Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.05.2010 по 18.02.2012 вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась спільна донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу, відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи стягнення з 06.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.03.2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, відповідача було позбавлено батьківських прав. При цьому, питання щодо стягнення аліментів не вирішувалось, оскільки на цей час уже існувало відповідне рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, яке набрало законної сили. На час звернення до суду із позовом, [PERSON] вважає, що щомісячний розмір аліментів, визначений ще у 2013 році на рівні 800 грн, не є достатнім для забезпечення дитини усім необхідним та є меншим навіть за визначений законом мінімальний розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність на виконання вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України, відповідно до якої позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечив щодо зміни способу стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] . Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року у цивільній справі №130/3730/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи стягнення з 06.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 04 лютого 2014 року (а.с.8-9). Виконавчий лист, виданий Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, виданий на примусове виконання вказаного вище рішення суду, перебуває на виконанні у Жмеринському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відповідно до листа №12559 від 07.04.2021. У судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалось, що дитина сторін проживає спільно з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.19), та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року у цивільній справі №130/3413/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, відповідача було позбавлено батьківських прав. При цьому, положенням ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При вирішенні даного спору суд враховує вікову категорію дитини та її звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що сума стягуваних аліментів у розмір 908 грн 00 коп є недостатньою для належного матеріального утримання дитини та підлягає збільшенню. Відтак, слід змінити розмір аліментів визначений рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року у цивільній справі №130/3730/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved