Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради, Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно. У своєму позові позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на складське приміщення під літерою А-1, розміром 65 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 30. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що 16 жовтня 2002 року вона звернулась з письмовою заявою до голови Заводського районного виконавчого комітету з проханням надати їй дозвіл на будівництво складського приміщення на території, що межує з базаром та стоянкою міськводоканалу. Після отримання дозволу вона почала будівництво складського приміщення, але без наявності технічної проектної документації на таке будівництво. Після закінчення будівництва міська комісія з обстеження виконавчого комітету міської ради від 15.11.2002 року № 542 та її заяви, після обстеження будівлі встановила за можливе прийняти в експлуатацію складське приміщення по провулку Цегельному м.Дніпродзержинськ за умови визначення власника приміщення в установленому порядку згідно із законодавством; виділення земельної ділянки під складське приміщення в постійне користування. 20 березня 2003 року був складений акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки під складське приміщення. 05 лютого 2003 року наданий висновок про технічний стан будівельних конструкцій складського приміщення на території базару для подальшого оформлення акту введення в експлуатацію самовільно збудованого обєкту. [PERSON] міською радою було надано земельну ділянку під складським приміщенням з подальшим укладанням договору оренди земельної ділянки розміром 0,0065 га. за поштовою адресою: м.Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 30. 02 липня 2003 року між [PERSON] міською радою та ним був укладений договір оренди земельної ділянки розміром 0,0065 га. згідно з планом земельної ділянки. 03 лютого 2004 року [PERSON] бюро технічної інвентаризації надало технічний паспорт на будівлю складського приміщення по провулку Цегельний, 30 в м.Дніпродзержинську. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд визнати за [PERSON] право власності на складське приміщення під літерою А-1, розміром 65 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 30. В судовому засіданні посилався на обставини викладені в позові. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради та Виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову, вважає, що відсутні підстави для визнання права власності. У судове засідання представники відповідача [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області; третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до діючого законодавства, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 16 жовтня 2002 року звернулась із письмовою заявою до Голови Заводського районного виконавчого комітету міста [PERSON] ради з проханням надати їй дозвіл на будівництво складського приміщення, після чого почала здійснювати будівництво. На підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 15.11.2002 року № 542 та її заяви від 05.11.2002 року № 4Р/2409 після обстеження будівлі встановила можливим прийняти в експлуатацію складське приміщення по провулку Цегельному в м.Дніпродзержинську за умови визначення власника приміщення в установленому порядку згідно із законодавством, а також виділення земельної ділянки під складське приміщення в постійне користування. Як встановлено в судовому засіданні міською комісією з обстеження самовільно збудованих будівель та споруд на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 15.11.2002 року № 542, 26 грудня 2002 року було здійснено обстеження збудованого складського приміщення на території ДП «Центральний ринок» по провулку Кирпичному, 69, міста Дніпродзержинська, про що комісією був складений акт та наданий висновок про можливість прийняття в експлуатацію складського приміщення за умови визначення власникам приміщення в установленому порядку згідно із законодавством, виділення земельної ділянки під складське приміщення в постійне користування. Судом встановлено, що 20 березня 2003 року був складений акт про встановлення та узгодження меж земельної ділянки під складське приміщення по провулку Цегельному, 30, в м.Дніпродзержинську під літерою А-1, розміром 65 кв.м. Як вбачається з наданого позивачем [PERSON] висновку про технічний стан будівельних конструкцій складського приміщення по провулку Цегельному, 30, в м.Дніпродзержинську, який виконаний Державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект» від 05 лютого 2003 року, спеціалісти вважають, що усі конструкції будівлі знаходяться у відповідному стані та придатні для подальшої експлуатації. 13 червня 2003 року [PERSON] міською радою позивачу [PERSON] була надана земельна ділянка під складське приміщення з подальшим укладанням договору оренди земельної ділянки розміром 0,0065 га. за поштовою за адресою: провулок Цегельний 30 у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, у звязку з чим 02 липня 2003 року між [PERSON] міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки розміром 0,0065 га. за зазначеною вище адресою. Відповідно до вимог ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] на підставі наданого дозволу здійснила будівництво складського приміщення під літерою А-1, загальною площею 65 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, по провулку Цегельний, 30. Враховуючи викладене та

Outcome: approved