Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) з відповідачем [PERSON] уклала шлюб, зареєстрований 26 березня 2016 року Виконавчим комітетом Березниківскої сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1. Однак, спільне життя у них з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникали сварки та непорозуміння. Подружжя проживає окремо, оскільки позивач вирішив піти з сімї, кожен займається своїм особистим життям, а тому подальше спільне проживання в шлюбі суперечитиме в першу чергу її інтересам та інтересам відповідача. Враховуючи вищевикладене та те, що шлюб існує тільки формально, позивач і звернулася до суду даним позовом та просить шлюб, укладений між нею та відповідачем - розірвати. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення в засобах масової інформації, про причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №137090, виданого Виконавчим комітетом Березниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 26 березня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис за №1 (а.с.4). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, за клопотанням позивача [PERSON], після розірвання шлюбу їй необхідно відновити дошлюбне прізвище «Федикович». Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягненню з відповідача підлягають витрати, повязані з публікацією в пресі про виклик останнього у розмірі 60,00 гривень.

Outcome: approved