Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Старокозацької сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно, відповідно до ст.ст. 527-529 ЦК України в редакції 1963 року просить суд: встановити факт належності житлового будинку № 74 по вул. Малиновського в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON], який помер 07.02.1997 року; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 74 по вул. Малиновського в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 112,8 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м., який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,2,3., вказуючи, що 07.02.1997 року помер її чоловік - спадкодавець [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 74 по вул. Малиновського в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, який належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 22.07.1992 року. Вона бажає прийняти спадщину після померлого, звернулась до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без представника сільської ради, заперечень до позову не мають, просять розглянути справу у відповідності до законодавства. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 06.02.1997 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 134186 /л.с.15/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 74 по вул. Малиновського, в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 112,8 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м., який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,2,3, який належав померлому згідно договору дарування від 22.07.1992 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент смерті [PERSON] була його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /л.с.26/. 12.09.1998 року уклала шлюб з [PERSON], та у 2001 році змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] /л.с.16-17/ Позивач бажає прийняти спадщину після померлого, звернулась до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно /л.с.18/. У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради № 1643 від 02.08.2017 року, [PERSON], який помер 06.02.1997 року, актовий запис про смерть № 10 від 07.02.1997 року, дійсно на день смерті був постійно зареєстрований за адресою: [INFO] /л.с.24/ У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради № 1644 від 02.08.2017 року, на момент смерті разом з [PERSON], померлим 06.02.1997 року, в с. Старокозаче по вул. Малиновського, 74 була зареєстрована ще одна особа: дружина [PERSON], [INFO] /л.с.23/. 30.08.2017 року на засіданні виконкому Старокозацької сільської ради було винесено рішення «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету за № 131 від 29.06.2006 року «Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету за № 129 від 21.09.2004 року «Про зміну номерів будинків по вул. Малиновського» /л.с.25/ Відповідно до рішення засідання виконкому від 29 червня 2006 року № 131 «Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету за № 129 від 21.09.2004 року «Про зміну номерів будинків по вул. Малиновського», будинок по вул.. Малиновський в с. Старокозаче Білгород Дністровського району змінений на № 74. Згідно наданої на запит суду копії спадкової справи № 294/1997 до майна померлого 06.02.1997 року [PERSON] вбачається, що після смерті чоловіка позивач успадкувала та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на мотоцикл марки Днепр 16, випуск 1991 року, двигун № [NUMBER], рама № 122252, державний номерний знак ОДМ 1029, що належав померлому на підставі технічного паспорту МЧ № 346416 та свідоцтво про право на спадщину за законом на долю в статутному фонді колективного підприємства «Старокозацький вин завод», с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 360,20 грн, станом на 20.11.2002 року, яка належала померлому на підставі довідки, виданої вищевказаним підприємством 21.11.2002 року за № 370 /л.с.42,46/. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв\~Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року\~(надалі ЦК України 1963року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України, 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України, 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~ наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач зверталась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, не заявила відмову від спадщини. Житловий будинок № 74 по вул. Малиновського, в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 112,8 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м., який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,2,3, належав померлому згідно договору дарування від 22.07.1992 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, однак оригінали вказаних документів у позивача відсутні, вони були втрачені. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, з урахуванням того, що позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено, іншого способу захистити її права, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved