Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.07.2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 1108. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім»єю із відповідачем дітей немає. Зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки вважає, що з боку відповідача до неї проявлялася агресія та між ними втрачено почуття кохання та повага один до одного; відповідач по відношенню до неї вчиняв насильство - завдавав тілесні ушкодження у зв»язку з чим, 03.01.2018 року було припинено ведення спільного господарство та припинено сумісне проживання. Спору про поділ спільного майна не має. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, шлюб існує формально, а тому, просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і в наданих суду поясненнях не заперла обставин викладених в позові. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу між ним і позивачем. Сторони в підготовчому засіданні надали свою згоду на розгляд справи по суті заявлених вимог в підготовчому засіданні, а отже, суд вважав за можливе розглянути справу в підготовчому засіданні по суті. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.07.2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 1108 (а.с.6). Доводи позивача в частині доводів і наданих пояснень відносно нанесення їй тілесних ушкоджень з боку відповідача, не заперечувалося останнім та стверджується дослідженим витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2018р. Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім»ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред»явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сім»ю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України. у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved