Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому після уточнення просила встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] та визнати за нею права власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач у позові вказує на те, що з [PERSON] вона з 1997 року проживала у цивільному шлюбі. Вона має дітей [PERSON] та [PERSON]. Вони проживали однією сім'єю, за однією адресою, вели спільне господарство. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 1/4 частини квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1998 року, виданого комісією по приватизації відомчого житлового фонду КСП «Агрономічне» на підставі розпорядження №222 від 04.03.1998 року та зареєстрованого в Слатинському МПТІ (БТІ) в реєстровій книзі №2 за реєстровим №213 від 06.08.1998 року, належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З померлим до самого дня його смерті вона прожила однією сім'єю з 1997 року. У встановлений законом термін, ні вона, ні відповідачі по справі до нотаріальної контори з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вона спадщину після смерті [PERSON] прийняла: вона зареєстрована, проживала і проживає в квартирі. Оскільки вона зі спадкодавцем проживала в незареєстрованому шлюбі, внаслідок чого не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, вона не має можливості належним чином оформити спадщину. У судове засідання позивач не з'явилась, згідно заяви позов підтримує, просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1998 року, виданого комісією по приватизації відомчого житлового фонду КСП «Агрономічного» на підставі розпорядження №222 від 04.03.1998 року та зареєстрованого в Слатинському МПТІ (БТІ) в реєстровій книзі №2 за реєстровим №213 від 06.08.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Позивач з [PERSON] з 1997 року проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу.шлюбі. Вона має дітей [PERSON] та [PERSON]. Вони проживали однією сім'єю, за однією адресою, вели спільне господарство. Як вбачається з технічного паспорту, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З наданої до суду довідки, виданої Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 11.04.2017 року, вбачається, що [PERSON] поховала [PERSON] Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. від 13.06.2017 року та витягу зі спадкового реєстру №48041067 від 13.06.2017 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, спадкова справа не заводилась. Пунктом 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття сп адщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 17 «Загальної декларації прав людини», прийнятою і проголошеною резолюцією 217А(ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, закріплено, що ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Також необхідно зазначити, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved