Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , 2014 р.н. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, сварки, втрата довіри та взаєморозуміння. Відповідач не бажає проживати разом, постійно провокує сварки, відмовляється доглядати за дитиною, при цьому матеріальні та організаційні питання змушена вирішувати самотужки, постійно знаходиться за місцем своєї реєстрації у Волинській області, що призвело в сукупності до загострення відносин. Неодноразові спроби порозумітися не призвели до бажаного результату. Шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. 14 червня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 05 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по справі. Зі сторони позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечував, при цьому зазначив, що він не є безвідповідальним батьком та чоловіком, неодноразово намагався налагодити сімейні відносини, влаштовуючи вихідні в сімейному колі, просивши постійно вибачення., проте дружина не хотіла пробачати. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 травня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, а/з № 712. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, при цьому останнім не надано до суду доказів, які б свідчили про його намагання зберегти шлюб та налагодити відносини з позивачем. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved