Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На обґрунтування вимог вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є її сином, зареєстрований в її будинку, але з серпня 2014 року по т.ч. фактично не проживає там, оскільки мешкає у Російській Федерації. Всі обов'язкові платежі щодо будинку здійснює вона. Син не спілкується з нею, його контактні дані в неї відсутні. Перешкод щодо проживання в будинку вона йому ніколи не чинила, ніяких домовленостей між ними про збереження права проживання не було. Враховуючи, що тривалий час [PERSON] не проживає в будинку без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні 26.12.2016 року позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснила, що її син поїхав до РФ в серпні 2014 року, повідомив їй, що він у м. Москві, більше з ним зв'язку не було. З сином відносини завжди у неї були погані, він був проти її піклування. Їй важко сплачувати комунальні послуги, крім того, вона бажає продати свій будинок. Просила задовольнити її вимоги і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судове засідання 10.01.2017 року позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила про повне підтримання нею позовних вимог і прохання задовольнити їх. Відповідач [PERSON], який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань суду не надіслав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу 10.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі окремо і в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджене договором купівлі-продажу жилого будинку від 10.09.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2003 року (а.с. 7, 8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 4033 від 18.11.2016 року, в будинку [ADDRESS] з 13.01.2005 року і по т.ч. значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] (а.с. 30). Як вбачається з акту № 119 від 17.11.2016 року, складеного Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, [PERSON] у спірному будинку не проживає з серпня 2014 року і по теперішній час (а.с. 10). Зазначена обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і в показаннях свідків, опитаних в судовому засіданні 26.12.2016 року. Так, свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON], добре знає сина позивача - [PERSON]. З літа 2014 року він не з'являється вдома, вона жодного разу не бачила його, хоча раніше часто бачила його на дворі, в гаражі. Зі слів сусідів вона знає, що [PERSON] поїхав з дому. Свідок [PERSON] пояснила, що вона товаришує з позивачем [PERSON] і мешкає неподалік від неї. Син позивача [PERSON] поїхав з дому влітку 2014 року. Між матір'ю та сином були погані відносини, він любив брати кредити, а вона сварила його, і після чергової сварки він поїхав. З того часу вона не бачила відповідача. Друзі кажуть, що він живе в Росії. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з серпня 2014 року будинок [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням відповідачем [PERSON] не використовується, його відсутність в будинку носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач не проживає там, чи домовленостей між ним та власником житла [PERSON] щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач в будинку не проживає без поважних причин з серпня 2014 року, тобто більше одного року, участі в утриманні будинку не приймає, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved