Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 06.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №716. Від даного шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на протязі останніх років стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння між ними. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Зазначає, що причиною неможливості подальшого спільного проживання стала повна психологічна несумісність, що виражалось в постійних приниженнях та зрадах. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, які постійно були присутні при сварках сторін. Стверджує, що сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають та спільне господарство не ведуть. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб з відповідачем носить формальний характер. На основі викладеного просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить не надавати сторонам термін на примирення та вказує, що не підтримує подружні стосунки з відповідачем з 02.03.2019 року, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи в суді, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 06 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №716, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони з березня 2019 року припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та заявою позивача. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивачки судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved