Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 січня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 25. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружнє життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Шлюб на даний час існує формально. Переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 січня 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 25 (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 9). З позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, сторони дійшли спільної згоди щодо розірвання шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд бере до уваги наступне. Вартість наданих адвокатом послуг щодо підготовки та ведення справи у суді була визначена в розмірі 1 000 грн. Оплата послуг підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №123 від 05.10.2020 (а.с. 10). За змістом п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України\~розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Положеннями п. 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19. До матеріалів справи не надано договору укладеного між позивачем та адвокатом про надання професійної правничої допомоги, а також інших передбачених законом доказів. Відтак, вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягає, у зв`язку з її необґрунтованістю. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України до розподілу підлягають понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial