Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/2 частку транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER], у власності відповідача залишити 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/2 частку транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати у виді сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 06.08.2006 перебувала у шлюбі з відповідачем, який 17.03.2015 був розірваний, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ складено відповідний актовий запис №37. У їх спільній сумісній власності перебуває квартира [ADDRESS], яка набута за договором довічного утримання, що був укладений в інтересах їхньої сімї, між відповідачем і [PERSON], 1930р.н. та транспортний засіб автомобіль [NUMBER], який був придбаний у кредит за відповідним договором №620/30-185 укладеним 27.03.2008, в інтересах їхньої сімї, між нею та ПАТ «Укрсоцбанк». Для забезпечення її можливості розпоряджатися вище зазначеним майном, необхідна їх домовленість, яка укладається у формі договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, відповідач систематично ухиляється від розгляду її пропозиції укласти такий договір, а тому прийшла до висновку про відсутність у нього наміру домовлятися про поділ майна. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ подружнього майна, в якій просив поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності, виділивши йому у власність транспортний засіб марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER], вартістю 56 540 грн., а відповідачці [PERSON] виділити у власність рухоме майно, що знаходиться в квартирі [ADDRESS], а саме: меблі, два телевізори та побутову техніку вартістю 56\~540 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачка [PERSON], в порушення вимог п.3 ст.368 ЦК України, не вказала в своїй позовній заяві все майно яке було набуте ними за час шлюбу. Це зокрема меблі та побутова техніка, які знаходяться в квартирі відповідачки за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 144/52. Так, в 2007 році придбано телевізор марки «Вестел» та меблі. В 2011 році відповідачкою було укладено з ТзОВ «Фокстрот» споживчий кредит на купівлю побутової техніки на суму 11000 грн. А в 2014 році було придбано шафу-купе та мякий куток вартістю 8500 грн. в салоні меблів «Альфа Ленд». 27.03.2008 відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір з ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 56\~540 грн. для купівлі транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5». Даний кредит погашено. Відповідачка, попри те, що по документах є власником даного автомобіля, але посвідчення водія немає, таким фактично не користується. В січні 2015 року подружні відносини між ними було припинено, він залишив відповідачку та проживав окремо, при цьому вказав, що спільного господарства вони не вели, спільного бюджету не мали. Шлюб між ними було розірвано 17.03.2015. Раніше, 18.08.2009 між ним та його бабою [PERSON], по її проханню, було укладено договір довічного утримання, згідно якого вона після смерті залишає йому у власність квартиру, а він відповідно зобовязується надавати їй довічне матеріальне забезпечення за її бажанням. Баба до дня смерті 19.02.2015 проживала у спірній квартирі, а він проживав у квартирі відповідачки. До дня смерті баби дана квартира не використовувалась в інтересах їхньої сімї, жодних витрат по утриманню баби та її квартири відповідачка не понесла. Маючи пенсію баба утримувала себе і квартиру, а він лише доглядав останню. Після смерті баби договір довічного утримання припинився. Відповідно по п.13 договору згідно ст.334 ЦК України право власності на квартиру виникає у набувача з моменту державної реєстрації, а саме 05.03.2015, коли вони вже проживали окремо. Вказує, що вартість усього рухомого майна, яке знаходиться у відповідачки, а саме: телевізор «Вестел», газова плита, холодильник, телевізор «Соні», шафа, мякий куток, кухонна стінка, кухонний стіл, крісла (4 шт.), шафа-купе, мякий куток, меблева стінка, прихожа, килимова доріжка, люстра, пластикове вікно складає 56\~540 грн., на частку яких він також претендує. Пропонує наступний спосіб поділу спільного майна, за яким у його власності залишається автомобіль «Daewoo», а відповідачці виділяється рухоме майно, яке знаходиться у її квартирі. Ухвалою від 04.08.2015 в порядку забезпечення позову накладено арешт на спірне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта 594918846101), яка згідно договору довічного утримання № 2187 виданого 18.08.2009 приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. 12.10.2015 позивач [PERSON] за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом подала суду заперечення щодо позовних вимог зустрічної позовної заяви, згідно яких вказала, що усі меблі, що зазначені у зустрічному позові, були придбані її батьками і виключно за їхні кошти, відтак не належать до спільного майна подружжя. Стосовно розподілу побутової техніки, то в даному випадку звертає увагу на вимоги ч.1 ст.190 ЦК України, згідно якої у разі поділу спільного майна подружжя підлягають поділу не тільки речі, але й майнові права та обовязки, що є обєктом права їх спільної сумісної власності. Відповідач за первісним позовом у своїй зустрічній позовній заяві вимагає поділу прав на побутову техніку, що придбана за кредитним договором дія якого не закінчена, проте нічого не згадує про поділ обовязків за цим договором. Вважає, що за таких обставин, вимога відповідача в частині поділу майнових прав на побутову техніку, у той спосіб як вона викладене у зустрічному позові, не підлягає задоволенню. Ухвалою від 13.10.2015 було прийнято до провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що в спільній сумісній власності та обєднано його в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу. Ухвалою від 26.02.2016 у даній справі було призначено товарознавчу експертизу щодо встановлення дійсної вартості транспортного засобу - автомобіля марки «Daewoo» модель «Nexia 1,5», д.н.з. [NUMBER], з урахуванням його зношення та вартості побутового майна (техніки та меблів) зазначеного у зустрічній позовній заяві, яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 144/52, проведення якої було доручено експерту ПП «Експерт-Тур-Проект» [PERSON] На час проведення експертного дослідження провадження у справі було зупинено. Ухвалою від 29.03.2017, з огляду на відсутність у оцінювача [PERSON] кваліфікаційного свідоцтва судового експерта матеріали та у звязку із поверненням цивільної справи № 464/3573/15-ц до суду без проведення експертизи, було відновлено провадження у справі. Ухвалою від 26.04.2017 у даній справі було призначено товарознавчу експертизу щодо встановлення дійсної вартості транспортного засобу - автомобіля марки «Daewoo» модель «Nexia 1,5», д.н.з. [NUMBER], з урахуванням його зношення та вартості побутового майна (техніки та меблі) зазначеного у зустрічній позовній заяві, яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 144/52, проведення якої було доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Львів, вул.Липинського, 54). На час проведення даного експертного дослідження провадження у справі було зупинено. Ухвалою від 09.10.2017, у звязку із завершенням проведення судової товарознавчої експертизи, складення експертом висновку за № 2889 від 29.09.2017, а також з огляду на повідомлення №2890 про неможливість надання висновків судової товарознавчої експертизи від 29.08.2017 в частині встановлення вартості побутового майна (техніки та меблі), було відновлено провадження у справі та призначено її судовий розгляд. 04.12.2017 відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав уточнення до позову, в якому просив поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності, виділивши йому у власність транспортний засіб марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER], вартістю 77 225 грн., а відповідачці [PERSON] виділити у власність рухоме майно, що знаходиться в квартирі [ADDRESS], а саме: меблі, два телевізори та побутову техніку вартістю 56\~540 грн. з виплатою [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у різниці часток в майні, що є в спільній сумісній власності в сумі 10\~342,50 грн. У задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку його поділу просив відмовити. Стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення експертизи та правову допомогу. 21.12.2017 позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала заяву щодо ухвалення судом часткового рішення у справі, в якій просила ухвалити часткове рішення яким визнати за нею право власності на: 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/2 частку транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER], а у власності відповідача залишити 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/2 частку транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia 1.5», д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою від 21.12.2017, на підставі пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні в порядку проведення його поділу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що в спільній сумісній власності прийнято розглядати в порядку загального позовного провадження. 06.02.2018 позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала відзив на уточнений зустрічний позов, відповідно до змісту якого вказувала про хибність правової позиції позивача за зустрічним позовом, оскільки жодна річ, яка знаходилась у помешканні її батьків (включаючи ті, на які вказує позивач за зустрічним позовом) станом на 15.03.2015 - день складання Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актового запису № 37 про розірвання шлюбу між нею і позивачем за зустрічним позовом, не належала [PERSON] на правах спільної сумісної власності. Побутова техніка, яка була придбана нею згідно кредитного договору № 85019441352 від 13.01.2014, станом на 15 березня 2015 року, перебувала у спільній частковій, а не сумісній з [PERSON], власності, де співвласниками були - вона, з одного боку, і ПАТ «Перший український міжнародний банк», з іншого боку. Станом на 15.03.2015, їй належала частка, яка відповідає у відсотках сумі сплаченій за 13 місяців із 36 передбачених кредитним договором. Відповідно, інша частка прав на зазначену побутову техніку, що відповідає оплаті за 23 місяці передбачених кредитним договором, станом на 15.03.2015, належала ПАТ «Перший український міжнародний банк». З огляду вище наведеного, зважаючи на обставину не надання позивачем за зустрічним позовом доказів своєї участі у придбанні спірного майна,

Outcome: approved