Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з сина [PERSON] аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову і довічно. В обгрунтування вимоги зазначала, що є інвалідом ІІІ групи, захворювання пов'язане з із аварією на ЧАЕС, знаходиться на обліку у Львівському обласному спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення з приводу ряду захворювань. Пенсія по інвалідності є її єдиним доходом, який не достатньо забезпечує необхідний мінімум для проживання, зокрема на сплату комунальних послуг, придбання харчування та ліків. Її син [PERSON], матеріально їй не допомагає, хоча як їй відомо працює стоматологічним лікарем в Королівстві Іспанії, має самостійних дохід. Врахувавши те, що вона хвора, непрацездатна жінка похилого віку, вважає, що має право на отримання допомоги у вигляді аліментів від її сина, який в свою чергу спроможний такі платити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у поданих до суду письмових запереченнях, де вказує на те, що позивачка є матір'ю відповідача, матеріально забезпечена, проживає з сім'єю, а саме працездатним чоловіком і повнолітнім сином, з якими веде спільне господарство, володіє власністю у квартирі де проживає, отримує щомісячно пенсію, соціально захищена за рахунок пільг щодо оплати комунальних послуг, та інших компенсацій передбачених Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», в тому числі на продукти харчування та закупівлю ліків. Відповідач як син, попри тривалі неприязні відносини, які склались між ними, надає їй матеріальну допомогу, надсилає закордонні грошові перекази. Крім цього позивачка має ще доньку [PERSON], яка разом з ним зобов'язана утримувати матір. Він також є особою постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає разом з ним. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.21 Постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Передбачені ст.204 СК України підстави для звільнення сина від обов'язку утримувати батька у даному випадку відсутні. Згідно зі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється матір'ю [PERSON], відповідача по справі, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.05.1977р. (а.с.9), має незадовільний стан здоров'я, оскільки є інвалідом ІІІ групи, захворювання пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, що стверджується посвідченням [NUMBER] (а.с.6) та довідкою Львівського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення (а.с.8). Як вбачається з копії довідки Головного управління ПФ від 05 квітня 2016 року (а.с.7) середній розмір пенсії, отриманої позивачем за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, становить 1394 грн. 08 коп. Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів, позивач посилається на ту обставину, що вказаний розмір пенсії не забезпечує їй належний рівень життя, оскільки несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, а сума яка залишається не витрачає на харчування та придбання ліків. Судом також встановлено, що позивачу згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.29) належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Також встановлено, що у вказаній квартирі позивачка проживає спільно з своїм чоловіком [PERSON],1957р.н. та сином [PERSON], 1997р.н. (а.с.39), які є працездатного віку, разом з позивачкою зобов'язані нести витрати по утриманню житла. Згідно листа Сихівського відділу соціального захисту від 10.06.2016р. №2605/10-6704 (а.с.34) [PERSON] за її заявою призначено житлову субсидію з 01.06.2015р. терміном на 12 місяців у розмірі що становить 115,28 грн. А також, [PERSON] має право на пільги як особа (ЧАЕС) 1-ї категорії в розмірі 50% на дві особи відповідно до ст.20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС». Відповідач [PERSON] як особа (ЧАЕС) 2-ї категорії з 17.02.2005р. також має право на пільгу в розмірі 50% на одну особу відповідно до ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС». Надання пільг і їх розрахунок належить до компетенції організацій-надавачів житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою проживання по [ADDRESS] (а.с.39). Таким чином, витрати на житлово-комунальні послуги по квартирі де проживає позивачка, компенсуються за рахунок пільг як позивача так і відповідача, а також за рахунок субсидії. Разом з цим у листі (а.с.34) зазначено, що [PERSON] призначена і виплачується по даний час щомісячна компенсація витрат на продукти харчування. Дані про обстеження позивачки з Львівського обласного клінічного діагностичного центру носять інформаційних характер про стан здоров'я, однак не містять жодних рекомендацій з приводу лікування та призначення ліків. Відповідно надані копії чеків не дають вичерпної інформації про те, чи позивачка несла витрати по придбанню ліків, чи вказані ліки є необхідними для позивачки, чи придбавались вони за призначенням лікаря, тому такі не можуть слугувати належними доказами необхідності у додаткових витратах на придбання позивачкою ліків. Станом на вересень 2016 року розмір отримуваної пенсії позивачкою становить 1413 грн. 82 коп., згідно довідки УПФ від 04.10.2016р. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень. Виходячи з наведеного, пенсія у середньомісячному розмірі 1413,82 грн., яку отримує позивач, повинна повністю покривати видатки на продукти харчування, непродовольчі товари та набори послуг, що є необхідними для забезпечення нормального функціонування організму людини, і збереження здоров'я, задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідач в свою чергу є переселеним з зони ЧАЕС 2-ї категорії згідно посвідчення (а.с.40), одружений з [PERSON], має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.41). Відповідач в добровільному порядку, перебуваючи за кордоном переказував позивачці грошові кошти в іноземній валюті в січні 2016 року, квітні 2016 року (а.с.35, 36). Суд бере до уваги і ту обставину, що крім відповідача, позивач має ще дочку [PERSON], 1974р.н., до якої не пред'явлено позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак всупереч вищевказаним вимогам позивач не представив суду доказів того, що її витрати щомісяця перевищують розмір пенсії, яку вона отримує, що свідчило б про потребу у матеріальній допомозі, та відсутність такої допомоги з боку відповідача, що відповідно до вимог ст.202 СК України покладало б на відповідача обов'язок утримувати матір та давало суду підстави для задоволення вказаних позовним вимог. Враховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, а відтак в задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі ст.ст.202-205 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed