Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 94,4 кв. м., житловою площею 73,7 кв. м., який знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, 6 с. Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті[PERSON], померлого 01 серпня 2010 року, посилаючись на те, що після смерті її батька відкрилась спадщина за законом на частку даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки було виявлено, що державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надіслали до суду заяву про розгляд даної справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак про місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 01.08.2010 р. помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 199746, повторно видане 27.04.2016 р. Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 13. Родинні відносини між позивачем та померлим батьком підтверджуються наступним. З свідоцтва про народження серія ІІІ-ИД № 256429, виданого 03.06.1989 р. [PERSON] сільською радою Тернопільського району, вбачається, що [PERSON] народилася 15.05.1989 р., де у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, [PERSON] вказана матірю. В подальшому, у звязку з реєстрацією шлюбу, позивач змінила своє прізвище на «Романишин», про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-ИД № 114267, видане 16.04.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 364. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на частину житлового будинку загальною площею 94,4 кв. м., житловою площею 73,7 кв. м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Малий Ходачків, вул. Івана Франка, 6, яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору. Також, після смерті [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 358/2010. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, яка спадщину прийняла в установленому законодавством порядку. Інший спадкоємець за законом дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася в користь позивача, про що подала заяву № 741 від 15.09.2010 р. Інших спадкоємців немає. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 03.09.2018 р. за № 408 на день смерті [PERSON] який був зареєстрований [INFO]. 6 в с. Малий Ходачків. Разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON], батько дружини [PERSON] (помер 02.09.2014 р.), мати дружини [PERSON], син дружини [PERSON], дочка [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 03.09.2018 р. № 409 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івана Франка, 6 в с. Малий Ходачків Тернопільського району станом на 01.07.1990 р. колгоспний двір, членами якого були: голова двору [PERSON], [INFO] (помер 02.09.2014 р.); дружина [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; внук [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO] (помер 01.08.2010 р.); внучка [PERSON], [INFO] Отже, вказане домоволодіння належало вищезазначеним семи членам колгоспного двору в рівних частинах на праві сумісної власності, тобто, по 1/7 частині кожному. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації (далі ТРГБТІ) від 06.05.2016 р. № 285, вбачається, що будинковолодіння № 6 по вул. Івана Франка в с. Малий Ходачків Тернопільського району також рахується за вищевказаними семи членами колгоспного двору в рівних частках по 1/7 частині. Станом на 01.01.2013 р. державна реєстрація права власності на даний житловий будинок за головою колишнього колгоспного двору та померлим [PERSON] в бюро технічної інвентаризації проведена не була. На житловий будинок № 6 по вул. Івана Франка в с. Малий Ходачків Тернопільського району наявний технічний паспорт ТРГБТІ, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку літера «А» загальна площа становить 94,4 кв. м., житлова - 73,7 кв. м. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. На даний час право власності на належну 1/7 частину житлового будинку [PERSON] як голові колишнього колгоспного двору, який помер 02.09.2014 р., в порядку спадкування за законом визнано за [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2017 по справі № 607/11424/17. Позивач звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину на вказану частину житлового будинку, проте, нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 21.08.2018 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на вищезазначене спадкове майно з підстав відсутності правовстановлюючого документу на належну частку житлового будинку на імя спадкодавця та відсутності державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 94,4 кв. м., житловою площею 73,7 кв. м., який знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, 6 с. Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті[PERSON], померлого 01 серпня 2010 року.

Outcome: approved