Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], 3-я особа: служба у справах дітей Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, вказавши, що з нею проживають та знаходяться на її утриманні її рідні онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матір'ю яких є її, позивачки, донька - [PERSON]. Батько дітей записаний в свідоцтві про їх народження зі слів матері. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їхнім життям, у спіхами у навчанні, не поздоровляє зі святами та днями народженнями. [PERSON] у 2000 році виїхала за межі України і тривалий час ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не надавала матеріальної допомоги, навіть не було їм відоме місце її знаходження, у зв'язку з чим, за рішенням виконавчого комітету Кислівської сільської ради, Куп'янського району, Харківської області № 48а від 22 липня 2003 року вона, позивачка, була призначена опікуном на неповнолітніми онуками, а за рішенням суду від 10.12.2003 року [PERSON] була визнана безвісно відсутньою. У липні 2010 р. [PERSON] з'явилася в с. Кислівка, Куп'янського р-ну, стала проживати разом з ними, у зв'язку з чим, 07.09.2010 р. рішення суду про визнання її безвісно відсутньою було скасовано. Після цього, у кінці 2010 року [PERSON] знов виїхала з місця постійного проживання, приїздила лише на кілька днів через 3 місяці і знов виїздила, як пояснювала, на роботу, обіцяла матеріально забезпечувати дітей, але регулярно дітей не утримувала, а з травня 2013 року жодного разу не приїздила, своє місце перебування не повідомляє, не приймає участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей, ніяким чином не спілкується з ними. Позивачка зазначає, що вона продовжує опікуватися дітьми, виховувати їх та утримувати. Посилаючись на ст. 164 Сімейного Кодексу України, позивачка вважає, що така поведінка відповідачки є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Також просить суд призначити її їх піклувальником та стягнути на її користь аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Не заперечували проти заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, судовий виклик надсилався за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але не була нею отримана, згідно відмітки працівника поштового зв'язку «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.22, 36, 39, 54/. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник служби у справах проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] не була повідомлена належним чином, так є фактично відсутньою на території району з травня 2013 року та по цей час, не була присутня у судових засіданнях з метою надання доказів із захисту своїх батьківських прав та її особиста думка по відношенню до дітей не заслухана, тому вважає за недоцільне позбавляти її батьківських прав відносно її дітей. Крім того, зазначила, що з літа 2014 р. з [PERSON] проживає тільки [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO], проживає зі співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], народила доньку [INFO]. [PERSON], батьком якої записаний [PERSON] та, у зв'язку з цим, згідно ч. 1, 2 ст. 135 ЦК України орган опіки та піклування ініціює питання надання [PERSON] повної цивільної дієздатності за фактом народження дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, її представника - адвоката [PERSON], представника сектору опіки та піклування служби у справах дітей, допитавши свідків, враховуючи думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки мати неповнолітніх дітей вже тривалий час не спілкується з ними ніяким чином, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діти проживають разом з бабусею [PERSON], яка ними фактично опікується, повністю утримує їх матеріально, за станом здоров'я та матеріальним становищем може бути їхнім опікуном, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.6,5/. Відомості про батька дітей [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.62,63/. За рішенням суду від 10.12.2003 року [PERSON] була визнана безвісно відсутньою /а.с.15/. За рішенням виконавчого комітету Кислівської сільської ради Куп'янського району Харківської області від 22.07.2003 року, № 48 а, [PERSON] призначена опікуном над онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.14/. 07.09.2010 р. за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутньою скасовано /а.с.16/. Згідно довідки Кислівської сільської ради від 28.04.2014 р. № 177, на утриманні та вихованні [PERSON] знаходяться її онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, так як мати [PERSON] фактично не мешкає з ними, не забезпечує їх матеріально /а.с.8/. А згідно довідки Кислівської сільської ради від 12.09.2014 р. № 319, [PERSON], [INFO], фактично мешкає у [ADDRESS] Згідно Висновку сектору опіки та піклування служби у справах дітей від 26.09.2014 р. № 751, [PERSON] з 2003 р. по 2010 р. значилася безвісно відсутньою, діти знаходилися під опікою бабусі та отримували у повному обсязі пільги та інші виплати, які передбачені чинним законодавством для дітей., позбавлених батьківського піклування. З 2010 р. по травень 2013 р. [PERSON] проживала разом з дітьми, вела нормальний спосіб життя, мала вигляд благополучної, чемно одягненої особи, спиртні напої постійно не вживала. Заяв та скарг до сільської ради та до служби у справах дітей про невиконання нею батьківських обов'язків не надходило. У зв'язку з тим, що [PERSON] не була повідомлена належним чином, так як є фактично відсутньою на території району з травня 2013 року та по цей час, не була присутня у судових засіданнях з метою надання доказів із захисту своїх батьківських прав та її особиста думка по відношенню до дітей не заслухана, тому вважає за недоцільне позбавляти її батьківських прав відносно її дітей /а.с.84/. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Це визначено також ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав можливе лише щодо дітей, які не досягли 18 років або не набули достроково дієздатності, у зв'язку з укладенням шлюбу. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні було встановлено, що мати [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, разом з ними не проживає, виїхала за межі України нібито на заробітки, не спілкується з ними ні усно, ні письмово, зі святами не поздоровляє, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям, матеріально їх не утримує, діти називають бабусю [PERSON] «мамою», що також було підтверджено свідками [PERSON] та [PERSON], допитаними у судовому засіданні, що відповідає положенням Постанови Пленуму ВС України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Крім того, в матеріалах справи є заява [PERSON], [INFO], згідно якої вона позов [PERSON] повністю підтримує та просить його задовольнити. Заява посвідчена секретарем Кислівської сільради Куп'янського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за № 8 від 15.07.2014 р. Як пояснили сторони у судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] у серпні 2014 року народила дитину, на даний час проживає зі своїм співмешканцем (батьком дитини) та дитиною у [ADDRESS]. Але, слід зазначити, що на момент розгляду даної справи, [PERSON], [INFO], у зареєстрованому шлюбу не знаходиться, повної цивільної дієздатності не набула. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 35 ЦК України, повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір'ю дитини. Надання повної цивільної дієздатності провадиться за рішенням органу опіки та піклування за заявою заінтересованої особи за письмовою згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника, а у разі відсутності такої згоди повна цивільна дієздатність може бути надана за рішенням суду. Судом була вислухана думка неповнолітнього [PERSON], який у судовому засіданні пояснив суду, що його мати [PERSON] дійсно з ними не проживає, не спілкується, не поздоровляє зі світами, не телефонує, його виховує бабуся [PERSON], купляє йому все необхідне: одяг, взяття, продукти, відвідує батьківські збори у школі, турбується про його успіхи у навчанні, влаштувала його на математичний гурток, який він відвідує. Навіть коли мати з 2010 по травень 2013 р. проживала разом з ними, вона не цікавилася їхнім життям та навчанням, це робила бабуся [PERSON] Свого батька він не знає. Згідно характеристики Ягіднянської ЗОШ Куп'янської районної ради Харківської області, де навчається [PERSON], мати не бере участі у вихованні дитини, його навчанням не цікавиться, не відвідує батьківські збори, батьківські обов'язки виконує бабуся, з якою він і проживає /а.с.13/. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним винну поведінку відповідача у свідомому нехтуванні нею своїми батьківськими обов'язками по вихованню та утриманню своїх дітей, у зв'язку з чим, вимога про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст. 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо, стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню. Щодо вимоги про призначення позивачки піклувальником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 56 СК України, права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Тобто, забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклувальника, здійснюється органами опіки та піклування, якими, відповідно до ч. 1 ст. 56 СК України, є районні, районні державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно ст. 60 СК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Як зазначає служба у справах дітей Куп'янської районної державної адміністрації у листі від 10.11.2014 р. № 918, надати висновок про доцільність встановлення піклування та відповідність його інтересам дітей не має можливості, так як висновок складається тільки у відношенні дітей, які набули статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування. Поки що [PERSON] та [PERSON] вказаний статус не отримали за відсутністю необхідних документів. Також зазначено, що [PERSON] надала до служби у справах дітей заяву з проханням поставити її на облік потенційних опікунів/піклувальників та пакет документів згідно чинного законодавства України і тому, поставлена на облік потенційних опікунів/піклувальників, занесена до Книги обліку потенційних опікунів/піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів за № 4 та до «Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів». Таким чином, вимога про призначення позивачки піклувальником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при звернені до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати у справах про стягнення аліментів. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, такі витрати (судовий збір) необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial