Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилається на те, що уклала шлюб із відповідачем 21.10.2010 р., в шлюбі народились двоє дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], крім цього позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, не допомагає по господарству, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Шлюбні відносини припинились кілька років назад, а тому вважає примирення та спільне життя між ними неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити, а тому суд ухвалив про розгляд справи у її відсутності, Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштової кореспонденції, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON], дівоче прізвище якої [PERSON], та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 21.10.2010 р. Лісківською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 02 (а.с.4). Згідно свідоцтв про народження, сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с. 8,10). Згідно характеристики з місця проживання від 23.04.2015 р., відповідач характеризується негативно як такий, який не працює, періодично вживає спиртні напої, часто не проживає із сім'єю, не дбає про її добробут, безвідповідально ставиться до виховання дітей, веде аморальний спосіб життя (а.с.16). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач належним чином не дбає про добробут сім'ї, вживає алкогольні напої, безвідповідально ставиться до виховання дітей, що негативно впливає як на позивачку, так і на малолітніх дітей, у зв'язку із цим шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились кілька років назад, сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують спільне господарство, а тому їхній шлюб існує формально. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Оскільки шлюб розпався з вини відповідача, то згідно ст.88 ЦПК України, з нього слід стягнути в користь позивачки понесені неї витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved