Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та зобов`язати вчинити певні дії та просить суд визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №\~881/02-31 від 24.09.2020 винесену Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковською Ольгою Сергіївною щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; зобов`язати Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковську Ольгу Сергіївну видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON] , являється спадкоємцем за заповітом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] (спадкова справа № 10/2020). Після його смерті відкрилася спадщина, позивач звернулась до приватного нотаріуса Янковської Ольги Сергіївни із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни № 881/02-31 від 24.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] було відмовлено за мотивами ненадання документів на підтвердження належності спадкового майна спадкодавцю. Позивач вважає, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушує її конституційні та спадкові права так як саме у спадкуванні за заповітом законодавство України не вимагає від спадкоємців надання документів на підтвердження належності спадкового майна спадкодавцю, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та зобов`язати вчинити певні дії та просить суд визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №\~882/02-31 від 24.09.2020 винесену Приватним нотаріусом Янковською Ольгою Сергіївною щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; зобов`язати Приватного нотаріуса [PERSON] видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги, як третя особа, мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] отримали постанови від приватного нотаріуса Янковської О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, які стосуються одного й того ж заповіту (зареєстрований в реєстрі за № 2860) їх батька [PERSON] . Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно [PERSON] також мотивована ненаданням документів на підтвердження належності спадкового майна спадкодавцю, а відповідно і контраргменти у у третьої особи такі ж як і у позивача. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також представник позивача підтримав позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та не заперечував проти його задоволення. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в судове засідання не з`явилась, просила слухати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Також третя особа підтримала позов позивача та не заперечувала проти його задоволення. Відповідач Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковська Ольга Сергіївна в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала відзив на позовну заяву позивача та третьої особи про визнання постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії незаконною та зобов`язати вчинити певні дії, просила відмовити у задоволенні позову позивача та позову третьої особи у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що при поданні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину ні позивачем ні третьою особою не було надано нотаріусу документів підтверджуючих належність спадкового майна зазначеного в заповіті спадкодавцю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши надані позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору докази, копію матеріалів спадкової справи, суд вважає, що позов позивача та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданої 14.02.2020 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1670. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилась спадщина. 9 серпня 2019 року [PERSON] було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Янковською Ольгою Сергіївною, зареєстрований в реєстрі за № 2860, а саме на випадок своєї смерті зроблено розпорядження: «належні мені грошові кошти у розмірі 38 000 000,00 грн заповідаю в рівних частинах кожній [PERSON] та [PERSON] ». Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни № 881/02-31 від 24.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] було відмовлено. Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни № 882/02-31 від 24.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] також було відмовлено. Відповідно до статті 20 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вирішуючи питання стосовно законності відмов у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2020 № 881/02-31 та № 882/02-31 суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про Нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 2.1. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Під час заведення спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Після здійснених перевірок відсутності заведеної раніше спадкової справи, нотаріус обов`язково реєструє подану заяву у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі та заводить спадкову справу. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша та друга ст. 1221 Цивільного кодексу України). Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, при цьому заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При спадкуванні за заповітом до спадкування закликаються ті особи, яких спадкодавець визначив у своєму заповіті. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Статтями 68 та 69 Закону України Про нотаріат передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин, лише при спадкуванні за законом, від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса. Відповідно до п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до\~пункту 1\~Глави 13\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого Наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~№296/5 та статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачені підстави відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом України Про нотаріат. Ці правила закріплені і в «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 за пунктом 3 Глави 13 якого нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Постановами приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Янковської Ольги Сергіївни № 881/02-31 та № 882/02-31 від 24.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] було відмовлено. В обґрунтування відмови нотаріус послалася на ст.ст. 68, 69 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 4.14, 4.21 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №\~296/5, за якими видача свідоцтва про право на спадщину, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Таким чином суд вказує, що порядок видачі свідоцтва про право на спадщину саме за заповітом визначений п. 5 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій», а не п. 4 на який посилається відповідач у постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій. За п.п. 5.1 п. 5 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Зазначений пункт, яким врегульоване право на спадщину за заповітом не містить обов`язку подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, в той час, як зазначена вимога закону є обов`язковою у випадку спадкування за законом, та врегульована п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій». Також, суд зазначає, що обов`язок спадкоємця надавати нотаріусу документи щодо спадкового майна зазначений лише в ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», яка стосується лише спадкування за законом, а ст. 69 ЗУ «Про нотаріат» яка регламентує видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом не містить ніяких обов`язків щодо надання нотаріусу вказаних документів. Таким чином, суд прийшов до висновку про безпідставність постанов нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії та помилкове, необґрунтоване застосування до виниклих правовідносин норми закону, яка не передбачена для них. Також, суд звертає увагу, що у даному випадку є неможливим і застосування аналогії закону, а саме п.п. 4.14, 4.21 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими видача свідоцтва про право на спадщину, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця. Так, аналогія закону є застосуванням до конкретної правової ситуації за відсутністю закону, безпосередньо її регламентуючого чи угоди сторін, норм, які регулюють близькі за змістом відносини. Застосування аналогії можливо лише за наявності необхідних умов: - відносини, не врегульовані безпосередньо нормами права чи договором сторін - існує законодавчий акт, регулюючий близькі відносини і тому може бути застосований до спірного випадку Оскільки виниклі відносини врегульовані правовими нормами, а саме конкретним пунктом 5 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій», то застосування аналогії закону у даному випадку є неможливим. Зазначене вбачається із самої структури Порядку, побудови в ньому глав та розділів. Суд зазначає, що традиційно заповіт вважається одностороннім правочином, на що вказує також і ст. 1233 ЦК, визначаючи заповітом розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Для дійсності заповіту не вимагається, щоб особи, призначені у ньому спадкоємцями, дали на це згоду. Лише після відкриття спадщини їхнє волевиявлення матиме значення - вони або приймуть спадщину за заповітом, або відмовляться від її прийняття. Так, загальновідомим та таким, що відповідно до статті 60 ЦПК України не підлягає доказуванню є факт, що спадкоємець за заповітом може не мати (та найчастіше і не має) правовстанолюючих документів на спадкове майно, може до часу смерті спадкодавця навіть і не знати про факт складання на його ім`я заповіту. Разом з тим суд вказує, що обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлена заборона безпідставної відмови в її вчиненні. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено перелік випадків у яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної діє, але оскаржувані постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії взагалі не містять посилання на ст. 49 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус, необґрунтовано вирішив відмовити у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача та третьої особи про визнання незаконною постанов про відмову у вчинення нотаріальної дії та зобов`язати вчинити певні дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом підлягають задоволенню. За таких обставин, позов позивача [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачем залишено за позивачем. Судові витрати понесені третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залишено за третьою особою. На підставі наведеного,

Outcome: approved