Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції сторони уклали шлюб, який 23.01.2009 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.12.2008 року у цивільній справі №2-4272-2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн., але не менше встановленого прожиткового мінімуму відповідного віку дітей, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, а саме з 07.11.2008 року. Разом з тим, на протязі 2017-2018 років позивачем були понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина сторін. Так, влітку 2017-2018 рр. позивачем було понесено готівкові витрати у розмірі 10\~000 грн. на придбання відпочинку, виїзних занять школи становлення чоловіків «АНКОР» під час канікул. У звязку з схильністю та здібностями дитини до інформаційних технологій позивачем було витрачено 4\~806,00 грн. за заняття з питань інформатизації ФОП [PERSON] у «ІТ-АКАДЕМІЯ» з 03.03.2018 року по 28.07.2018 року та 54,00 грн. сплата комісії банку за здійснення перерахунку коштів. Окрім того, у звязку з хворобливим станом здоровя, а саме з приводу захворювання діагноз: S-подібний сколіоз поперековий 1-2 ступеня, плоскостопість 1 ступеня, неповнолітній дитині сторін лікарем-хірургом рекомендовано заняття з плавання у басейні. У звязку з чим з серпня 2017 року по лютий 2018 року позивачем понесено витрати на відвідування басейну у розмірі 2\~180,00 грн., а також витрати на сплату комісії банку за здійснення перерахунку коштів у розмірі 41,00 грн. Також, позивачем було придбано канцелярські та інші супутні товари для навчання та дозвілля сина на суму 984,03 грн. Таким чином, додаткові витрати позивача склали 18\~065,03 грн. Позивач вважає за необхідне вказані витрати розділити порівно між нею та відповідачем, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у розмірі 9 032,52 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.1-3). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, з мотивів викладених у відзиві на позов (а.с.56-58), однак при визначенні розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з нього на користь позивача, поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 18.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції сторони уклали шлюб, який 23.01.2009 року було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №044520, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 23.01.2009 року (а.с.6). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №071483, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 28.02.2007 року (а.с.7). Згідно довідки Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області №98 від 13.08.2018 року неповнолітня дитина сторін [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: вул. Б. Хмельницького, 19, с. Сосонка, Вінницький р-н, Вінницька обл. (а.с.13). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.12.2008 року у цивільній справі №2-4272-2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн., але не менше встановленого прожиткового мінімуму відповідного віку дітей, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, а саме з 07.11.2008 року (а.с.12). Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як стверджувала позивач в судовому засіданні для повного і всебічного розвитку неповнолітньої дитини влітку 2017-2018 рр. позивачем було понесено додатково готівкові витрати у розмірі 10\~000 грн. на придбання відпочинку, виїзних занять школи становлення чоловіків «АНКОР» під час канікул, про що свідчать договори про організацію занять школи становлення чоловіків «АНКОР» за межами міста с. Татарів та наближена територія (а.с.14-15, 16-17) та довідка ФОП [PERSON] від 26.09.2018 року, згідно якої вбачається, що позивач понесла вказані витрати у вищезазначеному розмірі (а.с.18). Однак, суд звертає увагу, що вищезазначені договори, укладені між позивачем та ФОП [PERSON], не містять номерів та дати укладення останніх, а довідка ФОП [PERSON] від 26.09.2018 року про понесення позивачем витрат у розмірі 10\~000 грн. не відповідає вимогам первинних облікових документів, визначених у ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення вказаних витрат у відповідному розмірі. Окрім того, стороною позивача не достатньо обґрунтовано доцільність відвідування неповнолітньою дитиною занять школи становлення чоловіків «АНКОР», вартість яких є досить значною. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача половину витрат від 10\~000 грн., що складає 5\~000 грн., за відвідування неповнолітньою дитиною занять школи становлення чоловіків «АНКОР». Також, суд вважає, що витрати позивача на придбання канцелярських та інших супутніх товарів для навчання та дозвілля сина сторін на суму 984,03 грн. не є додатковими витратами в розумінні ч.1 ст.185 СК України, оскільки такі витрати не викликані особливими обставинами та підлягають покриттю щомісячними аліментними платежами, а тому в задоволенні позову позивача в частині стягнення половини вартості канцелярських товарів, що складає 492,01 грн. (половина суми від 984,03 грн.), слід також відмовити. В той час, як понесені позивачем витрати за відвідування дитиною сторін занять з питань інформатизації ФОП [PERSON] у «ІТ-АКАДЕМІЯ» з 03.03.2018 року по 28.07.2018 року у розмірі 4\~806,00 грн. та сплата комісії банку за здійснення перерахунку вказаних коштів у розмірі 54,00 грн., що підтверджується договором №33-000249-К-38-1177 про надання послуг консультування з питань інформатизації від 03.03.2018 року (а.с.19-20), квитанціями №18715313 від 05.03.2018 року (а.с.21), №0.0.1053087995.1 від 05.06.2018 року (а.с.22), суд розцінює як додаткові витрати на дитину, зумовлені схильністю та здібностями останньої до інформаційних технологій, а тому половина таких витрат, що складає 2\~430,00 грн., підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи неповнолітня дитина сторін має хворобливий стан здоровя, а саме з приводу захворювання діагноз: S-подібний сколіоз поперековий 1-2 ступеня, плоскостопість 1 ступеня, згідно консультаційного висновку спеціаліста від 16.05.2017 року (а.с.23), відповідно до якого неповнолітній дитині сторін лікарем-хірургом рекомендовано заняття з плавання у басейні. А тому, понесені позивачем витрати на відвідування неповнолітньою дитиною басейну в період з серпня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі 2\~180,00 грн., а також витрати на сплату комісії банку за здійснення перерахунку коштів у розмірі 41,00 грн., згідно квитанцій від 23.08.2017 року, 22.09.2017 року, 25.10.2017 року, 30.11.2017 року, 27.01.2018 року, 24.01.2018 року (а.с.24-27), суд розцінює як додаткові витрати на дитину, які зумовлені захворюванням неповнолітнього сина, а тому половина таких витрат, що складає 1\~110,50 грн., також підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на неповнолітню дитину у розмірі 3\~540,50 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, які складаються з 276,26 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial