Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] у неї народився син [PERSON] . У 2015 році, позивач виїхала проживати до м. Одеса, де познайомилась з [PERSON] . 02.12.2015 року, між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. 05.12.2015 року відповідачем, у відповідності до ст.ст. 126, 134 СК України, органу державної реєстрації актів цивільного стану, було подано заяву про визнання батьківства щодо сина позивача - [PERSON] , на підставі якої було внесено запис про нього, як про батька дитини та відповідно внесені зміни до актового запису про народження дитини. Однак, як зазначає позивач, шлюбні відносини між сторонами тривали недовго та незабаром позивач переїхала з м. Одеси до своїх батьків у с. Трудове Кілійського району Одеської області. 09.06.2017 року, рішенням Кілійського районного суду Одеської області, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач вихованням сина не займається, його життям не цікавиться, не приїжджає, не телефонує. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач сина ні разу не бачив. Більш того, вислав на домашню адресу позивача заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищезазначене, у відповідача відсутні будь-які батьківські почуття до дитини та свої батьківські обов`язки виконувати він не збирається і в майбутньому. На підставі вищезазначеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 гривень, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є її заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю та у разі неявки відповідача просила розглянути справу заочно. Представник органу опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав. На підставі письмової заяви позивача та представника третьої особи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 05 від 06.08.2010 року, /а. с. 8/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 02.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2167 від 02.12.2015 року, /а. с. 9/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року по справі № 502/608/17 - позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 02.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, /а. с. 11-12/. Згідно заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 5828 від 16.11.2016 року встановлено, що [PERSON] , повністю розуміючи значення своїх дій та без будь - якого тиску зі сторони, відповідно до дійсного волевиявлення, цією заявою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , /а. с. 13/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 11.08.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 109 від 11.08.2018 року, /а. с. 10/. Довідкою за вих. № 194 від 13.12.2019 року наданою Трудівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Кілійської районної ради Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в Трудівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, за час навчання мама приймала і приймає активну участь у вихованні сина, відвідувала регулярно батьківські збори. Батько - [PERSON] жодного разу в навчальному закладі не з`являвся, участь у виховному процесі сина абсолютно не приймає, /а. с. 15/. Відповідно до довідки за вих. № 595 від 16.12.2019 року виданої Трудівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею постійно проживає її малолітній син: [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні, /а. с. 14/. Згідно довідки виданої 17.12.2019 року лікарем Шевченківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Кілійського районного центру первинної медико - санітарної допомоги» встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Шевченківській амбулаторії ОПСМ. Під час відвідування лікаря батько не брав участі і не допомагав у вихованні дитини, /а. с. 16/. Згідно довідки за вих. № 128 від 08.04.2020 року виданої Трудівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , 1992 року народження проживає в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] , 1983 року народження - чоловік; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - син, /а. с. 51/. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов сім`ї від 08.04.2020 року встановлено, що сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належить на праві власності батькам заявниці. Власники відмовилися від обстеження санітарно - побутових умов проживання у зв`язку з карантином, /а. с. 52/. Відповідно до висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , /а. с. 50/. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком вищевказаної дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та її виховання та не бажає змінити своє ставлення до її виховання, що підтверджується відповідною заявою, якою він не заперечує проти позбавлення його батьківських обов`язків, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини. Стосовно вимог щодо стягнення аліментів відносно неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень. Оскільки з досліджених доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, з урахуванням обов`язку іншого з батьків, з ким проживає дитина, також брати участь в її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь держави.

Outcome: approved