Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду Дергачівського району Харківської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований 29.07.2011 року у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], актовий запис - 83; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - «[PERSON]»; крім того позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, починаючи з 20.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 29.07.2011 року у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], актовий запис - 83. Спільне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, між сторонами виникали сварки через несумісність характерів. Шлюбно-сімейні відносини у сторін припинені. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] року, батьком якої є [PERSON], що документально підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, сімейні стосунки між сторонами не склалися, шлюбні відносини між подружжям припинились. Судом не встановлено якихось причин, які б давали надію на відновлення шлюбу сторін. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Крім того, суд зазначає, що згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а позивач не бажає подальшого перебування у шлюбі. При таких обставинах, суд вважає, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін підлягає розірванню. Також позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011 року. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] року, яка на теперішній час мешкає разом з позивачем. Документально підтверджено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] року, в зв'язку з чим повинен виділяти кошти на утримання дитини (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів суд встановлює згідно ст.183 Сімейного кодексу України у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини зазначені в ст.182 Сімейного Кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має працездатний вік. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 22.05.2014 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно з п.п.3.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів при поданні позову до суду, судовим збором не обтяжуються. Між тим, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. З огляду на зазначене, з відповідача підлягає стягнення держмито в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved