Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по аліментах. Свій позов мотивує тим, що згідно з виконавчим листом №2-373 від 13.03.2006 року виданим Канівським міськрайонний судом Черкаської області [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], 22.03.205 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2006 року і до досягнення дочкою повноліття. Відповідач протягом тривалого часу рішення суду не виконує, в результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка становить станом на 18.11.2015 рік 30 100,00 грн., що підтверджується розрахунком начальника відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції. Згідно з розрахунками за період з 01.01.2012 року по 31.10.2015 року сума неустойки, у звязку з несплатою аліментів складає 6624,97 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 6624 грн. 97 коп., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплатою судового збору та витрат на правову допомогу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на вказані в позові обставини та просять стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6624,97 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі державного виконавця. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], 22.03.2005року народження (а.с.7). Відповідно до виконавчого листа Канівського міськрайонного суду № 2-373 від 13.03.2006 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки начальника відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції вбачається, що заборгованість по аліментах [PERSON] згідно виконавчого листа №2-373 від 13.03.2006 року станом на 01.11.2015 року становить 30100,00 грн. (а.с.8,9). Згідно з розрахунками за період з 01.01.2012 року по 31.10.2015 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача [PERSON] складає 6624,97 грн. (а.с.3,4). Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При розгляді справи суд враховує правову позицію ВСУ, викладену у рішенні від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, яка у відповідності до ст.. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. В правовій позиції зазначено, що оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачем надано суду розрахунок суми пені (а.с.3,4), в якому при перевірці в судовому засіданні помилок не було виявлено, сума неустойки (пені) становить 6624,97 грн. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 487,95грн на користь позивача. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. п. 47, 48 Постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. У п. 3.2.1. Договору про надання правової допомоги від 20.11.2015 року (а.с.18) зазначено, що за послуги зазначені п. 1.1, 3.1.2 даного договору, оплата здійснюється протягом 10 днів з моменту набрання чинності рішенням відповідного органу судової влади, самостійного задоволення відповідачем (субєктом оскарження) вимог Клієнта (з правом поетапної оплати протягом вищевказаного терміну). Згідно акту виконаних робіт до угоди про надання правової допомоги б/н від 11 січня 2016 р., розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу [PERSON] - [PERSON] надав останній послуги вартість яких складає: 974,40 грн. за надання консультації щодо характеру спірних відносин, 974,40 грн. вивчення та правовий аналіз матеріалів справи; 974,40 грн. підготовки процесуальних документів та 487,20 грн. за участь у судових засіданнях, але з квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 11.01.2016 року вбачається, що [PERSON] оплачено всього 3000 грн. (а.с.29-31) Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення неустойки (пені) по несплаті аліментів становили 6624,97 грн., то суд вважає, завищеним та необґрунтованим розмір витрат на правову допомогу, яка за розрахунком представника позивача становить 3410,40 грн., оскільки є неспіврозмірним ціні позову та витратам часу на оформлення позову до суду та зважаючи, що представник позивача участь у судових засіданнях не приймав, але дану послугу включив до суми розрахунку, а тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування витрат у сумі 974,40грн. відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року.

Outcome: partial