Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про визнання за нею права власності на 3/8 частини будинку за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84 «б» та 3/8 частини земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84 «б» в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер 09.09.2014 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.1978р. зареєструвала шлюб з [PERSON], який помер 09.09.2014р. Спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] складається з 1/2 частин житлового будинку № 84 «б» по вул. Пасічній у м. Львові та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за цією ж адресою. У звязку з тим, що померлий не склав заповіту, спадкування відбувається за законом. Окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом є їхні діти [PERSON] та [PERSON], а також відповідач матір померлого. Після відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини в її користь, однак по спливу шестимісячного строку, нотаріус відмовила у видачі відповідного свідоцтва з тих причин, що відповідач вимагає свідоцтво про право на спадщину на частину будинку з правом конкретного користування приміщеннями, а оскільки такого розподілу проведено не було, нотаріус не може видавати такого свідоцтва. У звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на відповідну частку спадкового майна просить визнати в судовому порядку. В судовому засіданні представники позивача згідно договору про надання правової допомоги № 763 від 10.11.2015р. адвокат [PERSON] та згідно належної довіреності від 09.11.2015р. [PERSON] позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що реальний поділ будинку відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006р. не проведено, власність на конкретні приміщення не зареєстрована, внаслідок чого неможливим є видача свідоцтва про право на спадщину, якого вимагає відповідач. Оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку знаходиться у відповідача, позивач також не взмозі оформити спадкові права відносно землі. Тому, позов просять задовольнити. Представники відповідача згідно належної довіреності від 03.04.2015р. [PERSON] та згідно договору про надання правової допомоги від 30.03.2016р. адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Не заперечують спадкових прав позивача, однак вважають, що до останньої в порядку спадкування повинна перейти частина житлового будинку, що в процесі поділу була виділена спадкодавцю згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006р., оскільки відповідачем на підставі такого рішення сплачено компенсацію за перевищення частки у спільній частковій власності після проведення поділу. Що стосується земельної ділянки, вважають відсутнім предмет спору, оскільки нотаріус у своїй відмові вказав на перелік документів, що необхідно подати додатково для отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому в задоволенні позовних вимог, які предявила позивач, просять відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-120/06, матеріали інвентаризаційної справи, заведеної на будинок № 84 «б» по вул. Пасічній у м. Львові, матеріали спадкової справи № 272/2014, заведеної після смерті [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 03.06.1978р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію відповідного свідоцтва (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.7), [PERSON] помер 09.09.2014р. На момент його смерті шлюб не розірвано. Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.1, 2, 3, 5 спадкової справи № 272/2014), спадкоємцями майна померлого є його дружина позивач у справі, мати відповідач у справі та діти [PERSON] та [PERSON] При цьому, останні відмовились від оформлення спадщини за законом на користь дружини померлого позивача [PERSON], про що нотаріусу подали відповідні заяви. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06.12.1978р., копія якого, що має силу оригіналу знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.38 інвентаризаційної справи) та витягу з реєстру прав власності, оригінал якого також знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.91 інвентаризаційної справи), [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/2 частки житлового будинку № 84 «б» по вул. Пасічній у м. Львові. Крім того, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю (а.с.36 спадкової справи), [PERSON] на праві спільної сумісної власності разом з відповідачем належить земельна ділянка площею 0,1000 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та розташована за адресою м. Львів. вул. Пасічна, 84 «б». Окремою заявою, що подана нотаріусу (а.с.4 спадкової справи) відповідач надала свою згоду на визначення за померлим 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У справі яка розглядається встановлено, що на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006р. (а.с.57, а.с.52 цивільної справи № 2/120/06), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.04.2007р. (а.с.131-133 цивільної справи № 2-120/06) та ухвалою Верховного Суду України від 26.11.2007р. (а.с.223 цивільної справи № 2-120/06) спірний будинок поділено між його співвласниками [PERSON] та [PERSON], з виділенням кожному в користування окремих приміщень і зобовязанням сторін провести роботи з перепланування, в тому числі як за рахунок [PERSON], так і за рахунок [PERSON] Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 18.05.2015р. (а.с.109) рішення суду в частині проведення перепланування не виконано. У звязку з тим, що відповідач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на частину вищевказаного будинку з правом конкретного користування приміщеннями згідно рішення суду, нотаріус прийняла рішення відмовити спадкоємцям, в тому числі позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.19, а.с.67, 70 спадкової справи), оскільки видача одним співвласникам такого свідоцтва із правом користування приміщеннями, а іншим без такого права є неможливим. Право власності на обєкти нерухомості (житлові будинки, квартири, будівлі, споруди, приміщення частини внутрішнього обєму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами), у тому числі право спільної власності, підлягають державній реєстрації, яка на дату ухвалення рішення про поділ здійснювалась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, (ст. 182 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент ухвалення рішення від 18.12.2006р., п. 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, чинного на момент ухвалення рішення про поділ). Державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на обєкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно (ч. 1 ст. 2 Закону, п. 1.2 Тимчасового положення). Відповідно до п. 1.8 Тимчасового положення, реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, субєктів прав, обєкти нерухомого майна та незавершеного будівництва, правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на обєкт незавершеного будівництва. Відомості про обєкти нерухомого майна та права на них містяться в реєстраційних справах підприємств БТІ, які, серед іншого, містять дані про реєстраційний номер обєкта, відомості про власника (власників), форму власності, вид спільної власності та розмір часток, якщо майно належить на праві спільної часткової власності (пп. 3.11, 6.1, 6.2, 6.3 Тимчасового положення). У разі поділу (або обєднання) нерухомого майна реєстратором БТІ одночасно з проведенням державної реєстрації права на новостворений обєкт (обєкти) нерухомого майна здійснюється закриття попередньої реєстраційної справи (ч. 1 ст. 21 Закону, пп. 6.4, 6.6 Тимчасового положення). Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р., в редакції, чинній на момент оформлення спадкових прав і відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Однак, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, фактичного поділу будинку на підставі рішення суду від 18.12.2006р. проведено не було, і частина будинку, що виділена спадкодавцю не була зареєстрована як окремий обєкт нерухомості, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину з правом конкретного користування приміщеннями згідно з рішенням суду про поділ. Посилання сторони відповідача на те, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006р. в частині проведеного поділу є виконаним слід визнати неспроможним, оскільки, як вбачається з листа Личаківського ВДВС ЛМУЮ від 25.01.2008р. (а.с.231 цивільної справи № 2-120/06), 29.10.2007р. виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 579 грн., і 07.11.2007р. такий виконавчий документ направлено до Галицького ВДВС ЛМУЮ для проведення стягнення з пенсії боржника. Щодо виконавчих листів про виділення часток і проведення елементів перепланування, постановами державного виконавця від 30.10.2007р. (а.с.230 цивільної справи № 2-120/06) то від 04.12.2008р. (а.с.117, а.с.242 цивільної справи № 2-120/06) у відкритті виконавчого провадження відмовлено. Тобто, закінчене у звязку з фактичним виконанням виконавче провадження (а.с.142, 143) стосується виключно стягнення коштів за перевищення частки у спільній власності на 0,85 кв.м. і не може вважатись фактичним виконанням рішення суду про поділ. Як уже зазначалось вище, визначальним для поділу будинку є проведення державної реєстрації на майно як на окремий, новостворений обєкт нерухомості, і оскільки така не проведена, правовий статус нерухомого майна після відкриття спадщини продовжує існувати в статусі спільної часткової власності і саме в такому статусі воно підлягає спадкуванню. З огляду на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, таке право підлягає визнанню в судовому порядку. Внаслідок відмови інших спадкоємців від прийняття спадщини на користь позивача, за останньою слід визнати право власності в порядку спадкування на 3/8 частини житлового будинку по вул. Пасічній, 84 «б» у м. Львові. Одночасно, підлягає задоволенню вимога про визнання права власності в порядку спадкування на 3/8 частини земельної ділянки. Як повідомила представник позивача в судовому засіданні і чого не заперечила сторона відповідача, державний акт на земельну ділянку знаходиться у відповідача. Позивач для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку такий державний акт представити нотаріусу не взмозі. Враховуючи відмову від прийняття спадщини інших спадкоємців на користь позивача, за останньою також слід визнати право власності на 3/8 частки земельної ділянки. Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, з огляду на обовязковість судових рішень, а також враховуючи, що в розумінні ст. 1218 ЦК України до спадкоємців переходять не лише права, але й обовязки спадкодавця, відповідач у справі на даний час не позбавлена можливості провести поділ будинку згідно рішення суду від 18.12.2006р. з отриманням в користування тих приміщень, які виділені їй судовим рішенням. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 162). На підставі наведеного та

Outcome: approved