Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилаючись на те, що у 1997 році між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому народився син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя вони з червня 2012 року припинили спільно проживати, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, не повязані спільним побутом та мають окремий бюджет, тому і їх шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд його розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задвольнити, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України та відсутність заперечень позивача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 8 лютого 1997 року у відділі РАЦС Старосинявського районного управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 21 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №6. У сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 26.07.2007 року відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. Як вбачається із змісту позовної заяви, тривалий час подружжя проживає окремо, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON], зареєстрований 8 лютого 1997 року у відділі РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. На підставі наведеного,

Outcome: approved