Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2009 року сторони розірвали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 27 квітня 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісячно. але не менше встановленого прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 травня 2011 року. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 06 лютого 2012 року змінено розмір алментів, встановлених рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 27 квітня 2011 року. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 09.07.2001р.н. в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2015р. збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 06 лютого 2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 09.07.2001р.н., у твердій грошовій сумі з 450 грн. щомісячно на 750 грн. щомісячно, починаючи з 09.10.2015р. до досягнення дитиною повноліття. На даний час у звязку із зростанням цін на побутові товари та послуги змінився і розмір прожиткового мінімуму та інших гарантованих соціальних норм, відповідно сума стягуваних за рішенням суду аліментів є малою та недостатньою для забезпечення матеріальних потреб дитини. Неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку із чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та інших сферах життя. Донька навчається у Вінницькому коледжі будівництва та архітектури Київського національного університету будівництва та архітектури, яке є платним та потребую значних коштів. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, їй важко самостійно оплачувати навчання дитини. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав письмові заперечення проти позову, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково та з врахуванням наданих доказів на підтвердження свого сімейного стану та розмірів доходу, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. до досягнення повноліття. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Правилами ст.ст. 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]С розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1111, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 053862, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 09.07.2001р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ №143321, видане 01 серпня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). 16 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 336, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 083211, видане 16 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка «Заверуха» (а.с. 58). Як вбачається із виконавчого листа № 127/23734/15-ц, виданого 12 січня 2016 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року, було збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 06.02.2012 р., на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 450 грн. щомісячно на 750 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно довідки Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА від 22.09.2017 року №691/17 [PERSON] навчається на І-му курсі Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА, І рівня акредитації, за спеціальністю «Дизайн». Строк навчання за контрактом з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с.15). Відповідно до Договору №95Д-9/17 від 22.08.2017 року укладеного між КНУБА в особі директора Вінницького коледжу будівництва і архітектури та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], остання зарахована студентом 01.09.2017 року до вказаного навчального закладу на денну форму навчання для здійснення навчання та підготовки за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, спеціальність «Дизайн», строком навчання на 3 роки 10 місяців, що складає вісім семестрів. Загальна вартість навчання за весь період складає 30000 грн. та здійснюється посеместрово в розмірі 3750 грн. не пізніше 10 вересня та 01 лютого відповідного року (п.1.1,1.2.,5.2.,5.3.,5.6. Договору) (а.с.14). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому за змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та платника аліментів, також суд приймає до уваги реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітньої дитини, те, що обовязок утримувати неповнолітніх дітей є обовязком обох їх батьків, тому приходить до висновку, що тверда грошова сума в розмірі 1100 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], буде обґрунтованою та законною. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: partial