Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 2017 року, до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Вони з відповідачем разом не проживають та розлучилися. [PERSON] добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання її та його дітей, але має можливість надавати аліменти на дітей, які проживають разом з нею, [PERSON] знаходиться у працездатному віці та може працювати. Вона не може працювати, так як доглядає дитину. Джерел доходу, зокрема соціальних виплат, по догляду за дитиною, вона не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що не працює, так як найменшій дитині немає трирічного віку. При цьому, відповідач не допомагає в утриманні власних дітей. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що відповідач орендує квартиру в м. Києві, має нову сім'ю, працює. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи поданої сторонами заяв, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2010 року між сторонами було укладено шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 8). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що позивач разом з малолітніми дітьми проживає окремо від відповідача, не працює, так як найменша дитина не досягла трирічного віку. Відповідач є особою працездатного віку, при цьому не заперечує проти утримання спільних з позивачем дітей. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, приймати до уваги те, що відповідач не заперечує проти утримання власних дітей, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають до стягненню аліменти на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 червня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною, сином [PERSON], [INFO] повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved