Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з січня 1952 року по січень 1986 року її батько [PERSON] працював на різних роботах в колгоспі «Заповіт Леніна», який у 1978 році реорганізовано в колгосп ім. Кірова, а в лютому 1993 року в КСП ім. Кірова і був пенсіонером господарства. Після оформлення пенсії за віком [PERSON] переїхав до м. Кіровограда, де проживав до смерті 14 лютого 1998 року. Позивач вказала, що 11 лютого 1998 року КСП ім. Кірова отримало державний акт на право колективної власності на землю, але з невідомих причин [PERSON] не був включений до списку. Позивач вважає, що її батько має право на земельну частку (пай) КСП ім. Кірова, тому вона як спадкоємець, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, має право на земельну частку (пай) по праву спадкування після смерті батька. В судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пунктів 2 і 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Таким чином, системний аналіз наведених норм матеріального права вказує на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що 14 лютого 1998 року помер [PERSON] (а.с. 8). 11 лютого 1998 року видано державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (надалі КСП ім. Кірова) (а.с. 9 10). Спадкодавець [PERSON] за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) та не був включений до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується відповідним додатком та довідкою (а.с. 11 20, 42). Довідкою державного реєстратора підтверджується, що державна реєстрація КСП ім. Кірова скасована 20 лютого 2002 року (а.с. 43). Відповідно до протоколу загальних зборів членів колгоспу ім. Кірова від 06 лютого 1993 року № 1 та розпорядження Представника Президента України від 27 січня 1994 року № 28, створено КСП ім. Кірова (а.с. 45 48). Як вбачається з архівної довідки Трудового архіву та матеріалів пенсійної справи, [PERSON] працював в колгоспі «Заповіт Леніна» та колгоспі ім. Кірова у період з 1952 року по 1985 рік (а.с. 44, 66 80). Таким чином, спадкодавець [PERSON] в КСП ім. Кірова не працював і не був членом цього підприємства на час видачі державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова, оскільки на підтвердження цієї обставини відсутні належні та допустимі докази. Суд не приймає як доказ у справі письмове пояснення сільського голови Новогригорівської сільської ради та довідку правління КСП ім. Кірова на підтвердження членства у цьому підприємстві спадкодавця [PERSON], оскільки в рішенні загальних зборів членів колгоспу ім. Кірова від 06 лютого 1993 року № 1 про це не зазначено, а в список до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства спадкодавця не включено, архівні документи про членство [PERSON] в КСП ім. Кірова - відсутні. Тому, для визнання права позивача [PERSON] на земельну частку (пай) КСП ім. Кірова у порядку спадкування немає законних підстав. З показань свідків [PERSON] і [PERSON] вбачається, що спадкоємець [PERSON] після смерті батька дійсно отримала книги померлого, які залишила собі, проте в позовній заяві не зазначено, що крім права на земельну частку (пай) є інше майно спадкової маси для спадкування за законом, тому встановлення факту прийняття спадщини позивачем не має юридичного значення.

Outcome: dismissed