Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а саме: просить шлюб між сторонами розірвати, призначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що шлюб з відповідачем вони уклали 20 травня 2008 року, зареєструвавши у відділі РАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області під актовим записом № 61. Під час проживання в шлюбі у них народилася: донька [PERSON] - [INFO] . Основною причиною, яка послужила зверненню позивача в суд, це те, що сумісне життя з відповідачем в них не склалося через відсутність почуття любові, поваги, дружби взаємодопомоги між ними. Шлюбні відносини між ними припинилися. Позивач прийшла до переконання, що надалі їх спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим. Позивач в позові зазначає, що відповідач не приймає участь в утриманні дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов в частині розлучення визнає, просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи те що позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задоволити, так як збереження сім`ї сторін і їх подальше спільне проживання як подружжя є неможливим, оскільки подібне суперечило б інтересам одному із них. Вказана позиція суду грунтується на письмових доказах, та тому, що сторони шлюб уклали 20 травня 2008 року, зареєструвавши у відділі РАЦС Трускавецького міського управління юстиції під актовим записом № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке є в матеріалах справи. Під час проживання в шлюбі у них народилася: донька [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження наявної у справі. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач має інших дітей, крім спільних дітей з позивачкою, або має на утриманні, непрацездатних дружину, батьків та дітей. Враховуючи вищезазначене, та те, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини, відповідач добровільно не сплачує аліменти на утримання дитини, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати [PERSON] виплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] - [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі 1700 грн., починаючи з 25.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved