Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 05.07.2021 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] разом із нею. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Вони мешкають окремо, кожний живе своїм життям, наразі в суді перебуває позов про розірвання шлюбу. Дитина залишилася проживати разом із нею, вона ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, але відповідач погрожував відібранням дитини, тому щоб вирішити питання місця проживання дитини, вона звернулася до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва ст.58 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов в частині визначення місця проживання дитини задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти визначення місця проживання дитина разом із матір`ю. Третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2019 року (а.с.8). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, відповідача записано батьком дитини (а.с.9). Малолітня [PERSON] мешкає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за цією адресою з 27 квітня 2010 року (а.с.18), що не заперечується відповідачем. Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). З урахуванням зазначеного, встановивши обставини справи, а також те, що малолітній [PERSON] на день розгляду справи майже два роки, батько дитини не заперечує проти проживання дитини разом із матір`ю, з урахуванням найкращих інтересів дитини, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: approved