Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає більше 9 років, припинив виконання обов'язків пов'язаних з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Реєстрація останнього в будинку позивача позбавляє її певних соціальних пільг. З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач - [PERSON] у належному їй житлі не проживає, просить визнати його таким, що втратив право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче провадження. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 287 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 20.11.2013 року, позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Оскільки, позивач є власником вказаного будинку, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи, а саме з будинкової книги вищевказаного домоволодіння та акту обстеження житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 03.10.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначену будинку, однак не проживає за вказаною адресою з 2009 року /а.с.12-18/. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з 2009 року, а тому він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved