Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилається на те, що 19.06.2012 році шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою. В позові позивачка зазначає, що за весь час як вони з відповідачем не перебувають у шлюбі, відповідач ухиляється від утримання дитини, не піклується про стан здоров'я сина, його фізичний та духовний розвиток. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що: «Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини» Проте, позивачка вказує, що відповідач порушує вимоги законодавства нехтуючи своїми обов'язками, як батька дитини. Він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання їх спільного сина - [PERSON], а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач абсолютно не приймає участі в житті дитини та його вихованні. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток. Крім цього позивачка зазначає, що на даний час вона перебуває в тяжкому матеріальному становищі, чоловік не надає їй ніякої матеріальної допомоги на виховання їх спільної дитини, і після розірвання шлюбу вони з відповідачем не підтримують стосунки. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України вважає, що так як відповідач є молодою працездатною особою, яка немає на своєму утриманні інших осіб, він спроможний платити аліменти на утримання сина. На підставі викладеного, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка дізнавшись, що відповідач офіційно працює - просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в 1/4 частці від його доходу, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення цього позову до суду і до досягнення повноліття сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак просив розглядати справу у його відсутність та направив до суду письмові заперечення на позов, згідно яких він позовні вимоги визнає частково не заперечує проти стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини, але заперечує лише щодо способу стягнення в твердій грошовій сумі, оскільки він офіційно працює, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його заробітку. Крім того, відповідач в запереченнях зазначив, що він допомагає та доглядає за своїми батьками інвалідами 2 групи інвалідності, батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] (копії довідок МСЕК додаються). Також відповідач зазначив, що має кредитні зобов'язання перед ООО «КУА» «Примоколект-Капитал» в розмірі 14908,85 грн., що підтверджується листом кредитора (копія додається). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19.06.2012 року сторони розірвали свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). У сторін [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджує свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.12), який на даний час проживає з позивачкою, чого у своїх запереченнях на позов не заперечував сам відповідач. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач - [PERSON], як батько неповнолітнього - [PERSON], зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Судом встановлено, що відповідач з 10.06.2013р. був прийнятий на посаду бухгалтера (0,5 ставки), а з 25.11.2014р. переведений на посаду бухгалтера на повну ставку з мінімальним окладом Колективного підприємства «Хотин-Авто», що підтверджується записами №1 та №2 трудової книжки відповідача (а.с.34). Згідно виписки з наказу №16 від 25.11.2014р. Колективного підприємства «Хотин-Авто», вбачається, що: з 25.11.2014р. посадовий оклад бухгалтера [PERSON], складає 1218,00 грн. (а.с.35). Крім того, згідно копій довідок МСЕК, батьки відповідача є інвалідами 2 групи інвалідності: [PERSON] та [PERSON] (а.с.36-37). Однак у відповідача не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, чого не заперечував в своїх запереченнях сам відповідач. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На основі викладеного, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved