Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визначення ідеальних часток у спільному нерухомому майні, визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що житловий будинок по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: мати позивача (відповідач) [PERSON], батько позивача [PERSON] та мати останнього [PERSON]. Після смерті 01 лютого 1997 року [PERSON] її частку в будинку успадкував батько [PERSON] та став власником 2/3 частин будинку. 08.04.2017 року [PERSON] помер та його єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач. Крім того власник 1/3 части у будинку [PERSON] відмовляється від своєї частки на користь позивача. В той же час, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на вказане нерухоме майно. В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернулась за захистом своїх прав до суду, просила визначити ідеальні частки членів колишнього колгоспного двору у спірному житловому будинку та остаточно визнати за нею право власності на спірний спадковий будинок. Позивач в судове засідання не зявилась. Особливою умовою угоди № 534 від 03 серпня 2017 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без участі позивачів. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про визнання позову, а також відмову від власності на своє частку у будинку на користь позивача. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 41751) від 01 листопада 2016 року спірний житловий будинок розташований по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1972 року побудови, загальною площею 85,7 кв.м., жилою площею 52,4 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Г, г, Д, Е), гаражу (літ. Ж). (а.с. 20-24). Відповідно до довідки Ковердинобалківського старостату Шишацької селищної ради від 19.06.2017 № 313 домоволодіння, яке розташовано по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок № 478, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору [PERSON], дружина [PERSON], мати [PERSON] (а.с.18). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 19.09.2017 року № 97791035 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.40). Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 10.11.2016 № 10446 (а.с.16). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1972 по 1983 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 7, особовий рахунок № 478 Ковердинобалківської сільської ради (на даний час однойменний старостат Шишацької селищної ради) Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON] На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1968 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його членам колишнього колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/3 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток кожного з членів колгоспного двору у спірному житловому будинку. 01 лютого 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 037213, виданим 04.02.1997 Ковердинобалківською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 1 (а.с.12). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49096980 від 14.09.2017 спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились, свідоцтва про право на спадщину його майна померлої не видавались (а.с.38). Згідно довідки Ковердинобалківського старостату Шишацької селищної ради від 24.07.2017 № 344 останнім місцем проживання померлої 01.02.1997 року [PERSON] було с. Ковердина Балка. Разом з нею був зареєстрований та проживав син [PERSON] та члени його родини (а.с.19). З наведених у позовній заяві пояснень позивача, а також факту спільного постійного проживання з померлою [PERSON] її сина [PERSON] вбачається, що останній відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (спільним будинком, речами домашнього вжитку) та не заявивши відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином частка [PERSON] у спільному житловому будинку збільшилась до 2/3 частин (1/3+1/3). 08 квітня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 322465, виданим 08.04.2016 відділом ДРАЦС Шишацького РУЮ, актовий запис № 2 (а.с.8). При вивченні спадкової справи № 63/2016 щодо майна померлого [PERSON], судом встановлено, що його єдиним спадкоємцем всього майна померлого за заповітом, що прийняла спадщину є донька [PERSON]. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину або претендують на неї. Дружина померлого (відповідач) [PERSON] відмовилась від обовязкової частки у спадщині (а.с.9-10, 14, 36,37, 39). Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] від 13.07.2017 року № 414/02-14 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно померлого [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на імя померлого (а.с.25). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином успадкувавши після смерті батька належні йому 2/3 частини житлового будинку, право власності на які він не зареєстрував за своє життя, позивач позбавлена можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на імя померлого, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Визнавши позовні вимоги в повному обсязі та подавши до суду письмову заяву про відмову від права власності на частки у спірному будинку на користь позивача [PERSON] відповідач [PERSON] фактично відмовилась від свого права власності на належну їй частку у спірному житловому будинку у по вул. Незалежності, 80 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області, а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 97791035 від 19.09.2017 року земельна ділянка на якій розміщено спірний житловий будинок площею 0,25га належить позивачу [PERSON] (а.с.40). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно претендує на спірний житловий будинок в цілому, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved