Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми позики. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 31.10.2013 року відповідач зайняла у неї грошові кошти у сумі 15550 гривень. На підтвердження займу відповідачка написала розписку, в якій за домовленістю сторін термін повернення був вказаний до 01.03.2014 року. Зазначена розписка була складена у приватного нотаріуса [PERSON], про що складено відповідний запис у реєстрі 3277. На теперішній час борг не повернуто. В зв`язку з вказаним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 15550 гривень. Також позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставах позовної заяви, додаткових пояснень не надійшло. Відповідачка у судове засідання жодного разу не з`явилась, була належним чином повідомлена про час розгляду справи, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачається, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваний мінімум доходів громадян. На підтвердження укладання позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Як встановлено в судовому засіданні між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на загальну суму 15550 гривень, з додержанням вимог ст. 1047 ЦК України. Згідно до даних договору позики у вигляді розписки [PERSON] взяла у [PERSON] вказану суму грошей та зобов'язалася повернути позивачу всю суму боргу до 25 грудня 2013 року. Зазначена розписка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 3278. (а.с.6). Позивачка передала дану суму грошей відповідачці, про що [PERSON] власноручно підписала зазначену заяву. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, бо відповідачем порушено право позивача за договором позики, оскільки борг до теперішнього часу не повернуто. Відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження сплати боргу, в зв`язку з чим суд вважає, що зобов'язання не виконане та не припинене належним чином. Згідно до норм цивільного законодавства договір позики вважається остаточно завершеним, коли боргова розписка повернута позичальникові, а якщо розписка знаходиться у позикодавця, то це свідчить про те, що договір позики належним чином не виконано. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved