Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] , та яка розташована над квартирою позивачки, допустила залиття квартири позивачки, чим завдала позивачці матеріальну та моральну шкоду. Вважає такі дії відповідача порушення її прав та охоронюваних інтересів, вимушена була винаймати житло та вживати заходів по відновленню своєї квартири. Відповідачем в особі представника подано відзив, згідно якого просять суд відмовити в задоволені позову. Вважають, що позов не відповідає фактичним обставинам, відповідач не порушувала права позивачки, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Дон В.О. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Линник С.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 02 березня 2020 року ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ» складено Акт обстеження квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , відповідно до якого встановлено наступне. При проведені візуального обстеження квартири [ADDRESS] , що розташована на першому поверсі, штукатурка всієї площі стелі та частково стін у залі потемніла від залиття. У залі також виявлені незначні сліди затікання. Електропостачання квартири вимкнено. На момент проведення візуального обстеження квартири [ADDRESS] , що розташована на другому поверсі, вказаного будинку виявлено, що у залі саморобний прибор опалення (регістр) від`єднано від системи опалення будинку, у місці від`єднання (у муфті) залишилася обломки пластикової труби. Пластикові трубопроводи системи опалення у вказаній кімнаті, які раніше були підведені до зазначеного радіатору, заглушені. За інформацією майстра технічної дільниці [PERSON] аварійне залиття відбулося через випадкове від`єднання саморобного прибору опалення (регістру) у залі квартири [ADDRESS] , який був недостатньо міцно закріплений до стіни (в наявності всього два нижніх кріплення, верхнє кріплення відсутнє). 04 березня 2020 року [PERSON] з метою визначення вартості ремонту укладено договір з ФО-П [PERSON] та запрошено підрядника для огляду технічного стану квартири. За результатами огляду складено розрахунок витрат на виконання ремонтно-будівельних робіт по відновленню стану квартири (внаслідок залиття). Згідно з розрахунком, вартості ремонту складає 29\~558 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. Згідно акту обстеження наслідків залиття приміщень квартири від 04.03.2020 року, рекомендований обсяг відновлювальних робіт щодо усунення заподіяної шкоди. Відповідно до вказаного акту, по всій квартирі необхідно виконувати відновлювальні роботи, що обґрунтовує також неможливість користування квартирою на період проведення таких робіт. Тобто, внаслідок залиття квартири позивач не мала можливості користуватися належним їй житлом. Вартість послуг на виконання робіт з визначення розрахунку витрат склала 4\~000 грн. Також позивачкою надано платіжні документи, що підтверджують витрати на винайм іншого житла для тимчасового, на період відновлювальних робіт, проживання. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. ст. 1166 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом вищезазначеної ст. 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення моральної шкоди з огляду на вік позивачки (65 років на момент спричинення шкоди), зміну звичного режиму життя, необхідність вжиття заходів з усунення наслідків залиття належного їй житла. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин позовної заяви, докази, надані відповідачем, суд відхиляє через їх необґрунтованість. Суд не приймає до уваги доказ, наданий представником відповідача, а саме акт обстеження квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , так як цей акт складено 05.11.2020 року та не відноситься до подій 02 березня 2020 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved