Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Посилається на те, що вона з 2005 року проживає у належному їй будинку постійно одна. Відповідач [PERSON] являється її колишнім зятем, якого вона зареєструвала у своєму помешканні за адресою: [ADDRESS] у 2010 році. Від дня реєстрації відповідач не проживав у ніколи, а проживав з дочкою [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] , яка також їй належала на той час. З червня 2018 року після розірвання шлюбу з її дочкою він з`їхав і з тієї квартири, всі контакти з колишнім зятем (відповідачем у справі) припинилися. Особистих речей відповідача у належному їй будинку за місцем реєстрації не було і немає. Реєстрація відповідача у належному позивачці будинку позбавляє її можливості вільно здійснювати своє право власності, в тому числі і на отримання житлової субсидії. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: поштовою кореспонденцією за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило, відзив на позов не подано. За таких умов суд за згодою позивача постановив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, роз`яснивши правові наслідки такого рішення. Заслухавши позивача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №242421568 від 29.01.2021 за [PERSON] на підставі договору про поділ нерухомого майна №79 від 29.01.2021, виданого Переяславською міською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , з виділом окремих приміщень (а.с.4). Копія будинкової книги по будинку [ADDRESS] свідчить про те, що власником зазначеного будинку є [PERSON] , яка зареєструвалась у ньому 08.06.2005. Також у зазначеному будинку, окрім власниці [PERSON] , з 18.09.2010 значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] (а.с.5-8). Складені місцевим депутатом Акти обстеження житлово-побутових умов №24 від 13.06.2016, за №19 від 11.05.2021 та за №29 від 20.09.2021 свідчать про те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] одна. [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою не проживає, належне йому майно у будинку відсутнє. Місце проживання його невідоме (а.с.10-12). Копія рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.06.2018 підтверджує факт, що шлюб зареєстрований 13.05.1995 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Свідок [PERSON] показала, що житловий будинок [ADDRESS] належить її матері [PERSON] з 2005 року. Зазначила, що навіть коли вона була одружена з відповідачем, то вони не проживали у будинку матері, а проживали у квартирі [ADDRESS] . Коли вони з відповідачем розлучалися, їх спільна дитина вже була повнолітньою. Відповідача вона не бачить, контактів не підтримує. До помешкання матері по [ADDRESS] відповідач відношення не має та ніколи не використовував його для проживання З показань свідка [PERSON] встановлено, що він зареєстрований та проживає по [ADDRESS] та являється сусідом позивачки по будинку, який розділений на дві частини(квартири) з окремими поштовими адресами. Відповідач [PERSON] відомий свідку, як зять позивачки [PERSON] . Однак він ніколи не проживав у тому будинку, а лише приїздив до сусідки в гості з сім`єю. Він не пам`ятає, коли востаннє бачив відповідача у помешканні [PERSON] , але точно минуло більше року. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає в будинку по [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Свідки підтвердили його відсутність в будинку навіть на правах гостя більш як один6 рік. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу є припинення правовідношення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. За правилами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи встановлені фактичні обставини, що колишній зять позивачки - [PERSON] хоча і зареєстрований з 2010 року у помешканні позивачки за адресою [ADDRESS] , однак не проживав та більш як один останній рік не проживає в належному позивачці житловому будинку без поважних причин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача інтересу до вказаного житла. Реєстрація відповідача в будинку порушує права позивачки, як власниці житла та створює певні обмеження для неї при вирішенні питань щодо розпорядження своїм майном, отриманні житлових субсидій, без врахування доходу відповідача тощо. А тому суд дійшов висновку про необхідність захисту порушених прав позивачки, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Як встановлено, позивачка у 2010 році надала згоду на реєстрацію відповідача в своєму будинку без будь-яких умов та обмежень, внаслідок чого відповідач не був наділений обов`язком самостійно знятись з реєстрації після розірвання шлюбу та залишення помешкання, що стало причиною даного спору. За таких обставин, понесені позивачкою судові витрати у виді судового збору суд залишає за нею на підставі ч.9 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved