Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування житловою в площею в будинку № 8 по вулиці Казанській в м. Одесі та усунути їй перешкоди в користуванні будинком шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідач за адресою реєстрації з моменту отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме з 09 лютого 2004 року, не проживає, його речей в квартирі немає. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальним платежам, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її будинку створює позивачу перешкоди, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача та представлених позивачем письмових доказів. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.2004 року позивач [PERSON] Вячеславіна є власником житлового будинку із надвірними спорудами по вулиці Казанській в м. Одесі. Її право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН за реєстраційним № 6048269, № запису 14443 в книзі 137-24 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3729150 від 01.06.2004 року. Крім позивача за адресою будинку зареєстрований відповідач [PERSON]., який є її дядьком. З 2004 року, фактично з моменту вступу позивачем у спадщину, відповідач за адресою реєстрації не проживає, його речі там відсутні, кореспонденція не надходить. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, за загальним правилом, виходячи із кількості зареєстрованих за адресою проживання осіб, факт реєстрації сторонньої особи створює позивачу перешкоди в здійсненні її права власності відносно спірного житлового будинку. Також реєстрація відповідача за адресою спірного житла створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження житловим будинком. Відповідач, враховуючи відсутність відомостей про місце його нинішнього перебування, у вказаному житловому будинку не проживає, його особистих речей в квартирі немає, з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує законні права й інтереси позивача. Таким чином, суд вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі більше року, та не несучи витрати на її утримання без поважних причин, і із-за відсутності будь-якого договору між відповідачем і власником квартири, відповідач, як колишній член сімї на підставі положень ст. 405 ч.2 ЦК України, яка регулює дані правовідносини між сторонами, втратив право користування спірною жилою площею. При оцінці у своїй сукупності обставин по справі судом також враховано той факт, що таке переселення відбулося у добровільному порядку за згодою відповідача. Також, враховуючи, що відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійснені ним прав користування, розпорядження своїм майном, а також згідно з Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, суд вважає, що у ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області є підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку зі спірної житлової площі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved