Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вище вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», [PERSON] про стягнення франшизи, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування було сплачене страховиком з порушенням строку, а відповідачем [PERSON] франшиза, передбачена договором страхування, компенсована не була. А тому, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на її користь пеню за час прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 7611,04 гривень; збитки від інфляційних втрат за час прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 14 452,67 гривень; три проценти річних від простроченої суми за час прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 611,70 гривень; стягнути з [PERSON] франшизу у розмірі 510 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та пояснила, що одразу після ДТП звернулася до представництва [PERSON] «УАСК АСКА» у м. Херсоні із заявою про настання страхової події, подала усі необхідні документи і надала транспортний засіб для огляду. За результатами визначення страховиком розміру шкоди, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Мазда 3, реєстраційний номер [NUMBER] склала 29 105,57 грн. Листом від 26 серпня 2014 року №6696-15/3/03/1 страховик їй повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування було мотивоване тим, що згідно полісу №АВ/4517921 від 19 липня 2013 року забезпеченим транспортним засобом є Фольксваген Пассат, реєстраційний номер [NUMBER], а відповідно до постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2014 року, ДТП сталася за участю транспортного засобу з реєстраційним номером ВТ1505АЕ. На думку [PERSON] «УАСК АСКА», вищевказана ДТП відбулася не за участю забезпеченого транспортного засобу, що відповідно до вимог Закону №1961-IV виключає для страховика можливість здійснення страхового відшкодування на її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник [PERSON] «УАСК АСКА» в судове засідання не прибув, проте надав до суду свої заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково з наступних підстав. Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 вище вказаного закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі не визнання майнових вимог заявника або з підстав, зазначених ст. 32 або ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Пунктом 36.5 ст.36 Закону встановлено, що кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тобто, санкцією за невчасні виплати страховиком страхових відшкодувань є не лише сплата неустойки у вигляді пені, на що і зробив акцент законодавець в п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вимоги про сплату 3-х відсотків річних та збитків від інфляції за прострочення виплати страхового відшкодування є не правомірними та не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2014 року о 12 годині 20 хвилин у м. Херсоні на проспекті Ушакова, [PERSON], керуючи транспортним засобом Фольксваген Пассат, реєстраційний номер [NUMBER], у порушення вимог п. 10.3. Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з транспортним засобом Мазда З, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, внаслідок чого було пошкоджено зазначені транспортні засоби. Відповідно до постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Фольксваген Пассат, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована [PERSON] «УАСК АСКА», згідно полісу №АВ/4517921 від 19 липня 2013 року. Розмір франшизи, визначний полісом, складає 510 гривень. Позивач одразу після ДТП звернулася до представництва відповідача-1 у м. Херсоні із заявою про настання страхової події, а саме: заява подана 20 лютого 2014, постанова суду 29.04.2014 р., подала усі необхідні документи і транспортний засіб для огляду. За результатами визначення страховиком розміру шкоди, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Мазда 3, реєстраційний номер [NUMBER] склала 29 105,57 грн. Листом від 26 серпня 2014 року №6696-15/3/03/1 страховик повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно полісу №АВ/4517921 від 19 липня 2013 року забезпеченим транспортним засобом є Фольксваген Пассат, реєстраційний номер [NUMBER], а відповідно до постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2014 року, ДТП сталася за участю транспортного засобу з реєстраційним номером ВТ1505АЕ. На думку відповідача, вищевказана ДТП відбулася не за участю забезпеченого транспортного засобу, що відповідно до вимог Закону №1961-IV, виключає для страховика можливість здійснення страхового відшкодування на користь [PERSON] Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 26 березня 2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] «УАСК АСКА» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 28 489,02 грн. та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26 березня 2015 року вищевказане рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року змінено, зменшено суму, що підлягає стягненню з [PERSON] «УАСК АСКА» на користь [PERSON] з 28 489,02 грн. до 27 978,92 грн. (тобто на 510 грн. - франшиза), та судовий збір з 291,07 грн. до 279,79 грн., в іншій частині рішення залишене без змін. Вказаними рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що всупереч вимогам закону [PERSON] «УАСК АСКА» безпідставно відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у сумі 27 978,92 грн. Посилання страховика на те, що за полісом №АВ/4517921 від 19 липня 2013 року забезпечено транспортний засіб з іншим номерним знаком, судами визнані безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи. Свої зобов'язання страховик виконав, перерахувавши страхове відшкодування у сумі 27 978,92 грн. двома частинами: 14 000 грн. - 18 травня 2015 року; 13 978,92 грн. - 19 травня 2015 року. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 ст. 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Ці нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, у справі №6-113цс 14 від 01 жовтня 2014 року, предметом розгляду якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди, будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення, і в разі його порушення підлягає застосуванню положення ст. 625 ЦК України. Крім цього, статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону №1961-ІУ, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550 ЦК України. Надані позивачем розрахунки приймаються судом, оскільки перевірені, є вірними і не спростовані відповідачем [PERSON] «УАСК АСКА». Таким чином, оскільки страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування було сплачене страховиком з порушенням строку (простроченням) на 266 днів (починаючи з дати прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування - 26 серпня 2014 року, по дату фактичної виплати - 18 травня 2015 року), стягненню з [PERSON] «УАСК АСКА» на користь [PERSON] за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, підлягає пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня у розмірі 7 611,04 грн. (п. 36.5 ст. 36 Закону №1961-ІУ), інфляційні втрати у розмірі 14 452,67 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 611,70 грн. (ст. 625 ЦК України). Відповідно до змісту укладеного між [PERSON] та [PERSON] «УАСК АСКА» полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АВ/4517921 від 19 липня 2013 року розмір франшизи складає 510 грн. Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону №1961-ІУ страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 вересня 2014 року у справі №654/2927/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди (втрати товарної вартості), питання про стягнення з відповідача франшизи не вирішувалося, оскільки позивачем вимоги про стягнення франшизи до [PERSON] не заявлялися. Отже, у силу вищенаведених норм законодавства, передбачена полісом франшиза у розмірі 510 грн., підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] З огляду на вище наведене та

Outcome: approved