Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась із позовом до відповідача [PERSON] із позовом про поділ будівельних матеріалів та визнання права власності на них. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, та 09.10.2014 року подала до суду змінену та доповнену позовну заяву, в який вказала на те, що вона з 15.05.1993 року по 17.08.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час шлюбу у них народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що за час спільного сімейного життя сторонам у справі було виділено під будівництво земельну ділянку, на якій вони почали будувати новий житловий будинок, після розлучення відповідач не приймав участі у будівництві, а будівельні роботи позивач проводить за власні кошти. Також, зазначає, що сторонами було досягнуто усна домовленість про те, що даний будинок залишається їхньому сину, однак оформити документи про право власності на сина відповідач відмовляється, у зв'язку із цим вона вимушена звернутись до суду. Враховуючи, що будинок на даний час не зданий в експлуатацію а також, що він будувався під час шлюбу і є спільною сумісною власністю, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані при будівництві, а також, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні повторно не з'явився, хоча своєчасно та в належному порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зміненні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, відповідно до рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17.08.2011 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 15.05.1993 року у виконкомі Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис номер 03 - розірвано (а.с. 5). Із довідки Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] має у користуванні земельну ділянку, площею 0,2000 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Земельна ділянка не приватизована та є власністю сільської ради, а право власності на вищезазначений житловий будинок не оформлено (а.с. 9). Згідно технічного паспорту від 07.10.2014 року, виданого на ї'мя [PERSON], за адресою [ADDRESS], значеться: незавершений будівництвом житловий будинок літери «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», колодязь №1, огорожа 2-5 та вимощення 1, які зведені без належного встановленого дозволу на проведення їх забудови (а.с. 93-96). Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження номер 565 від 18.07.2014 року ступінь готовності незавершеного будівництвом одноповерхового цегляного будинку з мансардним поверхом, що розташований за адресою [ADDRESS], станом на день дослідження складає 65 відсотків, загальною вартістю будівельних робіт та матеріалів 442552,71 гривень (а.с. 40-62). Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. На підставі ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. З ч.1 ст.70 СК України, вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При таких обставинах, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 60, 61, 62, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 331, 376 ЦК України

Outcome: approved