Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON]; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] про визначення обсягу спадкового майна. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що 29 жовтня 2014 року помер батько [PERSON], після смерті його залишилось спадкове майно, яке складається із частки у квартири [ADDRESS]. По факту смерті [PERSON] заведена спадкова справа. Спадщину прийняли дружина покійного [PERSON] та донька [PERSON]. 08 травня 2015 року державним нотаріусом третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки квартири [ADDRESS]. Вважає, що відповідачка не має право на спадкування ? частки квартири. Частки спадкоємців у спадковому майні нотаріусом були враховані які рівні. На підставі відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно згідно якого [PERSON] право власності на обєкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] було зареєстроване ? частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1997 року; ? частини за [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду від 19.07.2007 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року рішення Заводського районного суду від 19.07.2007 року було скасоване, а [PERSON] відмовлено в задоволені вимог про визнання права власності на спадкове майно. 28 жовтня 1998 року померла мати [PERSON], на день смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із частки квартири [ADDRESS], яка належала покійній на праві спільної часткової власності. По факту смерті [PERSON] заведена спадкова справа першою Дніпродзержинською нотаріальною конторою. На момент смерті [PERSON] у квартирі проживали батько [PERSON] та позивач. [PERSON], як спадкоємець спадкового майна після смерті дружини [PERSON], та позивач, як спадкоємець спадкового майна після смерті матері, прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управлінні та володіння спадковим майном спадкодавця. Постановою державного нотаріуса першої Дніпродзержинської нотаріальної контори від 11 вересня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], у звязку з пропущенням строку для її прийняття, неможливістю встановити факт спального проживання та відсутністю спадкового майна. Таким чином, частка померлої матері складає ? частини квартири [ADDRESS]. Отже вважає, на вона нарівні зі своїм батьком має право на спадкування після померлої матері ? частини зазначеної квартири. Вважає, що обсяг спадкового майна, що залишилось вже після смерті батька [PERSON] становить не квартира в цілому, а лише її частина, а саме ? частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1997 року та ? частка на підставі спадкування за законом після померлої дружини, всього ? частки квартири, які підлягають розподілу в рівних частках між нею та [PERSON] як спадкоємцями. Отже свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки квартири видане відповідачу безпідставно. У звязку з чим просить суд визнати, що за життя [PERSON], померлій 28 жовтня 1998 року, та [PERSON], померлому 29 жовтня 2014 року, належали по ? частини кожному квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; визначити обсяг спадкового майна після померлого 29 жовтня 2014 року [PERSON] становить ? частини частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 28 жовтня 1998 року право власності на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; розділити спадщину після смерті [PERSON], померлого 29 жовтня 2014 року, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 2/4 частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом реєстровий № 1-714, серія та номер НАМ 895334 видане на імя [PERSON] державним нотаріусом третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], змінивши розмір частки з «?» на «?» частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; скасувати рішення державного нотаріуса третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] про державну реєстрацію номер 21193596 від 08 травня 2015 року право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; припинити право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд визнати, що за життя [PERSON], померлій 28 жовтня 1998 року, та [PERSON], померлому 29 жовтня 2014 року, належали по ? частини кожному квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; визначити обсяг спадкового майна після померлого 29 жовтня 2014 року [PERSON] становить ? частини частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 28 жовтня 1998 року право власності на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; розділити спадщину після смерті [PERSON], померлого 29 жовтня 2014 року, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 2/4 частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом реєстровий № 1-714, серія та номер НАМ 895334 видане на імя [PERSON] державним нотаріусом третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], змінивши розмір частки з «?» на «?» частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; скасувати рішення державного нотаріуса третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] про державну реєстрацію номер 21193596 від 08 травня 2015 року право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; припинити право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], житловою площею 28,7 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала та заперечувала проти позову, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений відповідно до законодавства. Вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження, видане в м.Свердлова Луганської області 03 жовтня 1968 року, актовий запис № 181, а також свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане відділом загс м.Дніпродзержинська 10 жовтня 1992 року, актовий запис № 836. 29 жовтня 2014 року помер батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], яке видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS], яку прийняли дружина покійного [PERSON] та донька [PERSON]. За заявою відповідача [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно 08 травня 2015 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки квартири [ADDRESS]. 28 жовтня 1998 року померла мати [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Заводської районної ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 28 жовтня 1998 року, актовий запис № 1297. Так, на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з ? частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане ВАТ «Дніпрохімбуд» 05 грудня 1997 року згідно з розпорядженням від 05 грудня 1997 року № 09902. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач скористалась своїм правом для отримання спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] та звернулась із заявою до державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом надана постанова, у якій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з неможливістю встановити факт спального проживання та відсутністю спадкового майна. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане відповідачу [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS] частки спадкоємців у спадковому майні нотаріусом були враховані які рівні. На підставі відомостей інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на обєкт нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване ? частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане ВАТ «Дніпрохімбуд» 05 грудня 1997 року згідно з розпорядженням від 05 грудня 1997 року № 09902; та ? частини за [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.07.2007 року, яке рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року рішення Заводського районного суду від 19.07.2007 року було скасоване, а [PERSON] відмовлено в задоволені вимог про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] у квартирі проживали батько [PERSON] та позивач [PERSON], що вбачається з наданого суду акту від 27 січня 2015 року, затверджений директором ТОВ «Стелла» [PERSON] Таким чином, [PERSON], як спадкоємець спадкового майна після смерті дружини [PERSON], та позивач, як спадкоємець спадкового майна після смерті матері, прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управлінні та володіння спадковим майном спадкодавця. Відповідно до вимог ст.ст. 529, 548 ЦК України (в редакції 1963 року), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ст.370 ЦК України передбачає, що про виділенні частки з майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між власниками, законом або рішенням суду. У звязку з чим частка померлої матері [PERSON] складає ? частини квартири [ADDRESS], а тому позивач [PERSON] нарівні зі своїм батьком має право на спадкування після померлої матері ? частини зазначеної квартири. Таким чином, обсяг спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] становить не квартира в цілому, а лише її частина, а саме ? частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1997 року та ? частка на підставі спадкування за законом після померлої дружини, всього ? частки квартири, які підлягають розподілу в рівних частках між позивачем [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане відповідачу [PERSON] 08 травня 2015 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], безпідставно. Згідно до ст.1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визначення обсягу спадкового майна підлягають задоволенню, поділивши спадщину після смерті [PERSON], померлого 29 жовтня 2014 року та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 2/4 частки квартири [ADDRESS], внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом реєстровий № 1-714, серія та номер НАМ 895334 видане на імя [PERSON] державним нотаріусом третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], змінивши розмір частки з «?» на «?» частки вищезазначеної квартири, а також скасувати рішення державного нотаріуса третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] про державну реєстрацію номер 21193596 від 08 травня 2015 року право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS], та припинення право власності [PERSON] на ? частки зазначеної квартири. Оскільки, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір, що згідно наданої квитанції про сплату судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved