Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яку вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу від 06.06.2016 року. В квартирі, крім позивача зареєстрована відповідач [PERSON], яка з січня 2015 року в зазначеній квартирі не мешкає, а мешкає у Росії та не мала наміру приїжджати. Реєстрація у квартирі відповідача створює для позивача додаткові матеріальні витрати, оскільки позивач бажає оформити субсидію на комунальні послуги. Вважає, що оскільки відповідач не мешкає у спірній квартирі більш ніж один рік, то вона втратила право на користування житловим приміщенням. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 2016 року, позивачу належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 8). Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована у квартирі [ADDRESS], що встановлено з довіреності на право продажу квартири, посвідченої приватним нотаріусом Шиманським Є.І. (а.с. 7). 22 вересня 2016 року, представником комітету самоорганізації населення м.Мирнограда Яковлєвою Л.М. складений акт, згідно з яким [PERSON], [INFO], не мешкає у [ADDRESS] з лютого 2015 року (а.с. 9). Вказані обставини та факт непроживання відповідача в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач це її знайома, вона виїхала звідси 01.02.2015 р. у РФ, точної адреси не знає. Це вона знає, що спочатку з відповідачем спілкувалися по телефону. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач поїхала до РФ 2 роки тому, іноді дзвонить, де мешкає - не знає, оскільки дуже далеко. За даною адресою відповідач не мешкає з 1 лютого 2015р. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сім'ї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з'ясуванні причин відсутності відповідача [PERSON] у квартирі, належній позивачу, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувалась спірною квартирою та була відсутньою, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з лютого 2015 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право на користування [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved