Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Ухвалою суду від 27.08.2018 року провадження по справі відкрито. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 14.01.2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю у звязку з чим [PERSON] звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду відзив, в якому зазначив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але він не згоден з твердженнями позивача щодо того, що відповідач не вважає за потрібне утримувати свою дитину, оскільки [PERSON] постійно купує одяг, взуття та продукти для дитини, в підтвердження чого надав копії відповідних квитанцій. Також відповідач просив суд розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 року, справа № 644/11132/14-ц. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (серія I-ВЛ № 315799, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 261) батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Факт того, що дитина проживає разом з матірю відповідачем не заперечувався. Фактично відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки від його доходів визнав. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаної норми, суд вважає, що позовна вимога в частині визначення розміру аліментів «не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» задоволенню не підлягає, оскільки законодавством передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів, який є більшим ні ж той, який просить позивач, тому зазначення в рішенні суду такого обмеження розміру аліментів, на думку суду, порушує інтереси дитини. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1492 гривень, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня - 1625 гривень. За таких обставин, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, майнового стану відповідача, суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача. Питання про судові витрати вирішуються судом у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial