Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем, який рішення суду між нами розірвано, вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням суду від 26 вересня 2011 року з відповідача стягнено аліменти на утримання доньки у розмірі 500,00 грн. щомісячно до її повноліття, однак потреби дитини значно зросли, а її доходи не забезпечують в повній мірі потреби дитини. Донька закінчила у 7 класі Криворізької педагогічної гімназії, де вартість харчування складає 13 грн. за один день, що в місяць складає в середньому 300 грн.; та займається художньою гімнастикою в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 8 м. Кривого Рогу, приймаючи участь в турнірах, де нею, позивачем, витрачаються гроші як на пошиття костюмів вартістю 1000-2000 грн., так і на дорогу. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на навчання, розвиток, лікування відповідач не бере. Крім того, значно зросла вартість продуктів харчування,збільшився і прожитковий мінімум для дітей, який з 01 грудня 2018 року становив 2027,00 грн., збільшилися комунальні нарахування, якими користується в тому числі і донька. Відповідач хизується, що отримує третю вищу освіту, має добре матеріальне становище та постійно подорожує до Європи та східних держав. Тому враховуючи викладене просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду; стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] періодично щомісяця по 500 грн. для оплати навчання. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, до суду надійшла заява представника про розгляд справи за його з позивачем відсутності, заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 55-60). В обґрунтування відзиву зазначено, що він постійно сплачував аліменти в розмірах, значно більших за розмір аліментів, визначений судовим рішенням. На підставі положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», він згоден платити 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини до 18 року в сумі 1109,00 грн. щомісячно, про що згоден укласти мирову угоду з позивачем. Зазначив про те, що він постійно здійснює додаткові грошові витрати щодо виховання та утримання дитини протягом трьох років придбання річного абонементу на спортивно-оздоровчі послуги до фітнес клубу «Sport Life» вартість 6000,00 грн. на рік, придбання путівки для відпочинку в дитячому оздоровчому таборі «Парус» вартістю 1400,00 грн. за зміну 18 днів, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, засобів особистої гігієни, електронних гаджетів, спортивного приладдя, тощо, про що він надає відповідні квитанції. Так, він дійсно є студентом магістратури вищого навчального закладу, з метою отримання більш стабільних заробітків. В той же час для придбання пільгової путівки дитині та можливість проводити з нею додатковий час, він змушений був працювати в період літнього сезону 2018 року фотооператором із зарплатнею 2000,00 грн. До Європи він їздив виключно з науково-дослідницькою та громадською діяльністю в рамках проведення дисертаційного дослідження за грантові кошти донорів з країн Європейського Союзу. Майже кожної суботи він проводить час з донькою, відвідуючи з нею спортивний комплекс, займаючись спортом в ігровій та гімнастичній залі, відвідуючи басейн та банний комплекс, приймає участь у різних змаганнях та проведенні творчих майстер-класів. В дні зустрічей він забезпечує доньку належним харчуванням, купує засоби як особистої гігієни, так і інші речі першої необхідності, відвідує з нею як загальнонаціональні та міські свята, так і заходи розважального та розвиваючого характеру. Вказане свідчить про те, що він у повному обсязі приймає участь у вихованні дитини та додаткових витратах на доньку, тому в задоволенні позову просить відмовити за відсутності підстав. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та інші докази, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.09.2011 р. до повноліття дитини (а.с. 9 копія рішення). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року, визначено місце проживання дитини разом з матірю (а.с. 10-11 копія рішення). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частин\~1-2\~статті 182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Враховуючи викладене, беручи до уваги, що присуджений рішенням суду від 26 вересня 2011 року розмір аліментів 500,00 грн. щомісячно, не є достатнім для забезпечення для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, враховуючи вік дитини та зміну її життєвих потреб, беручи до уваги збільшення прожиткового мінімуму дитини, якому стягуваний раніше судом розмір аліментів не відповідає, суд враховуючи положення частини 5 статті 183 СК України, вважає можливим вимоги в частині збільшення розміру та зміни способу стягуваних аліментів задовольнити частково, змінивши їх розмір з 500,00 грн. до 1/4 частки, що буде відповідати інтересам обох сторін. Крім того, позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину в порядку статей 180,\~185 СК України, надавши в якості доказів копії довідки про вартість харчування в школі, чеків на придбання меблів та одягу, грамот про участь дитини в турнірах з художньої гімнастики, тощо (а.с. 14-41). Відповідно до статей\~180,\~185 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц, та від 26 вересня 2018 року справа № 761/6933/17). Посилання на те, що додаткові витрати були понесені на розвиток здібностей дитини, є безпідставними, оскільки відвідування спортивної секції (худоньої гімнастики) не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц). Вартість харчування також не входить до додаткових витрат, оскільки є необхідними витратами на дитину, які покриваються за рахунок стягуваних аліментів. Тому вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial