Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що з 1980 року між її матір'ю - [PERSON] та [PERSON] виникло почуття кохання, взаєморозуміння і вони почали проживати однією сім'єю. За час їх родинного життя вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали єдиний бюджет. У 1996 році на праві спільної сумісної власності мати позивача [PERSON] та відчим позивача [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Разом, як чоловік і дружина, але без реєстрації шлюбу, вони прожили 32 роки. На протязі цих років позивач, члени її родини, а також оточуючі вважали [PERSON] членом їх родини та чоловіком її матері. Позивач з 2011 року фактично постійно проживала з своєю матір'ю та [PERSON] однією сім'єю. [INFO] [PERSON] померла, про що було зроблено відповідний актовий запис № 53 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась з 1/2 частки вищезазначеної квартири, а також земельної ділянки, площею 10,3748 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Козачолопанської селищної ради, Дергачівського району. Харківської області, ділянка [NUMBER]. Зазначену спадщину прийняла позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом. Після поховання матері [PERSON] стан здоров'я [PERSON] погіршився і він потребував догляду. Оскільки інших родичів у нього не було і позивач вважала, що вони є родиною, весь час знаходилась поруч та надавала йому всіляку допомогу. На протязі часу, що вони мешкали разом, позивач опікувалась [PERSON], доглядала його, готувала їжу, купувала ліки, коли він хворів. Протягом цих років проживали однією родиною, мали взаємні права та обов'язки. [INFO] [PERSON] внаслідок дольової пневмонії помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконкомом Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Усі витрати, пов'язані з похованням, позивач поклала на себе. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також земельної ділянки, площею 6.9552 га, цільове призначення - для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району, Харківської області. На момент смерті [PERSON] позивач постійно проживала разом з ним, а тому фактично прийняла вказану спадщину, оскільки інших спадкоємців у нього не було. Для оформлення спадщини звернулась до приватного нотаріуса, але отримала відмову у зв'язку з тим, що заповіту [PERSON] не склав, а родинний зв'язок з ним відсутній. Листом №341/01-16 від 25.08.2016 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області повідомлено про неможливість оформлення права на спадщину за позивачем в зв'язку з відсутністю заповіту або підтвердження родинного зв'язку зі спадкодавцем. Саме тому позивач просить встановити факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем -[PERSON] однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який номер [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,9552 га, кадастровий № [NUMBER], яка розташована на території Козачолопанської селищної ради, Дергачівського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Згідно заяви позов визнає повністю, прохає справу розглянути у його відсутність, що суд вважає за можливе. Заслухавши представника позивача, свідка [PERSON] яка підтвердила факт сумісного проживання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1996 року [NUMBER] квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] - 1/2 частина домоволодіння та [PERSON] - 1/2 частина домоволодіння. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 22.05.2012 року, за актовим записом №53, виданим виконавчим комітетом Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,3748 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Козачолопанська селищна рада, Дергачівського району, Харківської області. Дану земельну ділянку відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала у спадщину від своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 09 грудня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,9552 га, що розташована за адресою: Козачо-Лопанська селищна рада, Дергачівський район, Харківська область, зареєстрованого за №261. Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS], його власниками станом на 10.05.2017 р. зазначені [PERSON] - 1/2 частина домоволодіння та [PERSON] - 1/2 частина домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 01.04.2016 року за актовим записом №31. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Згідно листа № 1333/01-16 від 14.08.2017, наданого Дергачівською нотаріальною конторою Харківської області, після смерті [PERSON], померлої [INFO], згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час, спадкова справа не заводилась, заяв до Дергачівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48754657 року щодо [PERSON], померлого [INFO], за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня, а також згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48754665 від 14.08.2017 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Відповідно до довідки №553 від 04.04.2016 року виданої головою Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, встановлено, що позивач на момент смерті сумісно проживала з [PERSON] однією родиною та вели спільне господарство. [PERSON] за власний рахунок здійснила його поховання та понесла усі пов'язані з цим витрати, що підтверджується наданими копіями довідки № 553 від 04.04.2016 р. та рахунку-замовлення від [INFO] На даний час, оформити право на спадщину на вказаний вище будинок після померлого [PERSON] позивач не має можливості у зв'язку з тим, що остання не отримувала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], а отже відомості про право власності відсутні у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Пунктом 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217А(ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, закріплено, що ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved