Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 25 серпня 2012 року, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, спорів стосовно місця проживання дитини не було. Позивачка вказує, що з червня 2015 року відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у вихованні сина. З вересня 2015 року позивачка з дитиною проживають з нинішнім її чоловіком [PERSON], якого син називає «татом», дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Виходячи з викладеного позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказував на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13 січня 2015 року, що підтверджується рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 459 від 15.12.2017 року, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр.[PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON],[INFO] (а.с.13). Відповідно до Висновку №06-23/5673 від 18.12.2017 року, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр.[PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). Відповідно до довідки Фастівської міської ради від 18.01.2018 року за № 298 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO] та чоловіком [PERSON] (а.с.9). Відповідно до характеристики, яка видана Дошкільним навчальним закладом №7 «Журавлик», [PERSON] відвідує дитячий садок з 2015 року. Садок відвідує систематично, вміє спілкуватися з дітьми та встановлювати контакти як з дорослими, так і з дітьми, дитина товариська, має багато друзів серед однолітків. Хлопчик має відповідний віку фізичний розвиток, виявляє інтерес до навчальних занять. Мати дитини приймає активну участь у житті дитячого садка, є членом батьківського комітету групи, багато часу приділяє дитині, його духовному та культурному розвитку. Біологічний батько [PERSON] не приймає участь у житті дитини, не проживає із сім'є з червня 2015 року, ні разу не відвідував батьківські збори, не приводив та не забирав дитину із ДНЗ (а.с.12). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/5673 від 18.12.2017 року Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр.[PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина не заперечувався самим відповідачем в ході розгляду справи, який вказав, що не бачив сина та не спілкувався з ним з 2015 року. Крім того, щодо наміру поновити спілкування з сином однозначної відповіді не дав, що вказує на його байдужість як на фізичний і духовний розвиток дитини, так і взагалі на його життя. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням свого сина не займається і ухиляється від своїх обов'язків по його утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого сина.

Outcome: approved