Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 16624 грн. 91 коп.. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від спільного шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 серпня 2011 року. Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 липня 2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 750 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 24 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття та зобов'язаний сплачувати аліменти на її утримання в сумі 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 24 лютого 2011 року до 30 березня 2013 року. Проте, відповідачем сумлінно не виконуються покладені на нього батьківські обов'язки, після винесення рішення відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному розмірі. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, станом на 21.10.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів: -за період з 24.02.2011 року по 30.03.2013 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на її утримання становить 9089 грн. 29 коп.. -за період з 24.02.2011 року по 21.10.2016 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина становить 41783 грн. 06 коп.. Таким чином, заборгованість прострочення сплати аліментів неустойки (пені) становить 2744 грн. 46 коп. - на користь [PERSON]; 13880 грн. 44 коп. - на утримання сина. Посилаючись на викладені обставини та вимоги ст. 196 Сімейного Кодексу України, позивач просить задовольнити її вимоги. В судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову, з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься письмова заява від останнього, з прохання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в яких він позов пред'явлений до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не визнає, зазначивши, що не має змоги сплачувати виниклу заборгованість, оскільки, не має постійної роботи, має мінливий дохід, на його утриманні перебуває хворий батько, який потребує догляду. Також зазначив, що дана заборгованість виникла не з його вини, оскільки з 16.08.2012 року по 07.10.2016 рік він відбував покарання у вигляді позбавлення волі у ВК ВСР Житомирської УВП №8. А також, просив суд розстрочити йому сплату заборгованості за аліментами на 15 років (180 місяців). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача по справі в заочному порядку та на підставі матеріалів справи постановити рішення, про що не заперечував представник позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2008 року, який розірвано між ними рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 серпня 2011 року (а.с. 5). Від спільно шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). За рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 липня 2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 750 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 24 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача кошти на її утримання в сумі 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 24 лютого 2011 року та до 30 березня 2013 року (а.с. 6). Оскільки відповідач свої зобов»язання щодо виплати аліментів не виконував належним чином, за ним утворилась заборгованість починаючи з 24 лютого 2011 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, визначеного державним виконавцем Шавель О.В., станом на 21.10.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів: -за період з 24.02.2011 року по 30.03.2013 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на її утримання становить 9089 грн. 29 коп.. -за період з 24.02.2011 року по 21.10.2016 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина становить 41783 грн. 06 коп.. (а.с. 24, 25). Відповідно до розрахунку заборгованості прострочення сплати аліментів (неустойки) пені на користь [PERSON], на її утримання, сума пені становить - 2744 грн. 46 коп. (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості прострочення сплати аліментів (неустойки) пені на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], сума пені становить - 13880 грн. 44 коп. (а.с. 22-23), а всього - 16624 грн. 91 коп.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень викладених п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, суд бере до уваги позицію Верховного Суду України зазначену у Постанові Пленуму Верховного Суду України у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року, відповідно до якої пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а нарахування не обмежується тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. Відповідач в своїх письмових запереченнях не оспорював того факту, що йому відомо про існування заборгованості, але вона утворилася в зв'язку з відбуванням призначеного йому покарання вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2012 року. Проте, суд не бере до уваги пояснення останнього, оскільки у відповідності до розрахунків Деснянського РВ ДВС м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві, заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду утворилася з 24.02.2011 року, а як вбачається з копії вироку Деснянського районного суду м. Києва, останньому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі - 04.10.2012 року, тобто ще до позбавлення волі, останньому, ним вже не виконувалося, належним чином, рішення суду щодо сплати аліментів. Щодо прохання відповідача, в своїх письмових заперечення, про розстрочення сплати заборгованості за аліментами, то відповідно до вимог чинного законодавства, дане питання розглядається судом виключно за позовом платника аліментів. Крім того, відповідач, особисто, в своїх запереченнях зазначає, що з грудня 2016 року платежі по аліментах сплачуються ним у повному розмірі, що вказує на спроможність сплати. Вищезазначені обставини свідчать про достатній рівень матеріального становища відповідача, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Виходячи з цих вимог матеріальних норм і, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів з вини відповідача мала місце, вина відповідача у несплаті аліментів доведена, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved