Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Лубенської міської ради, третя особа - Друга Лубенська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. У позові вказала, що з середини липня 2013 року позивачка стала проживати однією сім`єю з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та гараж під [NUMBER] в м. Лубни в гаражному кооперативі «Мисливець». За заявою заявниці про прийняття спадщини в Другій лубенській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа. Однак 03.02.2021р. [PERSON] отримала від нотаріуса відмову вчиненні нотаріальних дій, оскільки вона не відноситься до спадкоємців за законом. Позивачка стверджує, що з середини липня 2013 року і до моменту смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю, тому має право на спадкування за законом якспадкоємець 4 черги. Прохає суд встановити факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] із середини липня 2013 року і по день її смерті. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позовної заяви підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача - проти задоволення позову заперечує, заперечення свої виклали в відзиві на позов, де зазначили, що в позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона проживала з спадкодавцем [PERSON] з середини липня 2013 року по 17 липня 2020 року, тобто 7 років і тому позивачка вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців на спадкування за законом. Однак, термін «спільне проживання» в Сімейному кодексі України застосовується лише до подружжя та дітей, які були усиновлені, або проживають у прийомних сім`ях. Позивачка не перебувала в шлюбі з спадкодавцем, не була її кровним родичем чи усиновленим (усиновителем). Відповідно до ксерокопії паспорта [PERSON] серія [NUMBER] виданого Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 24.02.2005 року позивачка перебуває з 24.12.2004 року у шлюбі з громадянином [PERSON] та до позовної заяви не додано жодного доказу, що на теперішній час шлюб між позивачкою [PERSON] та громадянином [PERSON] розірваний. Тому твердження позивачки, що вони проживали з померлою [PERSON] однією сім`єю, є не правильним та не має жодних ознак сім`ї визначених Сімейним кодексом України. Крім того, відповідач зазначає, що [PERSON] додано до позовної заяви дві ксерокопії товарних чеків на поховання померлої [PERSON] , однак поховання останньої за власний рахунок позивачки не є належним доказом проживання однією сім`єю та не доводить, що особи мали спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Третя особа - Друга Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в м. Лубни померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.18). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майн, та на підставі заяви [PERSON] в Другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №270/2020. 03.02.2021р. [PERSON] отримала від нотаріуса відмову вчиненні нотаріальних дій, оскільки вона не відноситься до спадкоємців за законом. (а.с.26). Позивач стверджує, що з середини липня 2013 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а тому має право на спадкування. За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Відповідно до копії акту від 14.10.2020 року, складеного комісією правління ОСББ «Ветеран -36», [PERSON] останні 5 років проживала разом із [PERSON] та вела спільне господарство у [ADDRESS] (а.с.24) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що не будучи рідними [PERSON] та [PERSON] проживали як члени однієї сім`ї: за усною домовленістю протягом більше 8 років спільно проживали в квартирі [PERSON] , вели з спадкодавцем спільні витрати, спільно займалися торгівлею та мали спільний бюджет, спільно харчувалися, придбавали майно в квартиру для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, зокрема, [PERSON] доглядала [PERSON] , коли вона лікувалася, а після смерті остатньої займалася її похованням, що крім показань свідків підтверджується і договором-замовленням № 346 від 17.07.2020 року, товарними чеками (а.с.20-23). Наведене вказує на те, що відносини [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу спільного проживання вийшли за межі простих дружніх стосунків (на чому наполягає відповідач) та набули ознак фактичних родинних відносин. При цьому суд відхиляє посилання відповідача на те, що [PERSON] з 24.12.2004 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , що унеможливлює застосування положень ст.1264 ЦК України (постанова ВС від 17.06.2020 року № 755/18012/16-ц). На думку суду, в цьому випадку відповідач безпідставно ототожнює терміни «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу» та «факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років» інших осіб, відмінність яких визначена в наведеному п.21 постанови Пленуму ВС від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] не є перешкодою у встановленні факту проживання однією сім`єю з іншими особами за умови, що такі відносини не характеризуються відносинами чоловіка та жінки, оскільки такі відносини відповідно до позиції ВС, викладеної в постанові від 17.06.2020 року № 755/18012/16-ц суперечать нормі ст.25 СК України. В судовому засіданні ретельно дослідженні обставини фактичних відносин [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства більше 10 років, що власне і стало причиною переїзду позивачки до [PERSON] . Такі обставини в судовому засіданні підтвердили чисельні свідки та не спростовані відповідачем. Враховуючи викладене, на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю із середини липня 2013 року і по день її смерті, що дає позивачу право на оформлення спадщини, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved