Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року до 19.07.2016 року. Шлюб між ними було розірвано згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільна дитина сторін з моменту народження і по теперішній час зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Донька перебуває на утриманні та забезпеченні позивача. Відповідач з моменту припинення спільного проживання з позивачем не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, достатньому для повноцінного забезпечення її потреб. [PERSON] безпосередньо не забезпечує доньку ні продуктами харчування, ні одягом, ні медикаментами, ні іншими товарами і послугами, що об'єктивно потрібні для нормального існування дитини. Тому суми коштів в розмірі до 800 грн., які він періодично перераховує, з урахуванням незначного розміру доходів позивача, не дозволяють їй забезпечувати належний рівень матеріального забезпечення доньки. Згоди з відповідачем щодо сплати ним аліментів на утримання доньки, їх розмір та періодичність виплат позивач досягти не може через відсутність зв'язку з ним. Оскільки відомостей щодо працевлаштування відповідача, його доходів, видатків та майна позивач не має, остання просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у позовній заяві обставин та просила суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 19.07.2016 року (а.с. 6). З довідок про реєстрацію місця проживання особи за вих. №102/30/40974 та вих. №102/30/40975 від 24.11.2017 року вбачається, що малолітня донька сторін [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Відповідно до копії трудової книжки відповідача [PERSON], з 22.08.2016 року останній офіційно не працевлаштований. Як вбачається з копій квитанцій та встановлено в судовому засіданні, відповідач надає позивачу допомогу на утримання дитини у добровільному порядку. Однак, розмір аліментів, які відповідач сплачує на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], є нерегулярним. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 29.11.2017 року. Враховуючи надані учасниками справи пояснення в судовому засіданні, стан здоров?я дитини, матеріальний стан відповідача, а саме те, що він є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, інших дітей та зобов?язань по сплаті аліментів не має, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2000 грн. щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства до досягнення дитиною повноліття. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial