Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності, просить суд: визнати дійсним договір купівлі продажу № б/н від 06.10.2011 року житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Присадибна ділянка розміром 1,900 га, яка розташована по [ADDRESS] знаходилась в користуванні [PERSON] Державний акт на землю не видавався. [INFO] [PERSON] помер. За життя продавець ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку. Разом з тим, вказує, що під час укладання договору між сторонами правочину було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, а саме [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у повному розмірі, а [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на будинок. Умови договору були виконані. Окрім того, спадкоємцем [PERSON] - відповідачем [PERSON] не заперечується, що дійсно наведений вище договір купівлі-продажу належним чином укладений та є дійсним. За вказаних вище обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, ретельно дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно 06.10.2011 року між [PERSON] , з однієї сторони /продавець/ та [PERSON] , з іншої /покупець/ у простій письмовій формі було укладено договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . /л. с .8/. З матеріалів справи вбачається, що вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.12.2006 року, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /л.с.11/. У відповідності до довідки № 493 від 08.08.2018 року, виданої виконкомом Маразліївської сільської ради, присадибна земельна ділянка розміром 0,1900 га в [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходився у користуванні [PERSON] , який помер [INFO] . Державний акт на вищевказану земельну ділянку не видавався. /л.с.13/. Також, 06.10.2011 року [PERSON] була видана на ім`я [PERSON] або [PERSON] довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, якою надано право визначеним у ній особам розпоряджатись належним йому житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також розпоряджатись земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . /л.с.6/. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . /л.с.14/. Листом приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу від 02.04.2019 на запит суду повідомлено, що 27.02.2018 року заведена спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцем померлого є [PERSON] , який звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки. Інших заяв про прийняття спадщини не поступало. Як вбачається з надісланих нотаріусом Андрєєвою Т.М. документів, за життя 08.12.2010 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний йому житловий будинок під [ADDRESS] , земельну ділянку, розташовану на території Маразліївської сільської ради, загальною площею 1,50 га, надану для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку під [NUMBER] , розташовану на території Маразліївської сільської ради, масив [NUMBER], загальною площею 5,89 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та усе інше належне йому майно заповідав [PERSON] . Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. При цьому, відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Статтею 657 ЦК України встановлено, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. У постанові ВСУ від 17.04.2019 року по справі № 2-4783/07, провадження № 61-14587св18, суд зокрема вказав про таке: Відповідно до частин першої, четвертої статті 203 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із частинами першою та третьою статті 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною 2 статті 220 ЦК України вказано, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата другою стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, а тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 червня 2013 року в справі № 6-49цс13. Суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм законодавства не з`ясував, чому саме спірний договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна не було нотаріально посвідчено та чи дійсно [PERSON] ухилявся від нотаріального посвідчення цього договору, та чи була втрачена така можливість.» Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу об`єктивних причин не посвідчення нотаріального договору купівлі-продажу нерухомого майна за життя [PERSON] , не доведено ухилення сторони правочину - [PERSON] від нотаріального посвідчення договору, прийнявши до уваги обов`язковість нотаріального посвідчення такого роду договорів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання дійсним договір купівлі продажу № б/н від 06.10.2011 року житлового будинку [ADDRESS] є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] є похідними вимогами, що можуть бути задоволені лише у разі задоволення основної частини позову про визнання договору купівлі-продажу , укладеного 06.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. З урахуванням усього вищевикладеного , суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності - відмовити повністю.

Outcome: dismissed