Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.\~Черкаси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 15 жовтня 2015 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1606. За час перебування в шлюбі у них 16 жовтня 2015 року народилася дочка [PERSON], яка зараз проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Крім того вказує, що відповідач не надає матеріальної допомогу на її утримання та на утримання малолітньої доньки. Спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останнього часу у них постійно виникали суперечки з різних побутових та фінансових питань, в результаті чого вони втратили любов та повагу один до одного. Відповідач сімєю не цікавиться, спільне господарство не підтримує. В теперішній час вони проживають за різними адресами і шлюбних стосунків не підтримують. Також вказує, що вона докладала багато зусиль для збереження сім'ї, просила змінити спосіб життя, намагалась примиритись але бажаних результатів це не дало. Відповідач, незважаючи ні на що, - своєї поведінки не змінив. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно і надії на примирення немає. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим. Також зазначила, що майнового спору між ними немає. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того пояснила, що уже більше шести місяців вони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, а тому ніякого примирення бути не може. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 15 жовтня 2015 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-СР №125877), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1606. За даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР №224844) сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який не погодився із заявленими позовними вимогами. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують більше шести місяців, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Заперечення відповідача проти позову, суд вважає не обгрунтованими та не переконливими. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 640грн. 00коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved