Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем до жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2014 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Росії, його місце проживання їй не відоме, там він створив нову сім`ю. На теперішній час діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні, вона сама займається їхнім вихованням. Для дітей створені всі належні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку. Позивач має регулярний дохід, діти емоційно прив`язані до неї, медичних протипоказань для визначення місця проживання доньок разом з нею не має. З відповідачем склалися неприязні стосунки, останній погрожує забрати дітей до Росії. Діти займаються танцями і коли постає питання щодо їх виїзду за кордон з хореографічним колективом, відповідач відмовляється надавати свою згоду на це. Вважає, що така поведінка відповідача шкодить інтересам дітей, перешкоджає їх духовному та фізичному розвитку. У зв`язку з наведеним просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею. Ухвалою судді від 27.02.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 10.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача адвоката Іванової Т.В. до суду 06.06.2019 року надійшов відзив на позов, у якому зазначила про незгоду з викладеними у позові обставинами, у задоволенні позову просила відмовити з тих підстав, що відповідач не чинить перешкоди у виїзді неповнолітніх дітей за кордон, сумлінно виконує батьківські обов`язки, своєчасно сплачує аліменти. Зазначила, що відмова у задоволенні позовних вимог не призведе до звуження чи порушення прав позивача і ніяким чином не вплине на долю дітей, проте дозволить батькові бути обізнаним про долю дітей та місце перебування доньок. Інакше відповідач втратить можливість будь-яким чином контролювати переїзди дітей. Ухвалою суду від 17.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника\~відповідача [PERSON] \~про закриття\~провадження у\~справі; закрито підготовче провадження у справі. Позивач та її представник у судове засідання надали заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Крім того, від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, у яких додатково зазначено, що надана відповідачем нотаріально посвідчена згода на виїзд дітей за кордон дає дітям змогу виїхати лише в зазначений в ній перелік країн Європи та лише у супроводі матері. Тобто виїхати за кордон разом з хореографічним колективом без супроводу матері діти не можуть, що порушує їхні права та інтереси. Представник відповідача у судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заперечувала проти задоволення позову. Також надала суду письмові пояснення, у яких зазначила про те, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, сплачує аліменти на утримання дітей, позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Відповідач ніколи не перешкоджав у виїзді дітей за кордон, надав нотаріально посвідчену згоду. З приводу надання згоди на виїзд дітей за кордон без супроводу матері позивач до відповідача ніколи не зверталася, а тому відсутній предмет спору. Від представника третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Судом встановлено, що у період з 2001 по 2012 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказані обставини визнані відповідачем, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.2004 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.2007 року. Згідно з довідкою Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 15-147-02781 від 21.02.2019 року неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкають разом з матір`ю [PERSON] . Згідно з характеристикою [PERSON] з місця роботи, виданої Національним університетом «Одеська морська академія» 21.02.2019 року за № 158-19, остання з 2010 року працює на посаді диспетчера навчально-методичного відділу Азовського морського інституту НУ «Одеська морська академія». Зарекомендувала себе відповідальним співробітником, сумлінно виконує посадові обов`язки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.12.2018 року [PERSON] було надано дозвіл на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з 01.12.2018 року по 01.02.2019 року. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 14.08.2019 року № 13-31-110, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкають разом з матір`ю [PERSON] . Дітям створені необхідні умови для проживання. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої\~статті 24 Конституції України\~громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~батько і\~мати мають\~рівні права\~та обов`язки\~по відношенню\~до дитини.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Частина 2, 3\~Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частиною 5 статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Згідно з ч. 2\~ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до\~ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ст.ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] повністю відповідає інтересам неповнолітніх дітей, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дітей з матір`ю не розлучає їх з батьком, оскільки він не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, виявлення до них турботи та на участь у їхньому вихованні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved