Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, а саме: просила скасувати постанови державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 21 серпня 2007 року про накладання арешту 3/4 частини домоволодіння, що належить [PERSON], розташованої за адресою: м. Одеси, вул. Пішеніна (колишня назва вул. Івана та [PERSON]) буд. 40 та оголошення заборони його відчуження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що 04 травня 2016 року померла [PERSON], у звязку із чим відкрилась спадщина - 3/4 частини домобудівні, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пішеніна, 40 (колишня назва вул. Івана та [PERSON]). У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після померлої матері [PERSON]. 07 листопада 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був зроблений інформаційний запит до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, після чого нотаріус [PERSON] отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №72397999 від 07 листопада 2016 року, в якій зазначено, що 3/4 частини домоволодіння, яка належить [PERSON], що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Івана та [PERSON] (теперішня назва вул. Пішеніна) 40, знаходяться під арештом згідно постанови державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Приморського району м. Одеси від 21 серпня 2007 року. 09 березня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] були зроблені запити до Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси про надання відомостей про арешт або зняття арешту з 3/4 частини домоволодіння [PERSON]. На запити нотаріуса були отримані відповіді Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси від 17 березня 2017 року за №6131, №6132, з яких вибачається, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі відсутні будь-які відкриті та закриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]. 19 червня 2017 року (№105/02-14) Приватний нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON] про те, щоб видати їй свідоцтво про право на спадщину, після померлої 04 травня 2016 року [PERSON] на 3/4 частини житлового будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пішеніна (колишня назва вул. Івана та [PERSON]) буд. 40, не має можливості у зв'язку з наявністю арешта на зазначену частку житлового будинку, який накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 серпня 2007 року, виданої Першим відділом Державної служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Ні позивачці, ні померлій матері позивачки не було відомо про даний арешт майна. Не Державна виконавча служба, ні інші державні органи про цей арешт або якийсь борг [PERSON] нікого не повідомляли. Ніякі виконавчі дії взагалі не виконувались.Тому, позивач вважає вище вказаний арешт на 3/4 домоволодіння, розташований за адресою: м. Одеси, вул. Пішеніна (колишня назва вул. Івана та [PERSON]) буд. 40 є безпідставним, незаконним, що порушує її права на володіння та розпорядження як спадкоємця після смерті своєї матері [PERSON]. Тому, позивач, вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 04 травня 2016 року померла [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №452592 від 05 травня 2016 року, запис №4683, у звязку із чим відкрилась спадщина. Спадкове майно складається із 3/4 частини домобудівні, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пішеніна, 40 (колишня назва вул. Івана та [PERSON]), що належала померлій на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 28 січня 1991 року, за реєстровим №2-345 та за реєстровим №2-353. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після померлої матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД №956240 від 21 вересня 1955 року, запис №563, в якому зазначено, що 19 березня 1955 року народилась [PERSON], де вказано батьками: мати [PERSON], батько [PERSON], та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №308830 від 14 липня 1973 року, запис №2046, де зазначено, що 14 липня 1973 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Бабіна». 07 листопада 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був зроблений інформаційний запит до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, після чого нотаріус [PERSON] отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №72397999 від 07 листопада 2016 року, в якій зазначено, що 3/4 частини домоволодіння, яка належить [PERSON], що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Івана та [PERSON] (теперішня назва вул. Пішеніна) 40, знаходяться під арештом згідно постанови державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Приморського району м. Одеси від 21 серпня 2007 року. 09 березня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] були зроблені запити до Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси про надання відомостей про арешт або зняття арешту з 3/4 частини домоволодіння [PERSON] (запити №39/02-14, №40/02-14). На запити нотаріуса були отримані відповіді Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси від 17 березня 2017 року за №6131, №6132, з яких вибачається, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі відсутні будь-які відкриті та закриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]. 19 червня 2017 року (№105/02-14) Приватний нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON] про те, щоб видати їй свідоцтво про право на спадщину, після померлої 04 травня 2016 року [PERSON] на 3/4 частини житлового будинку, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пішеніна (колишня назва вул. Івана та [PERSON]) буд. 40, не має можливості у зв'язку з наявністю арешта на зазначену частку житлового будинку, який накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 серпня 2007 року, виданої Першим відділом Державної служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Відповідно до підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при наявності арешту нотаріус затримує видачу свідоцтва на право на спадщину до зняття арешту. Ні [PERSON], ні померлій [PERSON] не було відомо про даний арешт майна. Державна виконавча служба, інші державні органи про цей арешт або якийсь борг [PERSON] нікого не повідомляли. Ніякі виконавчі дії взагалі не виконувались. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, за ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Судом встановлено, що заборона та накладений арешт, порушують права позивача, як спадкоємця після смерті матері спадкового майна, а тому підлягає скасуванню. Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити з-під арешту, зняти заборону на відчуження майна в повному обсязі заявлених вимог.

Outcome: approved