Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після досягнення повноліття [PERSON] утримувати по 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . А також стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень щомісячно до досягнення молодшою дочкою трьохрічного віку. Позивач посилається на те, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу дітям не надає. А позивач не може самостійно утримувати дітей. Позивач в судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 10.01.2014 року виконавчим комітетом Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. В шлюбі у сторін народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30.03.2016 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.03.2019 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності\~до статті\~180,\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог\~статті 182 СК\~суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~ наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи те, що позивачка виховує двох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною віком до трьох років, а відповідач є особою молодого віку, працездатним, суд доходить переконання, що в користь позивачки з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після досягнення повноліття [PERSON] утримувати по 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . Зважаючи на зростаючі потреби дітей, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий розмір, приблизно, відповідатиме встановленому законодавцем статтею 182 Сімейного кодексу України, мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину. Згідно частин першої та другої статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.\~\~Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.\~\~Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тому суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача [PERSON] на утримання позивачки [PERSON] аліменти у розмірі 2000 ( двох тисяч ) грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Окрім того, на підставі статті 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 часини першої статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved