Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Свої вимоги обгрунтувала тим, що з 11.10.2011 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі. За час спільного проживання у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2016 року шлюб між ними було розірвано. З 25.07.2016 року вона з відповідачем разом не проживає і з цього часу останній не допомагає їй утримувати неповнолітню дочку, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач має можливість утримувати дитину, так як за станом здоров`я є працездатним і може отримувати дохід. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, а тому просить, стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття в зазначеному розмірі. Крім того просила стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7500,00 гривень. Відповідач [PERSON] , 26.08.2021 року, на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надіслав відзив, в якому зазначив, що розуміє свій обов`язок утримувати дочку та не має наміру від нього ухилятись, оскільки любить її та буде матеріально їм допомагати незалежно від того чи буде рішення суду про стягнення аліментів. У зв`язку із пандемією коронавірусу він фактично припинив займатись підприємницькою діяльністю і його дохід після оподаткування на даний час становить 6000 гривень. У 2021 році він придбав дочці срібну цепку з кулоном вартістю 3000 гривень та мобільний телефон вартістю 4000 гривень. Крім того, 18.12.2017 року згідно договору строкового банківського вкладу фізичної особи «до повноліття» він відкрив на ім`я дочки, [PERSON] , банківський рахунок, на якому на даний час знаходяться внесені ним кошти в сумі 27 927 гривень. На підставі наведеного, просив зменшити суму аліментів, та згідний сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дочкою, [PERSON] , повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяву просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, зазначених у наданому суду відзиві на позов та пояснив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, проте вважає розмір аліментів в сумі 8000 гривень завищеним. Просив позов задовольнити частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1500 гривень. 29 липня 2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 вересня 2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про витребування у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області доказів. Суд, вислухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 11 жовтня 2011 року у Тлумацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області, актовий запис № 80 розірвано, та після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а. с. 7). За час спільного проживання у сторін по справі народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі «Батько» вказано « [PERSON] », а в графі «Мати» - « [PERSON] » (а. с. 6). Відповідно до копії довідки № 143 від 02.07.2021 року, виданої Хотимирським старостинським округом № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] , та її склад сім`ї наступний: дочка, [PERSON] , [INFO] , та дочка, [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком до 6 років не може бути менший ніж 960 гривень 50 копійок, від 6 років не може бути меншим, ніж 1197 гривень 50 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 3000,00 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 908 гривень. Також відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представництво позивача у суді адвокат Саюк Н.В. здійснював на підставі договору про надання правової допомоги № 7к/2021 від 01.07.2021 року. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу останнім надано: договір про надання правової допомоги № 7к/2021 від 01.07.2021 року (а. с. 10-13); додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 7к/2021 від 01.07.2021 року (а. с. 14); акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 7к/2021 від 05.07.2021 року (а. с. 15); квитанцію № 0.0.2192610074.1 від 12.07.2021 року на суму 7503 гривні (а. с. 9). Проте позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правової допомоги. Поряд з цим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 7к/2021 від 05.07.2021 року, а саме лише зазначення про надання послуг з підготовки позовної заяви про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Такого ж висновку дійшла і колегія суддів у постанові КЦС ВС від 23.11.2020 №638/7748/18 ( 61-13573св19). Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Тому суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, відповідно до ст. 180, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: partial