Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позові вказала, що 08 жовтня 1999 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 22 листопада 2006 року сторони шлюб розірвали, відповідач сплачував на користь позивачки сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тобто, до 25 березня 2018 року. Дитина продовжує навчання на контрактній основі на факультеті економіки і права в Київському національному лінгвістичному університеті. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Позивач вказує, що донька знаходиться на її повному утриманні, однак, її доходів не вистачає для надання допомоги дочці. Відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утриманя повнолітньої доньки [PERSON], на час її навчання в розмірі ? частини з усіх видів 1ого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 06.09.2018 року до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, а третій особі для подання пояснень, однак, останні своїм правом не скористалися, відзив та пояснення до суду не надали. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо\~ повнолітні\~ дочка,\~ син\~ продовжують\~ навчання\~ і\~ у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право\~\~ на\~\~ утримання\~\~ припиняється\~ у\~ разі\~ припинення навчання. Право\~ на\~ звернення\~ до\~ суду\~ з\~ позовом\~ про\~ стягнення аліментів має той з батьків,\~ з ким проживає дочка,\~ син,\~ а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. (а.с.11) [PERSON] навчається на контрактній основі на ІІ курсі денної форми навчання факультету економіки і права Київського національного лінгвістичного університету. Строк навчання з 1 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Вказане підтверджується довідкою навчального закладу від 04.09.2018 року. (а.с.14) Таким чином, [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, та у відповідності до ч.1 ст.199 СК України вправі розраховувати на отримання матеріальної допомоги від батьків. З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [INFO]. (а.с.13) Згідно паспортних даних позивачки [PERSON] її місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO]. (а.с.6) При цьому, в позовній заяві в якості адреси місця проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS]. Водночас зі змісту позовної заяви та доданої довідки з місця навчання вбачається, що повнолітня донька сторін [PERSON] навчається в м.Києві за денною формою навчання. Таким чином, на час навчання місцем проживання [PERSON] є місто Київ. Вказані факти виключають проживання повнолітньої [PERSON] разом з матірю [PERSON] Зважаючи на те, що донька, яка продовжує навчання, проживає за місцем навчання, її матір, [PERSON], не може бути позивачем у справі про стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, позивач [PERSON] в заявленому позові прохає стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки на свою користь. Натомість, як зазначалося, [PERSON]О, є\~ повнолітньою, а отже, у відповідності до ч.1 ст.34 ЦК України має повний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. [PERSON] не є дитиною в розумінні СК України. Так, згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тобто, в даному випадку право матері [PERSON] обмежується лише можливістю звернення\~ з позовом про стягнення аліментів. Таким чином, [PERSON] має право отримувати на свою користь матеріальну допомогу від батьків та в подальшому самостійно нею розпоряджатися. Таке право також гарантується статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична\~ або\~ юридична\~ особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути\~ позбавлений\~ своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому, поняття майно згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Враховуючи вказане, під «майном» слід також розуміти регулярні виплати соціального характеру, зокрема, аліменти. При цьому, суд враховує п.20 ППВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які\~ продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин\~ визнає\~ необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Тобто, визнаючи право того із батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, Верховний суд України акцентував увагу на тому, що стягнення аліментів в даному випадку проводиться саме на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчатися. Вказана позиція також дозволяє в майбутньому уникнути породження нових спорів в разі недосягнення в подальшому згоди між матірю/батьком та дитиною щодо розпорядження сумами стягнутих аліментів. Таким чином, чинне законодавство передбачає право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дитина, при цьому, в позові можна ставити вимогу лише про стягнення аліментів на користь дитини. Враховуючи викладене, законні підстави для звернення [PERSON] з позовом про стягнення аліментів, а також для стягнення аліментів на її користь відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Зважаючи на те, що згідно ст.5 ЗУ Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed