, [PERSON] і [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1319 від 14.02.1994 року, виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів належала на праві загальної сумісної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.04.2009р. на 14 частку квартири отримала [PERSON] як дружина. Відповідачка [PERSON] - онука, по праву представлення як дочка, батько якої [PERSON] помер у 1992 році, своєчасно, у шестимісячний термін звернулася до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті діда у виді 1/4 частки спірної квартири, але до даного часу свідоцтво про право на спадщину не отримала. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло та на 1/4 частку цієї ж квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її чоловіка. За життя, 19.10.2012 року [PERSON] склала заповіт, за яким усе свої майно заповіла позивачці [PERSON]. Позивачка своєчасно звернулася до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 21.03.2014 року я отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка доводилася їй тіткою. Таким чином, на даний час вона є співвласником-спадкоємцем на спірну квартиру. Проте, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку спірної квартири позивачці не видали на тій підставі, що за життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на 1/4 частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому на даний час між позивачкою та відповідачкою існує спір з приводу користування та розпорядження спадковою квартирою. Позивачка у судовому засіданні наполягаючи на фактах викладених у позові, доводила суду, що їй належить в порядку спадкування за заповітом 3/4 частки у квартирі [ADDRESS], а частка відповідачки є незначною і її не можливо виділити в натурі у виді ізольованої кімнати. Крім того, відповідачка має інше житло у якому мешкає, тому припинення права на частку у спільному майні за її вимогою не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, тому позивачка вважає можливим визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а відповідачці сплатити ринкову вартість 1/4 частки спірної квартири, що не суперечить вимогам ст.365 ЦК України. При цьому, позивачкою було ринкова вартість квартири [ADDRESS] згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості об'єкта житлової нерухомості від 12.03.2014 року, яка становить 201406,00 грн. Таким чином, 1/4 ринкова вартість квартири складає - 50351,5грн., але позивачка не заперечує сплатити 65000 гривень вартості зазначеної частки квартири, з урахуванням інтересів відповідача. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала, згодна отримати грошову виплату за належну їй 1/4 частку квартири [ADDRESS], після чого право власності її припинити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. У судовому засіданні було доведено, що [PERSON] належить в порядку спадкування за заповітом 3/4 частки у квартирі [ADDRESS]. Частка [PERSON] складає 1/4 та є незначною, яку не можливо виділити в натурі у виді ізольованої кімнати. У відповідності до ст..365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У судовому засіданні сторони дійшли згоди, що за позивачкою буде визнано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а відповідачці сплачено ринкову вартість 1/4 частки спірної квартири, що не суперечить вимогам ст.365 ЦК України. Факт отримання відповідачкою грошових коштів в розмірі 65000 гривень - вартості ? частини спірної квартири був оформлений належним чином, про що в матеріалах справи існують письмові докази. Таким чином, добуті в суді факти були підтверджені відповідними поясненнями сторін, підтверджені письмовими доказами та визнані сторонами, тому підстав для незадоволення позову у суду відсутні. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: approved