Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свій позов тим, що 02.12.2014 року відповідач позичив у неї 10000 доларів США, які зобов'язався повернути за її вимогою. Зазначене підтверджується розпискою позичальника. Але борг відповідачем до даного часу не повернутий. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 280100 грн., що за встановленим Національним банком України курсом на день звернення з позовом до суду еквівалентно 10000 доларів США, та понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач, його представник не зявилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у свою відсутність, наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього боргу, при цьому прохав розглянути справу у свою відсутність. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку спрощеного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Судом встановлено, що 02.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 10000 доларів США, які зобов'язався повернути за вимогою [PERSON] Зазначене підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.4). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено судом, відповідач у встановлений договором позики спосіб на вимогу позикодавця від 12.01.2018 року, борг позивачу не повернув, на час розгляду справи залишок боргу становить 10000 доларів США. Таким чином, позовні вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На час розгляду справи судом згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу іноземних валют, курс долара США до гривні складає 2630,4390 грн. за 100 доларів США. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 02.12.2014 року в сумі 263043,90 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 10000 доларів США (26,304390 грн. х 10000 дол. США = 263043,90 грн.). Що стосується розстрочення виконання рішення, заявленого відповідачем у відзиві, суд не знаходить підстав для задоволення такої заяви, оскільки вона не обґрунтована допустимими доказами. Сам факт відкриття виконавчого провадження, в якому відповідач є стягувачем, не доводить необхідність розстрочення виконання рішення у цій справі. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права звернутися з аналогічним клопотанням під час виконавчого провадження, надавши при цьому переконливі докази. У зв'язку з частковим задоволенням позову згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на корить позивача необхідно стягнути 2630 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: partial