Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частини земельної ділянки та визнання права власності на частину матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва домоволодіння. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 вересня 2001 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Проте, за період спільного проживання подружжя набуло спільне майно. Так, 28 травня 2005 року позивачці та відповідачу була подарована земельна ділянка, кадастровий номер 3222486603:02:002:0104, площею 0,1600 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Нове, вулиця Чкалова. Їх право власності на вказану земельні ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельні ділянку серії ЯМ № 313503, виданим на підставі Договору дарування від 28 травня 2005 року № 2-1602. В позовній заяві позивачка заначала, що на вказаній земельній ділянці нею разом з відповідачем під час перебування в шлюбі самочинно збудоване домоволодіння № 17 по вулиці Чкалова в селі Нове Києво-Святошинського району Київської області, яке складається з: житлового будинку літери «А»; воріт з хвірткою № 1 по плану; - огорожі № 2 по плану; огорожі № 3 по плану; - огорожі № 4 по плану; колодязя, інж. мереж № І по плану; вигрібної ями № 1 по плану. Житловий будинок має підвал та два поверхи. Разом площа частин по будинку, підрахована за формулою гр. 5, складає 230,1 кв. м; площа житлових квартир : загальна 145,1 кв.м., житлова 66,3 кв.м., підсобна 78,8 кв.м.; площа приміщень, що не включаються в загальну, складає 85,0 кв.м. Позивачка просила виділити у її приватну власність ? частину земельної ділянки площею 0,0800 га із складу земельної ділянки, кадастровий номер 3222486603:02:002:0104, загальною площею 0,1600 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Нове, вулиця Чкалова, згідно з варіантом, вказаним у висновку експерта, а також визнати за нею право власності на ? частину матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва домоволодіння № 17 по вулиці Чкалова в селі Нове, Києво-Святошинського району Київської області вартістю 1 207 646 грн. 24 коп.. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Виділено у приватну власність [PERSON] ? частину земельної ділянки площею 0,0800 га із складу земельної ділянки, кадастровий номер 3222486603:02:002:0104, загальною площею 0,1600 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Нове, вулиця Чкалова, яка на місцевості з урахуванням частини забудови земельної ділянки розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками: від точки 2 до точки 3 проходить в східному напрямку по подвірю паралельно вулиці Свердлова -10,31 м; від точки 3 до точки 5 проходить в південному напрямку по подвірю 80,2 м; від точки 5 до точки 6 проходить в західному напрямку по існуючій загорожі 10,02м; від точки 6 до точки 2 проходить в північному напрямку по подвірю, всередині внутрішньої стіни будинку між приміщеннями ІІ та І, по подвірю, та визнано за [PERSON] право власності на ? частину матеріалів та обладнання, що було використано в процесі будівництва домоволодіння № 17 по вулиці Чкалова в селі Нове Києво-Святошинського району Київської області вартістю 1 207646 грн 24 коп (один мільйон двісті сім тисяч шістсот сорок шість гривень 24 коп.). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року скасовано в частині позовних вимог про визнання права власності на частину матеріалів та обладнання, що було використано в процесі будівництва домоволодіння. В решті рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року залишено без змін, а справу в частині скасованих позовних вимог повернено на новий розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області. В процесі розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював та змінював позовні вимоги. В листопаді 2016 року представник позивача [PERSON] подав заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України, в якій зазначав, що відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року [PERSON] виділено частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Чкалова. В даний час позовні вимоги стосуються визнання права власності на ? частину збудованого під час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію об»єкта незавершеного будівництва-жилого будинку з надвірними спорудами-домоволодіння № 17 по вул. Чкалова в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області. Позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 8, 13, 14, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 316-319, 321, 328, 331, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України просила визнати за нею, [PERSON], як за співзабудовником право власності на ? частину збудованого під час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію об»єкта незавершеного будівництва-жилого будинку з надвірними спорудами № 17 по вул. Чкалова в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області, зокрема, житлового будинку літери «А», площа частин якого підрахована за формулою гр. 5, складає 230,1 кв.м., площа житлових квартир: загальна 145,1 кв.м., житлова-66,3 кв.м., підсобна-78,8 кв.м., площа приміщень, що не включаються в загальну-85,0 кв.м., воріт з хвірткою № 1 по плану; огорожі № 2 по плану; огорожі № 3 по плану; огорожі № 4 по плану; колодязя інж. мереж № І по плану; вигрібної ями № ІІ по плану. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача в наданих суду поясненнях зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, оскільки позивачка не надала суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, зокрема про те, що відповідач ухиляється від введення будинку в експлуатацію, та про те, що позивачка позбавлена самостійно ввести в експлуатацію ? частку житлового будинку, яка розташована на виділеній їй частині земельної ділянки. Також представник відповідача звертав увагу на те, що будівництво спірного домоволодіння було розпочато батьками відповідача ще в 1998 році, тобто що укладення шлюбу між позивачем та відповідачем. На належну їм земельну ділянку були завезені матеріали для будівництва, побудовані тимчасові споруди, частково підведені комунікації. Таким чином, всі будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва будинку, відповідач купував сам та з допомогою своїх батьків, всі роботи, які виконані по будівництву будинку оплачував він та його батьки, що підтверджується видатковими накладними, рахунками-фактурами та товарними чеками. А позивачка за кошти, отримані від продажу батьківської квартири будувала власний будинок, який знаходиться в с. Малютянка, вул. Молодіжна, 13, Києво-Святошинського району, Київської області. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та показання свідків [PERSON], [PERSON], дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 16 вересня 2001 року позивач [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. В шлюбі в подружжя 19 лютого 2002 року народилась дочка [PERSON]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року у справі № 2-4501/11 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно договору дарування від 28 травня 2005 року № 2-1602 позивачці та відповідачу [PERSON], за письмовою згодою його дружини, була подарована земельна ділянка кадастровий номер 3222486603:02:002:0104, площею 0,1600 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Нове, вулиця Чкалова. Право власності позивача і відповідача на вказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельні ділянку ЯМ № 313503, виданим на підставі договору дарування від 28 травня 2005 року № 2-1602. Згідно з додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 313503 міститься список співвласників вказаної земельної ділянки: [PERSON], ідент. № [NUMBER], зареєстроване місце проживання [INFO], Києво - Святошинського району Київської області частка у спільній власності ?, та [PERSON], ідент. № [NUMBER], зареєстроване місце проживання: [INFO] частка у спільній власності 1/2. На вказаній земельній ділянці збудоване домоволодіння № 17 по вулиці Чкалова в селі Нове, Києво-Святошинського району, Київської області. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи № 206, виготовленої 7 лютого 2009 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» домоволодіння складається з:житлового будинку літер «А»; воріт з хвірткою № 1 по плану; - огорожі № 2 по плану; огорожі № 3 по плану; огорожі № 4 по плану; колодязя, інж. мереж № І по плану; вигрібної ями № 1 по плану. Житловий будинок має підвал та два поверхи. Разом площа частин по будинку, підрахована за формулою гр. 5, складає 230,1 кв. м; площа житлових квартир : загальна 145,1 кв.м., житлова 66,3 кв.м., підсобна 78,8 кв.м.; площа приміщень, що не включаються в загальну, 85,0 кв.м. Довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» від 03.06.2005 року № 306, а також висновком експерта №8652 від 22 серпня 2016 року, виготовленого експертом ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» підтверджено 100% готовності будинку № 17 по вул. Чкалова в с. Нове станом на 07.02.2009 року. Рішенням Тарасівської сільської ради від 22.04.2010 року № 49/2 надано погодження [PERSON] та [PERSON] на прийняття в експлуатацію житлового будинку № 17 по вул. Чкалова в с. Нове. Довідкою Тарасівської сільської ради від 28.04.2010 року № 560 підтверджується погодження [PERSON] та [PERSON] прийняття в експлуатацію житлового будинку № 17 по вул. Чкалова в с. Нове. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що в липні 2007 року [PERSON], мати позивачки, продала належну їй квартиру та отримала кошти в сумі 140 тис. дол.. США. Враховуючи величину цієї суми, побоялись везти їх до себе та дали на тимчасове зберігання [PERSON] На початку серпня 2007 року [PERSON] попросила [PERSON] завезти кошти у відділення Приватбанку в м. Вишневе, де їх чекав відповідач. [PERSON] в присутності [PERSON] дала [PERSON] дві пачки доларів США, по 10 тис. в кожній, а всього 20 тис., заявивши, що це кошти на будівництво будинку. Проте, слід зазначити, що з наданих пояснень учасників процесу та матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок є самочинно збудованим, оскільки не має відповідних дозвільних документів на здійснення його будівництва. В постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року № 3-82 гс 11 зазначено, що, виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об»єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об»єкт не виникає. Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі будівництва (створення майна). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів в період виникнення спірних правовідносин регулювалось відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, відповідно до якого встановлена вимога щодо особистого звернення власника земельної ділянки, на якій здійснено будівництво, з наданням оригіналу документу, що встановлює права на цю земельну ділянку. За вказаним Порядком передбачається можливість спрощенного порядку прийняття в експлуатацію самочинно збудованих до 2011 року будинків І-ІІ категорій складності. Крім цього, згідно вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі, поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Положеннями ч.2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов»язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відсутність або недоведеність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у позові. В позовних вимогах позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею, як за співзабудовником право власності на ? частину збудованого під час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію обєкта незавершеного будівництва - жилого будинку. При цьому нею не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона на підставі вищевказаних норм законодавства намагалась та не змогла з певних причин, або з вини відповідача [PERSON] здійснити ведення в експлуатацію всього або частини домоволодіння. Разом з цим, слід зазначити, що вказаний будинок за адресою: вул. Чкалова, 17 в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області підлягає введенню в експлуатацію на загальних підставах. Судом же встановлено, що вказаний будинок не введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, а визнання права власності на вказаний будинок суперечитиме вимогам ст. 331 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на ? частину збудованого, але не прийнятого в експлуатацію, об»єкта незавершеного будівництва, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed