Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, в якому зазначила, що 05.09.2009 між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2015 фактичні подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені. Діти проживають спільно з матір'ю, окремо від відповідача. На даний час відповідач перебуває у шлюбних стосунках з [PERSON] З кінця березня 2016 відносини між [PERSON] та [PERSON] загострилися. Причиною виникнення конфлікту стала заява [PERSON] про те, що він більше не має бажання виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання спільних дітей. Повідомив, що разом з [PERSON] має намір забрати дітей на виховання та матеріальне забезпечення до своєї сім'ї. Враховуючи, що спір щодо місця проживання дітей є і на даний час та з огляду на те, що посиленню цього конфлікту сприяють також постійні погрози відповідача та [PERSON] відібрати дітей у [PERSON], позивач вважає, що місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] потребує визначенню у судовому порядку. Діти є малолітніми особами та з моменту припинення шлюбних відносин позивача та відповідача залишилися проживати з позивачкою, яка надає їм у повній мірі достатнє матеріальне утримання, піклується про їх фізичний і духовний розвиток, а тому, місце проживання [PERSON], [PERSON] з матір'ю є доцільним та відповідає вимогам законодавства України. Позивачка просить суд визначити місце проживання спільних дітей сторін по справі - малолітніх осіб: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], [INFO], за місцем її проживання: 69095, м. Запоріжжя, Проспект Соборний, б. 1506, кв. 39 На даний час між сторонами відсутня спільна мова в рамках питання визначення розміру фінансової підтримки, яку [PERSON] зобов'язаний надавати спільним дітям. З травня 2016 відповідач не виплачує [PERSON] належної матеріальної підтримки. 22.12.2015 між сторонами була досягнута згода про участь відповідача в утриманні дітей. На підтвердження цієї домовленості [PERSON] надав [PERSON] дві нотаріально посвідчені заяви. Відповідно до заяви № 1, [PERSON] взяв на себе обов'язок виплачувати [PERSON] щомісячно грошові кошти в гривні, що еквівалентно сумі 415 (чотириста п'ятнадцять) доларів США в рахунок виплат на утримання малолітніх дітей шляхом перерахування коштів на банківську карту. Після конвертації суми розміру аліментів встановлених заявою № 1 за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 22.12.2015, розмір щомісячних виплат на утримання дітей становить 9794 грн. 01 коп. Згідно заяви № 2, [PERSON] зобов'язуюється виплатити [PERSON] грошові кошти у гривні, що еквівалентно сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США в рахунок виплат на утримання малолітніх дітей в період з 01.01.2016 до 01.01.2017 шляхом перерахування коштів на банківську карту. Після конвертації суми розміру аліментів встановлених заявою № 2 за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.05.2016, розмір аліментів на рік становить 165200 грн. 13 коп. З грудня 2015 року по березень 2016 року, відповідач добровільно щомісячно надавав [PERSON] фінансову допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп., розмір такої допомоги за З місяці - 30000 грн. 00 коп. В квітні місяці відповідач добровільно виплатив позивачу в рахунок аліментів на двох дітей 150 $ = станом на 21.04.2016 - 3812 грн. 26 коп. (курс USD до UAH = 25,4150), тобто 1906 грн. 13 коп. на одну дитину. Між тим, [PERSON] не працює у зв'язку з народженням другої дитини. Позивачка перебуває на обліку в Жовтневому районному управлінні праці та соціального захисту населення, допомогу по догляду за донькою [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку отримує. На сьогоднішній день, джерелом її існування та фінансовою основою утримання дітей є лише кошти, які вона отримує як допомогу від своїх батьків, а також кошти державної соціальної допомоги. У зв'язку з тим, що рівень цін на продукти харчування, одяг, іграшки, ліки та речі першої необхідності є великими, у позивачки виникли певні складнощі по створенню належних умов для розвитку дітей. Дана фінансова неспроможність, щодо повноцінного забезпечення матеріального благополуччя дітей, виникла внаслідок ненадання матеріальної допомоги [PERSON] Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ним повноліття, і таку ж суму на утримання доньки, а також - аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1399 грн. 00 коп. до досягнення донькою трирічного віку. Заявою від 15.06.2016 р. позивач збільшила позовні вимоги в частині включення до переліку заявлених позовних вимог - вимогу встановлення судом графіку відвідування [PERSON] - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і обґрунтовує дану заяву тим, що з моменту отримання відповідачем по справі копії позовної заяви він почав проявляти ще більшу неконтрольовану агресію в бік [PERSON] та дітей, яка проявляється у формі цілодобових дзвінків погрожувального та залякувального характеру, у зв'язку з чим, між сторонами є непорозуміння та конфліктна ситуація з приводу виховання та часу зустрічей відповідача з малолітніми дітьми. Позивач просить суд визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, встановивши наступний графік їх побачень: будь-який день один раз на тиждень протягом 1 -2 годин на день та в день народження дітей протягом 1 -2 годин на день в присутності [PERSON] за її місцем проживання та реєстрації за попередньої домовленості про час та місце побачень при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дітей. Позивач, також, просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] з позовом погодився частково, а саме: визнав повністю позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей; аліменти згоден виплачувати по 1\~388,89 грн. на кожну дитину і 694,45 грн. на позивачку; погодився, як і позивачка з висновком органу опіки та піклування стосовно графіку побачень з малолітніми дітьми; заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу, мотивуючи заперечення тим, що у позивача не було підстав для звернення за допомогою до адвоката, так як звернулась [PERSON] за допомогою під час надання відповідачем їй матеріальної допомоги. Третя особа [PERSON] підтримала позицію відповідача. Представник органу опіки та піклування надала висновок органу опіки стосовно графіку побачень відповідача з дітьми і просить суд прийняти зазначений висновок до уваги. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 05.09.2009 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 607. Шлюб укладено кожним із подружжя вперше. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 у справі № 331/589/16-ц шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2015 фактичні подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені. З вересня 2015 діти проживають спільно з матір'ю, окремо від відповідача. На час розгляду справи відповідач перебуває у шлюбних стосунках з [PERSON] Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи, що спір щодо місця проживання дітей під час розгляду справи відсутній, відповідач визнав заявлену позовну вимогу стосовно визначення місця проживання дітей, суд позов в цій частині задовольняє у повному обсязі і визначає місце проживання спільних дітей сторін по справі - малолітніх осіб: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], [INFO], за місцем її проживання: 69095, м. Запоріжжя, Проспект Соборний, б. 1506, кв. 39. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1,2 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за утворення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно с законами України. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 181 ч. З СК України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 CK України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 84 CK України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4, 6 ст. 84 CK України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] не працює у зв'язку з народженням другої дитини. Перебуває на обліку в Жовтневому районному управлінні праці та соціального захисту населення, тому потребує матеріальної допомоги як на утримання двох малолітніх дітей, так і на своє. Однак, не в тому розмірі, який було заявлено у позові, так як позивачем не надано суду жодного доказу, що на час розгляду справи відповідач має дохід, який є достатнім для стягнення аліментів на кожну дитину у розмірі по 7\~000 грн.. Доводи, що зазначені у позові, є припущеннями позивача. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тому, приймаючи до уваги те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців не має, є працездатною, здоровою особою молодого віку, в квітні місяці добровільно виплатив позивачу в рахунок аліментів на двох дітей 3812 грн. 26 коп., тобто 1906 грн. 13 коп. на одну дитину, у серпні 2016 р. придбав новий коштовний автомобіль бізнес класу, суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду і 1\~000 грн. аліментів на утримання позивачки до досягнення донькою трьох років. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 2 ст. 159 СК України, передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Суд при визначенні способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей враховує Висновок органу опіки та піклування від 19.10.2016 р. і пояснення у судовому засіданні позивача і відповідача про те, що вони з даним висновком погоджуються. У зв»язку з наведеним суд приходить до наступного: визначити час і місце побачень батька [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] наступним чином: щотижня у суботу з 09.00 години до 18.00 години без присутності матері дітей [PERSON]»ї Валеріївни за місцем проживання [PERSON], в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах. Стаття 79 ЦПК України визначає види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу. У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17.10.2014 «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8,59 Конституції України. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З доданих до позовної заяви документів вбачається, що між позивачем та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги № б/н від 28.04.2016 Адвокат [PERSON] надавав позивачу по справі правову допомогу, надавав попередню консультацію та готував процесуальні документи. Понесені витрати позивача на правову допомогу підтверджуються розрахунком про отримання адвокатом суми 4000 грн. 00 коп. Однак, суму 4\~000 грн. суд вважає завищеною. Так, в Акті прийому передачі виконаних робіт зазначено, що представництво інтересів [PERSON] під час судового засідання в Жовтневому суді становить за 1 час 1\~000 грн. Мінімальна заробітна плата на час розгляду справи становить 1378 грн. 40% - 551,20 грн. Адвокат [PERSON] приймав участь у судовому засіданні 15.09.2016 р. протягом часу, з 14 год.39 хв. до 15 год.46 хв. Тому, на підставі викладеного, суд частково стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3\~500 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. і на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial