Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1000 ( одна тисяча ) гривен до 2318 ( дві тисячі триста вісімнадцять ) гривен щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 67606,89 гривен . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2008 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова 15 серпня 2013 року шлюб розірвано . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2013 року присуджено стягувати з відповідача - [PERSON] , [INFO] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти щомісячно у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року і до досягнення дитини повноліття. Позивачка зазначає, що її син - [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальне становище позивача значно погіршилося. У сина змінилися потреби, і для забезпечення його фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти ,крім того, з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дитини . Рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку становить 2318 гривень. Відповідач працює експедитором та отримує зарплатню більше 8000 гривень на місяць. Інших дітей відповідач не має, проблем зі здоров`ям теж. Відтак він має можливість сплачувати на утримання сина- [PERSON] рекомендовану суму. Це дозволить хоча б частково компенсувати витрати позивача на утримання дитини - харчування, одяг, заняття баскетболом, ліки (син регулярно хворіє).Крім того , у зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2013 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 67606.89 гривень. Про це свідчить розрахунок від 01.07.2020, проведений старшим державним виконавцем Московського ВДВС у м. Харкові Бабенко К. О. за період з січня 2013 року по червень 2020 року, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] направив суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі , посилаючись на те, що з моменту винесення рішення Київським районним судом м.Харкова від 13.05.2013 року його матеріальний стан змінився не на краще , а заборгованість по аліментам в розмірі 67606,89 гривень вже стягується виконавчою службою. Представник 3-ї особи - Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Позивачка надала заперечення на відзив відповідача, в якому проти доводів відповідача заперечувала та зазначила, що відповідачем не доведено суду те, що останній має інших утриманців, дітей, є непрацездатним; не довів наявності у нього обставин, які б могли розглядатись як такі, що обмежують його у працевлаштуванні. Посилання відповідача на відсутність доходів і постійного місця роботи не доводить його непрацездатності, не спростовує самого факту наявності іншого доходу та можливості його мати. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17.10.2008 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова 15 серпня 2013 року шлюб розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2013 року стягнуто з відповідача- [PERSON] , [INFO] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти щомісячно у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року і до досягнення дитини повноліття. Виконавчий лист позивачем пред`явлено до виконання до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Позивачка проживає разом з неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст. 183 СК України передбачено, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: є стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2020 року- 2318,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині є обґрунтованою, тому суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 1000 гривень до 2318 гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вже встановлено судом, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2013 року стягнуто з відповідача - [PERSON] , [INFO] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти щомісячно у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року і до досягнення дитини повноліття. Виконавчий лист позивачем пред`явлено до виконання до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Позивач вказує у своїх позовних вимогах, що відповідач не виконує у повному обсязі свої зобов`язання щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2013 року по червень 2020 року в сумі 67606, 89 гривень, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бабенко К.О. станом на 01.07.2020 року. Вирішуючи позов щодо стягнення заборгованості по аліментам суд враховує, що аліменти з відповідача стягуються в примусовому порядку на підставі виконавчого листа. Таким чином ,суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільного права, оскільки в разі задоволення позову про стягнення заборгованості по аліментам, судом фактично буде допущено подвійне стягнення аліментів, так як їх розмір вже визначено рішенням Київського районного суду м. Харков від 13.05.2013 року , яке набрало законної сили та за яким вже здійснюється примусове стягнення, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial