Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва», Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У мотивування позовних вимог вказує, що протягом 74 років, з 1944 по 2018 вона з чоловіком, донькою та онуком проживає у будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19.05.1947 , бабуся Позивача - [PERSON] , придбала зазначений житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31.12.1948 , [PERSON] , склала заповіт, згідно якого, до складу спадкового майна входило: жилий будинок, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно даного заповіту, в рівних частинах успадкували даний будинок діти померлої, в тому числі мати Позивача. З 21.05.1944 по 2018, Позивач проживає у вищезазначеному будинку та згідно Довідки виданої Житлово-експлуатаційною конторою від 04.04.1975 зареєстрована в ньому. 31.08.1965, Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . У вказаному будинку Позивач разом із сім`єю були зареєстровані та постійно проживали однією родиною, сплачуючи комунальні послуги, систематично та на протязі всього часу робили ремонт, покращували будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Факт її проживання в даному будинку, а також факт того, що з 1960 року вона відкрито та добросовісно володіє цим нерухомим майном Позивач вважає доведеним. Частиною 1 статті 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України, набрав чинності з 01.01.2004 (п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України), норми ст. 344 ЦК України, поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 01.01.2001. Ухвалою суду від 18.02.2019, позовну заяву залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.03.2019, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач та представник позивача, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань на адресу суду не надійшло. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надійшло. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.05.1947 року, [PERSON] (бабуся Позивача ) придбала житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31.12.1948 , [PERSON] склала заповіт, посвідчений Другою Київською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 29740, згідно якого, до складу спадкового майна входило: жилий будинок, за адресою: [ADDRESS] . Згідно даного заповіту, в рівних частинах успадковують даний будинок діти померлої: 1/3 - син (дядько Позивача) [PERSON] , 1/3 - дочка (тітка Позивача ) [PERSON] , 1/3 - дочка (мати Позивача) [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.02.1972, реєстраційний № 1-1668, діти [PERSON] , а саме син [PERSON] , дочки - [PERSON] , [PERSON] , успадковують по 1/3 будинку за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації Виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 18.07.1989, підтверджено реєстрацію на праві приватної власності житлового будинку [ADDRESS] , у рівних частинах за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що з дня народження і по день винесення рішення суду, Позивач відкрито, безперервно проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю сім`єю, сплачуючи кошти за споживчі комунальні послуги, поліпшуючи умови проживання, що об`єктивно підтверджується ксерокопіями квитанцій про оплату комунальних послуг, будинковою книгою, показаннями свідків. Позивач більше 70 років відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком [ADDRESS] , інші особи, які б претендували на це майно відсутні. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, зважаючи на те, що Позивач вже понад 70 років відкрито добросовісно та безперервно володіє будинком [ADDRESS] , суд вважає, що за нею має бути визнано право власності на цей будинок за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved