Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосвіт ЛТД», 2.Товариства з договірною відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», 3. [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь майнову шкоду в розмірі 12199 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.11.2017 року о 12.10 год. по вул.Героїв Майдану, 66 в м.Овруч Житомирської області відбулося ДТП - відповідач 3 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки MAN 18.420, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є відповідач 1 ТОВ «Автосвіт ЛТД», повертаючи ліворуч, не зауважив автомобіля марки Mersedes-Benz Sprinter 311CDI, реєстраційний номер[NUMBER], який був припаркований, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. [PERSON] є працівником ТОВ «Автосвіт ЛТД» та перебував на робочому місці. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Страховиком ТОВ «Автосвіт ЛТД» є відповідач 2 ТДВ «СТ «Домінанта». Позивач повідомила відповідача 2 про страховий випадок, проте страховиком страхова виплата не була проведена, будь-які листи, адресовані відповідачу 2 повертаються за терміном зберігання. У зв`язку з цим позивач звернулася до відповідача 1, з вини працівника якого сталося ДТП, з проханням відшкодувати завдані збитки. Відповідач 1 відмовив у відшкодуванні заподіяних збитків, покликаючись на те, що він є застрахованою особою і виплату повинна здійснювати страхова компанія, яка є членом МТСБУ. Тобто відповідачі відмовляються відшкодувати позивачу завдані внаслідок ДТП збитки. З огляду на вказані обставини, на підставі ст.ст.1166, 1188, 1192 ЦК України, ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить позов задоволити. Відповідачем 1 ТОВ «Автосвіт ЛТД» подано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи зокрема тим, що на відповідача 1, як страхувальника, не може бути покладено обов`язку з відшкодування шкоди позивачу, оскільки він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності із страховиком - відповідачем 2, сплатив йому страхові платежі, а тому заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода повинна відшкодовуватися позивачу саме відповідачем 2; окрім того, позивачем не надано належного доказу у підтвердження розміру матеріального збитку (вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу), розрахованого у порядку встановленому законодавством. Відповідачем 3 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи зокрема тим, що на момент ДТП відповідальність відповідача 1 була застрахована у відповідача 2, а тому обов`язок відшкодувати шкоду позивачу покладається саме на відповідача 2. Сторони в судове засідання, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачі про причини повторної неявки не повідомили, клопотань не заявляли. З огляду на викладе та виходячи з норм ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін за наявними у справі даними та доказами. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов на наступних висновків. 21.11.2017 року з вини водія [PERSON] , відповідача 3 у справі, який керував транспортним засобом марки MAN 18.420, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Автосвіт ЛТД», відповідач 1 у справі, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 311CDI, реєстраційний номер[NUMBER], власником якого є [PERSON] , позивач у справі. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2018 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, з вини водія якого, сталася ДТП, була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», відповідача 2 у справі, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів - поліс № АМ/1576906 від 31.08.2017 року. Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ/1576906 від 31.08.2017 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн. 22.11.2017 року відповідач 1 звернувся до відповідача 2 з письмовим повідомленням страхувальника про ДТП. 22.11.2017 року позивач звернулася до відповідача 2 з письмовим повідомленням потерпілої особи про ДТП. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. За пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик (страхова компанія) зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Пунктом 35.2 цієї статті передбачено перелік необхідних документів, які додаються до заяви. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Тобто у спірному випадку цей обов`язок покладається на відповідача 2, як страхову компанію, і не може бути покладений на відповідача 1, як власника транспортного засобу, та на відповідача 3, як працівника відповідача 1 і водія забезпеченого транспортного засобу, з вини якого сталося ДТП. Проте, доказів того, що позивач зверталася до відповідача 2 у встановлений законом строк із заявою про виплату страхового відшкодування та доданими до неї необхідними документами, як цього вимагає пункт 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріали справи не містять. Матеріли справи також не містять і відомостей про те, чи складався страховиком страховий акт, чи направлявся ним аварійний комісар або експерт на місце настання страхового випадку для визначення причин його настання та розміру збитків і чи приймалося страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або відмову у здійсненні такої страхової виплати. Позивач стверджує, що внаслідок ДТП їй заподіяно майнову шкоду в сумі 12199 грн., у підтвердження чого покликається на акт виконаних робіт № КМ-0006197 від 29.11.2017 року на суму 12199 грн., складений ФОП [PERSON] . Проте вказаний акт виконаних робіт не є належним доказом розміру заподіяної шкоди та не може бути покладений в основу рішення про виплату заподіяної внаслідок ДТП майнової шкоди, оскільки не є експертним дослідженням для визначення розміру шкоди, складеним експертом, аварійним комісаром, якого має право самостійно обрати страхувальник - позивач у справі для цих цілей відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема у випадку коли представник страховика не з`явився протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. З огляду на викладене в сукупності у задоволенні позову слід відмовити. Позивач сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн. Тому

Outcome: dismissed