Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, зобовязання не чинити перешкод в користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві зазначила, що вона та відповідач [PERSON] в рівних частках є співвласниками наведеної квартири. В її користуванні в даній квартирі перебувала кімната площею 20,6 кв.м. Відповідачі користуються іншою кімнатою площею 14,0 кв.м. Однак відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні не лише кімнатою, а взагалі всією квартирою: вони неодноразово влаштовували сварки, били посуд, консервацію та застосовували до неї фізичну силу, влаштували підпал її особистих речей в даній квартирі, та постійно наголошують, що вона залишиться без квартири. В подальшому відповідачі змінили замки, чим обмежили позивача в користуванні належною їй квартирою. Тому позивач просила суд усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою №9 по вул. Комарницького, 5 в м. Полтаві шляхом вселення в дану квартиру та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні даною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили. Зазначили, що ніколи не чинили позивачу перешкод в користуванні квартирою. Замки в квартирі також не змінювались, а тому позивач в будь-який час може зайти до квартири. За їх відсутності вона в квартиру заходила за своїми речами. Жодного разу ніхто з них позивача з квартири не виганяв, не застосовував до неї силу. А сварки весь час вчиняла лише вона. Тому, зазначаючи, що вони жодним чином не порушували прав позивача, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира №9, розташована за адресою м.Полтава, вул.Комарницького, 5, на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON]. Частки співвласників у праві спільної власності на квартиру є рівними та становлять по 1/2 кожного. На даний час між співвласниками фактично склався порядок користування спільною кватирою, при якому в користуванні [PERSON] перебуває кімната площею 20,6 кв.м., в користуванні [PERSON] та його дружини [PERSON] кімната площею 14,00 кв.м., інші приміщення квартири перебувають в їх спільному користуванні. Зазначену обставину визнали всі особи, які беруть участь у справі, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню вона не підлягає. Також судом встановлено, що між сторонами склалися напружені стосунки, внаслідок чого між ними виникають сварки. На час розгляду справи [PERSON] в спірній квартирі не проживає, але факт чинення їй відповідачами перешкод в користуванні квартирою свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов. Зокрема, в судовому засіданні позивач зазначила, що має ключі від квартири, яку залишила після однієї із сварок, що влаштували відповідачі, та підпалу її речей. До квартири повертатися вона боїться через погрози відповідачів та їх неправомірні дії по відношенню до неї. У звязку з цим просить суд її вселити в квартиру та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні житлом. В той же час та обставина, що відповідачі влаштовують сварки, вигнали позивача з квартири, застосовували до неї фізичну силу та здійснили підпал її речей, заперечується відповідачами та жодним доказом у справі не підтверджується. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] про те, що відповідачі чинять [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою, а також заподіяли їй тілесних ушкоджень, оскільки зазначені показання свідок надала зі слів позивача, особисто очевидцем подібних дій з боку відповідачів свідок не була. Факт неодноразових звернень позивача до правоохоронних органів також не доводить наявності перешкод для користування нею спірною квартирою. Зокрема, після здійснення перевірок за зверненнями [PERSON] працівниками відділення №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області зроблено висновки про відсутність в діях [PERSON] та [PERSON] ознак кримінального правопорушення. Викладені в зверненнях [PERSON] факти підтвердження не знайшли, про що повідомлялась позивач, зокрема листами ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області від 12 липня 2016 року №8991, від 08 серпня 2016 року №10785/115/102-16, прокуратури Полтавської області від 08 листопада 2016 року № 121-689-16 (а.с.10, 13-14, матеріал перевірки ЄО №11207, а.с.1). Також суд враховує пояснення позивача про те, що за відсутності відповідачів вона заходила до квартири за своїми речами. Зазначене свідчить про наявність у позивача доступу до належної їй квартири, та спростовує її посилання у позовній заяві на заміну відповідачами замків до квартири. Частиною 1 ст.10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем доказів наявності перешкод в користуванні квартирою суду не надано, у звязку з чим не доведено порушення її права. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed