Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 26 січня 1975 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На день звернення до суду неповнолітніх дітей не мають. Як зазначає позивач, відносини між сторонами останнім часом погіршилися, відносини з відповідачем стали напружені, оскільки відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, що впливає на її психічний стан і спричиняє душевні страждання. Підтримавши позовні вимоги, позивач в судовому засіданні 08.04.2015 просила шлюб розірвати, оскільки чоловік періодично вживає алкоголь, в стані алкогольного сп'яніння не контролює себе, ображає її нецензурною лайкою та піднімає на неї руку, відповідач проти позову заперечував та просив суд надати строк на примирення. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року сторонам було надано строк на примирення один місяць. По закінченню строку для примирення позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, зазначила що примирення між сторонами не відбулося просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що на розірвання шлюбу не погоджується. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмову заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 січня 1975 року, зареєстрованому Варваровською сільською радою Іллінецького району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис № 2. Враховуючи, що відповідач заперечував проти розірвання шлюбу судом було надано строк для примирення терміном один місяць. Проте, за час надання судом строку на примирення сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не довіряє відповідачу, боїться його а тому продовжувати проживати однією сім'єю в обстановці непорозуміння та неповаги до неї з боку відповідача більше не бажає. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Таким чином, суд вважає, що наміри суду примирити сторін не дали позитивних результатів, а тому збереження сім'ї є неможливим. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки збереження зареєстрованого шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає його збереження, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved