Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку . В позові вказала, що вона [PERSON] ( дівоче прізвище Оріховська) О.А. та [PERSON], 15.09.2007 року уклали між собою шлюб , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області , про що складено відповідний актовий запис № 559 від 15.09.2007 року. Від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося .Причиною розпаду сімї стало те, що у них з відповідачем різні погляди на життя та несумісність характерів , що призвело до того, що сімя розпалась остаточно, тому спільне проживання та збереження сімї є неможливими, на примирення не згідна. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Також на підставі ст. ст. 84, 180 СК України просить стягнути аліменти на утримання дітей та кошти на її утримання. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей та стягнення коштів ( аліментів) на утримання матері - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати в частині позовної вимоги розірвання шлюбу , залишити за нею - позивачем. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з?явилася , направила на адресу суду письмову заяву ( вх. № 23745 від 20.09. 2018 року) в якій вказала , що позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить справу розглянути без її участі та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з?явився , подав через канцелярію суду письмову заяву ( вх. № 23106 від 13.09.2018 року) , в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути без його участі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 033058 від 15.09.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області , про що складено відповідний актовий запис № 559 від 15.09.2007 року (а.с.- 5). Разом із тим, як вбачається зі свідоцтва про народження доньки серія 1- СР № 112853, виданого 19.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області , 01 травня 2010 року народилася [PERSON] , її батьками є : батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.-6 ) та згідно свідоцтва про народження сина серія І- СР № 234311, виданого 02.08. 2016 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області , 01.08.2016 року народився [PERSON] , його батьками є : батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.- 7 ) Також судом встановлено, що діти мешкають разом із позивачкою за адресою: вул. Комарова , буд.13- а [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Уманським КП РЕУ № 3 № 3050 від 16.08. 2018 року ( а.с.-12). Відповідно до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги обставини викладені позивачем у позовній заяві, а також те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, спроб для примирення не здійснюють, шлюб набув формального характеру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підставні та підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Разом із тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов?язок утримувати дітей є рівною мірою обов?язком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обов?язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обов?язок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Зважаючи на викладене, а також на те, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання дітей , суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивачки щомісячно до досягнення дітьми повноліття та на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved