Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 16.01.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Згідно ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 16.03.2018 справу було призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.04.2018 р. було зупинено провадження у справі, подружжю надано строк для примирення протягом двох місяців. Відповідно до ухвали судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.06.2018 було відновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги у повному обсязі, просила суд про їх задоволення, посилаючись на той факт, що відповідач не дбає належним чином про неї та дітей, вони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства з 29.12.2016 року, наміру зберігати даний шлюб вона не має, за час наданий судом для примирення вони не поновлювали шлюбно-сімейних відносин, , а тому вона дійшла висновку про необхідність розірвання даного шлюбу.. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та заперечував проти розірвання шлюбу, при цьому пояснив суду, що вони не поновлювали шлюбно-сімейних відносин, оскільки дружина з ним не контактує. Між ними виникають сварки з приводу його спілкування з дітьми. Крім того, батьки дружини заборгували йому кошти, а також між ними постійно виникають непорозуміння та конфлікти з приводу матеріальних витрат на забезпечення дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 20.07.2013 було укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві а/з № 1078, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12, 13). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, позивач та відповідач з 29 грудня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. За час наданий судом для примирення, шлюбно-сімейних відносин не поновлювали, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved