Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON] про встановлення факту приймання спадщини та визнання права власності на 19/50 часток будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позивних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON], якому на праві приватної власностіналежало 19/50 часток будинку [ADDRESS]. 19.05.1983 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого передав усе своє майно своєму сину [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця мешкав разом із ним. [PERSON] помер [INFO] не зареєструвавши перехід права власності. Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишилися його дружина - [PERSON] та сини - [PERSON], [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Після нього спадкоємці залишилися його син [PERSON] та донька [PERSON], які є відповідачами по справі та не прийняли спадщину після батька, так як мешкали окремо від нього та не подали заяв про прийняття спадщини. [PERSON] помер [INFO]. Його спадкоємець - син [PERSON] помер [INFO]. На підставі викладеного позивач є єдиним спадкоємцем, якій вступив в спадщину. Посилаючись на вище вказане, просить суд визнати факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], померлого [INFO], визнати факт прийняття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON] після [PERSON], померлого [INFO], визнати факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], померлого [INFO], визнати факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], померлого [INFO], визнати за [PERSON] право власності на 19/50 часток будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки останньої суду невідомі. В судовому засіданні 25.08.2015 року [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки останнього суду невідомі. Відповідно до наданих відповідачем пояснень у судовому засіданні 25.08.2015 року проти задоволення позову у повному обсязі не заперечував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], будучи належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки останнього суду невідомі. Відповідно до наданих представником відповідача пояснень у судовому засіданні 25.08.2015 року проти задоволення позову у повному обсязі не заперечувала. Треті особи [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Від останніх надійшли заяви, в яких просять розглядати справу без їхньої участі, проти задоволення позову у повному обсязі не заперечують. Відповідно до вимог ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, відповідачів та третіх осіб. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, взявши до уваги заяви сторін, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Шевченківським відділом запису актів громадського стану м. Запоріжжя 02.07.1983 року, та книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 3913 (а.с. 5). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 19/50 часток будинку [ADDRESS], що належало [PERSON] на праві приватної власності. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на приватну власність на житловий будинок [NUMBER] від 15.11.1993 року та технічним паспортом (а.с. 6-13). Інші частини спірного домоволодіння згідно з наданою документацією, а саме: договором купівлі продажу частини житлового будинку від 09.09.2005 року, витягом з Державного реєстру правочинів, технічним паспортом на житловий будинок, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.05.2001 року, належать 43/100 частки [PERSON] та 19/100 [PERSON] (а.с. 14-23). 19.05.1983 року [PERSON] склав заповіт, за реєстраційним номером 2-1078, в якому заповів усе своє майно своєму сину [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На час смерті [PERSON] його син - [PERSON] мешкав разом з своїм батьком за однією адресою: [ADDRESS], що підтверджується будинковою книгою (а.с. 25-32). Отже, син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину після [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до спадкової справи № 273 відкритої 27.06.1985 року після померлого [INFO] [PERSON], його донька [PERSON] звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою, у якій посилаючись на намір звернутися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини, просила не оформлювати спадщину після померлого батька. Як вбачається з відповіді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 5599/15 від 02.09.2015 року, відповідно до наряду упорядкованих судових рішень за 1985 рік, відомості щодо прийняття Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини відсутні (а.с. 127). Отже [PERSON] не прийняла спадщину після [PERSON], померлого [INFO]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Шевченківським відділом запису актів громадського стану м. Запоріжжя 26.07.1984 року, та книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 4595 (а.с. 46). Статтею 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишилися його дружина - [PERSON], та сини - [PERSON], [PERSON] (а.с. 33, 37, 42) Як вбачається з спадкової справи № 267 відкритої 25.06.1985 року після померлого [INFO] [PERSON], у встановлений законом строк [PERSON], [PERSON] подали до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у якій зазначено, що [PERSON] також є спадкоємцем (а.с. 95-100). Згідно з будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] [PERSON] був прописаний та мешкав разом з батьком - [PERSON] Отже, [PERSON], [PERSON] [PERSON] прийняли спадщину після [PERSON], померлого [INFO]. Але свідоцтво про прийняття спадщини ніхто з них не отримав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 09.04.2015 року, та складено відповідний актовий запис № 5367 (а.с. 41). Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишилися його мати - [PERSON], син - [PERSON], донька - [PERSON] (а.с. 42, 44, 47-49) Діти [PERSON], [PERSON] не подавали заяви про прийняття спадщини через законного представника та мешкали окремо від спадкодавця, за адресою: [ADDRESS] Отже, останні не прийняли спадщину після [PERSON], померлого [INFO]. [PERSON], згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання з 13.01.1966 року по теперішній час прописана та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину, після [PERSON], померлого [INFO], прийняла його мати [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 23.04.2015 року, та складено відповідний актовий запис № 11056 (а.с. 38). Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишилися його мати - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 39, 42). [PERSON], згідно з будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] за вказаною адресою не мешкав. Отже, в спадщину не вступив. Окрім того, [INFO] [PERSON] помер. Дітей у нього не було. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину, після [PERSON] померлого [INFO], прийняла тільки його мати [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають за задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved