Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 29.04.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд шлюб, зареєстрований 20 квітня 1996 року в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], актовий запис № 305 розірвати. Залишити їй прізвище [PERSON]. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з 20.04.1996 р. вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбу. В шлюбі в них народилося двоє дітей, донька [PERSON], яка вже повнолітня, та [PERSON], 28.12.2006 р. н. Шлюбно сімейні відносини вони припинили з 17.08.2014 р., між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюб існує формально, вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив справу слухати за його відсутності. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON], 04.05.1971 р. н., та [PERSON], 17.08.1975 р. н., одружилися 20.04.1996 р., про що в книзі реєстрації актів про одруження 20.04.1996 р. зроблено запис за № 305. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Місце реєстрації Харківський міський відділ реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 20.04.1996 р. I ВЛ № 018564. [PERSON] народився 28.12.2006 р. в м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 23.01.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 242. Його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.01.2007 р. серія 1 ВЛ № 076146. [PERSON] народилася 14.08.1996 р. в м. Харкові, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16.10.1996 р. зроблено відповідний запис за № 3479. Її батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.10.1996 р. I ВЛ № 031492. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.1996 р., мають неповнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства з 17.08.2014 р., не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу надалі іменується шлюбним прізвищем. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved