Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 700 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO], однак відповідач про матеріальне становище дитини не дбає, син знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. До початку розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, зокрема, так як відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний заробіток, просить стягувати з нього в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою про те, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього в користь позивача аліментів в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судом установлені наступні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2014 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №203469). Згідно довідки Ковалівської сільської ради Монастириського району №560 від 17.07.2015 року, позивач [PERSON] проживає в [INFO] разом із сином [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує із пояснень позивача у судовому засіданні, малолітня дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обовязок по утриманню сина, не надає їм матеріальної допомоги без поважних на те причин. Із зазначеними доводами не погодився відповідач, проте позов визнав частково (згідно письмової заяви від 15.07.2015 року). Те, що відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання сина із часу його народження підтвердили у судовому засіданні допитані як свідки [PERSON], [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як убачається із довідки №22/18 від 14.07.2015 року, [PERSON], [INFO], працює в ТзОВ «РОЗМА» в цеху полімерного, гумового взуття сортувальником 3 розряду за трудовими договорами з 19 серпня 2011 року (наказ №138-П від 19.08.2011 року) і по теперішній час. Даними довідки про доходи №266 від 14.07.2015 року, виданою ТОВ «РОЗМА» за період з січня 2015 року по червень 2015 року, підтверджується те, що відповідач [PERSON] постійно працює у даному товаристві та одержує регулярний дохід заробітну плату, із якої не здійснюються щомісячні утримання за виконавчими листами та іншими документами. Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу є підставними та підлягають до задоволення частково. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути із відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial