Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона працює в Генічеській ЦРЛ на штатній посаді машиністкою з прання та ремонту спецодягу. Згідно закону від 01.01.2017 року повинна оплачуватись доплата 10 % за роботу з дезінфікуючими засобами на штатній посаді. Після отримання заробітної плати в січні 2017 року позивачу не нарахували доплату за роботу з дезінфікуючими засобами. [PERSON] звернулась до свого керівництва, яке обіцяло їй оплатити зазначену доплату. З 14.12.2017 року позивачу було нарахована доплата в 10% за роботу з дезінфікуючими засобами, але з 01.01.2017 року по 14.12.2017 року зазначену доплату не було зараховано. Також, позивач зазначає, що керівництво несвоєчасно внесли зміни до тарифікаційного списку з робіт з дезінфікуючими засобами на пральні, тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення недоплаченої заробітної плати, а також просить суд відшкодувати їй моральну шкоду. Відповідач позовні вимоги не визнає повністю, щодо не донарахування до посадового окладу доплати у розмірі 10% працівникам, які працюють з дезінфікуючими засобами, а саме машиністу із прання білизни та ремонту спецодягу [PERSON] . Доплата у 10% за роботу з деззасобами повинна здійснюватись згідно з пп. «г» пп.3 п.3 постанови КМУ від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», а також п.3.4.7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення». Зазначена доплата встановлюється виключно в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисі закладу, а також в листі роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 09.09.2011 року №744/13/84-11 «Щодо встановлення доплати за використання у роботі дезінфікувальних засобів», що стосується доплати у розмірі 10% посадового окладу (тарифної ставки) працівникам, які використовують в роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, то ця доплата установлюється працівникам відповідно до пп. 3.4.7 Умов до посадового окладу з урахуванням підвищень, встановлених у відповідності з додатком 3 до вищезазначеного наказу, за переліком посад, затвердженим колективним договором закладу, в межах коштів, передбачених на оплату праці у кошторисі, якщо виконання цих робіт включено до посадових обов`язків працівників. В кошторисі закладу не передбачено було в 2017 році такі доплати в зв`язку з недостатнім фінансуванням за медичною субвенцією лікарні. В тому числі у посадовій інструкції не вказано, що машиніст з прання білизни та ремонту спецодягу працює з деззасобами, а саме до якого класу вони відносяться, а також в колективному договорі між трудовим колективом та КЗ Генічеська ЦРЛ в додатку №14 перелік посад, яким проводиться доплата 10% посадового окладу за роботу з дезінфікуючими засобами вищезазначена посада не внесена. В зв`язку з недостатнім фінансуванням, а також не визначенням в посадових обов`язках та колективному договорі порядок та час роботи з деззасобами тому і не нараховували доплату у розмірі 10%. Також, позивач вказує, що не одноразово зверталась до керівництва про виплату 10% доплати за деззасоби це не правда, тому що немає ні одного письмового звернення, щоб свідчило про це. Коли головною медичною сестрою лікарні було написано доповідну записку на головного лікаря від 13.12.2017 року про те, щоб дозволити виплату у розмірі 10% (відсотків) посадового окладу так як машиністи з прання білизни та ремонту спецодягу працюють з деззасобами, а саме після закінчення циклу прання білизни, пральні машини дезінфікують 3% розчином освітленого хлорного вапна. На підставі доповідної записки Адміністрацією лікарні було винесено наказ від 14.12.2017 року №278 «Про внесення змін до тарифікаційного списку» та встановлення доплати в розмірі 10% на штатні посади машиністів з прання та ремонту білизни. Також, відповідач зазначає, що від вказаних не донарахувань позивачу були спричинені моральні збитки, які вона оцінює в 5000 грн., однак позивачем не надано розрахунку розміру шкоди з яких міркувань вона виходила визначаючи його, не надано жодного доказу підтверджуючого факт завдання їй моральної шкоди. Позивач [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якому повністю відхилила всі наведені заперечення відповідача. Також, вона зазначила, що відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно до даного Закону, у випадку, коли працівнику встановлені доплати за роботу у важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, які виплачуються за результатами атестації робочих місць; доплата за використання дезінфікуючих засобів та прибирання туалетів, то вони мають виплачуватись понад розмір мінімальної заробітної плати. Позивач зазначила, що в цілому позов не визнає, через відсутність в кошторисі на 2017 рік доплат в зв`язку з недостатнім фінансуванням, в колдоговорі посади машиніста з прання білизни та ремонту спецодягу, а в посадових обов`язках - вказівки на те, що вона працює з деззасобами. Позивач вважає, що визначальним в даному спорі є встановлення факту використання в роботі деззасобів, а не наявність/відсутність коштів на здійснення виплат та необхідних записів в колдоговорі. В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно з пп. «ґ» пп.3 п.3 постанови КМУ від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» - доплата повинна здійснюватись за використання в роботі дезінфікувальних засобів, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, - у розмірі 10 відсотків посадового (місячного) окладу. Відповідно до п.3.4.7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» - працівникам (у т. ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, установлюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу (тарифної ставки). Також, у листі роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 09.09.2011 року №744/13/84-11 «Щодо встановлення доплати за використання у роботі дезінфікувальних засобів», що стосується доплати у розмірі 10% посадового окладу (тарифної ставки) працівникам, які використовують в роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, то ця доплата установлюється працівникам відповідно до пп. 3.4.7 Умов до посадового окладу з урахуванням підвищень, встановлених у відповідності з додатком 3 до вищезазначеного наказу, за переліком посад, затвердженим колективним договором закладу, в межах коштів, передбачених на оплату праці у кошторисі, якщо виконання цих робіт включено до посадових обов`язків працівників. Так, згідно з копією посадової інструкції машиніста з прання білизни та спецодягу від 07.04.2013 року, не вказано, що машиніст з прання білизни та ремонту спецодягу працює з дезінфікуючими засобами. Також, згідно копії колективного договору від 30.07.2015 року, між трудовим колективом та КЗ Генічеська ЦРЛ, в додатку №14 перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці робочого місця проводиться доплата 10% посадового окладу (тарифної ставки) за роботу з дезінфікуючими засобами, відповідно наказу Мінпраці та МОЗ України №308/519 від 05.10.2005 року, посада - машиніст з прання білизни та ремонту спецодягу - не зазначена. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення недоплаченої заробітної плати, задоволенню не підлягають, оскільки з боку Генічеської ЦРЛ не було допущено жодних порушень колективного договору між трудовим колективом працівників та КО Генічеської ЦРЛ та заробітна плата виплачувалась у відповідності з чинним законодавством. Звідси випливає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, також, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що їй завдано моральну шкоду діями Генічеської ЦРЛ, зокрема, не підтверджено факту порушення її прав, завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю Генічеської ЦРЛ, не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності Генічеської ЦРЛ, не встановлено причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні, а також будь-яких неправомірних дій зі сторони Генічеської ЦРЛ в судовому засіданні встановлено не було. За таких умов суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої заробітної плати - відмовити.

Outcome: dismissed