Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24 жовтня 2008 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, через що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними остаточно припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з 10.06.2020, а також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 18) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. (а.с. 21-22), про причини неявки суд не повідомив, відзив суду не надав, а тому суд, згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 24 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2020 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved