Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач більше року не проживає в будинку, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідача, змушує позивача сплачувати за нього кошти, в той час, коли він не користується та не проживає в даному житлі. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належного йому на праві приватної власності будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.04.2005, який був розірваний 06.11.2018 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, справа №607/14231/18. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , про що свідчать договір дарування Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 02.10.2014, витяг з Державногореєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27592904, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2017, справа №607/1975/17-ц, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ,№87405331. Відповідно до довідки про склад сім`ї Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №674 від 02.12.2019, та акту опитування сусідів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 31.10.2019 р., вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає. У судовому засіданні з`ясовано, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] , не проживає більше року та не користується даним житлом, його особисті речі відсутні у житлі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши докази є усі підстави вважати, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належній їй на праві приватної власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved