Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 07.03.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №195. Сторони мають неповнолітню дитину. В обґрунтування позову в частині розірвання шлюбу Позивач зазначила, що подружні відносини з відповідачем припинені, на примирення позивач не згодна, вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. Посилаючись на дані обставини, просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 19.03.2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.12.2019 року зупинено провадження по справі та надано сторонам строк для примирення. Ухвалою від 12.03.2020 року відновлено провадження у справі. Ухвалою від 27.07.2020 року за заявою позивача залишено без розгляду, в частині заявлених вимог про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати та розглянути подану позовну заяву за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду нотаріально завірену заяву, згідно якої позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.03.2018 року у Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №195 (а.с. 7). Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved