Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Посилаючись на те, що [PERSON], як батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2006 року вони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, його здоров»ям, розвитком, який знаходяться на її індивідуальному утриманні й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у його вихованні. Його поодинокі (раз на рік) зустрічі з дитиною мають наслідком складних психологічних стресів для сина. На сьогодні дитині дев»ять років, але він не сприймає відповідача як батька та має до нього негативні почуття. [PERSON] є працезданою особою, має достатні доходи, проте матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконував з 2006 року й нині не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з сином. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 18 березня 2014 року (а.с.47), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити - позбавити відповідача батьківських прав. Зазначила, що відповідач байдуже ставиться до долі своєї дитини і тому батьківські обов»язки його пригнічують, при цьому вона жодних перешкод їх спілкуванню не чинить. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 41, 42). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І., діюча на підставі довіреності № 101-151/01 від 13.01.2014 року (а.с.35), підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина. В судовому засіданні прокурор надав свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновків третьої особи та прокурора про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], які перебували у шлюбі з 19 вересня 2003 року (а.с.4) по 29 березня 2008 року (а.с. 5, 6). Між сторонами склались складні психологічні відносини, ніні уникають зустрічей один з одним. Малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] (а.с.11); має позитивний стан здоров»я, навчається з Києво-Печерському ліцеї № 171 «Лідер», має позитивну характеристику з місця навчання (а.с.10). На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку, яка до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини не зверталась. [PERSON] є працезданою особою, проте матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач з сином не спілкується, матеріально не допомагає, станом його здоров»я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо з 2006 року, тобто за рік до розлучення батьків дитини. Дитина повністю знаходяться на утриманні матері, відповідач впродовж семи років байдуже ставиться до долі сина. Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації надала до суду Висновок № 101-1516/01 від 04 березня 2014 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.44-45). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складений вказаною службою від 20 січна 2014 року, дитини проживає з позивачкою в чотирикімнатій квартирі з усіма побутовими зручностями; стосунки в сім»ї добрі та дружні; дитина востаннє бачила батька 01 вересня 2013 року (а.с. 46). Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов»язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Та як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов»язків щодо свого сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й приймаючи до уваги те, що відповідач впродовж семи років свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved