Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, будинком №110 по вул.[PERSON] (Котовського) в с.Широчани Апостолівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником будинку №110 по вул.Надії (Котовського) в с.Широчани Апостолівського району Дніпропетровської області. В даному будинку зареєстровані: [PERSON]Ю, [PERSON], [PERSON] Зазначає, що відповідач з жовтня 2014 року в її будинку не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні будинком, що знаходиться за адресою: с.Широчани Апостолівського району Дніпропетровської області, вул.Надії (Котовського), 110, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON]пояснила,\~що відповідач\~з 2014\~року у\~даному будинку\~не проживає,\~у 2016\~році вона\~з [PERSON] розірвала шлюб, у звязку з його реєстрацією не може отримати пільг на комунальні послуги,а також планує продати будинок, просить позов задовольнити в повному обсязі, заявила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України\~ суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280\~ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] з 2014 року в будинку за адресою: вул.[PERSON] (Котовського), 110, в с.Широчани не проживає, позивач шлюб з [PERSON] розірвала, в доступі до житла не перешкоджає, його особистих речей в будинку немає. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач [PERSON] в будинкуза адресою: вул.[PERSON] (Котовського), 110, в с.Широчани не проживає приблизно пять років, позивач відносини з [PERSON] припинила, після цього за вказаною адресою свідок його не бачив. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку №110 по вул. Надії (Котовського) в с.Широчани Апостолівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.10.2001 року (а.с. 8). З довідки виданої виконавчим комітетом Апостолівської міської ради встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9). З акту депутатського обстеження вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] (Котовського), 110, однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з 2013 року (а.с.10). Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.41). Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в [INFO] (Котовського), 110, але фактично з 2014 року в зазначеному будинку не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у її домоволодінні. Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved