Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO] В позовній заяві зазначає, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.05.2014р. було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із посиланням на погіршення свого матеріального стану та на положення ст. 182 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти у розмірі менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась надіславши на адресу суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 28) Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, проте через канцелярію суду подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність. Позов визнає. (а.с. 23). Відповідно до ст. 257 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 4271, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19.11.2011 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.05.2014 р. було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, згоду відповідача на зміну розміру аліментів, відсутність даних про наявність у позивача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із набранням 08.07.2017 р. чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved