Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 червня 2014 року, вона ([PERSON]Й.) уклала шлюб з [PERSON], під час якого 10 квітня 2015 року у них народилась донька - [PERSON]. Так, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, в них постійно виникали конфлікти та суперечки; починаючи з листопада 2015 року і по липень 2016 року, шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо один від одного. В липні 2016 року, вони спробували відновити сімейні відносини, проте проживши разом всього два тижні, стало зрозумілим, що їхні погляди, спосіб життя і життєві цілі занадто різні, що унеможливлює подальше спільне життя, у зв'язку з чим з початку серпня 2016 року, шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Також зазначає, що по домовленості між нею ([PERSON]Й.) та відповідачем [PERSON] дочка залишилась проживати з нею. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] за актовим записом № 237 - розірвати, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Одночасно змінила позовні вимоги у частині стягнення аліментів, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю, а в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, то зазначає, що не заперечує проти стягнення з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., оскільки ніде не працює, про що свідчить [PERSON] з Наказу 183-К. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії І-ФМ №141317 виданого повторно, Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській обалсті 01 вересня 2016 року, між відповідачем - [PERSON] та позивачем [PERSON], зареєстровано шлюб 21 червня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №237 (а.с.4). У сторін 10 квітня 2015 року народилась донька : [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії І-ФМ №315187 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 21 квітня 2015 року (а.с.5). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення змінених позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дітей, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати їй матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Лукач». Малолітню дитину - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно частини 4 статті 174 Цивільно - процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved