Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовує тим, що 15.10.2003 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Вижницького районного управління юстиції в Чернівецькій області. Номер актового запису 18 від 15.10.2003 року, свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу мають двох спільних дітей, малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Тривалий час Відповідач залишив сім'ю, проживає окремо та перестав приймати участі в утриманні дітей (в грошовій і (або) натуральній формі), їх вихованням не займається та не цікавиться їх розвитком, хоча відповідно до статей 150 та. 180 Сімейного кодексу України повинен це робити. Саме тому позивач і звернулась до суду, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/ 3 частини отриманого ним доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягненню дітьми повноліття. Позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву якою позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу у відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 21 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції в Чернівецькій області,про що зроблено актовий запис № 18. (а.с. 3) У період шлюбу у подружжя народилися діти: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.01.2004 року серії [NUMBER], та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.01.2008 року серії [NUMBER] (а.с.4-5). Судом було встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до с.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані по справі докази, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в розмірі 1/ 3 частини від доходів відповідача щомісяця, враховуючи його майновий стан. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх дітей, аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 22.01.2014 року. Тобто на кожну дитину має бути стягнуто по 1/6 частини від всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved