Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Посилалась на те, що з травня 1981 року по жовтень 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На підставі рішення житлової комісії Виконкому міськради сторонам в лютому 1985 року було сплачено вступний внесок за трикімнатну квартиру на рахунок ЖБК «Домобудівельник-8», а з 25.08.1986 року відповідач на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів став членом ЖБК «Домобудівельник-8» та отримав ордер на житлове приміщення, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Суму повного внеску за вказану квартиру сторонами було сплачено в в квітні 1992 року і відповідач, як член кооперативу став власником кооперативної квартири. Стверджувала, що вказана квартира нажита сторонами за час шлюбу за спільні кошти, а відповідно до Закону України «Про власність», який діяв в період повної виплати пайового внеску за квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Зазначила, що відповідач не чинить перешкод у користуванні спірною квартирою та обіцяв в добровільному порядку оформити на позивача право власності на ? частину квартири, однак ніяких дій щодо цього не чинить. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, а відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтв (а.с.5,14) та пояснень сторін, останні перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 16.05.1981р. по 08.10.2002р. Згідно довідки (а.с.7) та квитанції (а.с.8), [PERSON] на підставі рішення житлової комісії Виконавчого комітету міської ради народних депутатів № 8/2-85 від 10.01.1985р. було внесено кошти за трикімнатну квартиру в розмірі 4650 рублів. Згідно довідки 023/350-35 від 12.08.1986 року, відповідачу на сім'ю з чотирьох чоловік (він, дружина та дві доньки) надана квартира [ADDRESS] в ЖБК «Домобудівельник-8» (а.с.7), а 20.10.1986 року [PERSON] як члену житлово-будівельного кооперативу видано ордер на зазначене жиле приміщення (а.с.9). Згідно довідки (а.с.10), [PERSON] є власником спірної кооперативної квартири сума повного внеску за яку сплачено 01.04.1992 року. Згідно довідки форми № 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони, їх донька та онука (а.с.11). Відповідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства,який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. А згідно ст. 16 цього ж Закону, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно п. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.п. 1,2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved