Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 14.08.1985 року була прийнята на роботу на ПАТ «ДЗАК» інженером. На сьогоднішній день вона продовжує працювати у відповідача, однак з червня 2015 року по сьогоднішній день їй не виплачувалась заробітна плата. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивач була позбавлена права на своєчасну оплату праці, інших доходів не має, а тому змушена позичати гроші в родичів та знайомих, грошей постійно не вистачало, що порушило її нормальні життєві звязки. Це завдало їй моральну шкоду. Оскільки відповідач ПАТ «ДЗАК» добровільно не виплатив належну їй заробітну плату, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з»явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився подав суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги щодо стягнення зарплати визнає, а в частині відшкодування моральної шкоди покладається на думку суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивача було прийнято на роботу в ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», де вона і працює по сьогоднішній день. Виплата заробітної плати позивачу підприємством не була проведена. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 24.09.2015 року становить 3332,52 грн., що підтверджується довідкою за № 861 від 24.09.2015 року, виданою бухгалтерією ПАТ «ДЗАК». Згідно ст. 115 КЗпП УКраїни заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Беззаперечно встановлено той факт, що позивачу [PERSON] не виплачувалась нарахована заробітна плата з вини відповідача, оскільки проти цього не заперечив сам представник відповідача у поданій ним заяві. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи посилання позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача вищезгаданої суми заборгованості, зважаючи зокрема на положення ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1218,00 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved