Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 16.09.2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.09.2005 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, в шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON] Кірілл Вячеславович, [INFO]. Однак на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує лише формально, оскільки сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного. Між позивачем та відповідачем відбуваються безпідставні сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому призвели до неприязних стосунків. Спроби примирення, як зазначає позивач, не дали позитивних наслідків. Подальше збереження шлюбу, на думку позивача, безперспективне, адже шлюб ґрунтується на розумінні та взаємоповазі подружжя. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати з позивачем. Між позивачем та відповідачем є домовленість, відповідно до якої відповідач добровільно буде надавати кошти на утримання дитини. Надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, на думку позивача, буде суперечити моральним засадам суспільства. Сторони в підготовче засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2005 року [PERSON] Вячеслав Юрійович, [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1974 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №020645, виданим 31.01.2006 року (а.с. 13). За час шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] Кірілл Вячеславович, [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1ВЛ №248334, актовий запис №2509 від 12.07.2011 року (а.с. 8). У відповідності до ст. 110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, малолітньої дитини та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Окрім того, оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 352 грн. 40 коп., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп. стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved