Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право на земельну частку (пай) в КСП «Україна» Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого за № [NUMBER], що належала померлій [INFO] року [PERSON] та померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній оригінал документа, що свідчить про передачу [PERSON] права на земельну частку (пай) - сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого за порядковим № [NUMBER]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно письмової відповіді наданої начальником відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області від 18.05.2016 року за № 29-1514-0.13-1618/2-16 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» серії [NUMBER], [PERSON] належала земельна частка(пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до запису акта про смерть № 08 від 16.01.2002 року [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) в КСП «Україна» Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,50 в умовних кадастрових га на підставі сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого за № [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено довідкою Багатянської сільської ради Ізмаїльського району від 28.03.2016 року за № 287 та згідно письмової відповіді Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 26.01.2017 року за № 70/01-16 після померлої [INFO] року [PERSON] заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є чоловік [PERSON], що підтверджено записом акта про укладення шлюбу № 14 від 01.10.1986 року. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із [PERSON], що підтверджено довідкою наданою секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.03.2016 року за № 287, тому вважається таким що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) в КСП «Україна» Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого за № [NUMBER], яку він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46113027 від 10.12.2016 року, відповідно до якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1981 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.05.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 18.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON], тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. 10.12.2016 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній оригінал документа, що свідчить про передачу [PERSON] права на земельну частку (пай) - сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого за порядковим № [NUMBER]. Відповідно до п. 3.1 роз'яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В свою чергу відповідно до п. 3.5 роз'яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року право на земельну частку (пай) в КСП «Україна» Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,50 в умовних кадастрових га згідно сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого за № [NUMBER]. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved