Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що в шлюбі у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалося і шлюб 13.10.2014року було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, не цікавиться станом здоров'я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи, не спілкується із сином. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності та письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.10.2014року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану ТМУЮ Тернопільської області 15.03.2007року. Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає за адресою по [ADDRESS] що стверджується довідкою ПП «Східний масив» від 31.05.2018року. Як вбачається із письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], батько дитини [PERSON] не піклується та не цікавиться сином [PERSON], його вихованням займається мати [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], [PERSON] не виконує обов'язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, захищаючи інтереси дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO] На підставі наведеного,

Outcome: approved