Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року по причині того, що відповідач ніде не працює, матеріально не утримує родину, не займається утримання та вихованням дітей, зловживає спиртними напоями, застосовує до неї фізичне насильство, спричиняв тілесні ушкодження, у звязку з чим вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів та така поведінка відповідача змусила її та дітей піти з дому, залишився свою власність та орендувати житло, все це призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, наполягали на розірванні шлюбу, примирення не відбулось, після розірвання шлюбу просили відновити дошлюбне прізвище «Павленко». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на розлучення не згоден, оскільки вважає, що шлюб можливо зберегти, в наданий судом строк примирення не відбулося. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року. Від шлюбу мають двох малотініх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року по причині того, що відповідач ніде не працює, матеріально не утримує родину, не займається утримання та вихованням дітей, зловживає спиртними напоями, застосовує до позивача фізичне насильство, спричиняє тілесні ушкодження, у звязку з чим позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, що підтверджується листами Заводського і Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, та така поведінка відповідача змусила позивача та дітей піти з дому, залишився свою власність та орендувати житло, все це призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається та шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У встановлений судом строк примирення між сторонами не відбулось. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо та недоцільно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та хоча відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, але накладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не можна визнати таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved