Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У позові вказала, що 14.11.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір №401548685, за яким нею отримано споживчий кредит на придбання побутової техніки і кошти за яким нею було сплачено у повному обсязі. У вересні 2020 року до бухгалтерії за місцем її роботи надійшов лист та постанова приватного виконавця про звернення стягнення на її заробітну плату, згідно виконавчого провадження №62911788 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 25453,84 гривні у зв`язку з чим за вересень 2020 року із її заробітної плати було утримано 986,13 гривень. З метою ознайомлення з виконавчим провадженням 09.09.2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. і 15.09.2020 року отримала відповідь, а саме: копію звернення ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення від 21.08.2020 №13917730, копію супровідного листа від 31.08.2020 б/н про відкриття виконавчого провадження за підписом приватного виконавця, копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№6291178. копію анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» від 14.11.2013 р., копію договору про використання аналога власноручного підпису від 14.11.2013 року; копію додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14.11.2013 року; копію заяви про відкриття поточних рахунків від 14.11.2013 р.; та виписку з особового рахунку за кредитним договором №600287672 від 14.11.2013 року за підписом представника за довіреністю ТОВ «Вердикт-Капітал» та копію виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 14.08.2020 року щодо стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 25453,84 грн., разом з тим, копії кредитного договору, на який посилався відповідач надано не було, як і не було надано жодного документа, що свідчили б про перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до Відповідача та доказів про повідомлення належним чином [PERSON] про дані обставини. Позивач стверджує, що жодних боргових зобов`язань у неї перед ТОВ «Вердикт-Капітал» немає і не було. Вона вважає, що виконавчий напис було винесено з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки вчинений поза межами трирічного загального строку давності, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягування та наявності і безспірності стягуваної заборгованості. З огляду на вищезазначене позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №17390, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 14.08.2020 р. щодо стягнення з [PERSON] ( що проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( ЄДРПОУ 36799749) заборгованість в розмірі 25453,84 грн. Також просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Водночас, відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства. При вирішенні даного спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 31.08.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої за виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 25453,84 гривні (а.с.43). Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 14.08.2020 року (а.с.49) стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №600287672 від 14.11.2013 року в сумі 24803,84 гривні, з яких: 6738,01 гривня - заборгованість за сумою тіла кредиту; 8675,92 гривні - заборгованість по несплаченим відсоткам; 9389,91 гривня - заборгованість по штрафу та пені. Крім цього, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом було стягнуто плату в розмірі 650,00 грн. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин , для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, відзиви на позов не надали. Відтак, суду не надано жодного доказу на підтвердження безспірності заборгованості позивача. Не підтверджено правильність нарахування суми кредиту, відсотків та пені за кредитним договором. При цьому не обґрунтовано період стягнення заборгованості. Не надані докази в підтвердження правомірності передачі боргу ТОВ «Вердикт Капітал». Також вбачається закінчення строку позовної давності за пред`явленими вимогами. В свою чергу позивач категорично заперечує наявність боргових зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та надав суду копії платіжних документів про сплату заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Судовий збір покласти на відповідача, відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved