Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, їх з відповідачем син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Криворізького державного педагогічного університету, термін навчання до 30 червня 2024 року. Вона несе витрати, пов`язані з навчанням сина та його утриманням на період навчання, однак дитина потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання сина на період його навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення сином навчання. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали, просять стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача. Представник відповідача адвокат Новак А.М. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) з врахуванням обставин, зазначених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що суду не надано докази того, що повнолітній син сторін проживає разом з позивачем, що ставить під сумнів дотримання останньою вимог частини 3 статті 199 СК України. До того ж позивач зазначає. що дитина навчається на державному забезпеченні у навчальному закладі та відповідно потребує матеріальної допомоги батька, однак з поданих доказів не зрозуміло, в чому виявляється необхідність в матеріальній допомозі на навчання: чи то придбання книг, літератури,оплата за навчання, проживання, проїзд. тощо, адже навчальний заклад має державну форму власності та відповідно [PERSON] перебуває на державному забезпеченні. Зазначив про зміну свого сімейного стану та матеріального становища, оскільки від шлюбу із [PERSON] він має синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , при цьому дружина перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною інвалідом до 6 років. Син [PERSON] є дитиною-інвалідом, тому потребує постійної дієти, прийому ліків, проходження лабораторних досліджень, тощо. Він на даний момент офіційно працює, отримуючи в середньому заробітну плату в сумі 11 139,89 грн., тому з врахуванням зазначеного не може надавати матеріальної можливості в розмірі. зазначеному позивачкою в позові. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками процесу заяви, вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання та є студентом 1 курсу факультету дошкільної і технологічної освіти денної форми навчання за держзамовленням Криворізького державного педагогічного університету (ІV рівня акредитації), термін навчання для здобуття ступеня бакалавра по 30 червня 2024 року (а.с. 13 - довідка). Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, відповідно до наданих суду письмових доказів, відповідач [PERSON] має на утриманні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дружина відповідача - [PERSON] знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною-інвалідом до 6-ти річного віку. Згідно медичної довідки № 413, виданої 01.11.2018 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради, [PERSON] є дитиною-інвалідом та потребує домашнього догляду. Враховуючи викладене, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи наявність у відповідача на утриманні двох дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, визнання представником відповідача позову частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на період навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 20 січня 2021 року. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до пунктів 3, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, відповідач звільнений від сплати судового збору як законний представник дитини з інвалідністю. Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 р. № 590, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. Тому судовий збір в сумі 908,00 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved