Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 14.03.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], щомісяця з дня предявлення нею позову у розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 19.03.2018 р. даний позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. На виконання ухвали судді про залишення позову без руху, 04.06.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява разом із уточненою позовною заявою, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у вигляді ј частини середньомісячного заробітку щомісяця, в особі матері [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 20.03.2010 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі[INFO] в них з відповідачем народився син [PERSON], згідно свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON]. Шлюб між позивачем та відповідачем по справі, розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2014 року. Позивач перебуває в складному матеріальному становищі, оскільки самостійно утримує сина. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засіданні позивач не з'явилась до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти розгляду справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], що підтвердується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження сторони по справі записані батьками [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], що підтверджується актом від 13.03.2018 року. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства в цілому. Оскільки діючим законодавством покладений обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей на батьків, то обов'язок забезпечити гідний рівень життя дітей лежить на обох батьках. Таким чином, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, відомостей про обмеження за станом здоров'я чи про наявність на його утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків суду надано не було. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, сума судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved