Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20.09.2011 року помер її чоловік - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: легковий автомобіль ВАЗ-2103, 1974 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Автомобіль знаходиться у неробочому стані. Згідно заповіту [PERSON], все своє майно він заповідав своїй дружині, позивачці [PERSON] Позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом і має право успадкувати все належне йому майно. Позивачка бажає оформити свої права на спадковий автомобіль, але не може цього зробити, оскільки, як єдиний спадкоємець за заповітом, вона вважала, що будь-коли зможе оформити свої права на спадкове майно. Але при зверненні до нотаріуса виявилося, що позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину, через те що не подала у передбачений законом термін заяву про прийняття спадщини. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20.09.2011 року помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: легковий автомобіль ВАЗ-2103, 1974 року випуску, номерний знак [NUMBER], що підтверджується копією технічного паспорту на автомобіль (а.с. 6). Автомобіль знаходиться у неробочому стані. Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 20.01.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 78 (а.с. 5), все своє майно він заповідав своїй дружині, позивачці [PERSON] Позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом і має право успадкувати все належне йому майно. Позивачка бажає оформити свої права на спадковий автомобіль, але не може цього зробити, оскільки, як єдиний спадкоємець за заповітом, вона вважала, що будь-коли зможе оформити свої права на спадкове майно. Але при зверненні до нотаріуса виявилося, що позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину, через те що не подала у передбачений законом термін заяву про прийняття спадщини. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. На даний час позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, після [PERSON] в позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом є його дружина [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивач отримала відмову у звязку з тим, що позивачка вважається такою, що в установлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечували. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1235 ЦК України,

Outcome: approved