Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що з 14 жовтня 2006 року по 24 червня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 350 грн., починаючи стягнення з 06 травня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який було пред`явлено для подальшого виконання до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області. З часу пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання, рішення суду про стягнення аліментів зі сторони відповідача виконується час від часу та фактично декілька разів на рік позивач отримує від відповідача визначену суму аліментів на утримання доньки. Зазначає, що зважаючи на загальний ріст економіки та підвищення цін протягом 10 років, як на продукти харчування, так і на дитячі речі, комунальні послуги, призначений у 2009 році розмір аліментів являється недостатнім не тільки, щоб забезпечити потреби дитини протягом місяця, а навіть протягом тижня прогодувати дитину. Дитина навчається у 6-класі, тричі на тиждень відвідує тренування народні танці в Палаці дітей та юнацтва, заняття постійно вимагають придбання спеціального взуття для тренувань, у тому числі забезпечення спортивним одягом. Окрім того, дитина відвідує двічі на тиждень заняття з флористики, на які потрібно купувати витратні матеріали (картон, кольоровий папір, клей, фігурні ножиці, бісер та ін.). Вік дитини - 11 років також вказує на те, що з кожним днем потреби дитини зростають і дитина потребує значно більшої участі та уваги від батьків. Позивач, як любляча мати, постійно приділяє увагу щоденним потребам доньки та намагається задовольнити бажання дитини задля забезпечення фізіологічного та психологічного розвитку дитини. Позивач офіційно працевлаштована у Сумському гідрометцентрі, щомісячно отримує заробітну плату близько 4 тис. грн., які витрачає виключно для забезпечення достатнього рівня життя, виховання, відпочинку та розвитку дитини. При цьому виключно позивач за власні кошти створює умови для відпочинку дитини на морі. На усні прохання позивача щодо матеріальної участі у забезпеченні відпочинку, оздоровленні, придбанні одягу/взуття, оплати гуртків та спортивних секцій відповідач не реагує, матеріальної допомоги не надає. Фактично малолітня дитина перебуває виключно на утриманні позивача. Вона щороку самостійно за власні кошти збирає дитину до школи, забезпечуючи останню одягом та взуттям відповідно до сезону, канцелярськими товарами та іншими необхідними речами. Зазначає, що відповідач є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, який має змогу отримувати дохід і надавати більшу матеріальну допомогу, в тому числі і приймати участь у додаткових витратах на утримання доньки. Однак відповідач зазначених дій не вчиняє, хоча, за даними позивача, неофіційно працює у більярдному клубі в межах міста, отримує мінливий дохід, який здебільшого витрачає на свої власні потреби. Позивач посилається на те, що на момент звернення до суду змінився матеріальний стан позивача, дитина підросла і потребує більших коштів на харчування, виховання на одяг, у зв`язку з чим у позивача значно збільшився розмір витрат на спільну дитину. Посилаючись на зазначені обставини, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2009 року по цивільній справі №2-2665/09 року та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 вересня 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом. 17 жовтня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну, в якій зазначає, що відповідач погоджується з тим, що дитина підростає, та її потреби збільшуються, але позивач умисно приховує той факт, що він має статус інваліда-дитинства, про що вона достеменно знає, та він отримує в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради допомогу особам з інвалідністю з дитинства в розмірі 1452 грн. Зазначає, що у позовній заяві, позивач стверджує про начебто додаткові доходи відповідача, але при цьому не надає жодних доказів, а даний факт спростовують відомості № 3527 від 12 жовтня 2018 року головного управління ДФС у Сумській області про відсутність у нього інших доходів окрім допомоги отриманої у департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради. Заявляє, що підстав для збільшення аліментів на даний час немає. Його рідні, матір [PERSON] та сестра [PERSON] , постійно здійснюють матеріальну допомогу його донці, але позивач умисно приховує такі факти. Так, у 2017 році позивач з донькою їздила до [PERSON] , та він дав дозвіл і сплатив 400 грн. за оформлення нотаріального дозволу, а також його матір з сестрою дали доньці 800 грн.; у 2018 році позивач возила доньку на Азовське море його рідні дали дитині 1000 грн. на відпочинок; у 2018 році для підготовки дитини до школи його рідні дали 800 грн.; у вересні 2018 року ним в якості аліментів було сплачено 700 грн. Вважає встановлений розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, сума аліментів, які він сплачує, співмірна із його матеріальним становищем, а збільшення до 2000 грн. призведе до систематичних невиплат та росту заборгованості, складе йому суттєві життєві труднощі. Він може погодитися на збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. На підставі вище наведеного просить суд задовольнити позов частково та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. 02 листопада 2018 року у зв`язку з клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено на 26 грудня 2018 року. 02 листопада 2018 року від представника позивача адвоката Забуги А.І. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач у своєму відзиві вказує, що являється інвалідом третьої групи, у зв`язку з чим позбавлений змоги надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини у збільшеному розмірі - 2 000 грн., натомість не надає жодного документу та доказу, з якого б вбачалось, що відповідач взагалі позбавлений змоги працювати, отримувати будь-який інший дохід (заробітну плату, дохід від підприємницької діяльності, допомогу у зв`язку з непрацездатністю та ін.), окрім державної соціальної допомоги, та відповідно допомагати та брати участь у утриманні дитини. Сам факт отримання інвалідності третьої групи не позбавляє відповідача права на працю та офіційне працевлаштування, гарантованого Конституцією України. Вказує на те, що з доданої до відзиву довідки до акту огляду МСЕК від 27 грудня 2016 року вбачається висновок про умови та характер праці: «протипоказана важка фізична праця, переохолодження». Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: «лікування у пульмонолога, обстеження у пульмонолога, санаторно-курортне лікування». Тобто, жодних заборон стосовно працевлаштування вказана довідка не містить, а тому посилання лише і тільки на наявність інвалідності, встановленої у 2012 році, може свідчити, за її припущеннями, виключно про приховування відповідачем своїх доходів. При цьому, протягом всього часу встановлення інвалідності, а саме з 2012 року (за відсутності можливості знайти роботу та за наявності бажання працювати) відповідач не користується своїм правом у частині звернення до Державної служби зайнятості за отриманням допомоги у пошуку підходящої роботи та сприяння у подальшому працевлаштуванні, у тому числі і отримання державної допомоги по безробіттю, що може свідчити про «небажання» офіційного працевлаштування, та легалізації своїх доходів та свідчить про небажання приймати участь у матеріальному забезпеченні спільної дитини. У той же час, як вже зазначалось у позовній заяві, згідно наявної у позивача інформації, вбачається, що відповідач працює без офіційного працевлаштування адміністратором у більярдному клубі (кафе-більярдна) Buffalo, що розташований за адресою:м [ADDRESS] Харківська [ADDRESS] , та підтверджується інформацією, розміщеною у вільному доступі у мережі Інтернет на сайтах (Instagram, Vkontakte), поясненнями спільної доньки [PERSON] . Також на вказаний сайтах відповідач розміщує фотографії, з яких вбачається наявність у відповідача змоги та що найголовніше фінансової можливості відвідувати періодично спортивний зал «Titanium- Sumy», купувати собі одяг та взуття (не одну пару кросівок, верхнього одягу, джинсів), у тому числі реалізовувати власні бажання (нанесення татуювань на шкіру, що виходить за межі першочергових нагальних потреб людини (продукти харчування, одяг) та потребує значних коштів - нанесення одного маленького татуювання становить близько 1 тис. грн.). Зазначає, що ні на момент укладення шлюбу у 2007 році, ні під час спільного проживання (протягом двох років) з позивачем, ні на момент проходження огляду батьків до народження спільної дитини, ні після народження дитини позивач не володіла інформацією про наявність будь-яких захворювань у відповідача, що можуть стати підставою для призначення допомоги по інвалідності. Більше того, вказаний факт (інвалідність) не висвітлювався та не повідомлявся відповідачем і під час розгляду відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з останнього аліментів у 2010 році. При цьому, сам же відповідач надає довідку № 4333 від 11 жовтня 2018 року, з якої вбачається, що у період саме з 2012 року по 31 грудня 2018 року останній отримує в департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю. Однак з наданих Відповідачем документів не вбачається, що станом на момент подання відзиву (жовтень 2018 року), як і станом на дату встановлення інвалідності, останній взагалі позбавлений змоги працювати та виконувати будь-які роботи, пов`язані з отриманням доходу. Посилається на те, що з наявною в мережі Інтернет, розміщеної у відкритому доступі, інформації та фотографій відповідача, вбачається, що останній веде досить нескромний спосіб життя, і тим більше, витрачає на життя, аж ніяк не суму грошових коштів у розмірі 1 452 грн., отриманої в якості державної соціальної допомоги, що підтверджується доданими до даної відповіді на відзив фотографіями. Також зазначає, що предметом розгляду зазначеної справи являється збільшення розміру аліментів, а не з`ясування питання добросовісності чи недобросовісності сплати аліментів відповідачем. Натомість, з огляду на наведену відповідачем інформацію, вбачається, що особисто відповідач не надає жодних коштів на утримання спільної дитини. Посилання відповідача на факт надання коштів дитині рідними не являється предметом розгляду зазначеної позовної заяви (оскільки виключно на батьків покладається обов`язок на утримання спільної дитини) та не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свою дитину та приймати участь у її забезпеченні. При цьому, позивач спростовує твердження відповідача у частині отримання матеріальної допомоги від рідних під час поїздки до [PERSON] , як такої, що не відповідає дійсності, як і спростовує факт надання рідними коштів на поїздку на Азовське море. Позивач виключно за власні кошти провела оздоровлення дитини, у тому числі розширила кругозір дитини шляхом виїзду за кордон. Окремо зупиняється на неправдивих посиланнях відповідача у частині передачі у вересні 2018 року в якості аліментів 700 грн. Відповідач не зазначає ані дати передачі грошових коштів, ані способу передачі грошових коштів. Вказаний факт повністю спростовується позивачем, як такий що не мав місця, оскільки остання жодних коштів від відповідача не отримувала. Також не може бути враховано і посилання відповідача на участь у матеріальному забезпеченні дитини - оплату нотаріальних послуг за оформлення заяви про дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки сам по собі нотаріально засвідчений аркуш паперу не може вважатись утриманням дитини. Відповідач окрім посилання на наявність інвалідності не наводить жодних інших доказів, визначених положеннями ст. 182, ст. 192 Сімейного кодексу України, які мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, вирішенні питання про збільшення розміру аліментів. У той же час у своєму відзиві відповідач, завідомо вводячи суд в оману, негативно характеризує позивача і фактично критикує реалізацію права останньої на звернення до суду задля забезпечення нормальних умов проживання спільній дитині, що гарантовано як чинним законодавством України, так і міжнародними правовими актами. Відповідачем так і не було наведено обставин, які унеможливлюють останнього надавати допомогу у більшому розмірі, аніж призначений у 2009 році розмір аліментів у сумі 350 грн., а відсутність даних про офіційне працевлаштування та даних про офіційні доходи за наявності доказів витрачання коштів, що перевищують отриману державну соціальну допомогу, може свідчити лише про ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину та не бажання приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Приймаючи до уваги вище наведену інформацію, просить відхилити доводи, викладені відповідачем у відзиві на зазначену позовну заяву внаслідок їх необґрунтованості. 26 грудня 2018 року в зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення та витребуванням доказів по справі, розгляд справи відкладено до 28 лютого 2019 року, 03 січня 2019 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про відвід головуючого судді та секретаря судового засідання у вказаній справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Зарічного районного суду м. Суми Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 11 квітня 2019 року о 16 год. 00 хв. 11 квітня 2019 року розгляд справи відкладено до 02 травня 2019 року у зв`язку з неявкою в засідання позивача. 02 травня 2019 року у зв`язку з клопотанням позивача про відкладення, розгляд справи відкладено до 14 червня 2019 року. 14 червня 2019 року в судовому засідання оголошено перерву до 22 липня 2019 року за клопотанням представника позивача. В даному судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати 600 грн. аліментів, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача підтримав позицію відповідача. Позивач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явилася. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що з 14 жовтня 2006 року по 24 червня 2009 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією виписки з рішення про розірвання шлюбу (а.с.8,10). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2009 року по справі №2-2665/09 з відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача [PERSON] \~стягнуто аліменти\~у розмірі\~350\~грн.\~з усіх\~ видів\~ його\~заробітку (доходу),\~щомісяця на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~починаючи стягнення\~з 06\~травня 2009\~року до\~досягнення нею\~повноліття (а.с. 212). З копії посвідчення серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] , 1985 року народження, є інвалідом ІІІ групи (а.с.60). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №488422 [PERSON] , [INFO] , група інвалідності третя, причина інвалідності інвалід з дитинства. У графі висновок про умови та характер праці вказано, що відповідачу протипоказана важна фізична праця, переохолодження. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікування у пульмонолога, обстеження в пульмонологічному відділенні СОКЛ, санаторно-курортне лікування (а.с.61). З довідки №4333 від 11 жовтня 2018 року, що видана [PERSON] , вбачається, що він одержує в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 12 листопада 2012 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 1452 грн. 00 коп. (а.с.59). На запит суду Головне управління ДФС у Сумській області повідомило інформацію про доходи та сплачені податки за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2018 року [PERSON] . Згідно повідомлення за 2 квартали 2018 році сума доходу [PERSON] складає 4356,00 грн. (а.с. 128-130). З довідки, що видана на ім`я [PERSON] вбачається, що вона працює в Сумському обласному центру з гідрометеорології на посаді метеоролога 2 категорії, та її заробіток за період з січня 2018 року по грудень 2018 року складає 58\~472,76 грн., середній заробіток 4872,73 грн. (а.с.199). Положеннями частини третьої\~статті 181 СК України\~(зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за\~№ 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~ При цьому суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Такий розмір аліментів не відповідає законодавчо встановленому мінімуму аліментів на дитину. Доводи відповідача на обґрунтування заперечення проти заявленого позову щодо наявності інвалідності не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідачем не доведено факту неможливості працевлаштуватися з урахуванням протипоказань висловлених медико-соціальною експертною комісією, здійснивши усі необхідні дії для забезпечення належного розвитку та утримання дочки. Не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача щодо надання дочці сторін допомоги матір`ю та сестрою відповідача, оскільки вказана обставина заперечується позивачкою, та доказів на її підтвердження суду не надано. До того ж добровільна допомога рідних відповідача не звільняє від обов`язку батька дитини здійснювати дії по її утриманню та забезпеченню належних умов її розвитку. В той же час при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем доходів у більшому розмірі, ніж зазначено в відомостях Державної фіскальної служби України. Суд не може прийняти в якості належного доказу отримання відповідачем неофіційного доходу роздруковані фотографії з його персональних сторінок соціальних мереж, оскільки вони ніяким чином не вказують на отриманий дохід відповідача та не встановлюють розмір такого. З цих же підстав суд не приймає до уваги і доводи позивача щодо понесення відповідачем значних витрат в зв`язку з відвідуванням спортклубу та здійснення татуювання, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ч. 2 ст. 182 СК України Так, відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» з 01 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 грн. 00 коп., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 28 грудня 2009 року, до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн., щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. \~ Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial