Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу в період з лютого 1986 року по [INFO], визнати спільним сумісним майном як подружжя квартиру [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з лютого 1986 року проживала однією сім'єю з [PERSON] як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що мали близькі стосунки, вели спільне господарство, побут, мали сімейні права і обов'язки. Спільно погасили пайовий внесок за квартиру. З часу спільного проживання, щорічно, протягом весняного та осіннього сезонів проживали в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу, визнати квартиру їх спільним сумісним майном, як подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаної квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Негрей О.М. позов підтримали, просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] з [PERSON] спільно проживали більше тридцяти років. Жили однією сім'єю, як чоловік та жінка. Вели спільне господарство, їздили разом відпочивати в Одеську область. Зазначила, що для сплати кооперативного житла позичила [PERSON] грошові кошти. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що близько 35 років знайома із [PERSON], оскільки проживають в одному будинку. Із [PERSON] жили однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та сімейний бюджет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] дійсно близько 30 років проживала з [PERSON] однією сім'єю як чоловік і жінка без юридичного оформлення шлюбу. Коли [PERSON] помер [PERSON] сама займалася його похоронами. Заслухав позивача та її представника, допитав свідків, дослідив матеріали справи, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позовзадоволити із наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1986 року, вели спільне господарство, підтримували фактичні шлюбні відносини, жили як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Мали спільний побут та сімейний бюджет, їздили разом на відпочинок. Із показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] убачається, що [PERSON] та [PERSON] більше тридцяти років спільно проживали однією сім'єюяк чоловік та жінка без шлюбу. Були пов'язані спільним побутом, працею, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох осіб. Сім'я - це щось більше ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності допомоги один одному, узгоджувати індивідуальні права з вимогами іншого суспільного життя. Аналіз ч.2 ст.3 СК України дає підстави для висновку про можливість виникнення сім'ї між особами, які спільно проживають без реєстрації шлюбу. Припинення спільного проживання дружини та чоловіка з поважних причин не є підставою для припинення їхньої сім'ї. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що ґрунтуються на шлюбі можуть вважатися сімейним життям. Відповідно до п.16 частини 1 Європейської соціальної хартій, сім'я - це головний осередок суспільства має право на відповідний соціальний, правовий та економічний захист, який забезпечує її всебічний розвиток. Сукупністю вищенаведених доказів, беручи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу доведений. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03 травня 2015 року [PERSON] помер, його похоронами займалася [PERSON], що підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], а після його смерті відкрилася спадщина. Частиною 1 ст.74 Сімейного кодексу України регламентовано, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За правовою позицією Верховного Суду України майно, набуте до 01 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою є об'єктом їхньої спільної сумісної власності. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу і придбання квартири [ADDRESS] у спільну сумісну власність підтверджується показами свідка [PERSON] з яких убачається, що 30 грудня 1992 року [PERSON] отримала від неї позику для сплати пайового внеску за вказану нерухомість та довідкою, виданою житлово-будівельною кооперацією. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з установленням факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету є підставою для визнання права власності на половину майна, набутого за час спільного проживання. [PERSON] та [PERSON] до часу відкриття спадщини проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою більше тридцяти років. Даний факт підтвердили у наданих суду показах свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому позивач як жінка померлого [PERSON] має першочергове право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця. Враховуючи, що [PERSON] весь час проживання як чоловіка та жінки без шлюбу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала допомогу [PERSON], суд приходить до переконання, що позивачу слід надати право на спадкування першої черги після смерті спадкодавця. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу підтверджений. Крім того, слід визнати квартиру [ADDRESS] їх спільним сумісним майном, визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири та надати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця. На підставі ст.ст.1264, 1259 ЦК України,

Outcome: approved