Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з серпня 2013 року по 19 грудня 2017 року вона перебувала у фактичних відносинах з відповідачем, від яких [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Фактично шлюб з відповідачем зареєстрували 19 грудня 2017 року. Шлюб було розірвано 19 грудня 2018 року. Відповідач у добровільному порядку відмовився від реєстрації дитини із зазначенням свого батьківства. З моменту окремого проживання відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги для дитини. Відповідач є здоровим та працездатним, та має стабільний дохід. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просить виключити позовні вимоги про встановлення батьківства, так як відповідач добровільно визнав себе батьком дитини, про що було зроблено відповідний запис в свідоцтві про народження. Окрім того, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Просила розглянути справу без її участі. Відповідач через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, а саме в розмірі 1/4 частини доходу. Визнав той факт, що він є батьком [PERSON] . Просив розглянути справу без його участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 19 грудня 2017 року було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 14). 19 грудня 2018 року шлюб було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 15). Згідно свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , її батьком є [PERSON] , тобто відповідач по справі. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Outcome: approved