Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року. В цьому шлюбі [INFO] народився їхній син - [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] З дня народження по теперішній час син [PERSON] проживає разом з нею та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З відповідачем вони проживали разом до грудня 2007 року, а в подальшому припинили стосунки, стали проживати окремо: вона з сином за адресою: [ADDRESS], відповідач за адресою: [ADDRESS]. 24 вересня 2009 за рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Ні при спільному проживанні, ні при окремому відповідач дитиною не цікавився, участі у вихованні та розвитку дитини не брав, коштів на утримання сина не надавав, що змусило його звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2009 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи з 13 серпня 2008 року, про що свідчить виконавчий лист. Однак, відповідач рішення суду по сплаті аліментів не виконував. На даний час борг по сплаті аліментів становить майже 125 000 гривень. В зв'язку з чим, вона зверталась до Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві з заявою про ухилення відповідача від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання сина та притягнення його до кримінальної відповідальності за ознаками ст. 164 КК України, однак листом від 28 лютого 2017 року їй було повідомлено, що з даною заявою вона може звернутися за місцем проживання боржника. Таким чином, відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчанням, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, зовсім не спілкується з сином. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження, а ухвалою суду від 28 лютого 2018 року було закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Уповноважений представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов та висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 31 травня 2017 року № 4787/41/3/103 підтримують в повному обсязі. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 вересня 2009 року у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 878 про розірвання шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). В подальшому, 07 квітня 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 14). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається та підтверджується довідкою, виданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно довідки, виданої 02 березня 2017 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва», [PERSON] перебуває під медичним наглядом в КНП «ЦПМСД № 3 Дніпровського району м. Києва» від народження і до теперішнього часу. За медичною допомогою зверталась завжди мама дитини - [PERSON] Дитина вчасно проходить медичні огляди. На «Д» обліку не перебуває. Призначення лікаря виконувались завжди вчасно і в повному обсязі. Захворювань, пов'язаних з недоглядом або недостатнім харчуванням не виявлено (а.с. 11). Відповідно до характеристики, виданої 13 лютого 2017 року середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 99 м. Києва, [PERSON] вступив у школу у січні 2015 року. Хлопчик має гарний фізичний та розумовий розвиток, навчається у міру своїх можливостей. На уроках завжди уважний та активний. Програмовий матеріал засвоює добре, вміє висловлювати власну думку. Має гарну пам'ять, достатній словниковий запас. Вихованням хлопчика займається мама - [PERSON] та її чолоку [PERSON] Рідний батько [PERSON] вихованням дитини не займається, жодного разу до школи не приходив, не цікавився навчанням та поведінкою сина (а.с. 17). 21 січня 2009 року, за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2773/2008 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 13 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 01 грудня 2016 року по 01 серпня 2017 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, загальна заборгованість [PERSON], згідно з виконавчим листом № 2-2773/2008 від 21 січня 2009 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва станом на 01 серпня 2017 року становить 144 914,36 гривень (а.с. 12-13). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання № 7 від 24 травня 2017 року) № 4787/41/3/103 від 31 травня 2017 року, комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що батьки дитини [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у вересні 2009 року, хоча стосунки між ними припинилися набагато раніше. Малолітній [PERSON] постійно проживає з матір'ю за адресою6 [ADDRESS], яка самостійно займається його вихованням та утриманням. В квартирі створено належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Батько дитини, [PERSON], з сином не пооживає, з 2007 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, інтересами, матеріально не допомагає, борг по сплаті аліментів становить майже 125 тис. грн. Малолітній [PERSON], 2007 року народження, навчається в третьому класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 99 Дніпровського району м. Києва. Рідний батько [PERSON] вихованням дитини не займається, жодного разу до школи не приходив, не цікавився навчаннями та поведінкою сина, що підтверджується характеристикою, наданою директором СЗШ № 99 Собчук Г.М. Громадянин [PERSON] жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с. 8-9). На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, вбачається, що відповідач не приймає участі у вихованні малолітнього [PERSON], в той час як законодавцем покладено обов'язок щодо виховання дитини на обох з батьків, має заборгованість по сплаті аліментів на його утримання, при цьому відповідач не здійснює будь-яких заходів для налагодження стосунків із сином, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов'язками по відношенню по виховання та утримання власної дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved