Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем не склався, оскільки останній зловживає спиртними напоями на грунті чого вчиняє сварки, безпричинно ображає її, принижує честь та гідність, як дружини, агресивно себе поводить, застосовує фізичну силу до неї проганяє її з житлового будинку. На протязі спільного життя відповідач створює умови неможливі для сумісного проживання, в звязку вони шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просить розірвати шлюб і пояснила, що фактично їх шлюб розпався, з приводу побоями вона неодноразово звертатися в поліцію. 08 лютого 2018 року зранку, щоб перешкодити явці її до суду відповідач в черговий раз побив її, понищив майно у будинку. Відповідач позовні вимоги не визнав і не згідний розривати шлюб, ствердивши при цьому, що позивач проявляє подружню невірність, у зв`язку з чим він вживати алкоголь та стає агресивним по відношенню до неї. Крім того, він бажає зберегти сім`ю, не заперечуєтой факт, що неодноразово бив дружину, після чого просив за це вибачення та бажає довести своє виправлення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 1998 року у Старовишнівецькій сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 14. Від цього шлюбу подружжя має повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася. Сторони тривалий час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, і позивач миритися із відповідачем не бажає, оскільки між ними склалися неприязні стосунки, що привело до неможливого подальшого спільного проживання у шлюбі. За час, що був наданий їм судом для примирення, відносини між ними не змінилися. Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд вважає, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, і позивач стверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, тому відновлювати подружні стосунки із відповідачем вона не бажає, що суперечить інтересам позивача і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений по справі судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved