Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами , пені та матеріальної шкоди, уточнивши його, в якому просить про стягнення заборгованості по аліментах у сумі 76 110,05 гривень та пені за прострочення сплати аліментів у сумі 76 110,05 гривень. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що Франківським районним судом м.Львова 19.04.2007 року прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ј від заробітної плати [PERSON] , починаючи з 04.10.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Проте, відповідач не сплачував встановлених аліментів, не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Вироком Франківського районного суду від. 12.09.2013 року [PERSON] визнанно винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Цим же вироком суд затвердив угоду про примирення між позивачем та [PERSON] . Згідно з затвердженою угодою, розмір заборгованості станом на 01.06.2013 року становив 38505,12. 27.08.2013 року [PERSON] було передано позивачці кошти у сумі 1000,00 доларів США та 7900,00 гривень в рахунок погашення заборгованості по аліментах. Наступні платежі повинні були здійснюватись до 10 числа кодного місяця в сумі 1500,00 гривень до грудня 2014 року. Проте, відповідач заборгованість сплатив лише частково і згідно з довідкою ВДВС Львівського МУЮ, заборгованість за угодою про примирення становить 14095,00 гривень. Також згідно поданої заяви про уточнення позовних вимог від 19.11.2019 року просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2004 року народження за період з 01 січня 2015 року до 01 листопада 2019 року в розмірі 76 110 грн. 05 коп. та пеню за несплачені аліменти, нараховану за період з 01 лютого 2015 року до 01 листопада 2019 року станом на 01 листопада 2019 року в розмірі 76 110 грн. 05 коп., а також судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання 15.09.2020 року не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак представник позивача подала до суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та її представника. Зазначила, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов повністю не визнав. Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, суд позовні вимоги задовольняє частково з таких підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19.04.2007 року прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ј від заробітної плати [PERSON] , починаючи з 04.10.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Вироком Франківського районного суду від. 12.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Цим же вироком суд затвердив угоду про примирення між позивачем та [PERSON] . Згідно з затвердженою угодою, розмір заборгованості станом на 01.06.2013 року становив 38505,11. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого головним державним виконавцем 04.11.2019 року в межах виконання виконавчого листа №2-954 від 23.05.2007 року Франківського районного суду м.Львова, нарахована заборгованість боржника [PERSON] по сплаті аліментів перед стягувачем [PERSON] становить 76110,05 гривень. Відповідно до квитанцій від 29.05.2017 відповідачем було сплачено на рахунок [PERSON] 160,00 гривень та 200,00 гривень. Відтак, державним виконавцем не було враховано сплачені [PERSON] кошти в розмірі 360,00 грн. 29.05.2017 року. Крім того, позивачем надано розрахунок неустойки (пені) від суми не сплачених аліментів за період з лютого 2015 року по листопад 2019 року, який становить 524 071,13 гривень, однак в уточненій позовній заяві просить стягнути пеню в розмірі 76 110 грн. 05 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення по даній справіу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. А відтак, суд вважає за можливе застосувати норму матеріального права в редакції, чинній на момент ухвалення рішення у даній справі, оскільки в протилежному випадку погіршується становище дитини, що є неприпустимим з урахуванням вимог міжнародного та національного законодавства. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. На підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Однак відповідно до частини 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2015 року [PERSON] уклав шлюб з громадянкою [PERSON] , про що зроблено актовий запис №28. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис №26. Крім цього, на утриманні [PERSON] фактично, як зазначає [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ними, однак судом не враховується дане твердження відповідача, тому що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області №15508/м/1100 від 19.10.2016 року, [PERSON] на податковому обліку у Франківському відділенні Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не перебуває. Згідно з відповіддю Франківського відділу соціального захисту №2605/н-17760 від 17.10.2016 року, [PERSON] на обліку не перебуває і жодних видів допомоги та компенсацій не одержував. Як вбачається з інформації, наданої Львівським міським центром зайнятості, [PERSON] у Львівському міському центрі зайнятості на обліку не перебуває та матеріального забезпечення на випадок безробіття не отримує. Крім цього, відповідно до довідки №1646д від 29.05.2018 року з Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку і лікуванні з 1995 року з приводу легкої розумової відсталості F70, обумовленої родовою травмою. 08.09.2020 року представник відповідача також долучив медичні документи від 28.07.2020 року, з яких вбачається, що відповідачу вставлений діагноз дилятація ПШ; гіпертрофія стінок ЛШ; сумарна скоротливість ЛШ збережена та дорівнює 60%, що в сукупності свідчить про незадовільний стан його здоров`я. Тому враховуючи що у відповідача існує суттєва заборгованість перед позивачем із сплати аліментів у звязку з його неплатоспроможністю та враховуючи матеріальний стан відповідача, пов`язаний в тому числі з його незадовільним станом здоров`я, розумність, доцільність стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд вважає за доцільним застосувати ч. 2 ст. 196 СК України та зменшити розмір неустойки. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стосовно посилань представника відповідача на те, що в відповідача на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , таке не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обов`язком яких і є утримання малолітнього сина [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи положення ст. 61 ЦПК України не може бути прийнято судом до уваги за недоведеністю стороною. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial