Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 1125 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - повернута позивачу в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 вересня 2010 року був укладений шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало відчуження одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя. Сімейні стосунки у них також не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім'ю. З травня 2017 року вони не проживають разом, що пов'язано з її небажанням продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет. Крім того, позивач активно займається розвитком здібностей і талантів своєї дитини, остання відвідує уроки плавання, має здібності до плавання, що корисно впливає на стан її здоров'я та в подальшому допоможе їй займатися плаванням на професійному рівні. Розмір таких занять становить 2250 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати за її відсутності, позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, яка просив суд розглянути справу у її відсутність та відповідача, який будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, суд про причини не явки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 03 вересня 2010 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 606 (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з травня 2017 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути до\-кументи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для роз\-витку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, не\-обхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закла\-дів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне ліку\-вання тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Наприклад, витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спе\-ціальний медичний догляд - довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, протезування, санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що додаткові витрати на дитину зумовлені її зайняттям плаванням. В той же час, матеріали справи не містять доказів укладання відповідного договору про участь дитини в будь-якому спеціалізованому закладі де надаються послуги з плавання на платній основі. Долучені ж до матеріалів справи копії чеків про оплату послуг в Клубі активного відпочинку Подільський, чеків про оплату тренування, не свідчать про надання таких послуг саме малолітній дитині, а анкета учня Технічної студії «Винахідник» та квитанція про оплату за навчання не свідчить, що надані послуги стосуються відвідування дитиною плавання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, задоволенню не підлягають. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень, сплачений останньою при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: partial