Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В наданій уточненій позовній заяві [PERSON] зазначила, що 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було видано виконавчий напис серії НМI № 124270, зареєстрований в реєстрі за № 11432, яким пропонується стягнути з неї заборгованість на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не сплачену в строк за кредитним договором б/н від 29 січня 2008 року, з яких: 9468,65 грн - заборгованість за тілом кредиту, 94914,34 грн - сума заборгованості за відсотками, 3545,53 грн - заборгованість з пені та комісії, 250,00 грн - заборгованість по штрафам (фіксована частина), 5396,43 грн - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості), 1800 грн - витрати за вчинення виконавчого напису. Строк, за який проводиться стягнення 3440 днів, а саме з 29 січня 2008 року по 30 червня 2017 рік. Постановою головного державного виконавця Добропільського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Мінтус Катериною Станіславівною від 26 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55471619 з виконання виконавчого напису № 11432, виданого 18 серпня 2017 року. Вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. Так, нотаріусом не було з`ясовано, чи не порушено банком строк позовної давності, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту та не надано всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості у межах строку, за який виконавчий напис може бути видано. Враховуючи викладене, просить визнати виконавчий напис від 18 серпня 2017 року, серії НМI № 124270, зареєстрований в реєстрі за № 11432, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Макаричев А.В. у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у судове засідання не з`явився. Разом із тим, судом було отримано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню у зв`язку з його необґрунтованістю з огляду на наступне. Так, 29 січня 2008 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету позичальника № б/н від 29.01.2008 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якої виявила бажання отримувати послуги банку, в тому числі, щодо кредитування карткового рахунку згідно до умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, та в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З підписанням відповідної анкети-заяви клієнт підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з наданими їй для ознайомлення «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про приєднання банківських послуг, що було засвідчено особистим підписом клієнта. Крім того, в своїй анкеті-заяві [PERSON] своїм підписом засвідчила про отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку. Отже, підписавши анкету-заяву [PERSON] була обізнана та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а отже прийняла на себе зобов`язання як позичальника виконувати умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки у разі порушення грошового зобов`язання. Окрім того, за змістом обставин викладених у позовній заяві позивачкою належними доказами не спростовуються обставини підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка разом з умовами та правилами до яких приєднався клієнт, тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримання кредитної карти з кредитним лімітом, користування кредитними коштами, а тому згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають. Крім того, як вбачається з позовної заяви, жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач фактично не спростовує ані факту заборгованості перед банком ані розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, і відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважають, що виконавчий напис вчинений нотаріусом у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, отже у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, справу просять розглянути у їх відсутність. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович,у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 11432, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким запропоновано стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з [PERSON] , [INFO] , не сплачену в строк за кредитним договором № б/н від 29 січня 2008 року. Строк, за який провадиться стягнення 3440 днів, а саме з 29 січня 2008 року по 30 червня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 113574,95 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9468,65 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 94914,34 гривні; заборгованості з пені та комісії у розмірі 3545,53 гривні; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 гривень; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5396,43 гривні. Витрати за вчинення виконавчого напису - 1800,00 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 18 серпня 2017 року (а.с.10). Виконавчий напис вчинено на підставі даних, які наведені Банком в заяві про вчинення виконавчого напису № б/н від 03 серпня 2017 року та документів, які були додані до заяви, а саме: анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.01.2008 року, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 29 січня 2008 року, яка була направлена [PERSON] , списку згрупованих поштових відправлень з оголошеною цінністю, та довіреності представника ПАТ КБ «Приватбанк» та його копії паспорту (а.с.68-77). 26 січня 2018 року головним державним виконавцем Добропільського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Мінтус К.С. на підставі виконавчого напису № 11432 виданого 18 серпня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 55471619 (а.с.11). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. На виконання вимог ухвали суду від 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичемдолучено до матеріалів справи завірені належним чином копії документів, на підставі яких 18 серпня 2017 року було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 11432) про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» не сплаченої в строк заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 січня 2008 року. Так, згідно долученого до матеріалів справи копії розрахунку за договором № б/н від 29 січня 2008 року укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 30 червня 2017 року, останній нараховано заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», яка становить 113574,95 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 9468,65 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 94914,34 грн, в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 489,49 грн, залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 94424,85 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3545,53 грн, заборгованість по судовим штрафам - 5646,43 грн. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи міститься копія письмової вимоги до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 29 січня 2008 року щодо погашення заборгованості перед банком у розмірі 113574,95 грн станом на 30 червня 2017 року однак, відомостей про її одержання позивачем або повернення конверту за терміном зберігання матеріали справи не містять. Отже, у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, тобто був порушений порядок повідомлення боржника досудовою вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору. Також суд звертає увагу на той факт, що з анкети-заяви від 29 січня 2017 року вбачається, що відсотки під які було надано [PERSON] кредит становить 3,0 %. Разом з тим, з наданого розрахунку заборгованості випливає, що процентна ставка періодично змінювалась, проте доказів правомірності застосування зміненої процентної ставки (наприклад, повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо) суду не надано. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Роз`яснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112/64483, де в своєму роз`ясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-року с. Новотроїцьке Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного переліку. З матеріалами справи вбачається, що позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, у розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість з комісії та пені у розмірі 3545,53 грн, заборгованість по судовим штрафам у розмірі 5646,48 грн. Отже, сам факт наявності діючої норми закону, за якою забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Зазначені обставини безумовно свідчать про те, що кредитна заборгованість не є безспірною, тому наявні всі підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягаю закінченню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, тому належним відповідачем у даній цивільній справі є саме АТ КБ «Приватбанк», яким проведено стягнення заборгованості за кредитним договором, а відтак на нього покладається і обов`язок по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved