Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося внаслідок того, що кожен має різні погляди на сім'ю, характери та вподобання. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому щодо примирення категорично заперечує. За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення сімейних відносин відповідач не надає фінансової допомоги на утримання їх спільної дитини, останній ухиляється від виконанн своїх батьківських обов'язків. За вказаних обставин, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнувши з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що з відповідачем в шлюбі вона перебуває з 26 січня 2008 року. Від даного шлюбу в них є одна малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Причиною, по якій вона хоче розірвати шлюб, є те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводить до сварок та непорозумінь. Вони повністю припинили подружні стосунки, останні дев'ять місяців проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб існує лише формально, збереження його неможливе, примирення не принесе бажаного результату, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що примирення не збереже їхню сім'ю, проти розірвання шлюбу він не заперечує. Відносно стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно заперечує. Просить їх визначити у розмірі 1/4 частки, оскільки на даний час в нього є кредитні зобов'язання перед банком, а тому він не взмозі сплачувати аліменти у вказаній позивачем частці від заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 26 січня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 26 січня 2008 року, серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №41. Від даного шлюбу в подружжя є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо, припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спільне життя у них не склалося, оскільки вони люди з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, збереження його неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Також, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, їх спільна дитина - син [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). В судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів, що за станом здоров'я чи матеріальним становищем [PERSON] не може виконувати своїх аліментних обов'язків щодо утримання сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований (довідка №941 від 11 червня 2014 року, видана ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна»), його стан здоров'я задовільний, аліментних обов'язків [PERSON] не має, однак не виконує покладений на нього обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дочки слід визначити в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Покликання відповідача на те, що він не взмозі виплачувати аліменти у вищевказаному розмірі, так як має кредитні зобов'язання перед банком, суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що оформлення кредиту мало місце після того, як вони з дружиною почали проживати окремо, а отримані у кредит кошти на потреби сім'ї не витрачалися, їх було використано виключно для його особистих цілей. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст.367 ЦПК України). Судові витрати в доход держави підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved