Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у сумі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 30.09.2008 року по 02.08.2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка має невелику заробітну плату, а також мінливий підробіток, чого ледве вистачає на оренду житла та сплату комунальних послуг. Відповідач, маючи неофіційний постійний заробіток на рівні не менше 30 000,00 грн, добровільно сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 3 500,00 грн щомісячно, однак утримання дітей потребує значно більших витрат. Витрати на гуртки та спортивні секції дітей щомісячно складають близько 2 000,00 грн. Останнім часом через погіршення зору донька потребує додаткових витрат на лікування та забезпечення окулярами. 16.04.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками відповідачем отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі також не отримала, а конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Інших заяв по суті справи, клопотань від сторін не надійшло. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 30.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2019 року шлюб між подружжям розірваний (а.с. 6). З 24.11.2016 року [PERSON] та малолітніх дітей взято на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідками (а.с. 9-11). Позивачка разом з малолітніми дітьми проживає у квартирі [ADDRESS] та несе витрати по оплаті комунальних послуг за адресою проживання, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 14-17). У грудні 2020 року та лютому 2021 року позивач зверталася на консультацію до лікаря-офтальмолога та доньці [PERSON] були призначені окуляри для постійного носіння (а.с. 19-21). Позивач зазначає, що відповідач добровільно надає на утримання двох дітей кошти у розмірі 3 500 ,00 грн щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що позивач проживає разом із малолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання двох дітей у розмірі 3 500,00 грн, що, з урахуванням встановленого у 2021 році розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є меншим від рекомендованого розміру аліментів на одну дитину. Разом з тим, за матеріалами справи судом встановлено, що належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження загального обсягу понесених щомісячних витрат на двох дітей у розмірі 10 000,00 грн або більше позивачем не додано. Також у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували постійний заробіток відповідача у розмірі не менше 30 000,00 грн. Таким чином, убачається, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження потреб саме дітей, на утримання яких такі аліменти мають стягуватися, у доцільності стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, адже найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини. Водночас судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на нього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог в частині необхідності стягнення аліментів на дітей відповідачем суду не надано, зокрема, не надано доказів втрати відповідачем працездатності, що могло завадити працевлаштуватися для отримання доходу та утримання дітей, та перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб. Виходячи з важливості при визначенні розміру аліментів встановлення обсягу грошових коштів, за наявності яких дитина матиме змогу на рівень життя для забезпечення її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а також з врахуванням змоги батька сплачувати грошові кошти у визначеному розмірі, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, із врахуванням мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та можливість присудити до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 3 000,00 грн на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22.03.2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial