Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок № 62 по вулиці Кітченко в м.Мирноград Донецької області. В квартирі, крім позивача зареєстровані її чоловік [PERSON] третя особа по справі, та відповідач [PERSON], який з 05.11.2010 року в зазначеному будинку не мешкає, догляд за будинком не здійснює, комунальні послуги не сплачує. Комунальні послуги родина позивача сплачує і за себе, і за відповідача, але реєстрація у квартирі відповідача створює для її родини додаткові матеріальні витрати. Вважає, що оскільки відповідач не мешкає у спірному будинку більш ніж один рік, то він втратив право на користування житловим приміщенням. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 62 по вулиці Кітченко в місті Мирнограді Донецької області. Позивач у судовому засіданні на задоволенні своїх позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не зявився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримав. Представник третьої особи Димитровської міської ради до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 03.08.2000 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 2313, позивачу належить будинок, який розташований за адресою: Донецька область м.Мирноград вулиця Кітченко, б.62 (а.с. 4, 5). Позивач [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані у [INFO] (а.с. 9-12). 30 серпня 2016 року, представником комітету самоорганізації населення м.Мирнограда складений акт № 26, згідно з яким [PERSON], [INFO], не мешкає у будинку номер 62 по вул.Кітченко в місті Мирноград Донецької області з 05.11.2010 року (а.с. 8). Вказані обставини та факт непроживання відповідача в будинку за адресою: м.Мирноград Донецької області вул.Кітченко, 62 без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає позивача як сусідку. Відповідача не знає та ніколи не бачила. Знає позивача 42 роки, тому що мешкають разом. Позивач мешкає разом з чоловіком. Її будинок знаходиться через дорогу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач це його сусідка. Будинки стоять через один. Позивач мешкає з чоловіком. Відповідача не знає та ніколи не бачив. Він мешкає поруч з позивачем з 1975 р. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні причин відсутності відповідача [PERSON] у будинку, належному позивачу, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався спірним будинком та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, з 2010 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком номер 62 по вулиці Кітченко в місті Мирноград Донецької області. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved