Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернулась до суду з позовом до [PERSON]\~, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина , [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття, але не менше 30 відсотків\~\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одочасно просе стягнути аліменти за минулий час , а саме за останні три роки у розмірі ? частини але не менше ніж 12\~711 грн. 40 коп. На обґрунтування позову вказала, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який зобовязаний матеріально надавати сину допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що в неї на утриманні знаходиться неповнолітій син, який потребує допомоги, а відповідач взмозі її надавати. Відповідач вимоги позову визнав частково тільки в частині стягнення поточних аліментів щодо стягнення аліментів за минулі три роки позов не визнав. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2013 рік після чого періодично зходилися і остаточно розійшлися в листопада 2015 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON]\~ батьком якого є [PERSON], [INFO], який знаходиться на утримання позивачки. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач від виконання свого батьківського обовязку ухиляється і матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України \~суд стягує з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов'язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Трирічний строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, являється присікальним (преклюзивним). Стягнення аліментів за межами цього строку незалежно від причин їх неотримання є неможливим. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заперечуючи проти позову [PERSON] зазначав, що він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, він та його родина надавала позивачці матеріальну допомогу і вона її отримувала. Він особисто привозив позивачці продукти харчування (овочі, птицю), дитині надавав кошти по 100 та 300 гривень .Згоден сплачувати аліменти від дня пред'явлення позову, але категорично проти стягнення аліментів за минулий час, оскільки позивачка раніше до нього жодних претензій не пред'являла. Сама позивач в судовому засіданні пояснила, що після розлучення вона відповідача та його батьків жаліла і з позовом про стягнення аліментів не зверталася. Підтвердила, що відповідач забезпечував продуктами харчування, надавав дитині кошти , але просила не надавити сину щоб той потратив не за призначенням. Зараз відповідач має другу сімю і більшу частину коштів витрачає на чужу дитину, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Оскільки позивачем не доведено того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 2014 року по день звернення до суду та того, що вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, тому в частині позову про стягнення аліментів у розмірі ? частини але не менше ніж 12\~711 грн. 40 коп., суд відмовляє, з підстав передбачених нормою ст. 191 СК України У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покласти відповідача. На підставі ст.ст.180,181,191 СК України,

Outcome: partial