Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 липня 2015 року до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою в сумі 8865 грн. 50 коп. З поданої заяви вбачається, що 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] під розписку позику в сумі 8865 грн. 50 коп., які відповідач зобовязалася повернути до 15 березня 2014 року. Позивач [PERSON] вказує, що в строк до 15 березня 2014 року відповідач [PERSON] боргу в сумі 8865 грн. 50 коп. не повернула, на її неодноразові вимоги про повернення боргу та виконання взятих на себе зобовязань відповідач [PERSON] відповідає відмовою. Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст. 1049 ЦК України позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики в сумі 8865 грн. 50 коп. та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 17 серпня 2015 року відкрито провадження по справі. В судове засідання 28 вересня та 13 жовтня 2015 року позивач [PERSON] не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, згодна на винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 28 вересня та 13 жовтня 2015 року не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судовими повістками, направленими з рекомендованими повідомленнями, які були нею отримані відповідно 21 серпня та 2 жовтня 2015 року, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заперечень щодо позову [PERSON] суду не надала. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, застосувавши при цьому положення ст. 197 ЦПК України. Судом 13 жовтня 2015 року за згодою позивача була прийнята ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення боргу за розпискою підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 8865 грн. 50 коп., які зобовязалася повернути до 15 березня 2014 року, що підтверджується розпискою з особистим підписом [PERSON] на розписці. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Законодавець у ч.2 ст. 1047 ЦК України визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що вищевказаний договір позики між сторонами був укладений у письмовій формі. З цього слідує, що договір позики укладений 25 лютого 2014 року з моменту передачі відповідачу грошей, як то визначено ст. 1046 ЦК України. Форма і зміст договору позики відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. 19 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася з претензією до [PERSON], в якій вимагала невідкладно виконати зобовязання та повернути основний борг в розмірі 8865 грн. 50 коп. (а.с.8). Дана претензія була отримана відповідачем [PERSON] 23 січня 2015 року (а.с.9). Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про ухвалення заочного рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 8865 грн. 50 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved