Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, Житлово-будівельний кооператив «Автотранспортник-4» про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07.1980 року по 28.03.2006 року. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. [PERSON] був членом ЖБК «Автотранспортник -4». За спільні кошти подружжя була придбана квартира [ADDRESS] . Позивач, після розірвання шлюбу продовжувала проживати у спірній квартирі сплачувала комунальні послуги, робила ремонт. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрита спадщина на його майно. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину в спільному майні подружжя, проте позивачу було відмовлено з тих підстав, що не було надано документ, на підтвердження права власності на квартиру. Проте, КП КМР «КМБТІ» надав довідку про те, що право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] , проте оригінал довідки втрачено, відновити не виявляється можливим, про що надано лист ЖБК «Автотранспортник - 4». На підставі викладеного, позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , як частку у спільному майні подружжя. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Паладько М.Ю. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовну заяву підтримують. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мішутушкін О.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмові матеріали справи містять відзив на позов представника відповідача [PERSON] - адвоката Мішутушкіна О.В., відповідно до якого просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ЖБК «Автотранспортник-4» в судове засіданні не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшли завірені належним чином матеріали спадкової справи після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] з 04.07.1980 по 28.03.2006 року, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та копія свідоцтва про розірвання шлюбу. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Прізвище [PERSON] було змінено після реєстрації шлюбу на [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про одруження. Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.03.2020 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Автотранспортник-4» № 109/1 від 20.01.1993 року народження, зареєстрованого в Бюро 22.01.1993 року, за реєстровим № 724. Письмові матеріали справи містять копію довідки виданої ЖБК «Автотранспортник-4» від 20.01.1993 року № 109/1 на підставі якої проведена реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вказаної довідки [PERSON] у вересні 1993 року повністю вніс пайові внески за квартиру [ADDRESS] . В даній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме КпШС України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС (чинний на момент набуття квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] була набута подружжям у період шлюбу є спільною сумісною власністю, а частки у вказаному майні є рівними. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер у віці 66 років - [INFO] . Згідно до копії спадкової справи № 2/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18.08.2020 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О.Є. відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя до надання документу, що підтверджує право власності на таке майно або державну реєстрацію права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно п. 4 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії:видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 46 -1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно ч. 1, 4 ст. 71 ЗУ «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підтвердження відсутності у позивача правовстановлюючого документа, останньою надано лист Голови правління ЖБК «Автотранспортник-4» К.С. Галацевич, яким повідомлено, про неможливість підтвердити чи спростувати будь-які запити щодо інформації власників та мешканців квартир, оскільки колишня голова правління Кооперативу [PERSON] не передала актом передачі новообраному правлінню кооперативу жодної документації, в тому числі ордерів та картотеки мешканців. 03.02.2020 року керівництвом Кооперативу була подана колективна заява до Деснянського Управління поліції ГУНП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , а саме незаконне, умисне привласнення, приховування, використання та можливе знищення з особистих корисливих чи інших мотивів установчих документів, печатки, штампа, ключів від приміщень, майна, іншої документації ЖБК «Автотранспортник-4». Відповідно до положення статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. А у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності Оскільки визнання права власності на Ѕ частину квартири, як частку в спільному майні подружжя в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя, суд беручи до уваги наведені обставини та надані докази, вважає що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved