Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Довгенська сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області, про визнання заповіту від імені [PERSON] , складеного 23 травня 2017 року, недійсним. 7 листопада 2018 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій вона просила встановити нікчемність заповіту з підстав порушення вимог щодо його форми та посвідчення. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги про встановлення нікчемності заповіту підтримали та, обґрунтовуючи їх, пояснили, що 23 травня 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території с.Довге Теребовлянського району Тернопільської області, однак при вчиненні цієї нотаріальної дії посадовою особою місцевого самоврядування [PERSON] не було встановлено особи заповідача у порядку, передбаченому ст.43 Закону України «Про нотаріат», про що свідчить невірний номер його паспорта у журналі реєстрації нотаріальних дій старостою с.Довге Теребовлянської ОТГ. Паспорт громадянина України [PERSON] знаходився увесь час у позивача. Із змісту вказаного заповіту вбачається, що він складений в приміщенні Теребовлянської міської ради за адресою с.Довге, вул.Гжицького,7-а , Теребовлянського району Тернопільської області, однак [PERSON] не міг прибути до приміщення міської ради, оскільки самостійно не пересувався. Вважають, що [PERSON] заповіту від свого імені 23 травня 2017 року не складав. Позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав із підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того, вказав, що заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON] відповідає вимогам закону щодо його форми та посвідчення, оскільки укладений у письмовій формі та посвідчений відповідною посадовою особою органу місцевого самоврядування. Вважає, що позивачем у позові не зазначено підстав нікчемності заповіту та не долучено до справи самого заповіту. Крім того, [PERSON] суду пояснила, що староста с.Довге [PERSON] на її прохання приходив один раз за місцем проживання батька в с.Довге Теребовлянського району для складення заповіту, однак вона присутня при цьому не була, а знаходилась на подвір`ї. У задоволенні позову просить відмовити. Третя особа у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив [PERSON] є батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Рішенням 13-ї сесії 7-го скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 16 вересня 2016 року № 841 «Про покладення обов`язків із вчинення нотаріальних дій, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, вчинення дій щодо ведення погосподарського обліку» старосту с.Довге [PERSON] уповноважено вчиняти нотаріальні дії, передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до належним чином завіреної копії заповіту від імені [PERSON] від 23 травня 2017 року, витребуваної судом, останній у приміщенні Теребовлянської міської ради за адресою: с.Довге, вул . Гжицького,7-а, Теребовлянського району Тернопільської області, склав заповіт, зареєстрований в реєстрі № 06/09-08/12, яким заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території с.Довге Теребовлянського району Тернопільської області. У вказаному заповіті зазначено, що він посвідчений старостою с.Довге Теребовлянської міської ради [PERSON], особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Згідно із журналом реєстрації нотаріальних дій старостою с.Довге Теребовлянської ОТГ за 2017 рік вказано, номер нотаріальної дії «06/12», дата вчинення нотаріальної дії «23.05.2017р», прізвище, ім`я, по батькові громадян, для яких вчинено нотаріальну дію « [PERSON] », документ, що засвідчує особу, яка зве рнулася за вчиненням нотаріальної дії «МС № 234569, виданий Теребовлянським РВ». Судом встановлено, що заповідачу [PERSON] , [INFO] , 25 лютого 2000 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області був виданий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , який був знищений в установленому порядку у зв`язку із його смертю, що підтверджується письмовою інформацією Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області від 25 червня 2019 року. Таким чином, у журналі реєстрації нотаріальних дій старостою с.Довге Теребовлянської ОТГ за 2017 рік при вчиненні нотаріальної дії -складення заповіту [PERSON] невірно вказано номер його паспорта [NUMBER] замість дійсного номера паспорта [NUMBER] , яким він був документований на час складення заповіту, а також не вказано дату видачі паспорта. Під час судового розгляду також встановлено, що спірний заповіт не складався заповідачем у приміщенні Теребовлянської міської ради за адресою: с.Довге, вул.Гжицького,7-а, Теребовлянського району Тернопільської області , а за адресою його проживання у [ADDRESS] , про що у судовому засіданні підтвердила відповідач. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За правилами статті 236 цього Кодексу, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ст.43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Згідно з п.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595, документи, за якими встановлено особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, чи уповноваженого представника, повертаються особам, що їх подали. У реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записуються назва документа, серія, номер, дата його видачі і найменування установи, яка його видала. При посвідченні правочинів, видачі свідоцтв чи оформленні інших документів, примірники яких залишаються у справах нотаріуса, витяг з документа, за яким встановлено особу громадянина, у якому відображено усі заповнені сторінки, що стосуються реквізитів поданого документа, його дійсності та мають значення для вчинюваної нотаріальної дії, долучається до справ нотаріуса. Зі змісту п.2.1, 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, випливає, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України «Про нотаріат». Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Відповідно до п.5,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Згідно з пунктом 6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту. Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заповіт, складений 23 травня 2017 року від імені [PERSON] в користь [PERSON] складено за відсутності заповідача, без встановлення особи учасника цивільних відносин, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не в приміщенні органу місцевого самоврядування, без запису в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій місця вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, а тому не відповідає вимогам закону щодо його посвідчення, як це передбачено ст.43 Закону України «Про нотаріат», що має наслідком його нікчемність. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про встановлення нікчемності заповіту від імені [PERSON] , який посвідчено старостою с.Довге Теребовлянської міської ради Тернопільської області [PERSON]. 23 травня 2017 року та зареєстрований в реєстрі № 06/09-08/12.

Outcome: approved