Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачкою укладено шлюб з відповідачем 06 березня 2010 року, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 166, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, відсутність взаєморозуміння і любові. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливе, шлюбні відносини припинені з 2012 року. Від шлюбу сторони мають дитину, на утримання якої позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. в порядку ст. 180 Сімейного кодексу України. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та вказала, що подружні відносини між сторонами фактично припинені з літа 2012 року, у зв'язку з чим просила суд, розірвати шлюб між сторонами. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, вказала, що спільна з відповідачем дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На утримання та розвиток дитини необхідні грошові кошти, у зв'язку з чим позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, вказав, що згоден надавати допомогу на утримання дитини в розмірі 400,00 грн., вважає, що у разі стягнення з нього більшої суми аліментів позивач буде витрачати ці кошти не на дитину, а на себе. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 166, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства не ведуть з літа 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 17 серпня 2010 року, батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним, інформації про наявність інших утриманців матеріали справи не містять. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в зазначеній позивачем сумі. Посилання відповідача на те, що позивач витрачатиме кошти на своє утримання ґрунтується на припущеннях, а інших підстав в обґрунтування заперечень відповідачем не наведено. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved