Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON], 3-я особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 19.12.2009року по 14.12.2015року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. У шлюбі народилась дитина- [PERSON] [INFO] Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2015року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не цікавиться життям доньки, не спілкується з дитиною, не піклується про стан здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовільнити. Потім представником позивача надано заяву, в якій просить справу слухати без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та проти зачного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявсяь судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа в судове засідання не з»явилась, надала поясненя, в яких зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі у зв»язку з тим, що [PERSON], тривалий час ухиляється від викоання батьківських обов»язків. Ухвалою суду від 18.05.2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 17.10.2018року справу було призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до ухвали суду від 14.05.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, вислухавши пояснення позивача, свідчення допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, сторони перебували у шлюбі, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2015року шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась спільна дитина- [PERSON] [INFO] Донька зареєстрована та мешкає разом з матірю за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку. Відповідач за вказаною адресою зареєстрований однак не проживає, про що зазначено у акті обстеження умов проживання та відповідачем не спростовано. Згідно інформації наданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла &#8211;Садок) №33 ХМР, [PERSON] відвідує садок, дівчинку приводить та забирає мати, з батьком дитини працівника садочка не спілкувались. Згідно інформації ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна №13» за медичною допомогою, на медичні огляди в поліклініку дитина приходить в супроводі матері [PERSON] Під час стаціонарного лікування в педіатричному відділенні дитина також знаходилась з матірю. Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] [INFO] Також факт ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Враховуючи, що наданими доказами, доводи позивача про нехтування відповідачем батьківськими обов'язками щодо утримання та виховання своєї малолітньої доньки знайшли своє підтвердження, суд вважає що є об'єктивні причини для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] оскільки відповідач ухилився від виконання батьківських обовязків.

Outcome: approved