Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, оскільки на даний момент виникла необхідність узаконення прав власності на обєкт нерухомого майна, просила визнати право власності на нерухоме майно житловий будинок № 31 по вул. Якова Петруся в м. Кременчуці, Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, її представник адвокат [PERSON] подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ТОВ „Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Управління державної реєстраційної служби виконавчого комітету [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Субєктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Між [PERSON], та [PERSON], [INFO] у 1997 році було досягнуто усної домовленості щодо передачі позивачу домоволодіння розташованого по вулиці Якова Петруся (Маршала Жукова), надалі [PERSON], буд. 31, в місті Кременчуці Полтавської області, що складається з житлового будинку та земельної ділянки 0,1 га. Право власності на зазначене домоволодіння оформлене на [PERSON]. З 1998 року, коли померла [PERSON], а саме 13.11.1998 p., [PERSON] та її сімя відкрито й безперервно володіє та добросовісно користується даним домоволодінням. Позивач [PERSON] сплачує податок на землю, а саме за користування вищезазначеною земельною ділянкою, про що свідчать надані до суду квитанції про сплату. Набувальна давність на вказане нерухоме майно не відноситься до випадків заволодіння чужим майном обманним або злочинним шляхом. У даному випадку власниця майна, [PERSON] - померла. Відбулося фактичне володіння чужим майном. У володільця відсутній договір оренди, наймання, зберігання тощо, що могло б виключити застосування інституту набувальної давності. Згідно ст. 397 ЦК України, фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду. До набуття права власності на майно особа, яка володіє ним як своїм власним, має право на захист свого володіння проти третіх осіб, які не є власниками майна, а також які не мають права на володіння ним на інших передбачених законом чи іншими нормативно-правовими актами або договором підставах. Відповідно до норм ЦК України, скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах. Володіння майном було відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мають можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків для нерухомого майна 10 років. Пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних положень чинного ЦК України зазначено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Кодексу. Відповідно до практики розгляду даної категорії справ, Вищий господарський суд України Постановою від 21.07.2005 року № 30/21-05-622, перевіряючи юридичну оцінку встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та їх повноту, дійшов висновку, що відповідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 Кодексу стосовно набувальної давності поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Тобто, набувальна давність як підстава виникнення права власності, запроваджена ст. 344 ЦК України, застосовується з 1 січня 2004 року, а з врахуванням п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень цього кодексу не раніше 1 січня 2001 року. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається лише за рішенням суду. Суд, перевіривши матеріали та обставини справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved