Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі по справі зареєстровані у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак там не проживають, не здійснюють оплату комунальних послуг, їх особистих речей немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слуханнясправи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформований 18 грудня 2007 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №687 від 17 квітня 2018 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З акту обстеження №16 від 17 квітня 2018 року, складеного представниками Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що в [ADDRESS] відсутні наступні громадяни: [PERSON], [PERSON]. Фактичне місце проживання - Росія. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають більше десяти років. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі у будинку за адресою: [ADDRESS], не проживають, їх речі та майно у вказаній квартирі відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів вони не проводять. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS], оскільки останні не проживали у вказаному будинку більше року і проживають за іншою адресою. На підставі наведеного,

Outcome: approved