Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 12 серпня 2018 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири № 49 в будинку № 4, розташованому по вулиці Бульварна у місті Словянськ Донецької області, яку померла за життя заповіла позивачу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину 09 жовтня 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], однак отримала відмову, обґрунтовану тим, що нею не було надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності померлої на зазначену квартиру. Враховуючи викладене, позивач просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності на квартиру № 49 в будинку № 4, розташованому по вулиці Бульварна у м. Словянськ Донецької області в порядку спадкування за заповітом після померлої 12 серпня 2018 року [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії ДН № 060096 від 18 лютого 2019 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, у яких позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, а справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] кооперативу № 8 «Жовтень» [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не зявилася, проте надала суду відзив, у якому позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З книжки члена кооперативу, долученої позивачем до свого позову, а також довідки [PERSON] кооперативу № 8 «Жовтень» № 77 від 04 листопада 2018 року, слідує, що [PERSON] була зареєстрована членом [PERSON] кооперативу № 8 «Жовтень» та повністю внесла 24 грудня 1984 року свій пайовий внесок за двокімнатну квартиру № 49 в будинку № 4, розташованому по вулиці Бульварна у м. Словянськ Донецької області. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції, що діяла на час існування правовідносин між [PERSON] й [PERSON] кооперативом № 8 «Жовтень» з приводу придбання вищевказаної квартири, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. За таких обставин, а також враховуючи довідку Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3221-18/0.46/01 від 19 жовтня 2018 року, суд приходить до переконання, що [PERSON] набула право власності на квартиру № 49 в будинку № 4, розташованому по вулиці Бульварна у м. Словянськ Донецької області. Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Так, 15 грудня 2017 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3226, яким вона усе належне їй майно заповіла позивачу по справі [PERSON] Згідно відомостей, зазначених у свідоцтві про смерть серії ІІ-НО № 043573, виданому Словянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 13 серпня 2018 року, [PERSON], [INFO], померла 12 серпня 2018 року, в зв'язку з чим на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України 12 серпня 2018 року відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З приписів ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 09 жовтня 2018 року зверталася до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлої 12 серпня 2018 року [PERSON], однак їй постановою «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 111/02-31 від 14 лютого 2019 року було відмовлено у звязку з тим, що нею не було надано нотаріусу правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру № 49 в будинку № 4, розташованому по вулиці Бульварна у м. Словянськ Донецької області. Разом з тим, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що вищевказана квартира № 49 на праві власності на день смерті належала померлій 12 серпня 2018 року [PERSON], спадкоємцем якої за заповітом є [PERSON], суд приходить до переконання, що вимоги позивача в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved