Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2014 року на 51 км+750 м автодороги Солобківці- Нова Ушиця, неподалік смт. Нова Ушиця водій скутера Хонда Діо б/н [PERSON] [INFO], під час виконання маневру розвороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку і здійснював маневр обгону, що підтверджується висновком судової авто-технічної експертизи №287А від 21 серпня 2014 року. Внаслідок ДТП автомобіль CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Посилаючись на висновок № 157/14 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER], позивач зазначає, що внаслідок його пошкодження у ДТП вартість матеріального збитку складає 8417,02 гривні відповідно до курсу євро 16,0057 на день проведення дослідження; оскільки на день подання позову - 31.01.2015 року курс євро зріс до 18,8, тому вартість матеріального збитку складає 11081 грн. Разом з тим вважає, що шкода має стягуватись відповідно до Акту виконаних робіт по ремонту автомобіля від 11.08.2014 року № НТ*00875 з врахуванням курсу євро 18.8 , тому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду : відновлювальні ремонтні роботи- 16431 грн. ( з яких 11081 - вартість матеріалів, 5350 грн. - вартість роботи); 950 грн. за дослідження автомобіля експертом, 1400 грн. - послуги автоевакуатора, 143,68 грн. - поштові витрати, а всього 18924,68 грн. та 5000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв»язку з пошкодженням майна та порушенням звичайного ритму життя. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додала, що крім Акту виконаних робіт по ремонту автомобіля від 11.08.2014 року, понесені позивачем витрати підтверджуються прибутковим касовим ордером ФОП [PERSON] про оплату [PERSON] 14734,18 грн. за ремонт автомобіля та довідкою [PERSON] про виконання ним ремонту автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] на замовлення [PERSON] Також вказала, що моральну шкоду внаслідок ДТП обґрунтовує душевними стражданнями внаслідок переляку дітей, які знаходились під час ДТП в автомобілі, порушенням звичайного ритму життя, оскільки сім»я була позбавлена можливості використовувати автомобіль для доставки дітей в школу, для збирання врожаю. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечили, вважаючи, що вимоги ґрунтуються на припущеннях, неналежних доказах, суми матеріальної та моральної шкоди необґрунтованими та недоведеними, оскільки відсутні докази неправомірності дій [PERSON], причинного зв»язку між його діями і шкодою, а також його вини; в постанові Новоушицького РВ УМВС України в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження щодо учасника ДТП [PERSON] відсутні докази протиправності дій [PERSON], до кримінальної, адміністративної відповідальності за насдіками даної ДТП останній не притягувався, а в розумінні ч.2 ст.59 КУпАП неправомірність його дій може бути підтверджена виключно вироком суду або постановою в справі про адміністративне правопорушення; у п.4 висновку судової авто-технічної експертизи №287А від 21 серпня 2014 року міститься припущення щодо наявності вини [PERSON], що не грнутується на вимогах ч.4 ст.60 ЦПК України. Також представник позивача посилається на неналежність доказів: кошти в сумі 950 грн. за послуги експерта внесені [PERSON], а не позивачем; в Акті виконаних робіт по ремонту автомобіля від 11.08.2014 року відсутні дані про конкретний автомобіль, який ремонтувався, відсутнє прізвище замовника та дані про внесення плати за ремонт, а подані представником позивача докази - прибутковий касовий ордер та довідка ФОП [PERSON] про оплату [PERSON] 14734,18 грн. за ремонт автомобіля є неналежними доказами в розумінні ч.2 ст.131 ЦПК України, оскільки поданні з порушенням вимог та за відсутності клопотань про їх витребування відповідно до ст. 137 ЦПК. Заперечуючи позов, представник відповідача також вказав, що вартість ремонту автомобіля експертом визначена в національній валюті, проте позивачем безпідставно обраховується із застосуванням курсу євро, без доказів збільшення вартості робіт на час розгляду справи. Крім цього, представник відповідача вважає, що позивач не подала будь-яких доказів нанесення їй моральної шкоди, а пояснення її представника щодо обґрунтування шкоди, є припущеннями; [PERSON] не може бути відповідачем у даній справі, оскільки [PERSON] відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах, проте позивач не надав доказів про відсутність у останнього особистого майна. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, сторони не заперечили проти розгляду справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та матеріали, приходить до наступного. У відповідності до положень ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено цивільним Кодексом України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв»язку між ними. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об»єкта буде зобов»язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. За відсутності преюдиціального доказу вини відповідача у завданні шкоди позивачеві його посилання на вину відповідача та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах доказування. В судовому засіданні встановлено та визнано стронами, що неповнолітній [PERSON],[INFO], був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2014 року на 51 км+750 м автодороги Солобківці- Нова Ушиця, під час якої [PERSON] керував скутером Хонда Діо б/н та виконував маневр розвороту ліворуч , а водій автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] [PERSON], який рухався позаду в попутному напрямку, здійснював маневр обгону. Внаслідок зіткнення транспортим засобам завдано механічних пошкоджень. Крім того, відповідачем [PERSON] визнаний факт придбання нею у власність бувшого у використанні скутера Хонда Діо б/н, без оформлення будь яких правовстановлюючих документів та надання нею дозволу сину [PERSON] керувати ним. Так, в постанові слідчого Новоушицького РВ УМВС України в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 29.09.2014 року, яка є чинною, встановлено, що 11.07.2014 року біля 13 години на 51 км+750 м автодороги Солобківці- Нова Ушиця, неподалік смт. Нова Ушиця водій скутера Хонда Діо б/н [PERSON],[INFO], під час виконання маневру розвороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку і здійснював маневр обгону. Із постанови вбачається, що зазначені події мали місце та вчинені [PERSON] Згідно даних висновку судової авто-технічної експертизи №287А від 21 серпня 2014 року при заданих слідством обставинах даної події та з урахуванням обставин, встановлених при вирішенні попередніх запитань, з технічної точки зору, до виникнення даної ДТП могли призвести дії водія скутера Хонда Діо б/н під керуванням [PERSON], пов»язані з різкою зміною напрямку руху керованого ним транспортного засобу та виїздом на зустрічну смугу руху на такій відстані від автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER], при якій його водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення з вказаним скутером шляхом своєчасчного застосування гальмування з зупинкою керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення, з моменту виникнення небезпеки для його руху, вказаного у вихідних даних. Зазанчені обставини ДТП також підтверджуются дослідженими в судовому засіданні протоколом огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 11.07.2014 року, схемою ДТП із фотознімками, фотознімками ДТП, які зафіксовані відеореєстратором. Відповідно до положень ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи постанови в справі про адміністративне правопорушення не звільняє відповідача від обов»язку доказування своєї невинуватості та не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Таким чином, незважаючи на відсутність обвинувальних рішень суду, факт ДТП сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи, між порушенням відповідачем ПДР України та наслідками, які настали в результаті ДТП, є прямий причинний зв»язок. Тому посилання відповідача та його представника та відсутність вини [PERSON] у заподіянні позивачеві шкоди з писланням лише на відсутність обвинувального вироку або постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності є сумнівним. Дійсно, положення ч.3 ст.61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Проте, вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не порушувалось кримінальної справи і не складався протокол про адміністративне правопорушення. У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустими доказам, передбаченими ст. 57 ЦПК, зокрема висновком судової-автотехнічної експертизи, письмовими доказами тощо. Положеннями ст..22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридично особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач [PERSON] народився [INFO] та є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір»ю неповнолітнього відповідача [PERSON] та їй було достовірно відомо, що син використовує скутер для поїздок з її дозволу, не маючи навиків керування та посвідчення водія, що в судовому засіданні підтвердила сама відповідач. Вирішуючи питання щодо належних позивачу виплат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із даних висновку № 157/14 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] встановлено, що вартість матеріального збитку складає 8417,02 гривні відповідно до курсу євро 16,0057 на день проведення дослідження. Відповідно до Акту виконаних робіт від 08.08.2014 року та розрахункової квитанції №643360 позивач понесла витрати за послуги авто евакуатора в сумі 1400 грн. Із даних Акту виконаних робіт по ремонту автомобіля від 11.08.2014 року № НТ*00875, на який посилається позивач, встановлено, що ФОП [PERSON] зазначив у ньому вартість матеріалів -12408,51, вартість роботи 5350 гривень, всього до сплати 14.734.18 гривень. Проте, суд не може взяти до уваги дані акту, оскільки в ньому відсутні посилання на замовника робіт, не зазначений автомобіль, який підлягав ремонту та не підтверджуюється внесення коштів за виконану роботу будь-якою особою. В ухвалі суду про відкриття провадження за даним позовом від 23.02.2015 року стронам у справі роз»яснені вимоги ст.131 ЦПК України щодо подання доказів до початку розгляду справи по суті, та їх неприйняття в разі подання з порушенням вимог даної статті, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Посилаючись як на доказ розміру понесених витрат по ремонту автомобіля, представник позивача під час розгляду справи по суті додала прибутковий касовий ордер ФОП [PERSON] про оплату [PERSON] 14734,18 грн. за ремонт автомобіля та довідку, видану цією ж особою про виконання ним ремонту автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] на замовлення [PERSON] При цьому представник пояснила, що не подала вказані докази до позову та до початку розгляду справи по суті, оскільки не вважала за потрібне, будучи впевненою, що достатньо лише Акта виконаних робіт. З наведених підстав, враховуючи, що представник позивача не навела поважних причин неподання позивачем доказів відповідно до ст. 131 ЦПК України, суд їх не приймає. Також у справі відсутні докази спільної сумісної власності позивача [PERSON] та водія автомобіля CITROEN JUMPER д.н.з. [NUMBER] [PERSON], тому суд не приймає до уваги понесені ним витрати на оплату послуг експерта в сумі 950 гривень відповідно до прибуткового касового ордеру, оскільки він не є позивачем, та вважає, що ці витрати не підлягають стягненню на користь [PERSON] Безпідставними є вимоги позивача про відшкодування витрат по ремонту автомобіля з врахуванням збільшеного курсу евро 18.8 на час подання позову- 31.01.2015 року, оскільки вона не подала доказів збільшення вартості запчастин та послуг внаслідок коливання курсу. Крім того, за її ж твердженням кошти за ремонт автомобіля позивачем сплачені 11.08.2014 року відповідно до прибуткового касового ордеру №17, виданого ФОП [PERSON], в сумі 14734,18 грн., коли діяв курс евро, визначений у висновку експерта - 16,0057. Щодо стягнення з відповідачів витрат позивача на поштові відправлення в сумі 143,68 грн., які позивач в прохальній частині позову віднесла до матеріальної шкоди, то зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. Крім того, із представлених поштових квитанцій не вбачається, що витрати понесла саме позивач. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України обов»язок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Оцінюючи моральну шкоду, спричинену позивачу внаслідок пошкодження майна, суд виходить із ступеня її немайнових втрат, яких остання зазнала під час дорожньо-транспортної пригоди, будучи пасажиром, внаслідок надмірного хвилювання, а також порушення звичайного ритму та організації життя через неможливість користуватись транспортним засобом, докладання зусиль по його відновленню. Будь-яких інших належних доказів немайнових втрат, понесених позивачем, не подано. Враховуючи дані обставини суд оцінює моральну шкоду в 1000 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 10817,02 гривень, з яких - 8417,02 матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля, 1400 гривень витрат за послуги автоевакуатора, 1000 гривень моральної шкоди та мають бути стягнуті з [PERSON] В той же час, в разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, завдану [PERSON] внаслідок дорожньо - транспортної пригоди матеріальну шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі зобов'язана відшкодувати його мати - [PERSON], обов'язок якої по відшкодуванню шкоди припиняється після досягнення неповнолітнім [PERSON] повноліття або коли він до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про застосування ч. 4 ст. 1193 ЦК щодо зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, посилаючись на незначний дохід у виді заробітної плати відповідача [PERSON], який не забезпечує прожитковий мінімум для двох осіб, оскільки вона самостійно утримує неповнолітнього сина , має заборгованість по сплаті аліментів, понесла витрати по лікуванню сина внаслідок даної ДТП. Відповідно до Постанови №4 Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» правила частини четвертої статті 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Так, відповідач [PERSON] згідно довідки Дунаєвецької ОДПІ ГУ Міндоходів у Хмельницькій області за період з серпня 2014 року по січень 2015 року одержала 14776,56 гривень заробітної плати; за даними державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції [PERSON] не одержала аліментів в сумі 5096,67 грн.станом на 04.03.2015 року., згідно даних Новоушицької селищної ради самостійно виховує сина. Таким чином, середньомісячний дохід відповідачів, з врахуванням відсутності помісячної сплати аліментів батьком відповідача, становить 2462,76 гривень, що не забезпечує їм прожиткового мінімуму на двох осіб ( станом на 22 квітня 2015 року для працездатної особи - 1218 грн., для дитини віком від 6 до 18 років- 1286 грн.), відшкодування шкоди в повному розмірі поставить їх в скрутне матеріальне становище, тому суд вважає можливим зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди на 1000 гривень. Щодо посилання представника відповідача на відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу, Моторним (транспортним) страховим бюро України, суд зазначає наступнє. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідачів на момент завдання шкоди застрахована не була. За положеннями зазначеного Закону у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки , несе Моторне (транспортне) страхове бюро України. Зокрема, згідно з вимогами п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених зазначеним законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність Відповідно до п. 1.7. ст.1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідно до полісу обов»язкового страхування №АС/6131372, проте із заявою про страховий випадок до МТСБУ він не звертався. За клопотанням представника відповідача до участі в справі в якості третьої особи залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України, проте від бюро не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Відповідно до статті 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Ціна позову становить 23924,68 грн (18924,68 грн. матеріальна шкода + 5000 грн. моральна шкода); судом задоволено позов в розмірі 9817,02 грн., що становить 41,03% від ціни позову. Позивачем сплачено 487,20 грн. судових витрат х 41,03% =199,89 грн. Відповідачем [PERSON] понесені витрати на правовоу домогу в сумі 1000 гривень, що не перевищує граничний розмір компенсації, передбачений законом, та підтверджується розрахунком, наданим її представником - адвокатом [PERSON], тому їй підлягає відшкодуванню 410,30 гривень судових витрат.

Outcome: partial