Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ВІльхівської сільської ради Харківського району Харківської області та, з уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 28,70 кв.м., житловою площею 14,10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», літня кухня «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», гараж літ. «Ж», огорожа № 1, 2, свердловина літ. «к», розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову позивач посилається наступне. За адресою: [ADDRESS] розташовано житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 28,70 кв.м, житловою площею 14,10 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», гараж літ. «Ж», огорожа № 1, 2, свердловина літ. «к». Будинок та господарські будівлі і споруди 1996 року побудови. Право.власності на дане нерухоме майно не зареєстровано. Позивач вказує, що Рішенням виконавчого комітету Вільхівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 09.02.1994р. № 44 вирішено передати її чоловікові [PERSON] в приватну власність земельну ділянку з фонду земель Вільхівської сільської ради площею 1180 кв.м в [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. Цим же рішенням [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по типовому проекту 184-24-180.84, господарчих будівель і споруд. 02.02.1995 року між Виконкомом Вільхівської сільської Ради народних депутатів та [PERSON]; укладено договір на будівництво житлового будинку на праві приватної власності, за яким [PERSON] в якості забудовника був зобов'язаний побудувати житловий будинок на наданій сільською радою земельній ділянці. 02.02.1995 року Вільвівською сільською Радою народних депутатів Харківської області її чоловіку [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на дану земельну ділянку. В 1996 році, на підставі вищезазначеної проектно-дозвільної документації вони з чоловіком побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Позивач зазначає, що [PERSON] помер [INFO] року. 20.07.2012 року [PERSON], державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом з законом після чоловіка, на земельну ділянку площею 0,118 га розташовану за адресою [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. На підставі даного свідоцтва, на її ім'я видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Посилаючись на те, що 27.12.2016 року [PERSON], державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини на даний будинок через відсутність правовстановлюючих документів, позивач просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухав пояснення позивача, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. За адресою: [ADDRESS] розташовано житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 28,70 кв.м, житловою площею 14,10 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», гараж літ. «Ж», огорожа № 1, 2, свердловина літ. «к». Будинок та господарські будівлі і споруди 1996 року побудови. Право.власності на дане нерухоме майно не зареєстровано. Ці обставини підтверджуються довідкою з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № ч-699 від 16.12.2016 року (а.с. 7) та технічним паспортом на будинок (а.с. 8-12). Рішенням виконавчого комітету Вільхівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 09.02.1994 року №44 вирішено передати чоловікові позивача [PERSON] в приватну власність земельну ділянку з фонду земель Вільхівської сільської ради площею 1180 кв.м в [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. Цим же рішенням [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по типовому проекту 184-24-180.84, господарчих будівель і споруд (а.с. 15). 02.02.1995 року між Виконкомом Вільхівської сільської Ради народних депутатів та [PERSON]; укладено договір на будівництво житлового будинку на праві приватної власності, за яким [PERSON] в якості забудовника був зобов'язаний побудувати житловий будинок на наданій сільською радою земельній ділянці. 02.02.1995 року Вільвівською сільською Радою народних депутатів Харківської області [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на дану земельну ділянку. Ці обставини підтверджуються копією вищезазначеного рішення виконкому, договором на будівництво житлового будинку на праві приватної власності, проектом забудови земельної ділянки, свідоцтвом про одруження позивача (а.с. 13-14, 16-17, 19. 21). Судом встановлено, що в 1996 році, на підставі вищезазначеної проектно-дозвільної документації позивач з чоловіком побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Суд враховуючи, що відповідно до «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 року, отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції ДАБК було передбачено з 2000 року, будинок збудовано в 1996 році, за наявності проекту, дозволу сільської ради на будівництво, та на земельній ділянці, яка надана для цієї мети, вищезазначена проектно-дозвільна документація відповідала діючому на той час законодавству і будівництво здійснювалося згідно із законом, але будинок в експлуатацію прийнято не було. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18 червня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с. 18). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк. 20.07.2012 року [PERSON], державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, на земельну ділянку площею 0,118 га розташовану за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. На підставі даного свідоцтва на ім'я позивача видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Зазначені обставини підтверджуються вищезазначеним свідоцтвом про право в спадщину та державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] (а.с. 20-21) 27.12.2016 року [PERSON], державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок через відсутність у спадкодавця права власності зареєстрованого права власності на нього (а.с. 22). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини; від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved