Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами. В позовній заяві зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, але сплачував їх нерегулярно. Згідно рішення про закінчення виконавчого провадження від 03.10.2016 року у відповідача мається заборгованість за аліментами у розмірі 48\~162,30 грн., яку позивач просила стягнути на її користь. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що аліменти сплачував регулярно та у передбаченому рішенням суду розмірі, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-2608/1998, виданого 17.05.2001 року, виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.09.1998 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повнолітня дитини. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.10.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено у звязку із досягненням дитини повноліття. Заборгованість відповідача на момент повноліття становила 48\~162,30 грн. Згідно ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Як вбачається з довідки-розрахунку від 09.03.2017 року, виданої Центральним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість відповідача по аліментам станом на 27.05.2016 року відсутня. Доводи позивача про те, що відповідач у період з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року та з 01.02.2016 року по 27.05.2016 року аліменти на користь дитини не сплачував спростовується наявною довідкою-розрахунком аліментів за цей період, які відповідачу були нараховані державним виконавцем до сплати та як вбачається із зазначеної довідки загальна сума сплачених аліментів перевищує суму аліментів, нарахованих до сплати. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня заборгованість за аліментами перед позивачем, у звязку із чим вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 194, 195 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed