Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з відсутністю між ними почуття любові, поваги, взаєморозуміння та допомоги. Оскільки вона з 2000 року постійно проживає в Італії, з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, тому вважає, що їхній шлюб існує лише формально і подальше збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 19.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 11). Ухвалою суду від 20.05.2020 року сторонам у справі надано строк для примирення тривалістю у 3 (три) місяці та зупинено провадження у справі до закінчення строку примирення. Ухвалою судді від 29.10.2020 року провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд справи. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності. У відповідності до вимог п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відстуності, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони з позивачем більше 20 років разом не проживають, не спілкуються, жодних відносин не підтримують, їхній шлюб носить лише формальний характер. Примирення, за наданий судом строк, між ними не відбулось, вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно і перспектив для її збереження не вбачає, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 29 березня 1988 року у Рудненській селищній Раді Залізничного району м. Львова,\~актовий запис\~№ 5(а.с. 5), від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Також встановлено, що сторони з 2000 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. Примирення між сторонами за наданий судом строк не відбулось, відповідач просить шлюб розірвати. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів між ними та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved