Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» (далі ПАТ «ЦЗФ «Мирноградська») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказала, що вона з 12.10.1987 по 04.01.2020 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи з 02.11.2010 машиністом насосного устаткування 2 розряду. 04.01.2020 її було звільнено на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Оскільки відповідач не розрахувався з нею в останній день, вона звернулась до суду. За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.03.2020 з відповідача на її користь була стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 23414 грн 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13614 грн 45 коп. Заборгованість із заробітної плати в сумі 23414 грн 11 коп. відповідач сплатив їй тільки 03.07.2020. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27.03.2020, тобто з дати, наступної з дня винесення рішення суду, по 03.07.2020, тобто по дату остаточного розрахунку, в сумі 15525 грн 25 коп. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, про час і місце слухання справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ПАТ «ЦЗФ «Мирноградська» до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою судді від 14.09.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 12.10.1987 по 04.01.2020 знаходилась у трудових відносинах з ПАТ «ЦЗФ «Мирноградська», 04.01.2020 за наказом № 7/к від 04.01.2020 була звільнена за ч.1 ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.5-6). Згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.03.2020 з ПАТ «ЦЗФ «Мирноградська» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в сумі 23414 грн 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13614 грн 45 коп. (а.с.7-8). Відповідно до вказаного судового рішення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні було розраховано по день винесення цього рішення із середньоденного заробітку позивача в сумі 238 грн 85 коп. (а.с.7-8). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 23414 грн 11 коп. у порядку примусового виконання рішення суду перерахована позивачу 03.07.2020 (а.с.9-10). За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. До такого висновку прийшов Верховний Суд України в ухвалах від 16.05.2012 (справа № 6-47110св11), від 18.07.2012 (справа № 6-14417св12), від 29.01.2014 (справа № 6-144ц13). Крім того, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства відповідач розрахувався у повному обсязі з позивачем лише 03.07.2020, з ПАТ «ЦЗФ «Мирноградська» підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку з 27.03.2020 (з дати, наступної з дня винесення рішення суду) по 03.07.2020. Кількість робочих днів за період з 27.03.2020 по 03.07.2020 з урахуванням додатку до листа Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік № 1133/0/206-19 від 29.07.2019 становить: за березень 2020 року - 2 дні, за квітень 2020 року - 21 день, за травень 2020 року - 19 днів, за червень 2020 року - 20 днів, за липень 2020 року - 3 дні, а всього 65 днів. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.03.2020 встановлено розмір середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 238 грн 85 коп., при розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні суд бере саме цю суму. Таким чином, сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 27.03.2020 по 03.07.2020 буде дорівнювати без відрахувань податків і зборів 15525 грн 25 коп., із розрахунку: 65 робочих днів х 238 грн 85 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved