Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, обґрунтовуючи підстави для його задоволення тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. На той час спадкоємцями першої черги за законом, як дочки спадкодавиці, були вона, та її сестра [PERSON], яка була інвалідом 2-ї групи. Крім них, матір мала ще одну дочку [PERSON], яка померла ще до смерті матері, мала дітей - відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] В січні 2013 року позивачу стало відомо, що відповідачі по справі оформили спадкове майно, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом. Та ознайомившись із заповітом, вважає, що його слід визнати недійсним, оскільки він не підписаний спадкодавцем, у наявному дублікаті заповіту змінено прізвище свідка, яка підписала заповіт, та при складанні заповіту в Вороновицькій лікарні при цьому був відсутній лікар спадкодавиці, та матір не могла зі своєї волі позбавити рідних дочок спадку. Тому просила визнати заповіт [PERSON] від 30.09.2005 року недійсним та скасувати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом відповідачами (а.с. 72 - 73). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року до участі у даній справі, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, було залучено [PERSON], яка заявила позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про спадщину за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 126). В позові [PERSON] посилається на те, що померла [INFO] [PERSON] була її бабою, яка мала три дочки: [PERSON] (її матір, яка померла [INFO]), [PERSON] та [PERSON], яка померла ще до смерті [PERSON] Зі слів матері, їй було відомо, що баба за життя заповіт не складала, а взимку 2013 року їй стало відомо від тітки [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON], діти [PERSON], яка померла ще до смерті матері [PERSON], отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS], що належав [PERSON] Вважає, що даний заповіт слід визнати недійсним, оскільки він не відповідає волевиявленню заповідача, сфальсифікований, бабою не підписувався, докази, що вона фізично, внаслідок своєї хвороби, не могла його підписати, відсутні. Тому просила визнати заповіт [PERSON] від 30.09.2005 року недійсним, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім'я [PERSON] та [PERSON], та оскільки її матір [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], в зв'язку з тим, що була інвалідом 2-ї групи, відповідно їй належала 1/3 частка в спадковому майні, тому як її дочка, що прийняла спадщину після її смерті, [PERSON] також просила визнати за нею право власності на 1/3 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 98 - 99, 115 - 116). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Так, позивачка дізналася про оспорюваний заповіт лише після смерті матері десь 4 роки тому, а сам заповіт побачила лише в березні 2013 року, та вважає, що матір його не складала, все записане в ньому не відповідає її волі та свідків при посвідченні заповіту взагалі не було. На час смерті матері вона проживала окремо, в с. Дорожне Вінницького району Вінницької області, спадщини після смерті матері не приймала, заяви про прийняття спадщини не подавала. До смерті матері вони не спілкувалися близько 20 років та про неї дізнавалися від сусідів, [PERSON] весь час могла себе самостійно обслуговувати та сторонньої допомоги не потребувала, тому не мала підстав заповідати майно відповідачам. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, оскільки він був рідним онуком [PERSON], його матір, дочка [PERSON], померла до смерті матері, інші діти [PERSON] спілкувалися з матір'ю дуже рідко, [PERSON] приїздила десь один раз на рік, а [PERSON] взагалі матері не провідувала. Він проживав недалеко від бабусі та весь час допомагав їй по господарству, десь за півроку до смерті вона почала хворіти, в неї боліли руки та ноги, він доглядав за бабусею, тому за життя вона весь час говорила, що заповість своє майно йому та його сестрі, співвідповідачці [PERSON], дві дочки якої постійно проживали з [PERSON] Після смерті бабусі в сільській раді йому сказали, що бабуся склала заповіт, після чого він зайнявся оформленням спадщини. При складанні самого заповіту він присутній не був та про обставини його посвідчення йому нічого не відомо. Крім цього, вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду за захистом порушених прав, тому просив суд застосувати позовну давність до вимог позивачки [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що пред'явлених до неї позовів не визнає, [PERSON] була її бабусею, вона проживала з нею з 1987 року до 2003 року, після чого змінила місце проживання, а її діти залишилися жити з [PERSON] та допомагали їй, тому вона ще за життя говорила, що заповість своє майно їй та її брату [PERSON] З завою про прийняття спадщини вона не зверталася, але так як зареєстрована разом з [PERSON] на час її смерті, спадщину прийняла належним чином, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений нею позов, пояснила, що [PERSON] на час смерті проживала одиноко, мала поганий стан здоров'я та відмовлялася лікуватися, за життя [PERSON] ніколи їй не говорила, що хоче заповісти своє майно онукам, тому даний заповіт слід визнати недійсним, заповіт було складено без участі [PERSON], свідки, вказані в ньому, є зацікавленими особами, так як [PERSON] є кумом [PERSON], а [PERSON] є товаришем його батька, при складанні заповіту вони присутніми не були. Її матір, [PERSON], проживала окремо від матері, приїздила до неї кілька разів на рік, а дочка [PERSON] - [PERSON], дійсно не спілкувалася з нею близько 20 років. Так як матір [PERSON] була інвалідом другої групи на час смерті [PERSON], тому є такою, що спадщину прийняла належним чином, тому їй належала 1/3 частка спадкового майна. Після смерті [PERSON] вона спадщину прийняла належним чином, тому претендує на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, належними [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснив, що був присутнім при посвідченні заповіту [PERSON] Вона лежала в лікарні, тому секретар сільської ради надрукувала заповіт в лікарні, та в присутності [PERSON], за його участі та участі ще двох свідків і секретаря сільської ради було зачитано текст заповіту вголос, яким [PERSON] заповідала своє майно двом відповідачам, [PERSON] все чула та вголос підтвердила свою волю, він розписався в заповіті та пішов по своїх справах. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала секретарем сільської ради на час складання заповіту [PERSON] З проханням посвідчити заповіт до неї звернувся зять [PERSON], [PERSON], який сказав, що вона перебуває в лікарні, спілкуватися вона може, але так як в неї дуже трясуться руки, підписати заповіт не зможе. Тому вона взяла друкарську машинку та приїхала до лікарні, [PERSON] їй сказала, що хоче заповісти своє майно внукам, [PERSON] та [PERSON], відповідачам по справі, але так як погано бачить та в неї трясуться руки, сама підписати заповіт не зможе. Тому заповіт вона посвідчувала при трьох свідках, заповіт вголос зачитали [PERSON], вона підтвердила його зміст та свідки поставили свої підписи на заповіті. Інших осіб, крім неї, [PERSON] та трьох свідків, зазначених в заповіті, в палаті при посвідченні заповіту не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був свідком при посвідченні в лікарні заповіту [PERSON] Крім нього свідками були ще двоє осіб, вони разом із секретарем сільської ради зайшли до палати [PERSON], вголос зачитали заповіт, вона погодилася з його змістом та вони підписали даний заповіт. Свідок [PERSON] пояснила, що працює лікарем терапевтом Вороновицької лікарні. Обставин лікування та посвідчення заповіту [PERSON] вона не пам'ятає, можливо її тоді взагалі не було на роботі. Записів в медичній картці [PERSON] вона не робила, чи могла [PERSON] сама розписатися із записів в медичній картці встановити не можна, із записів можна встановити, що у неї був тяжкий стан. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що саме нею здійснені записи в медичній картці [PERSON], із записів вбачається, що хвора була в свідомості, стан був тяжкий, при цьому треба враховувати її похилий вік, про заповіт їй нічого не відомо. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовів з наступних підстав. Так, згідно матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2013 року, яка являється рідною матір'ю позивача по справі [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження позивача (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до копії заповіту від 30.09.2005 року, посвідченого секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 446, [PERSON] заповіла своїм внукам - відповідачам по справі: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. В зв'язку з хворобою рук заповідача [PERSON], на її особисте прохання, за її дорученням, після прочитання заповіту вголос, заповіт у присутності заповідача підписано [PERSON] та свідками: [PERSON] та [PERSON]. В зв'язку із хворобою заповідача [PERSON] заповіт зроблено в Вороновицькій лікарні (а.с. 5, 74). Той факт, що [PERSON] дійсно в період з 28.09.2005 року по [INFO] знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Вороновицької районної лікарні Вінницького району Вінницької області підтверджується довідкою Вороновицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 21.03.2013 року (а.с. 6). З наданої суду копії спадкової справи № 119/2006 до майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав лише [PERSON], який 25.12.2012 року отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового майна, а саме 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна [PERSON] ще не видано (а.с. 25 - 54). [INFO] померла [PERSON], проживала в [ADDRESS] (а.с. 118), яка була рідною дочкою [PERSON], згідно копій Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та про шлюб (а.с. 120 - 122). За життя 21.08.2003 року їй було встановлено другу групу інвалідності (а.с. 102). Та 12.08.2003 року вона заповіла все своє майно дочці [PERSON] (третій особі із самостійними вимогами) (а.с. 123). [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла належним чином, що підтверджується копією спадкової справи № 776/2008 (а.с. 140 - 146). З медичної карти стаціонарного хворого № 1709 вбачається, що [PERSON] була госпіталізована до Вороновицької лікарні 28.09.2005 року, де проходила лікування та 01.10.2005 року була виписана додому за наполяганням родичів без змін в стані здоров'я. Лікар, яка оглядала та лікувала [PERSON] та була допитана в судовому засіданні в якості свідка, підтвердила, що стан [PERSON] був тяжкий та вона перебувала при свідомості. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Ст. 1235 цього Кодексу визначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Ст. 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку. Дані вимоги до складення та посвідчення заповіту було цілком дотримано, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, та посилання позивача [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] на те, що заповіт сфальсифіковано та він не відповідає волі заповідача, не знайшло свого підтвердження. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Жодного доказу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] її дочками, [PERSON] (позивачкою) та [PERSON] (матір'ю позивачки [PERSON]), в судовому засіданні не встановлено, разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини вони не проживали, заяв про її прийняття у встановлений строк до нотаріуса не подавали, отже вважаються такими, що спадщини не прийняли. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено жодних підстав для визнання заповіту недійсним, крім цього, оспорюваним заповітом не можуть порушуватися права позивачів, оскільки в зв'язку з неприйняттям спадщини після смерті [PERSON] позивачкою [PERSON] та матір'ю позивачки [PERSON] вони не набули права на спадщину, тому в задоволенні всіх позовних вимог слід відмовити в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed