Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: витребувати у відповідача, [PERSON], автомобіль Jeep Grand Cherokee, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 15 червня 2006 року, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) ТЗ [NUMBER]; покласти на відповідача всі витрати пов'язані з розглядом даної позовної заяви. Свої позовні вимог позивач обґрунтовує тим, що вона уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах, установах, та організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми, з питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження (продажу, обміну, застави в забезпечення фінансових обов'язків, передачі в найм (оренду), а також передачі у позичку) належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) ТЗ [NUMBER] виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 15 червня 2006 року, автомобіля марки Jeep Grand Cherokee, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується довіреністю б/н від 18 серпня 2011 року. Враховуючи те, що строк дії виданої нею довіреності закінчився, а жодних дій, які перелічені у довіреності відповідач не здійснив, вона запропонувала відповідачу повернути їй автомобіль, але відповідач ігнорує її звернення і автомобіль не повернув. Всі документи, що стосуються експлуатації автомобіля, в тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було передано відповідачу, і на даний час знаходяться у нього. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справ не заперечував. Пояснив суду, що автомобіль позивачем відповідачу було передано при свідках. На даний час відповідач продовжує покористуватися спірним автомобілем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль Jeep Grand Cherokee, номерний знак [NUMBER] зареєстровано 15 червня 2006 року Центром ДАІ № 8 НППзВАЗ підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в місті Києві на [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. 18 серпня 2011 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах, установах, та організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми, з питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження (продажу, обміну, застави в забезпечення фінансових обов'язків, передачі в найм (оренду), а також передачі у позичку) належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) ТЗ [NUMBER] виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 15 червня 2006 року, автомобіля марки її інтереси в органах, установах, та організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми, з питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження (продажу, обміну, застави в забезпечення фінансових обов'язків, передачі в найм (оренду), а також передачі у позичку) належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) ТЗ [NUMBER] виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 15 червня 2006 року, автомобіля марки Jeep Grand Cherokee, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 247 Цивільного кодексу України, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Як вбачається з виданої позивачем довіреності на ім'я відповідача, остання видана строком на один рік і дійсна до 18 серпня 2012 року, з правом передовіри повноважень іншим особам, з правом виїзду за межі України. Як встановлено судом, на даний час вказаний автомобіль перебуває у користуванні відповідача. Так, будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили суду, що два роки назад, в їх присутності, позивач передала відповідачу спірне авто та відповідні документи на нього, за умови що [PERSON] повинен продати авто та розрахуватися з [PERSON] Зазначили, що бачили, як [PERSON] користується автомобілем в особистих цілях, навіть готував його на продаж. При цьому їм не відомо, чи був реалізований автомобіль [PERSON], оскільки зв`язок з останнім втрачено. Крім того, як вбачається з відповіді ГУ УДІ в м. Києві від 13 червня 2014 року, станом на 06 червня 2014 року транспортний засіб марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї норми застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи що строк довіреності, виданої позивачем на ім'я відповідача закінчився, а відповідач продовжує утримати спірний автомобіль у власному користуванні, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про повернення останній автомобіля, що належить їй на праві власності та перебуває у користуванні відповідача без відповідної правової підстави. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Крім того, у відповідності до ст.. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3441,00 гривень, який був сплачений позивачем за подання позову. Враховуючи наведене та

Outcome: approved