Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати її онуку [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 75 в будинку № 33 по вул.Гірників у м.Комсомольську. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач починаючи з 2010 року у житловому приміщенні не проживає без поважних причин, помешканням не користується, її особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла вона не бере. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представник УДМС до суду не зявились. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] на адресу суду надійшли відповідні клопотання про розгляд справи за їх відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ними підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справа розглядається у заочному порядку на підставі доказів наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1992 року позивач [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано Кременчуцьким МБТІ за реєстром № 219 від 21.12.1992 року у реєстровій книзі №3 за [PERSON] Згідно з наданою КЖЕП № 2 довідкою (а.с.8) за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач [PERSON] та в якості члена її сімї (онука) відповідач [PERSON] Відповідно до комісійного акту обстеження складу сімї від 07.09.2015 року, посвідченого КЖЕП № 2, відповідач [PERSON] починаючи з червня 2013 року у спірному жилому приміщенні не проживає у звязку із виїздом за межі держави (а.с.9). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає предявлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, предявивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Виходячи із змісту ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що предявлений позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved