Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності. Вказує, що відповідач, має зареєстроване місце проживання в даній квартирі. Зазначає, що факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, крім того істотно впливає на розмір додаткових витрат на утримання майна, які вона змушена платити самостійно. Як стверджувала [PERSON] , відповідач не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше року, а тому втратив право користування цим житлом. З цих підстав позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.08.2021, серед іншого, продовжено строк підготовчого провадження у справі №756/9871/21 строком на 30 (тридцять) днів. Ухвалою суду від 06.10.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 05.11.2021 викликано у судове засідання для допиту в якості свідків: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ); підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування майном - закрито, призначено справу до розгляду по суті. Позивач у засідання суду не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. Через канцелярію суду від 06.12.2021 року представником позивача [PERSON] було подано заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Водночас, разом із заявою було долучено клопотання про подання доказів та письмові пояснення свідка від 06.12.2021 року. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Водночас, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 4). [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть від 03.01.1998 серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м.Києва помер [INFO] (а.с.24). Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА №3067301 від 22.04.2019, за адресою: [ADDRESS] , з 12.06.2018 року по теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 5). Факт не проживання відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується показами свідка [PERSON] , які були відібрані в судовому засіданні 11.11.2021 року, яка зазначила, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] більше року, позивач перешкод у користуванні жилим приміщенням зятю [PERSON] не чинить, його особистих речей у квартирі не бачила. Водночас, як вбачається із письмових пояснень свідка [PERSON] , які долучені до клопотання про подання доказів, [PERSON] не проживає з 2020 року за адресою: [ADDRESS] , відповідач одружений на доньці позивача, у них є син [PERSON] , якому три роки, спочатку вони жили у квартирі позивача, разом з дитиною, потім відповідач залишив родину, теперішнє місцезнаходження відповідача свідку невідомо, особистих речей відповідача у квартирі не бачила, перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачем та іншими членами родини відповідачу не чинять. Відповідно до відповіді Оболонського УП ГУНП в м. Києві на запит представника позивача [PERSON] від від 17.11.2021 року за №7246/125/51/02-2021, проведеною перевіркою встановлено, що згідно інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» в Оболонському УП ГУНУП в м. Києві звернння від [PERSON] , [INFO] , з приводу перешкоджання у проживанні чи вчинення перешкод у користуванні нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.01.2019 року по дату відповіді до Оболонського УП не надходили та заяви не реєструвались. Отже, установлено, що відповідач зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає, житлом не цікавиться. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено статтею 405 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На спростування доказів позивача відповідачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не подано жодного доказу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже, суд дійшов висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою задоволено в повному обсязі, то витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved