Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк», треті особи - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Н.С, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., в якому прохала визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий номер 31223, яким задоволено вимоги АТ «Перший Український міжнародний банк», яке є правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» за кредитним договором №26251019621450 від 05.09.2014 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №26251019621450 від 05.09.2014 року у розмірі 12001 грн 65 коп. та стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 05.09.2014 року між нею та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» був укладений кредитний договір №26251019621450 в сумі 1000 грн зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштами з кінцевим строком повернення 05.09.2016 року. Вона протягом терміну кредитування належним чином виконувала договірні обов`язки. По її розрахункам вона повністю виплатила кредит з відсотками по ньому , проте отримати довідку про повний розрахунок не мала можливості з причини відсутності відділення банку по місцю її проживання. В лютому 2020 року вона дізналась про відкриття виконавчого провадження ВП № 61087416 від 28.01.2020 року щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 31223 виданого 12.12.2019 року про стягнення з неї на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 12501,65 грн за період з 21.10.2018 року по 21.10.2019 року. З виконавчим написом не погоджується, оскільки відповідачем приватному нотаріусу не були надані відомості, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Вважає, що приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, а тому виконавчий напис являється незаконним, необґрунтованим, вчиненим з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 15.05.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили справу слухати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заперечення на позов не надала. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Судом встановлено, що 12.12.2019 року приватний нотаріус приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Н.С., вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 31223, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 26251019621450 від 05.09.2014 року за період часу з 21.10.2018 року по 21.10.2019 року в розмірі 12001,65 грн., в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2603,62 грн, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 00,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4811,67 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 491,19 грн, строкової заборгованості комісією в розмірі 00,00 грн, строкової заборгованості за процентами в розмірі 94,62 грн, неустойки за порушення кредитних зобов`язань по кредиту в розмірі 4000,55 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с. 10). 28.01.2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в рамках виконавчого провадження ВП № 61087416 при примусовому виконанні виконавчого напису № 31223, вчиненого 12.12.2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С., виніс постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с. 13,14). Суду не надано доказів, того, що нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. При цьому, суд враховує роз`яснення викладені в постанові Пленуму ВССУ РЦКС «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року №2, згідно якої питання про визначення складу учасників у справах цієї категорії та процесуального статусу нотаріуса має вирішуватися залежно від того, що є предметом оскарження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. слід покласти на відповідача - АТ «Перший Український міжнародний банк».

Outcome: approved