Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що з 11 листопада 1996 року по 16 грудня 2019 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 16 грудня 2019 року трудовий договір було розірвано на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог оплати праці та колективного договору. Станом на теперішній час їй нарахована, але не виплачена заробітна палата у розмірі 81 228 грн. 92 коп. і яку відповідачем не виплачено до теперішнього часу. У зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 81 228 грн. 92 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29 березня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про витребування доказів у ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» та у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформації стосовно того, чи здійснювалось на користь позивача стягнення заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2018 року по жовтень 2019 року, з наданням належним чином завірених копій відповідних документів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 20, 38, 41, 42, 55), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 22 червня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 листопада 1996 року [PERSON] згідно наказу № 389 від 11.11.1996 року була прийнята на роботу до ДП «Дніпропетровський електровозобудівний завод» (а. с. 9). Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу № 135 від 16 грудня 2019 року трудовий договір між [PERSON] і ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» було припинено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 11). При цьому, заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 16.12.2019 року складає 81 228 грн. 92 коп., що підтверджується довідкою № 660 від 30.11.2020 року, виданою ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» (а.с. 40). Оскільки, станом на день звернення до суду, відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість по заробітній платі не погасив, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною 1статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із наданих суду доказів вбачається, що відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, та фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» на користь [PERSON] суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 81 228 грн. 92 грн. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому судові витрати у вигляді судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved