Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 липня 1996 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Вінніченко Ж.В. 05.04.1996р. за №3798 та Малим підприємством «Ікар» в особі директора Черкаської філії Діденко Леоніда Михайловича, який діяв на підставі доручення №18-96 від 23.01.1996 року було укладено договір обміну нерухомого майна. Відповідно до п. 1 договору, [PERSON] обміняв трикімнатну квартиру [ADDRESS] на трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить МП «Ікар». Обмін було проведено без доплати. Згідно п.2 договору, вказані квартири належать: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 3 квітня 1996р. за №151918/3378. Квартира зареєстрована Старокостянтинівським об'єднаним Бюро технічної інвентаризації і записана в реєстраційну книгу під номером 4178; МП «Ікар» на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 1996р., посвідченого товарною біржею «Українська Біржа Нерухомості (Черкаська філія)» за №83-2. Квартира зареєстрована в Черкаському об'єднаному Бюро технічної інвентаризації і записана в реєстраційну книгу №65 під реєстровим номером 7072. 30 липня 1996 року право власності позивача на трикімнатну квартиру [ADDRESS] бало зареєстровано в Уманській дільниці бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга №65, стор.155, реєстр №7072. З тога часу вона відкрито, безперервно володіє своїм нерухомим майном. У листопаді 2017 року, маючи намір продати належну їй квартиру, позивач звернулась до приватного нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2017р., оскільки договір обміну, зареєстрований товарною біржею, нотаріально не посвідчено. На теперішній час посвідчити укладений договір обміну нотаріально не можливо, оскільки попереднього власника квартири МП «Ікар», як юридичну особу - припинено. Тому просить прийняти рішення суду, яким визнати за [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER]) право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON], подала попередньо заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач - Уманська міська рада, представник попередньо надав заяву , у якій просив проводити розгляд у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору обміну 29 липня 1996 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON], поміняв трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальна площа 71,10кв.м., в тому числі житлова площа 42,0 кв.м., розташовану на 5 поверсі п'ятиповерхового будинку на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальна площа 70,5 кв.м., в тому числі житлова площа 43,0 кв.м., розташована на 3 поверсі дев'ятиповерхового будинку, яка належить МП «Ікар» (а.с.7-8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2017 року винесеної приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Жовотовською Н.Г., [PERSON] та [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з підстав не відповідності вимогам законодавства документа, що підтверджує право на вказану квартиру, а саме договору обміну від 29 липня 1996 року, затвердженого на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» реєстраційний номер 180-2 (а.с.11-12). Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України №17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved