Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом до Кодимської міської ради Одеської області посилаючись на ті обставини, що її батькові [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208013 належало право на земельну частку (пай), розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області. [INFO] [PERSON] помер, а спадщину, яка відкрилась, за законом прийняла його дружина (матір позивача) [PERSON] , шляхом вступу в управління спадковим майном внаслідок спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але не оформила її. [INFO] [PERSON] померла, а спадщину, яка відкрилась, за заповітом прийняла позивач [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та оформила її, отримавши відповідні свідоцтва. Однак, внаслідок не оформлення спадкоємцем [PERSON] прийняття нею спадщини після спадкодавця [PERSON] позивач не може отримати свідоцтво на спадщину щодо сертифікату про право на земельну частку (пай), яке увійшло до складу спадщини. Крім того, позивач зазначає, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), що належало їй на підставі сертифікату серії ОД-12 № 0208012. Єдиним спадкоємцем за законом був її син (батько позивача) [PERSON] , померлий [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач, являючись спадкоємцем за правом представлення, відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР, після смерті своєї баби [PERSON] , спадщину прийняла, шляхом вступу в управління спадковим майном внаслідок спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Однак, внаслідок того, що не збереглися документи на підтвердження родинного зв`язку між померлими [PERSON] та [PERSON] позивач не може отримати свідоцтво на спадщину щодо сертифікату про право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] . У зв`язку з вище викладеним позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом, право на яку належало [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208013, а також встановити факт родинних відносин, а саме, те, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, надав до суду клопотання від 16.04.2021 року № 02-17/717 (а.с.37) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 17.05.1964 року між [PERSON] у віці 25 років та [PERSON] у віці 25 років було зареєстровано шлюб, у зв`язку з чим [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією актового запису про одруження № 8 (а.с.17). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , про що свідчить копія актового запису про народження № 25 (а.с.11). 17.10.1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 03.10.2019 року за № 00141035241 (а.с.13). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай), площею 2,01 в умовних кадастрових гектарах на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД-12 № 0208013, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області № 375 від 16.03.2021 року (а.с.18) та листом-повідомленням Архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 26.04.2021 року № 16-02-32/8-Т. [INFO] [PERSON] помер, що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 23.01.2021 року, актовий запис № 52 від 13.12.1995 року (а.с.16). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД-12 № 0208013, успадкувала його дружина [PERSON] , яка проживала разом з ним та вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області від 03.03.2021 року № 288 (а.с.19). Однак, за свого життя [PERSON] документально не оформила дане прийняття, внаслідок чого правовстановлюючого документа на спадщину не отримала, про що свідчать листи-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 19.03.2021 року № 214/02-14 (а.с.15) і від 08.04.2021 року № 266/02-14 (а.с.36), згідно останнього спадкоємці [PERSON] в держнотконтору не звертались, а спадкова справа не заводилась. [INFO] [PERSON] померла, що в свою чергу підтверджується копією актового запису про смерть № 13 від 23.05.2006 року (а.с.14). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , успадкувала [PERSON] подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини внаслідок чого була заведена спадкова справа № 1011/2006 та 24.11.2006 року отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується листом-повідомленням Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 08.04.2021 року № 266/02-14 (а.с.36). Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті як [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом дружина померлого є спадкоємцем першої черги. Згідно ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За змістом положення пунктів 1 і 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадшини. При цьому, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР передбачала, що такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Таким чином після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , шляхом вступу в управління всім спадковим майном. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно листа-повідомлення відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 15.04.2021 року № 67/109-21, [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, взамін сертифікату серії ОД-12 № 0208013 не видавався. При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, до складу спадкового майна, померлої [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ОД-12 № 0208013, яке належало померлому [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Водночас із цим ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно права на земельну частку (пай) за виданим сертифікатом серії ОД-12 № 0208013 через не здійснення документального оформлення прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після спадкодавця [PERSON] , призвело до неможливості отримання спадкоємцем [PERSON] свідоцтва на нього в порядку спадкування за законом, що також підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 19.03.2021 року № 214/02-14 (а.с.15) і 08.04.2021 року № 266/02-14 (а.с.36). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).\~Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).\~В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов в частині визнання права власності на спадкове майно обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин, а саме, те, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , судом встановлено наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та сином необхідно позивачу [PERSON] для прийняття спадщини за правом представлення після смерті своєї баби [PERSON] відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР, оскільки єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] був її син (батько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 09 від 06.02.1996 року (а.с.23). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208012, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради № 373 від 16.03.2021 року (а.с.22) та листом-повідомленням Архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 26.04.2021 року № 16-02-32/8-Т. В свою чергу ч.2 ст. 529 ЦК УРСР передбачає, що онуки спадкодавця за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують ту частку, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з пункт 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно листа-повідомлення Кодимського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 275/75-82 від 18.02.2021 року (а.с.24), в архіві відділу актові записи цивільного стану, які б могли підтвердити родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] відсутні. При цьому, вжитими судом при відкритті провадження заходами у порядку ч.2 ст. 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи щодо встановлення вищезазначеного факту позитивного результату також не дали, оскільки згідно змісту листа-повідомлення Кодимського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області від 07.04.2021 року № 5134-79/5134.1/21 (а.с.35) щодо документування паспортом громадянина України зразка 1994 року відсутні дані на [PERSON] , [INFO] , а відповідно до листа Кодимської районної державної нотаріальної контори від 08.04.2021 року № 266/02-14 (а.с.36) спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] не заводилися, а спадкоємці в держнотконтору не зверталися. Факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області від 17.02.2021 року № 195 (а.с.20). Враховуючи зазначене суд вважає, що заявлений позивачем позов в частині встановлення родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та сином обґрунтований, у зв`язку з чим в цій частині також підлягає задоволенню, оскільки сукупність вище наведених доказів підтверджують його.

Outcome: approved