Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди, мають різні погляди на виховання дітей, що призводить до постійних конфліктів. Дана позовна заява надійшла до суду 25.01.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В.. 28.01.2019 року було направлено запит на уточнення місця реєстрації відповідача, відповідь на який повернулася до суду 21.02.2019 року. Ухвалою від 22.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2019 року. Ухвалою від 20.03.2019 року сторонам надано строк для примирення та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 01.07.2019 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.07.2019 року, яке в подальшому через неявку сторін було відкладено. Ухвалою від 24.09.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 07.02.2010 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Строни є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.08.2010 року, видане виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.07.2012 року, видане виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області). Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення спільного життя. Спір відносно спільно нажитого майна на день звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у позивачки відсутнє бажання проживати надалі однією сім`єю з відповідачем, вона наполягає на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, згідно квитанції №02/19, Договору про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2019 року та розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, позивачка [PERSON] сплатила адвокату Жаруну А.А. 500 гривень в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. За таких обставин суд вважає, що вказані документи є належними доказоми на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 500 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved