Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей без згоди батька. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на ті обставини, що вона та відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Реєстрація місця проживання дітей на даний час відсутня. 27 травня 2016 року шлюб між позивачем та батьком дітей було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з дітьми переїхали проживати в с.Грузятин Рожищенського району. Незважаючи на ту обставину, що діти постійно проживає з позивачем за адресою [ADDRESS], зареєструвати місце проживання дітей за вказаною адресою позивач позбавлена можливості з причини відмови відповідача надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дітей за її фактичним місцем проживання, тобто за місцем проживання матері дітей. З посиланням на норми ст.29 ЦК України, ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання у Україні» позивач просить позовні вимоги задовольнити, здійснити реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за її місцем проживання та реєстрації, за адресою: [ADDRESS], без згоди батька, відповідача [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27.05.2016 року розірваний. Після розірвання шлюбу позивач залишила собі дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.8). Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06 жовтня 2011 року та серії [NUMBER] від 28 вересня 2009 року доводиться та обставина, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Разом з тим, встановлена також та обставина, що реєстрація місця проживання неповнолітніх дітей сторін не здійснена. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що фактичним місцем проживанням дітей є місце проживання їх матері [PERSON], за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Однак відповідач [PERSON] на даний час не дає згоди на здійснення реєстрації місця проживання дітей за вищевказаною адресою. Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» визначено обов'язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно п.3.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця преребування фізичних осіб в Україні. У разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою, при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років, другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Згідно п.2.3 цього Порядку, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків, надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адерсно-довідкового підрозділу органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Згідно витягу з погосподарської книги №7 с.Грузятин за 2016-2020 роки Боровичівської сільської ради Маневицького району вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить матері позивача [PERSON] (а.с.7). Відтак вимоги позовної заяви відповідають чинному законодавству і не порушують прав та інтересів інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 640,00 грн. судових витрат. На підставі ст.ст.19, 150, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», принципів Декларації про права дитини, п.2.3., 3.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні,

Outcome: approved