Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог від 12.07.2021 року на обґрунтування яких зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , який з 04.02.2012 року по 04.03.2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] . За час шлюбу в останніх народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу між її сином на [PERSON] , відношення відповідачки з чоловіком змінилося, хоча вони зовсім не змінили свого відношення до неї чи дітей. Вони були готові допомагати у всьому та постійно спілкуватися. [PERSON] переїхав жити до неї, а [PERSON] залишилася з дітьми проживати у квартирі її матері. Спочатку відповідач не забороняла бачитися з дітьми, проте з березня 2019 року почала чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] , у зв`язку із чим він звернувся за захистом до служби у справах дітей. Дані події відобразилися й на її відносинах з колишньою невісткою. Вона з чоловіком неодноразово просила відповідача надати їм можливість бачитися з дітьми, оскільки дуже люблять своїх онуків, проте це не дало результатів. Також, нею було направлено на адресу [PERSON] лист-прохання із запропонованим графіком побачень з дітьми, однак жодної відповіді вона не отримала, а на телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Вказує, що вона домогосподарка, а відтак має багато вільного часу, який бажає витрачати на власних онуків. На обліку в нарколога чи психолога вона не перебуває та ніколи не мала ні з ким жодних конфліктів. Таким чином, шляхом домовленості врегулювати відносини щодо визначення порядку спілкування з онуками їй не вдалося. Відповідач в усній формі заборонила приходити до місця проживання дітей, розмовляти з ними, відвідувати в навчальних закладах, тощо. Вважає, що такі дії [PERSON] приносять шкоду правам та інтересам самих дітей, адже вони потребують їхнього спілкування від якого отримують лише позитивні емоції, любов, розвиток та подарунки. Враховуючи наведене, просить суд усунути їй перешкоди у спілкуванні з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку участі у їхньому вихованні: кожну третю п`ятницю місяця надати можливість забирати дітей за місцем її проживання у смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської обл. з правом ночівлі дітей з п`ятниці по неділю, з обов`язковим поверненням їх за місцем проживання відповідачки у неділю, без присутності матері дітей; спільно з онуками відвідувати святкування днів народження родичів по лінії батька за місцем їх проживання, а саме - батька дітей [PERSON] , (день народження - [INFO] ), дідуся [PERSON] (день народження - [INFO] ) та бабусі [PERSON] (день народження [INFO] ), незалежно від днів тижня; мати безперешкодні побачення з онукою [PERSON] в дошкільному закладі освіти, який вона відвідує, під час проведення свят, організованих вихователями або організаторами закладу; мати безперешкодні побачення з онуком [PERSON] в шкільному закладі освіти, який він відвідує, під час проведення свят, організованих вчителями або адміністрацією закладу; у дні народження онуків безперешкодно мати можливість привітати їх та подарувати подарунки. Судові витрати по справі просить залишити за собою (а.с. 1-5, 176-177). 22.03.2021 року відповідачкою [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначила, що доводи [PERSON] , викладені нею у її позовній заяві є в повній мірі надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що наразі вона змушена проживати в с. Гірка Полонка Луцького р-ну через негативне відношення позивачки та її сім`ї як до неї самої, так і до її дітей. В свою чергу, аліменти, які сплачував її колишній чоловік [PERSON] на утримання їх спільних дітей постійно не вистачала, а будь-якої фінансової допомоги від батьків останнього вона не отримувала. Крім того, позивач, її чоловік та син вчиняли відносно неї неправомірні дії (злочини). Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними, а тому у їх задоволенні просить відмовити (а.с. 80-82). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2021 року було зобов`язано Службу у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради провести обстеження умов проживання позивача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми (а.с. 100). 24.05.2021 року від Виконавчого комітету Нововолинської міської ради надійшов на електронну адресу суду Висновок про розв`язання спору щодо участі у вихованні дітей від 21.05.2021 року (а.с. 161-164). В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково пояснила, що вона матеріально забезпечена та має достатнього вільного часу для проведення зі своїми онуками дозвілля. У свою чергу, конфлікт з приводу участі у вихованні та спілкуванні зі спільними дітьми виник між її сина та відповідачкою на ґрунті психічного захворювання останньої, а також впливу на відповідачку з боку третіх осіб. Представник позивачки в судовому засідання позов підтримала та пояснила, що [PERSON] має на меті лише перешкодити батькові дітей, їх дідові та бабі зустрічатися з ними та брати участь у їх вихованні, що явно суперечить інтересам малолітніх. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши суду, що її силоміць примусили вийти заміж за сина позивачки. Після розірвання шлюбу вона змушена була виселитися із належної матері позивачки квартири та переїхати проживати в с. Гірка Полонка для полегшення життя. Проти спілкування дітей з позивачкою та членами її сім`ї заперечує, оскільки після відвідування дітьми позивачки та її чоловіка, син та донька ще довгий час відчувають негативні враження. Так, під час перебування дітей у баби та діда, останні змушують дітей вживати наркотичні засоби, психотропні речовини, погано годують, налаштовують дітей проти неї. Вона взагалі заперечує щодо побачень дітей зі своїми дідом та бабою, оскільки такі зустрічі з останніми загрожують їх життю та здоров`ю. Вона зверталася до правоохоронних органів з приводу вчинених позивачкою злочинів, з-поміж іншого, з приводу вбивства сім`єю позивачки її матері та вітчима. Крім того, позивачка не має права на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки не є кровною родичкою дітей, через те, що син позивачки - [PERSON] не є батьком [PERSON] та [PERSON] . Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позицію своєї довірительки підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що спілкування сім`ї позивачки із дітьми без нагляду відповідачки [PERSON] є неприпустимим.. Щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві, поданій на електронну адресу суду від 24.05.2021 року, просила розгляд справи проводи у її відсутності (а.с. 161). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ Волинської області за актовим записом № 21. За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (далі - діти, онуки). Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9). 15.09.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір між батьками про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей, який було посвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області та зареєстровано в реєстрі за № 1506 (далі - Договір). За умовами Договору, зокрема, місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було визначено разом з їх матір`ю - відповідачкою [PERSON] . В свою чергу, сторони Договору домовилися, що батько дітей за попередньою домовленістю з їх матір`ю приїжджатиме в місце проживання дітей або інше, спеціально обумовлене батьками місце, забирати дітей для проведення спільного дозвілля та повертати їх у визначений час у місце проживання або інше, обумовлене батьками місце, забезпечивши при цьому комфортне та безпечне транспортування та проживання дітей на відпочинку (а.с. 11). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04.03.2019 року, яке 04.04.2019 року набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). Судом також встановлено, що [PERSON] є сином позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 29.03.1989 року Жовтневою селищною радою м. Нововолинська Волинської обл. (а.с. 7). Із наведеного слідує, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є онуками позивачки [PERSON] . У своїй позовній заяві про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] посилається на ту обставину, що відповідачка, під приводом суб`єктивних чинників, чинить їй та її сім`ї перешкоди у спілкуванні з онуками. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25.11.2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05.03.2019 року, п. 82). Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з онуками, а той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати її спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає їх нормальному розвиткові. Аналогічний висновок міститься у постанові КЦС ВС від 08.04.2020 року в справі № 635/2771/17 (провадження № 61-40050св18). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутні такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові. Отже, предметом доказування у спорі щодо усунення бабі та діду перешкод у спілкуванні з онуками є існування факту наявності таких перешкод, які чинить той із батьків, з ким проживають діти, а також того, що таке спілкування не перешкоджатиме їх нормальному розвиткові. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні особисто підтвердила ту обставину, що вона заперечує щодо побачень дітей зі своїми дідом та бабою, а також перешкоджає у спілкуванні останніх з дітьми. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу участі позивачки [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми онуками [PERSON] та [PERSON] . Як на одну з підстав своїх заперечень проти позову відповідач посилається на ту обставину, що у позивача [PERSON] взагалі відсутня кровна спорідненість із дітьми. Проте, жодних доказів того, що відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були виключені із актового запису про їх народження, стороною відповідача суду не надано. Також, відповідач [PERSON] в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, як на підставу заборони для спілкуванні дітей з позивачкою, вказувала про факти вчинення [PERSON] та членами її сім`ї кримінальних правопорушень. Однак, на підтвердження цих доводів жодного вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження, постанови у справі про адміністративне правопорушення, відносно зазначених нею осіб, сторона відповідача суду не надала. Крім того, суд вважає, що доводи відповідачки про наявність небезпеки для малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] під час перебування їх в будинку позивачки та спілкуванні з нею та членами іі сім`ї є необґрунтованими, оскільки такі доводи належними, допустимими, достатніми та достовірними доказати не підтверджені. Як пояснила сама відповідач [PERSON] в судовому засіданні, із відповідними заявами до правоохоронних органів, або до служби у справах дітей вона не зверталася. В ході розгляду справи судом відповідачкою та її представником не надано, а судом не отримано, жодних доказів на підтвердження того, що позивачка [PERSON] вчиняла або вчиняє злочинні, протиправні, аморальні дії, а також доказів того, що спілкування з нею малолітніх дітей та їх перебування за місцем її проживання негативно впливало або може вплинути на малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , або може становити загрозу їх життю, фізичному та психічному здоров`ю. Як вбачається із характеристики Виконавчого комітету Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської обл. № 414/01-13 від 23.07.2020 року, [PERSON] одружена, разом з чоловіком виховала двох дітей. Працювала на хлопко-прядильній фабриці та в даний час займається домашнім господарством. У стосунках із людьми стримана та ввічлива. Приймає участь у громадському житті селища, активно долучається до загальноселищних толок, допомагає престарілим сусідам. За час проживання в селищі [PERSON] не порушила громадського порядку, скарг від сусідів та мешканців селища не поступало (а.с. 14). Згідно інформаційного листа КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» Виконавчого комітету Нововолинської міської ради № 1482/01-17 від 22.06.2020 року, [PERSON] на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 15). На переконання суду, позитивно [PERSON] характеризує й та обставина, що остання після розірвання шлюбу [PERSON] із її сином, залишила для проживання колишньої невістки та своїх онуків належну її матері на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Вищевказана обставина була визнана відповідачкою в судовому засіданні. При цьому, жодних доказів того, що [PERSON] разом зі своїми дітьми була змушена залишити місце проживання за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 18.03.2021 року, [PERSON] належить трикімнатне житло за адресою: [ADDRESS] , де також проживають її чоловік та мити. На час проведення обстеження, у будинку чисто, речі складені охайно, наявні меблі та електронні побутові прилади для вжитку, а також підведені усі комунікації. Для дітей створені умови для перебування, розвитку та виховання, є місце для спання, одягу та дозвілля (а.с. 136). Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 21.05.2021 року було встановлено, що виходячи із встановлених фактів, взявши до уваги відсутність обставин, які б унеможливлювали право [PERSON] на спілкування із внуками, чи обставин, які б свідчили про спілкування баби з внуками, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, або обумовлювало її побачення з дітьми, враховуючи інтереси малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,

Outcome: partial