Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у звязку з навчанням. Свій позов мотивує тим, що після розірвання шлюбу між її батьками, вона залишилась проживати з матірю та перебуває на її утриманні. Від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини до повноліття, відповідач ухилявся, в звязку з чим має заборгованість. Зазначає, що з 25.09.2014 р. вона досягла повноліття, але з 2012 року навчається у Східноєвропейському національному університеті імені [PERSON]. На час звернення до суду, вона є студенткою 3-го курсу історичного факультету денної форми навчання. Добровільно батько відмовляється брати участь у витратах на її утримання в звязку з навчанням. Вказує, що навчання фінансується за рахунок коштів державного бюджету, але їй потрібні кошти на придбання необхідної для навчання літератури, канцтоварів, одягу, взуття, на часткову сплату комунальних послуг, а також на проїзд, харчування та оздоровлення. Усі витрати на її утримання несе матір та частково вона самостійно, оскільки отримує стипендію. Вважає, що її батько працездатний, здоровий, отримує високий дохід, аліменти більше нікому не сплачує, а тому має фінансову можливість брати участь у витратах, повязаних з її навчанням у вищому навчальному закладі. З урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання у звязку з навчанням в розмірі 1/3 усіх видів доходів щомісячно, з 25.09.2014 р. до закінчення навчання, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму працездатної особи. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав в ньому зазначених з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог. Додатково суду пояснив, що питання стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки в звязку з навчанням вже вирішувалось судом, де позивачем виступала матір його довірительки, однак з часу досягнення позивачем повноліття з відповідача аліменти так і не стягуються, всі витрати на навчання позивачки несе її матір, яка на даний час не працює. Вважає закономірною вимогу про стягнення аліментів, починаючи з 25.09.2014 року, адже з цієї дати позивач досягла повноліття і вже понад два роки всі витрати, повязані з навчанням, покриваються лише її матірю. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача вимоги позову не визнав. В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача на позовну заяву та додаткові пояснення до них. В наданих суду поясненнях представник відповідача зазначив, що стороною позивача не доведено потреби утримання повнолітньої доньки саме у звязку з навчанням, а також можливість надання ним такої допомоги. Доходи [PERSON] за 2015-2016 року становили в середньому 1370 грн. на місяць. На утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, [INFO], та матір-пенсіонерка, а сам він хворіє цукровим діабетом середньої важкості, в звязку із чим потребує постійного дороговартісного лікування. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 04.12.2015 р. в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, відмовлено. Дане рішення набрало законної сили. Просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №303944, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому 08 жовтня 1996 року (а.с.3). На підставі рішення Апеляційного суду Волинської області 28 жовтня 2011 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 03 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 вересня 2014 року [PERSON] досягла повноліття. Згідно довідки №05/1976 від 24 травня 2016 року [PERSON] є студенткою 3-го курсу історичного факультету денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені [PERSON]. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Фінансування підготовки студентки в університеті проводиться за рахунок коштів державного бюджету України (а.с.6). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до довідки про доходи, виданої 25 травня 2016 року Східноєвропейським національним університетом ім. Лесі Українки, студент [PERSON] отримує стипендію, загальна сума її доходу за період з липня 2015 року по квітень 2016 року становить 9\~046,07 грн. Таким чином, середньомісячний розмір стипендії позивача за вказаний період становить 904,61 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки, в звязку з продовженням навчання у вищому навчальному закладі, позбавлена можливості працювати, а її єдиним джерелом доходу є стипендія студента, розмір якої не досягає розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу. З довідки про доходи №18 від 22 червня 2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює у ТзОВ «Цегельня», де займає посаду комерційного директора. Загальна сума нарахованої заробітної плати відповідача за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року становить 16\~225,72 грн. Згідно ж довідки про доходи [PERSON] №19 від 22 червня 2016 року загальна сума нарахованої йому заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2016 року складає суму 7072,60 грн. На підставі дослідженого, судом встановлено, що розмір середньомісячної заробітної плати відповідача за вказаний період в 2016 році становив 1\~414,52 грн. Згідно консультативного висновку спеціаліста КЗ «Луцький центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 08 листопада 2016 року у відповідача діагностовано цукровий діабет середньої важкості. Суд розцінює критично надані стороною відповідача докази на підтвердження витрат, повязаних з проведенням діагностичних досліджень саме приватною медичною лабораторією «Сінево», а також копій квитанцій з придбання ліків, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 17 серпня 1998 р. № 1303 (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 759 від 26.08.2015р.) таке захворювання як діабет (цукровий та не цукровий) відноситься до переліку категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно. Наявність у відповідача матері-пенсіонерки, малолітньої доньки [PERSON] Поліни, [INFO], достовірно не підтверджує неспроможність останнього брати участь в утриманні повнолітньої доньки на період її навчання. Водночас, такі обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що матір позивача не працює, доходів не отримує. Дана обставина стороною відповідача не спростована. При цьому, відповідачем будь-яких доказів про те, що матір позивачки краще матеріально забезпечена, ніж він, суду не надано та такі в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, обов'язок по утриманню повнолітньої доньки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини, оскільки вона має незадовільний матеріальний стан, не працює, джерел прибутку не має. Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги і зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень. З врахуванням принципів розумності та справедливості, а також стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, суд вважає, що аліменти слід визначити у розмірі 1/7 частини заробітку відповідача. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача, починаючи з 25.09.2014 р., оскільки законно не обґрунтована та безпідставна. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 551 гривню 20 копійок судового збору.

Outcome: partial