Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: усунути перешкоди в користуванні власнику [PERSON] в користуванні власністю, а саме житловою квартирою [ADDRESS], де Ѕ частина належить їй на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року по цивільній справі №755/9308/15-ц; визначити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: виділити [PERSON] житлову кімнату №4 на плані технічного паспорту площею 16,2 м2; виділити у користуванні [PERSON] житлову кімнату №5 на плані технічного паспорту площею 14,7 м2. У спільному користуванні залишити наступні приміщення кухню (кімната №3 на плані технічного паспорту) площею 8,0 м2, коридор (кімната №1 на плані технічного паспорту) площею 3,9 м2, вбиральню (кімнату №2 на плані технічного паспорту) площею 2,6 м2,балкон площею 0,8 м2, залишити у спільному користуванні співвласників квартири [PERSON] та [PERSON], стягнути судові витрати у розмірі 1409,60 грн., на користь позивача. Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва, що набрало законної сили, по цивільній справі № 755/9308/15-ц, за позовною заявою [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини за законом, визнання права власності на спадкове майно та вселення, позивач є власником частини квартири [ADDRESS]. Свою частину вона отримала в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємицею після померлого також є його дружина [PERSON] Вона також зверталася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того відповідач зареєстрована у спірній житловій квартирі. Також рішенням суду було встановлено, що позивач доступу до спірної квартири не має. Загальна площа квартири складає 46,2 м2, житлова - 30,9 м2. В свою чергу квартира має дві житлові кімнати площею 14,7 м2, та 16,2 м2. Вказана інформація підтверджується копією технічного паспорту на житлову квартиру. Враховуючи більш активний посіб життя позивача та ближче до виходу розташування житлової кімнати позивач вважає за доцільне визначити порядок користування та закріпити за позивачем право користування кімнатою площею 16,2 м2. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, визнання порядку користування житловою квартирою, визначено про розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомленням сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року заперечення відповідача [PERSON] проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - задоволено, вирішено про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, визнання порядку користування житловою квартирою, проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 листопада 2018 року. Підготовче судове засідання 12 листопада 2018 року відкладено на 06 грудня 2018 року у звязку з неявкою відповідача та подачею останньої клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, визнання порядку користування житловою квартирою, справа призначена до розгляду по суті на 22 січня 2019 року. Розгляд справи по суті 22 січня 2019 року не відбувся у звязку з перебуванням головуючого судді на лікарняному та відкладено на 27 березня 2019 року. В судовому засіданні 27 березня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила що позивач є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва по цивільній справі № 755/9308/15-ц. Також рішенням суду було встановлено, що позивач доступу до спірної квартири не має. Відповідно до технічного паспорту, який має позивач, загальна площа квартири складає 46,2 м2, житлова - 30,9 м2, квартира має дві житлові кімнати площею 14,7 м2, та 16,2 м2. Враховуючи більш активний спосіб життя позивача та розташування житлової кімнати ближче до виходу позивач вважає за доцільне визначити порядок користування та закріпити за позивачем право користування кімнатою площею 16,2 м2. Стороні позивача не відомо чи існує інший технічний паспорт на спірну квартиру, з іншими розмірами житлової площі. У позивача є перепони в потраплянні до квартири, тому їй достовірно не відомо там дві, три чи одна кімната. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де і проживає разом з батьками. В судовому засіданні 27 березня 2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що у разі задоволення даного позову будуть обмежені права відповідача, оскільки кімната, яку позивач просить залишити у користуванні відповідача, менша за площею. Реєстрація права власності на Ѕ частину квартиру за позивачем є незаконною, як незаконним є і технічний паспорт та цю квартиру, оскільки квартиру ніхто оглядав, метраж, визначений в технічному паспорті квартири є завищений. Стороні відповідача відомо, що позивач проживає разом зі своїм чоловіком в новобудові, і їм не зрозуміло як складалися наявні в матеріалах справи акти. За останні шість місяців позивач до квартири не приходила, а до цього вони наймали невідомих людей з автобусами щоб слідкувати за відповідачем. Відповідач не надала позивачу можливості вселитися в спірну квартиру після 15 жовтня 2015 року, так як між ними були перемовини щодо компенсації позивачем боргів, які врешті погасила сама відповідач. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі №755/9308/15-ц встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини за законом за його матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO] року, у вигляді Ѕ частки двокімнатної квартири [ADDRESS], внаслідок чого він став одноосібним власником квартири; визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За даними з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 серпня 2018 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS]. За даними технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], вказана квартира розташована на четвертому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 30,9 кв м, у т.ч. одна кімната - 16,2 кв.м, друга кімната - 14,7 кв.м, кухні площею 8,0 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 2,6 кв.м, коридора площею 3,9 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири складає 46,2 кв.м. Як встановлено судом позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з акту від 05 липня 2015 року, складеного [PERSON] та мешканцями будинку № [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], цими особами засвідчено, що метою прибуття [PERSON] до квартири [ADDRESS] є отримання копій правовстановлюючих документів на квартиру, обговорення заходів охорони спадку, обговорення порядку використання квартири на час розгляду справи № 755/9308/15-ц у Дніпровському районному суді м. Києва. Попередньо [PERSON] було направлено на електронну пошту повідомлення про прибуття [PERSON] до цієї квартири 05 липня 2015 року з вищевказаною метою. Вікно квартири було відчинене, в якому було видно невідому їм особу, на балконі були розвішені речі після прання. На вхідних дверях до під'їзду був новий електронний замок, ключі від якого [PERSON] не отримувала, двері до під'їзду відчинила сусідка, яка проживає поверхом нижче. На вхідних дверях до квартири був встановлений новий замок, ключів від якого [PERSON] не мала. [PERSON] неодноразово дзвонила у вхідний дзвінок до квартири, однак двері їй ніхто не відчинив. Сусідка, яка відчинила вхідні двері до під'їзду повідомила, що в квартира здається в оренду, в ній вже певний час проживають мешканці, з якими вона жодного разу не спілкувалась. Протягом часу перебування за адресою: [ADDRESS], велась фото- та відеозйомка. Як вбачається з акту від 18 серпня 2015 року, складеного [PERSON] та мешканцями будинку № [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], цими особами засвідчено, що метою прибуття [PERSON] до квартири [ADDRESS] є отримання копій правовстановлюючих документів на квартиру, обговорення заходів охорони спадку, обговорення порядку використання кварти. Цими особами встановлено, що вікна квартири були відчинені. До під'їзду будинку потрапили завдяки сусідам, які виходили з будинку. [PERSON] неодноразово дзвонила у вхідний дзвінок до квартири, однак двері їй ніхто не відчинив. Протягом всього часу перебування за адресою: [ADDRESS], велась відеозйомка. 15 листопада 2017 року Дніпровським УП ГУНП у м. Києві зареєстровано заяву [PERSON], за наслідками розгляду заяви в ході проведеної перевірки працівниками поліції ознак вчинення кримінального правопорушення не виявлено. 08 серпня 2018 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] лист з проханням надати їй екземпляр ключів від квартири [ADDRESS], та не чинити їй перешкоди у користуванні Ѕ частиною цієї квартири. Однак даний лист був повернутий [PERSON] за закінченням встановленого строку зберігання. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 9 Житлового кодексу УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Як встановлено судом, позивач, володіючи на праві спільної часткової власності Ѕ частиною спірної квартири, у вказаній квартирі проживати не має змоги, оскільки, внаслідок неприязних стосунків, які склалися між нею та відповідачем, остання не надає позивачу доступу до квартири, що призводить до порушення права володіння та користування частиною квартири, яка належить позивачу, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Однак, обраний позивачем спосіб захисту шляхом усунення їй перешкод у користуванні власністю не є ефективним способам захисту її порушеного права. Тому, з урахування ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні власністю вважає за необхідне визначити спосіб захисту, що не суперечить закону, а саме: усунути перешкоди [PERSON] в користуванні власністю, а саме житловою квартирою [ADDRESS] де Ѕ частина належить їй на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі №755/9308/15-ц, шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Відповідно до статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Під час судового розгляду встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо спільного користування квартирою [ADDRESS]. Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.85 року, в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Запропонований стороною позивача порядок користування квартирою призведе до порушення рівності прав співвласників, неможливості вільного використання відповідачем підсобного приміщення, а саме балкону площею 0,8 кв.м, що примикає до кімнати площею 16,2 кв.м. та має вихід лише з цієї кімнати. Запропонована позивачем до виділу їй у користування кімната площею 16,2 кв.м є більшою, має вихід на балкон, знаходиться ближче до виходу. При цьому, щоб потрапити у запропоновану позивачем до виділу у користування відповідачу кімнату площею 14,7 кв.м, остання має спочатку потрапити до кімнати площею 16,2 кв.м, оскільки більша кімната є прохідною. Окремий вихід з кімнати площею 14,7 кв.м. облаштувати технічно не можливо. За таких обставин, враховуючи викладені норми чинного законодавства України, задоволення вимог позивача призведе до порушення права спільної часткової власності іншого співвласника квартири - [PERSON], що є неприпустимим. Крім того, відповідно до зазначених вимог чинного цивільного законодавства України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки встановлення такого порядку користування призведе до порушення прав спільної часткової власності відповідача, яка у такий спосіб позбавляється права виділу її частки у майні для відповідного користування, що є неприпустимим з огляду на те, що власник не може використовувати своє право на шкоду іншим особам. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, визнання порядку користування житловою квартирою. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений позивачем за подання до суду даного позову судовий збір, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, що становить 704, 80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial