Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З 01.01.2018 року шлюбні відносини фактично припинені, позивач втратила до відповідача почуття поваги. Відповідач не працює, не допомагає утримувати дітей, зловживає спиртними напоями, а отже розбіжності в поглядах на життєві обставини призвели до конфліктів у сім?ї та фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть. При вказаних обставинах позивач вважає, що сім?я розпалась остаточно та подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилась. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить її розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.36). Через канцелярію суду надійшла заява позивача [PERSON] з проханням справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі (а.с.21). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з?явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку. На адресу суду поштою надійшла письмова заява, відповідно до змісту якої відповідач [PERSON] проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності(а.с.30). Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцтва про шлюбсторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2016 року, актовий запис №278(а.с.4).Від спільного життя мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] відповідно(а.с.5,6). В свідоцтвах про народження батьком вказаний [PERSON] , матір?ю [PERSON] . Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України). Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач в своїй письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в своїй письмовій заяві поданій суду зазначає, що проти позову не заперечує, отже, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~На підставі наявних у справі доказів, судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін, оскільки шлюб існує лише формально. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 768,40грн.. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved