Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 лютого 1997 року. Від даного шлюбу у них є двоє дітей - доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на спільне життя, взаємовідносини, часті непорозуміння, що стосувалися міжособистісних відносин, психологічної, фінансово-економічної сторони. Зазначає, що більше півроку вони з чоловіком не підтримують подружні стосунки. Просить шлюб розірвати, а витрати пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечував в частині стягнення з нього судового збору, оскільки вважає заявлені вимоги позивача про розірвання шлюбу її самостійною ініціативою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 1997 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 113 (а.с.5). Від даного шлюбу у них є двоє дітей: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6,7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння один з одним. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги заперечення позивачем щодо збереження сім'ї та визнання позову в частині розірвання шлюбу відповідачем, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 640,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved