Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який надалі уточнила та в якому вказала, що вона проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.05.1984р. по 20.11.2013р., коли рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1996р. сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем [PERSON] Крім того, 02.02.2008р. сторонами було придбано автомобіль Toyota Corolla д/н [NUMBER], право власності на який також зареєстровано за відповідачем. Тому позивачка в своєму позові просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], що складається з: кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., вбиральні площею 2,6 кв.м., ванни площею 4,4 кв.м., вбудованої шафи площею 0,2 кв.м., балкону площею 2,8 кв.м., загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири;, а також визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Toyota Corolla д/н [NUMBER] та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину цього автомобіля. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вказав, що він дійсно проживав з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.05.1984р. по 20.11.2013р., коли рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу крім майна, переліченого у первинному позові, сторони також придбали автомобіль ВАЗ-2112 д/н [NUMBER]. Тому позивач за зустрічним позовом просить поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] і [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу ВАЗ 2112, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та за [PERSON] на 1/2 частку вказаного транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом - відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первинним позовом підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги за зустрічним позовом визнав. В судовому засіданні представник відповідача за первинним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги за первинним позовом визнала в частині стосовно квартири [ADDRESS], і не визнала в частині стосовно автомобіля Toyota Corolla д/н [NUMBER], оскільки на час розгляду справи в суді цей автомобіль належить їх сину [PERSON], автомобіль був подарований йому за спільним рішенням сторін ще під час шлюбу. В задоволенні позову в цій частині просила відмовити. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримав позицію та пояснення свого представника в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення первинного позову та часткового задоволення зустрічного позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 04.05.1984р. по 20.11.2013р., коли рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за [PERSON]; автомобіль Toyota Corolla д/н [NUMBER], право власності на який було зареєстровано за [PERSON]; та автомобіль ВАЗ 2112 д/н [NUMBER]. Вказані факти не заперечуються сторонами, тому на підставі ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вона складається з: кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., вбиральні площею 2,6 кв.м., ванни площею 4,4 кв.м., вбудованої шафи площею 0,2 кв.м., балкону площею 2,8 кв.м., загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м. Ця квартира придбана сторонами за час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя, кожна сторона має право на 1/2 частку цієї квартири, позовні вимоги за первинним позовом в цій частині підлягають задоволенню. Згідно копії технічного паспорту на автомобіль Toyota Corolla д/н [NUMBER], його власником є [PERSON] з 08.10.2013р., тобто коли сторони ще знаходились у шлюбі і тому є очевидним, що це майно було відчужено за згодою іншого з подружжя. Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В даному випадку на час розгляду справи автомобіль Toyota Corolla д/н [NUMBER] не є власністю одного з подружжя, тому не може бути поділений. Тому в задоволенні первинного позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного підлягають задоволенню і позовні вимоги за зустрічним позовом в частині поділу спільного сумісного майна сторін - автомобілю ВАЗ 2112, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та визнання права власності позивача [PERSON] на 1/2 частку цього автомобілю. В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом в частині визнання права власності відповідача [PERSON] на 1/2 частку цього автомобіля, оскільки визнання права власності за однією особою за позовом іншої особи є неможливим. Крім того, за умови задоволення позову у вказаній частині, відповідачу [PERSON] автоматично залишається інша 1/2 частина вказаного автомобіля, право власності на який у неї вже існує і повторного визнання у судовому порядку не потребує. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно первинної (уточнюючої) позовної заяви та квитанцій про сплату судового збору, позивач [PERSON] сплатила за позовні вимоги, що були задоволені, судовий збір в сумі 798,95 грн. Згідно квитанції, долученої до зустрічної позовної заяви, позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд застосовував взаємозалік (798,95-243,6=555,35 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial