Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вони є подружжям, мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте, протягом останніх двох років між подружжям почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. За таких обставин вони з відповідачем не проживають разом з березня 2020 року, позивач також подала позов про розірвання шлюбу. З цього часу позивач проживає разом із дітьми, а відповідач - окремо від них. З часу, коли вони перестали проживати разом з відповідачем, тобто з березня 2020 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому діти перебувають на повному утриманні позивача, хоча він як батько дітей не звільнений від обов`язку їх утримувати. Свої обов`язки відносно дітей позивач виконує, виховує та піклується про них, турбується про їх фізичне та моральне виховання. З огляду на викладене, позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд цієї позовної заяви і до повноліття дітей. Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, але вони до суду не з`явилися і уповноважених представників не направили. У той же час, позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2015 року виконавчим комітетом Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області, та серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2018 року виконавчим комітетом Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховною ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї Інженерненського старостинського округу Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області №906 від 11 серпня 2020 року. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я, до суду надано не було, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей він визнав. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має змогу сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей у визначеному позивачем розмірі, у зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає задоволенню. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 28 січня 2021 року, та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при поданні позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved