Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує наступним. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2015 року. Оскільки подружнє життя не склалось, а дітей сторони не мають, ними було подано до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами було придбано: - гаражний бокс [NUMBER], площею 80,7 кв.м., що знаходиться в Гаражному кооперативі «Радосинь»за адресою: вул. Радунська, 3, м. Київ; - 1/2 частину нежитлового приміщення №228 (другий поверх в літ. «А»), площею 128,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - 1/2 частину нежитлового приміщення №307, площею 94 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: - визнати в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на гаражний бокс [NUMBER], площею 80,7 кв.м., що знаходиться в Гаражному кооперативі «Радосинь»за адресою: вул. Радунська, 3, м. Київ; - визнати в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на №1/2 частину нежитлового приміщення №228 (другий поверх в літ. «А»), площею 128,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - визнати в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на №1/2 частину нежитлового приміщення №307, площею 94 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за 1/2 частину спільної сумісної власності на майно в розмірі 927500 грн. В судове засідання сторони по справі не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності сторін, відповідно до змісту яких позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд про їх задоволення, а відповідач їх визнав. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2015 року. Дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №54931343 від 11.03.2016 року, гаражний бокс [NUMBER], площею 80,7 кв.м., що знаходиться в Гаражному кооперативі «Радосинь»за адресою: вул. Радунська, 3, м. Київ, з 07.03.2016 року належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 11). Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №80560838 від 16.02.2017 року, відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина нежитлового приміщення №228 (другий поверх в літ. «А»), площею 128,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29462853 від 28.04.2016 року (а.с. 12). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89910363 від 19.06.2017 року, відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина нежитлового приміщення №307, площею 94 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва №26-2604/2017-1 від 26.04.2017 року (а.с. 13) Все вищезазначене майно було набуто сторонами за час шлюбу, а, отже, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено, що питання поділу майна в процесі розгляду справи було вирішено домовленістю між сторонами, згідно заяв, наявних в матеріалах справи, а тому визнання відповідачем позову приймається судом та позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved