Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа [PERSON], в якому просить суд визначити ідеальні частки в спільній власності подружжя [PERSON] - [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], як рівні, встановивши за [PERSON], що помер, право власності на ідеальну 1/2 частку цього майна, та визнати за [PERSON] право власності на ідеальну 1/3 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. Позов мотивований тим, що її батько [PERSON] у березні 1997 року одружився з [PERSON], та у 1999 подружжя придбало житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], свідоцтво про право власності на який видано на ім'я [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 вказаного будинку, який належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: його дружина та дві доньки - позивач та її рідна сестра, яка відмовилась від спадщини на користь позивача. Таким чином, позивач наголосила, що після виділення частки померлого в спільному майні подружжя, [PERSON] мало належати - 2/3 частки (1/2 + 1/6) та [PERSON] - 1/3 частка (2/6)спірного будинку . У серпні 2014 року померла [PERSON]. За твердженням позивача, спадкоємець померлої [PERSON] заволодів правовстановлюючими документами на спірний будинок, виженув з нього доньку позивача, що там проживала, й вимагає викупити його частку за ціною будинку. У зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на будинок, 18.10.2014 року нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання права власності на ідеальну 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], яка фактично успадкувала її від померлого чоловіка - [PERSON]; та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], як її особистої влаcності. Позов мотивований тим, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [INFO] рідної сестри [PERSON], після якої відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], який було придбано у шлюбі з [PERSON] і є спільною власністю подружжя. [PERSON] наголосив, що Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, у зв'язку з відсутністю документів, та запропоновано звернутись до суду з метою визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], яка 1/6 частину фактично успадкувала після свого чоловіка [PERSON], якому фактично належало та не було документально оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку як на майно, набуте під час шлюбу і не може бути зареєстровано на сьогодні, оскільки після виділення часток подружжя необхідна його реєстрація, проте власники вже померли, а також на 1/2 частину спірного житлового, як її особистої власності, а всього на 2/3 частини спірного будинку. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується особистими підписами у явочному листі на 30.03.2015 року (а.с. 123). 20 березня 2015 року до суду надійшло письмове заперечення проти участі позивача та її представника в розгляді позову третьої особи (вхідний № 8478 від 20.03.2015 року), в якому позивач, зокрема, наголошує на відсутності у неї будь-яких прав і обов'язків щодо спадщини після померлої [PERSON] на 1/2 частину будинку у складі цієї спадщини, у зв'язку з чим вважає, що вказані обставини позбавляють її процесуальної дієздатності при розгляді судом вимоги про право третьої особи на 1/2 частину спірного будинку. Відповідач - Харківська міська рада правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 27.11.2014 року до суду надійшло заперечення (вхідний № 34128), в якому Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позову [PERSON], посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позовних вимог (правовстановлюючих документів на будинок, відомостей щодо реєстрації права власності станом на цей час, відомостей з нотаріальної контори щодо наявності спадкоємців [PERSON] та [PERSON], тощо (а.с. 19-20). Третя особа [PERSON] та його представники [PERSON], яка діє на підставі довіреності, та [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується особистими підписами у явочному листі на 30.03.2015 року (а.с. 123). 30.03.2015 року до суду надійшла заява (вхідний № 9698) представника третьої особи [PERSON], в якій вона просила розглянути справу за відсутності третьої особи та його представників, та вказала, що позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору вона підтримує у повному обсязі, та просить розглянути первісний позов на розсуд суду. Крім того, представник третьої особи вказала на невідповідність написання по батькові [PERSON] у спадковій справі та свідоцтві про смерть, у яких зазначено по батькові останнього «[PERSON]», в той час, як у свідоцтві про народження позивачки вказано по батькові її батька «[PERSON]», у зв'язку з чим представник третьої особи вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження родинних відносин. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 29 березня 1997 року укладений шлюб (актовий запис № 200), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану 29.03.1997 року (а.с. 5). Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.1999 року, реєстраційний № 2067, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лагутіним Н.В., [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 14.05.2008 року (а.с. 7). Судовим розглядом встановлено, що за життя [PERSON] не було отримано правовстановлюючого документу на спірний будинок та належним чином не зареєстровано право власності на нього. Проте, не зважаючи на те, що правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був оформлений на ім'я [PERSON], її чоловікові [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку, оскільки вказане майно набуте під час зареєстрованого шлюбу. Таким чином, ідеальна частка [PERSON] в спільній власності подружжя складала 1/2 будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. З урахуванням викладеного, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] та доньки: [PERSON], [PERSON]. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 18.03.1978 року, з якого вбачається, що батьком останньої є [PERSON], а також свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 24.09.1982 року, після укладення якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 4). При цьому, суд критично ставиться до посилання представника третьої особи [PERSON] на те, що позивачем не підтверджені родинні відносини між нею та [PERSON], оскільки має місце невідповідність по батькові [PERSON] у спадковій справі та свідоцтві про смерть, у яких зазначено по батькові «[PERSON]», в той час, як у свідоцтві про народження позивачки вказано по батькові її батька «[PERSON]». Так, у свідоцтві про народження позивача вказано по батькові її батька російською мовою «[PERSON]». У свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON], свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові [PERSON] вказано українською мовою «[PERSON]». Доказів того, що такий переклад з російської на українську мову по батькові [PERSON] є невірним або помилковим, третьою особою суду не надано. Крім того, сторони у справі у судових засіданнях не заперечували того факту, що позивачка є донькою [PERSON]. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Зі спадкової справи № 695/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: його дружина - [PERSON], його донька - [PERSON], а донька [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті її батька на користь іншої доньки померлого [PERSON] (а.с. 29-43). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Як вбачається з Постанови Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 3083/02-31 від 18.10.2014 року, на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи № 695/2008, заведеної після померлого [PERSON], будь-які документи, що підтверджують право власності, відсутні, у зв'язку з чим правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину не вбачається (а.с. 43). Проте, враховуючи, що судовим розглядом встановлено, що ідеальна частка [PERSON] в спільній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] складала 1/2, а також те, що його донька [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте позбавлена права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за нею права власності на ідеальну 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Разом з тим, встановлення за [PERSON], що помер, права власності на ідеальну 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] протирічить вимогам ст. 25 ЦК України, оскільки відповідно до вказаної норми здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Цивільна дієздатність фізичної особи визначається її здатністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, у окремих випадках, вона обумовлена необхідністю досягнення людиною певного віку, але у будь-якому випадку вона не залежить від інших організаційних або формальних чинників, таких як її реєстрація у компетентних державних органах тощо (ст. 30 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. З цього часу його цивільні права та обов'язки припинено. На підставі викладеного суд позбавлений можливості вирішити питання про права особи, цивільна правоздатність і дієздатність якої припинена у зв'язку з її смертю. Крім того, судом відхиляються заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються зібраними у даній справі належними та допустимими доказами. Стосовно позову третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] суд вважає необхідним зазначити наступне. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 26.08.2014 року (а.с. 165). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. Зі спадкової справи № 756/2014 до майна померлої [PERSON] вбачається, що [PERSON] за життя залишила заповіт від 02.11.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 2963 (а.с. 169). Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що [PERSON] заповідала усію належну їй на праві власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] громадянці Російської Федерації Жерновій Марині Анатоліївні, [INFO], а усю належну їй на праві особистої власності частину будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, та земельну ділянку, на якій він розташований, а також усі інші її права та обов'язки, які їй можуть належати у майбутньому, та усе інше майно, де б воно не було і з чого б складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповідала [PERSON], [INFO]. Згідно із заявою від 04.10.2014 року, зареєстрованою по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1718 Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, Жернова М.А. відмовилась від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON] (а.с. 164). Згідно з ч. 1 ст. 1275 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. 29 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї рідної сестри [PERSON], в якій повідомив, що спадщину за заповітом та за законом він приймає (а.с. 163). Згідно з постановою Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 841/02-31 від 20.03.2015 року, на заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], суперечить законодавству України, оскільки не визначені частки в спільному майні подружжя, та на підставі чого не зареєстровано право власності на нерухоме майно на ім'я кожного з подружжя. У постанові зазначено, що [PERSON] надав до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на нерухоме майно: Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лагутіним М.В. 21.09.1999 року за реєстровим № 2067, згідно якого [PERSON] є покупцем житлового будинку [ADDRESS]. Вищезазначений житловий будинок набувався спадкодавицею [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з її чоловіком [PERSON] (свідоцтво про одруження Жовтневого відділу РАЦС м.Харкова від 29.02.1997 року), який помер [INFO]. У зв'язку з наведеним, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з метою визнання у судовому порядку права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після померлої 24.08.2014 року [PERSON], а саме: на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], з яких 1/2 частина належить спадкодавці на праві особистої приватної власності, а 1/6 частину вона фактично успадкувала після свого чоловіка [PERSON], якому фактично належало та не було документально оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку як на майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу (а.с. 182-183). Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку, проте позбавлений права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення його позову у повному обсязі. При цьому судом відхиляються заперечення відповідача за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, оскільки вони ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства, та позбавлені правового та фактичного обґрунтування. На підставі викладеного,

Outcome: partial