Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: [PERSON] визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Зобов'язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію, відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та з дитинства проживає за адресою [ADDRESS], з часу коли її покійний батько [PERSON] отримав зазначену квартиру за ордером у 1963 році. На сьогоднішній день разом з нею в цій квартирі зареєстровані її доньки [PERSON] та [PERSON] 19 квітня 2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], який є громадянином Сполучених Штатів Америки. Після цього відповідач зібрала свої речі та переїхала проживати до [PERSON] спочатку в Кувейт, де він проходив військову службу, а потім до Сполучених Штатів Америки. Останній раз [PERSON] відвідувала Україну та з'являлася в зазначеній квартирі у 2009 році. З 2010 року і по теперішній час вона проживає у США, є власницею «грін карти», очікує на отримання статусу громадянина та не збирається повертатися в Україну. Враховуючи постійно зростаючі тарифи на житлово-комунальні послуги, суми за якими розраховуються виходячи з трьох зареєстрованих у квартирі осіб, та її матеріальне становище як пенсіонера з мінімальною пенсією, членами сім'ї разом з [PERSON] було прийняте рішення про зняття її з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим вона належним чином оформила довіреність на свою сестру, [PERSON], також зареєстровану в квартирі, бути її представником v питаннях, пов'язаних зі зняттям з реєстраційного обліку, та відправила її поштою. 16 серпня 2016 року вона звернулася до Центру надання інформаційних послуг Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з метою зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] Документи в неї прийняли, але затребували паспорт [PERSON] для внесення відомостей про зняття з реєстрації місця проживання. Оскільки паспорт до документів, заборонених до пересилання у міжнародних поштових відправленнях в вписати [PERSON] за довіреністю не можна, тому їй було запропоновано звернутися з позовною заявою до суду для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом та для зняття з реєстраційного обліку в квартирі. Таким чином, оскільки [PERSON] не проживає у квартирі більше шести місяців, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, у відповідності до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України вона може бути визнана такою, що втратила право користування житлом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Крім того, зазначила, що її донька [PERSON] з травня 2008 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає та не заперечує проти зняття її з реєстраційного обліку в даній квартирі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Третя особа, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та підтвердила, що її сестра [PERSON] з травня 2008 року не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], та проти зняття з реєстраційного обліку у даній квартирі не заперечує. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, третьої особи, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з довідки про місце проживання та склад сім'ї форми 3 № 1753 від 26 серпня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1959 року народження - з 13 квітня 1976 року, [PERSON], 1983 року народження - з 15 листопада 1983 року та [PERSON], 1982 року народження - з 12 листопада 1983 року. Квартира перебуває у державній власності, наймачем є [PERSON] та особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з акту, складеного комісією у складі майстра технічної дільниці № 1 ЖЕД № 401 [PERSON], майстром технічної дільниці № 2 ЖЕД № 401 [PERSON], майстром технічної дільниці № 3 ЖЕД № 401 [PERSON] та затвердженого начальником ЖЕД № 401, [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS]. До ЖЕД-401 [PERSON] з заявами стосовно чинення їй перешкод в користуванні квартирою не зверталась. Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення її у спірну квартиру не проводила та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], внаслідок відсутності понад встановлені строки. Щодо заявлених позовних вимог про зобов'язання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, зняти відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» внесено відповідні зміни до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та визначено, що органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи викладене вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення в тому числі і про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі.

Outcome: partial