Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» треті особи приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка Олександр Вікторович та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В позові вказала, що 01.12.2012 року між нею та ПАТ «Райз-Максимко», було укладено договір оренди земельної ділянки , що є її власністю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Лубенською РДА 10.08.2012 року, площею 4.8500 га. з кадастровим номером [NUMBER] , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області строком на 5 років. Договір зареєстровано 24.04.2014 року Лубенським міськрайонним управлінням юстиції Полтавської області, термін його дії закінчується 16.04.2019 року, оскільки об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17. ЗУ «Про оренду землі»). Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 01.12.2016 року між нею, [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» було укладено договір оренди № б/н спірної земельної ділянки, строком на 7 років, строк оренди починається з 06.05.2016 року. 19.12.2016 року цей договір було зареєстровано Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Олександром Вікторовичем (номер запису про інше речове право 18270180), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33148342 від 24.12.2016 року Даний договір вона не підписувала, примірника договору у неї немає, про його існування вона дізналася, коли отримала інформаційну довідку із реєстру. Позивач вважає, що укладаючи оскаржуваний договір без її відома, було порушене її право на укладення договору оренди землі на новий строк, який вона хотіла укласти із зовсім з іншим підприємством. Станом на момент укладання оскаржуваного договору оренди, дія первісного договору оренди тривала, предмет договору земельна ділянка перебувала в оренді у ПАТ «Райз-Максимко», земельну ділянку їй, як орендодавцю повернуто не було, а тому предмет договору не міг бути переданий відповідачу. Таким чином, незважаючи на те, що вона є власником земельної ділянки, взагалі не мала права користування та володіння земельною ділянкою на момент укладання оскаржуваного договору, так як відповідні права були передані на користь ПАТ «Райз-Максимко» внаслідок укладення первісного договору оренди земельної ділянки. Отже на момент укладення оскаржуваного договору була відсутня така істотна умова, як об`єкт оренди право оренди земельної ділянки, так як з 01.12.2012 року до 16.04.2019 року саме ПАТ «Райз-Максимко» мало відповідне право, а вона, як власник, не мала можливості на момент укладення оскаржуваного договору ні передати право земельної ділянки ні сам предмет земельну ділянку, які на підставі чинного договору оренди від 01.12.2012 року перебували в оренді. Це в свою чергу свідчить, що укладаючи в односторонньому порядку оскаржуваний договір оренди, навіть за умов початку дії з 06.05.2019 року, було грубо порушено вимоги ст.ст.5,13,15,17,33 Закону України «Про оренду землі», що в силу вимог ст.203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд визнати укладений між ним та відповідачем договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , площею 4,8500 га., зареєстрований приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. під номером [NUMBER] недійсним. В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без їх участі, позовні вимоги задолвольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідач ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» в судове засідання не з`явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не надав. Виклик в судове засідання здійснювався за адресою місцезнаходження товариства зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що\~ представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Треті особи приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В та ПАТ «Райз-Максимко» в судове засідання не з`явилися повторно, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про час ти місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 10.08.2012 року позивач є власником земельної ділянки розташованої на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області площею 4,8500 га., кадастровий номер [NUMBER] (а.с.9). 01.12.2012 року між позивачем та ПАТ «Райз-Максимко»\~ було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, строком на 5 років з моменту реєстрації договору. Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держземагенства у Лубенському районі 24.04.2014 року, тобто термін його дії закінчився 16.04.2019 року (а.с.12-14). 01.12.2016 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» було укладено договір оренди № б/н вищевказаної земельної ділянки, площею 4,8500 га., кадастровий номер [NUMBER] строком на 7 років (а.с.16-19). Реєстрація договору здійснена 19.12.2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. під номером [NUMBER] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Звертаючись до суду з даним позовом позивач в своїй позовній заяві вказувала, що такого договору з відповідачем не укладала, його примірника не має, про його існування дізналася з вищевказаної інформаційної довідки, однак належних доказів цим обставинам суду не надав. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважене право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Частиною 1 ст. 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права. Судом встановлено, що станом на момент укладання оскаржуваного договору оренди земельної ділянки, дія первісного договору оренди тривала. Відповідно до п.8 первісного договору оренди спірної земельної ділянки від 14.04.2011 року після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строку. Подібну позицію підтримує і Верховний Суд України, що відображено в текстах постанов Верховного Суду України від 12.10.2016 № 6-1282цс16, від 15.04.2016 № 6-55цс15, від 13.04.2016 № 6-2027цс15, від 25.02.2015 № 6-10цс15 та № 6-219цс14. Так, об`єкт договору оренди - право користування земельною ділянкою, предмет договору - сама земельна ділянка, і на момент укладення оскаржуваного договору предмет договору - земельна ділянка перебувала у ПАТ «Райз-Максимко», земельну ділянку позивачу повернуто не було, оскільки договір оренди був чинним і відповідно на момент укладання оскаржуваного договору предмет договору не був та не міг бути переданий ТОВ «Агрофірма» Перспектива 2007 ЮЕЙ». Договір оренди укладений 01.12.2012 року діяв до 16.04.2019 року, не був припиненим або розірваним та не визнавався недійсним. А відтак на момент укладання оскаржуваного договору оренди позивач, незважаючи, на те, що є власником земельної ділянки, взагалі не мав право користування та володіння земельної ділянкою, так як відповідні права були передані на користь ПАТ «Райз-Максимко» в наслідок укладання первісного договору оренди земельної ділянки, а тому і не міг передати право оренди відповідачу ТОВ «Агрофірма» Перспектива 2007 ЮЕЙ», що в свою чергу свідчить про недійсність оскаржуваного договору укладеного між сторонами. Укладення оскаржуваного договору оренди могло відбутися виключно після припинення дії договору оренди землі укладеного між позивачем та ПАТ «Райз-Максимко» та виключно за умов внесення відомостей в реєстр речових прав на нерухоме майно інформації щодо припинення права оренди за останнім, що в свою чергу свідчило б про факт повернення права на володіння та використання земельної ділянки позивачу. Так, в силу вимог ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» повернення спірної земельної ділянки орендодавцю відбулося б з моменту державної реєстрації припинення договору оренди землі від 01.12.2012 року. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до статей 5, 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено вичерпний перелік істотних умов договору оренди землі: «Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату». Отже на момент укладення оскаржуваного договору була відсутня така істотна умова, як об`єкт\~ оренди - право оренди земельної ділянки, так як до 16.04.2019 року саме ПАТ «Райз-Максимко» мало відповідне право, а позивач не мав можливість на момент укладання оскаржуваного договору ні передати право оренди земельної ділянки ні сам предмет - земельну ділянку. Це в свою чергу свідчить, що укладаючи оскаржуваний договір оренди, навіть за умов початку дії з 06.05.2019 року, сторонами було грубо порушено вимоги ст. 5, 13, 15, 17, 33 Закону України «Про оренду землі», що в силу вимог ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Враховуючи вищезазначене необхідно визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.12.2016 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», по передачі в оренду земельної ділянки площею 4,8500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться на території Вовчицької сільської ради Лубенського району, зареєстрований приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В.

Outcome: approved