Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частину земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що 23.12.2004 року було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] подарував на користь [PERSON] земельну ділянку площею 426 кв.м., яка становить частину земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходить в [ADDRESS]. Однак реалізувати свої права щодо використання та відчуження земельної ділянки немає можливості, оскільки розмір подарованої земельної ділянки не виражений у вигляді частки від цілої земельної ділянки. А тому, просить визнати за нею право власності на частину земельної ділянки площею 426 кв.м. кадастровий номер 0710100000:22:192:0006, яка знаходиться в [ADDRESS], що в частці від загальної площі земельної ділянки становить 213/500, Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:22:192:0006 (а.с. 4,5). Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 23.12.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №4475, [PERSON] подарував (передав безоплатно у власність) [PERSON] майно, а саме земельну ділянку, площею 426 кв.м., яка становить частину земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок у власність). Згідно ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. А тому, уклавши договір дарування, [PERSON] набула право власності на частину земельної ділянки. Однак договором дарування не визначено частку подарованої земельної ділянки від загальної її площі, що з розрахунку становить 213/500 (246 кв.м./1000 кв.м.). Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на частину земельної ділянки загальною площею 426 кв.м., що в частці від загальної площі становить 213/500, яка знаходиться в [ADDRESS].

Outcome: approved