Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований 20.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 163. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], і їх батьком у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON] Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 липня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 (вісімсот) грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 22.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що її дохід не в повній мірі може забезпечити повноцінні умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини, а відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, хоча має таку можливість, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1626 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, просить стягувати з [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], періодично щомісяця по 500 грн., які включають в себе половину витрат пов'язаних із сплатою комунальних послуг, придбанням продуктів харчування, оплату дитячого садочку. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 13.12.2018 року. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.12.2018 року закрито підготовче судове засідання у вищевказаній справі та призначено справу до судового розгляду на 04.01.2019 року. 17.12.2018 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 813 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки він не має постійного заробітку, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого також сплачує аліменти, а також матір, яка є особою пенсійного віку. Разом з тим, просить проводити розгляд справи у його відсутності Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.12.2015 року, серії [NUMBER] від 17.03.2017 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 8-9/. Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 липня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 (вісімсот) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 22.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-13). Також, вищевказаним рішення ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на її утримання, у твердій грошовій сумі розміром 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 17.05.2018 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. (а.с.11-13). Судом встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю -[PERSON], та фактично перебувають на утриманні останньої (а.с.10). Відповідно до довідки № 1164/2 від 07.09.2018 року позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради і є отримувачем допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн. з 01.04.2017 року по [INFO] (а.с.28). П. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В силу ч. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, не має стабільного заробітку, згідно рішення Надвірянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2016 року сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а тому суд вважає за правильне позов задовольнити частково та змінити розмір стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей, а саме збільшити до 1350 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення аліментів у зміненому розмірі з моменту звернення до суду з позовом, на підставі роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі №6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на положення ст. 185 СК України позивач не довела суду, які саме додаткові витрати вона понесла на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, а тому позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] половини додаткових витрат на неповнолітніх дітей до задоволення не підлягає. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на правову допомогу, що підлягають стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], суд враховує наявні в матеріалах справи акт виконаних робіт від 23.11.2018 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 07 від 23.11.2018 року, та вважає за необхідне вимоги задовольнити, стягнувши витрати на правову допомогу в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Outcome: partial