Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначила наступне. 12.02.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти, в розмірі 100 000 грн., строком до 01.12.2014 року. Однак, відповідач повернула позивачу грошові кошти лише частково, у розмірі 50 000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 50 000 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 500 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, представником позивач було надано до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача. В заяві представник позивача підтримав викладене в позовній заяві. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, представником відповідача було надано до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 12.02.2014 року позивач, [PERSON], надала відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 100 000 грн., які остання зобов'язалась повернути до 01.12.2014 року. Цей факт підтверджується розпискою відповідача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Позика оформлена у письмовій формі розпискою, написаною відповідачем власноруч, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Строк повернення грошових коштів за договором - 01.12.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Однак, на теперішній час відповідач частково повернула позивачу грошові кошти за договором позики, у розмірі 50 000 грн. Залишок боргу за договором позики складає 50 000 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, внаслідок чого з відповідача, [PERSON], на користь позивача, [PERSON], підлягає стягненню сума боргу в розмірі 50 000 грн. Також, [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору в розмірі 500 грн.

Outcome: approved