Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульській водовід» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги вона мотивувала тим, що з 20 травня 2011 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на її користь стягнуто суму невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2009 року по 03.03.2009 року в сумі 2 339,41 грн., компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01.12.2008 року по 03.03.2009 рік в сумі 595,40 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 29.09.2011 року, на підставі якого відділом державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідача на користь позивача заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в сумі 595,40 грн. Виконавче провадження неодноразово припинялось та поновлювалось, у зв'язку з чим з відповідача стягнуто лише суму заробітної плати в сумі 2339,41 грн., а сума компенсації за невикористану відпустку в розмірі 595,40 грн. лишилась несплаченою відповідачем, що свідчить про те, що відповідач до цього часу не виконав вимогу ст.116 КЗпП України, щодо розрахунку з позивачем при звільненні. Так, відповідач до цього часу не здійснив з нею остаточного розрахунку та в частині виплати їй компенсації за невикористану відпустку, яка присуджена до виплати відповідно до рішення суду від 20.05.2011 року, відповідач зобов'язаний виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку по день остаточного розрахунку. Просила стягнути з комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з 01.01.2011 року по день прийняття рішення суду в сумі 66114,23 грн., витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав, підтримала свої позовні вимоги, прохали суд стягнути з комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з 01.01.2011 року по 13.102013 р. в сумі 68159 грн., витрати по справі покласти на відповідача. Представник відповідача комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульській водовід» позовні вимоги не визнав, посилався на обставини викладені в запереченнях. Прохав суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі у зв'язку з тим, що станом на 16 жовтня 2013 року КП ДОР «Аульський водовід» повністю погасило заборгованість перед позивачем. 30.06.2011 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство і на підставі п. 8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відділом державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області зупинено виконавче провадження в частині стягнення 595,40 грн., а сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 2339,41 грн. була виплачена позивачу в повному обсязі. Вважає, що відсутня вина у КП ДОР «Аульський водовід» у не проведенні відділом державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області стягнення по компенсації за невикористану відпустку в сумі 595,40 грн. Позивач протягом 2012-2013 року не подав позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, чим навмисно суттєво збільшив ціну позову. Порівнюючи суму позовних вимог по стягненню середнього заробітку 66114,23 грн. та суму по компенсації за невикористані дні щорічної відпустки 595,40 грн. вбачається різниця більш ніж в 100 разів, що не відповідає принципу співмірності та справедливості щодо істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком. Крім того, відповідач в даний час знаходиться в край тяжкому фінансовому стані основними причинами якого є несвоєчасні розрахунки оптових споживачів за отриману покупну воду, постійне зростання цін на основні складові собівартості послуг, невідшкодування діючими тарифами фактичних витрат підприємства. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року на користь позивача з комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» стягнуто суму невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2009 року по 03.03.2009 року в сумі 2339,41 грн., компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01.12.2008 року по 03.03.2009 рік в сумі 595,40 грн. (а. с. 9). На виконання рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року було видано виконавчий лист від 29.09.2011 року, на підставі якого відділом державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідача комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь позивача заробітної плати за період з 01.02.2009 року по 03.03.2009 року в сумі 2339,41 грн., компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01.12.2008 року по 03.03.2009 рік в сумі 595,40 грн. (а. с. 10). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року в частині позовних вимог [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 4 березня 2009 року по 31 грудня 2010 рік в сумі 45080,37 грн. відмовлено, у зв'язку з тим, що судом встановлено відсутність вини відповідача щодо невиплати заробітної плати позивачу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» станом на 16 жовтня 2013 року повністю погасило заборгованість перед [PERSON], виплатило заборгованість по заробітній платі в розмірі 2339,41 грн. та згідно до платіжного доручення № 206 від 16.10.2013 року комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульській водовід» виплатило позивачу й 595,40 грн. - суму компенсації за невикористану щорічну відпустку, що не заперечується позивачем. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівник виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організаці провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строю зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (частина шоста статті 12 у редакції Закону від 13 липня 2002 року, частина п'ята статті 19 редакції Закону від 18 січня 2013 року, які були чинними на час існування спірних правовідносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середньо заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактично розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Згідно фактам, встановленим рішенням суду від 20.05.2011 р. відокремленим підрозділом відповідача - Дніпродзержинським ВКУ КП ДОР «Аульський водовід», за останні відомі (безспірні) два місяця роботи позивачки в грудні 2008 року за 23 робочих дня позивачці було нарахована заробітна плата в сумі 2120,46 грн., в січні 2009 року, за 20 робочих днів - 2066,27 грн., а отже середній заробіток становить 97,37 грн. на день (розрахунок: (2120,46 + 2066,27) : (20 + 23) = 97,37 грн.). На момент подачі цього позову прострочення здійснення остаточного розрахунку відповідачем, починаючи з 01.01.2011 р. становить 700 днів, а отже середній заробіток по дату подачі цього позову становить 68159 грн. (розрахунок: 97,37 х 700 = 68159 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 681,59 грн.

Outcome: approved