Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягувати аліменти щомісячно з [PERSON], який народився 02 лютого 1983 року, на користь позивача на утримання доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу звернення до суду 06.11.2018 року. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13 червня 2008 року Слатинською селищною радою Дергачівського району Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №13. Про розірвання шлюбу позивачем подано позов. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Самостійно позивач не може матеріально забезпечувати дітей всім необхідним для повноцінного розвитку та навчання, через недостатність коштів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув вказані в ухвалі недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження та призначено проведення судового засідання. Позивач у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився на виплату аліментів у розмірі 4000 ( чотирьох тисяч) гривень на місяць на обох доньок. Зазначив, що проживає сам, на утриманні нікого не має, стан здоровя задовільний. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 13 червня 2008 року між позивачем та відповідачем, укладено шлюб, зареєстрований Слатинською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 13. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 січня 2019 року по цивільній справі № 635/8127/18 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №144859, видане 21 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції),\~[PERSON],\~[INFO](свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №196643, видане 29 березня 2010 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області). Згідно з довідкою, що видана виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 01.11.2018 №3671, діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Позивачем надано довідку про доходи від 02.11.2018 №32-20/12-8004/0/19-18, що видана Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до якої [PERSON] працює на посаді провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Фінансового управління Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з доходом за період травень 2018 року жовтень 2018 року 63089, 23 грн. Відповідачем надано довідки №00000000001 від 15.01.2019, №00000000003 від 14.02.2019, що видана ТОВ «Тишківський мясокомбінат», відповідно до якої, дохід [PERSON] за грудень 2018 становить 2395,71 грн., за січень 2019 - 4210 грн. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані\~утримувати дітей\~до їх\~повноліття.\~Повнолітні діти\~зобов'язані\~піклуватися про\~своїх непрацездатних\~батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст.ст. 18, 27 Конвенції Організації\~Обєднаних Націй\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~ратифікованої постановою\~Верховної Ради\~України від\~27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки або\~у відповідних\~випадках законні\~опікуни несуть\~основну відповідальність\~за виховання\~і розвиток\~дитини.\~Найкращі інтереси\~дитини є\~предметом їх\~основного піклування. Держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 150 СК України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Главою 15 СК України закріплено обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання. Так, зокрема, норми глави 15 СК України визначають окремі види зобовязань про стягнення аліментів на користь тих чи інших осіб, зокрема: обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Такий обовязок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~11 Закону\~України «Про\~охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 1 січня 2019 року становить 2027гривень. Прожитковий мінімум\~-\~вартісна величина\~достатнього для\~забезпечення нормального\~функціонування організму\~людини,\~збереження його\~здоров'я\~набору продуктів\~харчування,\~а також\~мінімального набору\~непродовольчих товарів\~та мінімального\~ набору\~послуг,\~необхідних для\~задоволення основних\~соціальних і\~культурних потреб\~особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії). Враховуючи викладене\~та беручи\~до уваги матеріальне становище відповідача, часткове визнання позову, суд вважає за можливе встановити розмір аліментів в межах визнаної відповідачем суми на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме 06 листопада 2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.2\~ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.\~ Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial