Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Голосіївського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є законним власником квартири № 1 у вказаному житловому будинку. В ньому зареєстрований відповідач - чоловік її старшої доньки, який в будинку з 2014 року не проживає. Вона має намір продати свою власність, однак, відповідач зареєстрований в будинку, що перешкоджає їй здійснити продаж будинку у встановленому законом порядку. Крім того, зазначила, що вона змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, який вже тривалий час не мешкає в будинку. Позивач в судове засідання не з»явилась. Падала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити в поновму обсязі з викладених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач - Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві явку свого представника для розгляду справи не забезпечив. Судом про розгляд справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про розгляд справи до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 15.07.2004 року, виданих державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. є власником квартири [ADDRESS] Право власності позивача зареєстроване у встановленому законом порядку в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна (а.с.13-14). На даний час в спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], громадянин України (а.с.9-11). Однак, відповідач [PERSON] фактично в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], - не мешкає, що підтверджується відповідним актом про відсутність зареєстрованої особи за місцем реєстрації від 11.05.20018 року (а.с.25). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. До цих правовідносин належить застосовувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Враховуючи викладене, а також те, що на даний час позивач є законним власником квартири [ADDRESS], а зареєстрований в цій квартирі відповідач фактично в ній не проживає, а також приймаючи до уваги те, що відповідач подав суду письмову заяву, в якій визнав позов повністю та не заперечував проти зняття його з реєстрації, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved