Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про виключення з акту опису та звільнення майна з під арешту майна. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Окрім неї в даній квартирі зареєстрований її син [PERSON], однак останній по місцю реєстрації не проживає, а мешкає по [ADDRESS]. Відповідно до Акту опису й арешту майна від 23 червня 2015 року складеним державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45716542 про стягнення боргу з [PERSON] було накладено арешт на належне їй майно, що знаходилося за адресою [ADDRESS], а саме:дві табуретки білого кольору, стільчик маленький білого кольору дерев'яний, радіо «Горизонт Океан-214», стільчик маленький коричневого кольору, чайник алюмінієвий, чайник білого кольору, хлібниця, годинник маленький золотистого кольору, годинник маленький зеленого кольору, два крісла великих дерев'яних, телевізор марки SONI сірого кольору. Оскільки її син [PERSON] фактично не проживає за адресою [ADDRESS] та в даному житловому приміщенні відсутнє майно яке б належало йому на праві приватної власності про що вона зазначила в розділі зауваження до акту опису й арешту майна від 23 червня 2015 року. Вважає, що державним виконавцем безпідставно накладено арешт на належне їй майно, а тому просить виключити його з акту опису та зняти з нього арешт. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що опис майна та його арешт проводився за місцем реєстрації боржника [PERSON], та оскільки позивачем не надано жодного документу (доказу) про те, що майно на яке накладено арешт належить особисто їй просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 12.02.2002 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в домовій книзі та не заперечується сторонами. Відповідно до Акту опису й арешту майна від 23 червня 2015 року складеним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45716542 про стягнення боргу з [PERSON] було накладено арешт на майно, що знаходилося за адресою [ADDRESS], а саме:дві табуретки білого кольору (б/у), стільчик маленький білого кольору дерев'яний (б/у), радіо «Горизонт Океан-214» (б/у), стільчик маленький коричневого кольору(б/у), чайник алюмінієвий(б/у), чайник білого кольору(б/у), хлібниця(б/у), годинник маленький золотистого кольору(б/у), годинник маленький зеленого кольору(б/у), два крісла великих дерев'яних(б/у), телевізор марки SONI сірого кольору(б/у). В розділі Акту - зауваження або заяви осіб, що були присутніми під час опису майна міститься пояснення [PERSON] про те, що майно яке описане державним виконавцем в даному акті належить особисто їй, а не боржнику [PERSON], оскільки останній лише зареєстрований в належному їй житлі, однак ніколи з нею не проживав та майно його за даною адресою відсутнє. Згідно ч. 5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. За нормами ч. 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного документу, як доказу про те, що майно яке вона просить виключити з акту опису та звільнити з - під арешту належить особисто їй. Враховуючи, вищенаведене, беручи до уваги, що державним виконавцем опис спірного майна та його арешт проводився за місцем реєстрації боржника [PERSON], та в матеріалах справи відсутні докази, що дане майно придбане і належить особисто позивачу [PERSON], суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed