Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сонцівської сільської ради Покровського райну про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтуванням своїх позовних вимог вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1.8100 га, кадастровий номер 1422782300:06:000:0546, яка розташована на території Сонцівської (Красненської) сільської ради Покровського району. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Вона своєчасно пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті матері проживала на тимчасово окупованій території. Позивачка просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяця для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Цукурине м. Селидове Донецької області. В судове засідання позивачка не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність. ( а.с. 3). Представник відповідача Сонцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати за відсутності відповідача. ( а.с. 32). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є донькою [PERSON] ( а. с. 8-13). [INFO] померла ї мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] ( а. с. 20). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Сонцівської (Красненської) сільської ради Покровського району.( а. с. 17). Позивачка своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для її прийняття. ( а. с. 18). Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України « Про нотаріат», « Про міжнародне приватне право». До категорії справ про спадкування належить справи про здійснення права на спадкування , зокрема про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Предметом даного спору є визначення додаткового строку для прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, що розташована за адресою: Сонцівська сільська рада Покровського району. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позовои, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальна громада в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила\~виключної підсудності\~і вони\~пред`являються\~за місцем\~знаходження майна\~або основної\~його частини,\~якщо такі\~позови виникають\~із приводу\~нерухомого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 року зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з\~положеннями ст.\~181\~ЦК України\~до нерухомого\~майна належать:\~земельні ділянки,\~а також\~об`єкти,\~розташовані на\~них,\~переміщення яких\~є неможливим\~без їх\~знецінення та\~зміни їх\~призначення.\~Наприклад,\~це позови\~про право\~власності на\~таке майно;\~про право\~володіння і\~користування ним;\~про поділ\~нерухомого майна,\~шо є\~у спільній\~частковій власності\~та виділ\~частки із\~цього майна\~(\~ст.ст.\~362,367\~ЦК);\~про виділ\~нерухомого майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності\~та виділ\~частки із\~цього майна\~(\~визначення порядку\~користування ним);\~про право,\~яке виникло\~із договору\~найму жилого\~приміщення,\~оренди тощо;\~про визнання\~правочину з\~нерухомістю недійсними;\~про звернення\~стягнення на\~нерухоме майно\~ предмет\~іпотеки чи\~застави;\~розірвання договору\~оренди землі;\~стягнення орендної\~плати,\~якщо спір\~виник з\~приводу нерухомого\~майна;\~про усунення\~від права\~на спадкування\~та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~ і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка вказала на наявність таких перешкод, як проживання на тимчасово окупованій території , будь-яких інших причин, з яких позивачка своєчасно не звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, в позовні заяві не зазначено. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив\~\~ строк для прийняття\~\~ спадщини з поважних причин, суд може\~\~ визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій\~\~ (п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» \~. Відповідно до п. 24 вищезазначеної Постанови вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того,\~як слідує\~з правового\~висновку Верховного\~Суду України,\~прийнятого Судовою\~палатою у\~цивільних справах\~при розгляді\~справи №6-85\~цс 12\~від 26.09.2012\~року,\~правила ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК України\~про надання\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~можуть бути\~застосовані,\~якщо:\~у спадкоємця\~були перешкоди\~для подання\~такої заяви;\~ці обставини\~визнані судом\~поважними. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~\~296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплинув 04.05.2015 [INFO] , позивачка звернулась до нотаріуса 01.11.2019 року, тобто понад 4 роки. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Певний особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, певний особливий режим вчинення правочинів, особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, встановлений Законом України « Про особливості державної політики і забезпечення державного суверенітету України та тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-У111 від 18.01.2018 року та Законом України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-У11 від 15.04.2014 року, дійсно ускладнює реалізацію спадкових права, прав власності на майно, створює значні перешкоди у реалізації права на вільне пересування, обумовлює необхідність заподіяння певних процедур на підтвердження та встановлення юридичних фактів. Реалізація позивачем свого права на спадкування та подання відповідної заяви до нотаріальної контори потребувала лише його особистої явки до нотаріальної контори на підконтрольній території. Судом встановлено, що позивачка значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , на непідконтрольній українській владі території. ( а.с. 19). Її мати [PERSON] на день своєї смерті проживала в м. Селидове Донецької області, тобто на території, підконтрольній українській владі. Як вбачається з матералів справи, позивачка дійсно має статус внутрішньо переміщеної особи, проте, на підтвердження такого статусу видавалась довідка ще 15.03.2016 року за № 1428-26815. Свідоцтво про смерть матері видано позивачці 11.11.2014 року. \~ \~ \~ \~ \~ Отже,\~незважаючи на\~той факт,\~що позивачка\~мала статус\~внутрішньо переміщеної\~особи ще\~з березня\~2016\~року,\~у 2014\~році отримала\~свідоцтво про\~смерть,\~але реалізувала\~своє право\~на спадкування\~лише \~01.11.2019\~року,\~тобто понад\~5\~років зі\~дня смерті\~спадкодавця,\~будь -яких\~інших поважних\~причин,пов`язаних\~з об`єктивними,\~непереробними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~для \~вчинення дій\~щодо прийняття\~спадщини протягом\~п`яти років\~(наприклад,\~неможливість за\~станом здоров`я\~подати заяву\~та інше)\~ не зазначила. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed