Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] . На відповідній правовій підставі належний позивачу автомобіль передала в користування [PERSON] , який керував ним за наявності документів, визначених п.2.1 (а,б,ґ) ПДР України. 10.07.2018 року о 09-30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом мопедом «Honda Lio», реєстраційний номер відсутній, в м.Херсоні по вул.Університетська, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Чорноморська на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вулиці Чорноморська на зелений сигнал світлофору. [PERSON] , порушуючи вимоги п.2.3 «б», 8.7 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Працівниками поліції при документуванні пригоди і при перевірці документів встановлено, що водій [PERSON] , керуючи мопедом, не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 «а», як наслідок складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Також, цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постанова набрала законної сили 28.09.2018 року. [PERSON] , [INFO] , який повинен відповідати за завдану шкоду, на час скоєння ДТП був неповнолітнім, не працює, не має самостійного прибутку. Оскільки, самостійно відшкодовувати завдану шкоду позивачу неповнолітній не в змозі, тому визначену суму, або частку, якої не вистачає до вказаної суми, позивач вважає за необхідне покласти на батьків неповнолітнього. За обставин, що позивачу не відомо про батька неповнолітнього, позовні вимоги, крім [PERSON] , пред`явлено також до його матері [PERSON] , з якою неповнолітній заподіював шкоди проживає. Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого позивачу - власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , ринкова вартість автомобіля складає 202 680,97 грн., вартість відновлювального ремонту становить 39 432,50 грн. За послуги судового експерта Херсонської торгово-промислової палати позивачем сплачено 1194,00 грн. Позивачем вживались заходи щодо отримання страхового відшкодування від МТСБУ, оскільки водієм-винуватцем не укладався договір страхування. Листом МТСБУ від 24.10.2018 року повідомлено, що відшкодування з фонду захисту потерпілих, коли збиток завдано мопедом такого типу, не має правових підстав. Досудового врегулювання із відповідачами з приводу добровільного відшкодування шкоди не досягнуто. У зв`язку з викладеним, позивач [PERSON] просила стягнути з неповнолітнього [PERSON] на свою користь всього 41394,90 грн., з яких: у відшкодування, завданої майнової шкоди у розмірі 39432,50 грн; витрати за проведення судової експертизи - 1194,00 грн; витрати на оплату судового збору - 768,40 грн. У разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, вказану суму або частку, якої не вистачає до вказаної суми, або в повному обсязі стягнути на користь позивача з його матері [PERSON] . Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] 17.10.2019 року надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами незгодна та вважає, що позов не підлягає задоволенню. В позовній заяві зазначено, що позивач є власником пошкодженого автомобіля з 09.08.2018 року, а ДТП сталося раніше - 10.07.2018 року. Чи була дійсним власником позивач на момент ДТП - невідомо. В позовній заяві зазначено невірні відомості щодо особи [PERSON] , він є повнолітньою особою, а тому володіє повною правосуб`єктністю та має повну дієздатність. До матеріалів справи долучено відповідь МТСБУ, з якою вбачається безпідставна відмова у відшкодуванні шкоди. 25.11.2018 року від позивача було отримано претензію, однак в ній не було жодних додатків до неї, які обґрунтовують суму завданих збитків та будь-яких доказів взагалі. На претензію було 28.11.2018 року надано відповідь з проханням обґрунтувати претензію відповідними документами. Проте, позивач не надала жодних допустимих доказів на обґрунтування вимог позову, будь-яких доказів на обґрунтування ціни позову також не надано, належність позивача до права власності на ушкоджений автомобіль на момент ДТП відповідним чином не доведена. Просить визнати недопустимим доказ під назвою «ЗАКЛЮЧЕНИЕ №АВэ-476 №490806», зміст якого зрозуміти неможливо: вказаний документ складено незрозуміло мові та не приймати зазначений документ як доказ при ухвалені рішення. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 17.10.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами незгоден, вважає, що позов не підлягає задоволенню. В позовній заяві зазначено, що позивач є власником пошкодженого автомобіля з 09.08.2018 року, а ДТП сталася раніше - 10.07.2018 року. Чи була дійсним власником позивач на момент ДТП незрозуміло. В позовній заяві зазначено невірні відомості щодо особи [PERSON] , він є повнолітньою особою, а тому володіє повною правосуб`єктністю та має повну дієздатність. До матеріалів справи долучено відповідь МТСБУ, з якою вбачається безпідставна відмова у відшкодуванні шкоди. 25.11.2018 року від позивача було отримано претензію, однак в ній не було жодних додатків до неї, які обґрунтовують суму завданих збитків та будь-яких доказів взагалі. На претензію було 28.11.2018 року надано відповідь з проханням обґрунтувати претензію відповідними документами. Проте, позивач не надала жодних допустимих доказів на обґрунтування вимог позову, будь-яких доказів на обґрунтування ціни позову також не надано, належність позивача до права власності на ушкоджений автомобіль на момент ДТП відповідним чином не доведена. Просить визнати недопустимим доказ під назвою «ЗАКЛЮЧЕНИЕ №АВэ-476 №490806», зміст якого зрозуміти неможливо: вказаний документ складено незрозуміло на якій мові та не приймати вказаний документ як доказ при ухвалені рішення. Відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з [PERSON] судові витрати на отримання правової допомоги. Ухвалою суду від 01.09.2020 року за клопотанням сторони позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України. Представник відповідача МТСБУ надав до суду відзиві, згідно якого заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що у даному випадку мопед, яким керував неповнолітній [PERSON] , підпадає під ознаки транспортного засобу, однак не вважається таким, оскільки відсутній його тип, а отже Законом не встановлено торгуючий коефіцієнт. Мопед не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, законодавчо визначено, що у даному випадку МТСБУ не відшкодовує за рахунок коштів фонду захисту потерпілих шкоду, заподіяну в результат ДТП, оскільки мопед в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» не є транспортним засобом. Окрім того, згідно ч.3 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 цього Кодексу - неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. МТСБУ згідно положень стст.39-41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України та на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» є єдиною некомерційною організацією, яка є гарантом відшкодування шкоди на умовах, виключно передбачених Законом. МТСБУ не є страховиком, не реалізує страхові продукти, не отримує з цього прибутку, та не є стороною в договорі страхування. У зв`язку з цим просить відмовити повністю [PERSON] в задоволенні позовних вимогах до МТСБУ. Ухвалою суду від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.09.2021 року за клопотанням сторони позивача виключно Моторне (транспортне) страхове бюро України з кола відповідачів за цивільною справою. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив позов задовольнити та просив стягнути з [PERSON] загалом 41349,90 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у задоволенні позову до [PERSON] , оскільки він не може бути відповідачем у справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право реєстрації транспортного засобу [NUMBER] від 08.06.2018 року, [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] . З постанови Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2018 року встановлено, що постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП, на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. Згідно з постановою суду 10.07.2018 року близько 09-30 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом мопедом «Honda Lio», реєстраційний номер відсутній, в м.Херсоні по вул.Університетська, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Чорноморська на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по вулиці Чорноморська на зелений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 8.7 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, 10.07.2018 року близько 09-30 од. [PERSON] , керуючи транспортним засобом мопедом «Honda Lio», реєстраційний номер відсутній, в м.Херсоні по вул.Університетська, став учасником ДТП. При перевірці документів встановлено, що водій не мав права керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 а, та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, ст.126 ч.2 КУпАП та, із застосуванням ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Судом апеляційної інстанції встановлено, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст.126 КУпАП. Відповідно до ч.4, ч.5, ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 12.10.2018 року позивач направляв на адресу [PERSON] повідомлення про огляд транспортного засобу експертом 23.10.2018 року на 10-00 год., проте відповідач на огляд транспортного засобу не з`явився. Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] від 07.11.2018 року, вартість відновлювального ремонту становить 39 432,50 грн., ринкова вартість автомобіля складає 202 680,97 грн., вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу, внаслідок його пошкодження 10.07.2018 року в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 17198,00 грн. (переклад на українську мову зазначеного висновку залучено стороною до матеріалів справи та направлено іншим учасникам справи). За послуги судового експерта Херсонської торгово-промислової палати позивачем сплачено 1194,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №759 від 23.10.2018 року. Листом МТСБУ про відмову у відшкодуванні шкоди від 24.10.2018 року №3.1-05/33097 повідомлено, що МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування шкоди позивачу з фонду захисту потерпілих за випадком, коли збиток завдано мопедом, оскільки такого типу ТЗ Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. 19.11.2018 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] претензію про відшкодування майнової шкоди загалом 40656,50 грн., завданої неповнолітньою особою внаслідок вчинення ДТП. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається зі змісту постанови Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП, на накладено на нього штраф. Згідно зі ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Так, судовим розглядом встановлено та відповідачами не спростовано, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , сталася з вини [PERSON] . Отже, саме [PERSON] , з вини якого сталася вказана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду. Таким чином, враховуючи вищезазначене, саме з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 39432,50 грн. та витрати позивача за проведення судової експертизи у розмірі 1194,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] про відшкодування шкоди, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Аналізуючи ст.ст. 1166, 1179, 1187, 1188 ЦК України, суд приходить до висновку, що [PERSON] відповідно до цивільного законодавства особисто несе відповідальність за шкоду, завдану ним позивачу, оскільки таке зобов`язання є деліктне. Разом з тим, підставою відповідальності батьків за шкоду, завдану дитиною, є недостатність або відсутність майна у неповнолітньої дитини, необхідного для відшкодування шкоди, за умови, що поведінка батьків була протиправна, і потягла за собою завдання шкоди. Отже, відповідальність батьків за шкоду, завдану дитиною буде субсидіарною, а тому, відповідно до ст.619 ЦК України, позивач, перед тим, як пред`явити вимогу батькам про стягнення шкоди, завданої їх дитиною в повному обсязі чи в частині, позивач повинен пред`явити вимогу до неповнолітнього [PERSON] . І лише у випадку, якщо [PERSON] відмовився задовольнити вимогу про відшкодування шкоди або в розумний строк не надав відповіді на пред`явлену вимогу, то таку вимогу можна пред`явити до його батьків, поведінка яких призвела до заподіяння шкоди неповнолітнім. Прохальна частина позовної заяви містить вимогу до матері неповнолітнього - [PERSON] , яка не підлягає задоволенню, оскільки вимога повинна бути спрямована безпосередньо до винної особи [PERSON] і лише після того, як її буде не задоволено останнім чи його майна буде недостатньо для її задоволення, така вимога може бути пред`явлена в повному обсязі чи в незадоволеній частині до його батьків. Також із [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial