Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль «Сhevrolet Lacetti», 2006 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № Т18SED172288, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВСС083436, яке видане 11.09.2008 року, також просить судові витрати покласти на неї. Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.1994 року між сторонами зареєстровано шлюб. У 2008 році позивач позичила гроші, купила на ці кошти автомобіль та отримала свідоцтво про право власності на транспортний засіб. На даний час у сторін відсутня можливість повернути позичені кошти. Оскільки позивач особисто позичила кошти на покупку спірного автомобіля, хоч і за час перебування у шлюбі, а тому право спільної сумісної власності подружжя на такий не виникло, просить визнати право особистої приватної власності на зазначене майно для того щоб, якщо у майбутньому її чоловік, відповідач у цій справі, звернеться в суд із позовом про поділ майна подружжя, вона змогла захистити від поділу майно, яке є виключно її приватною особистою власністю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позові, просила такі задовольнити, додатково зазначила, що має намір позичити необхідну суму та повернути борг за автомобіль, який є предметом спору у даній цивільній справі, а також, що до сих пір перебуває з позивачем у шлюбі, а спірний автомобіль належить їй на праві власності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак 14.03.2016 року через канцелярію суду подав заяву у якій зазначив, що оскільки у нього на теперішній час відсутня можливість повертати позичені кошти за спірний автомобіль, вважає позовні вимоги обґрунтованими і обєктивними, а тому їх підтримує та позов просить задовольнити. У судове засідання зявився свідок [PERSON], підтвердив факт того, що у 2008 році ним було позичено позивачу у справі, тобто [PERSON], 40\~000,00 грн. на покупку автомобіля «Сhevrolet Lacetti». Зясувавши думку сторін щодо задоволення позовних вимог, заслухавши пояснення свідків, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України [PERSON], серії КА 665468, виданого Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 12.11.1997 року /а.с.3/ та копію паспорта громадянина України [PERSON], серії КС 427977, виданого Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 13.07.2005 року /а.с.4/. Із відміток у зазначених паспортах вбачається, що між сторонами у справі 23.02.1994 року зареєстровано шлюб. В матеріалах справи міститься розписка [PERSON] від 20.01.2008 року про те, що остання позичає у [PERSON] 40\~000,00 грн. на покупку автомобіля та зобовязується повернути вказану суму на протязі 5 років, тобто до 20.01.2013 року /а.с.5/, а також міститься звернення від 08.09.2014 року [PERSON] до [PERSON] з вимогою повернути зазначену вище суму боргу або автомобіль «Сhevrolet Lacetti», 2006 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № Т18SED172288, д.н.з. [NUMBER], який був куплений за позичені ним кошти. Встановлено, що згідно довідки №27/13-1716 від 31.12.2015 року Територіального сервісного центру №4641 (м. Львів) МВС України у Львівській області, за [PERSON] зареєстрований автомобіль «Сhevrolet Lacetti», 2006 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № Т18SED172288, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВСС083436, тобто на праві власності. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ст. 16 цього кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, проте позивачем не представлено жодного доказу, що зі сторони відповідача чи інших осіб відбувається посягання на її право, яке вона просить захистити шляхом подачі позову до суду, відтак визнавати за [PERSON] право на спірне авто відсутні будь які підстави. Більше того, спірний автомобіль і так належить останній на праві власності, що вбачається із доказів представлених суду позивачем. У частинах 1 і 2 ст.386 ЦК України зазначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.3 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка ємайно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі наведеного та беручи до уваги те, що реальний спір щодо поділу майна подружжя сторін відсутній, а позивач звернулась до суду із позовом у цій справі, оскільки передбачає, що відповідач у майбутньому може звернутись з вимогами щодо поділу автомобіля, який належить на праві власності позивачу, беручи до уваги те, що доказування не може ґрунтуватися на будь яких припущеннях, зокрема щодо дій тих чи інших осіб у майбутньому, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких. Крім того, позивач у позовних вимогах просить визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль «Сhevrolet Lacetti», 2006 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № Т18SED172288, д.н.з. [NUMBER], а згідно довідки №27/13-1716 від 31.12.2015 року Територіального сервісного центру №4641 (м. Львів) МВС України у Львівській області, за [PERSON] зареєстрований автомобіль «Сhevrolet Lacetti», 2006 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № Т18SED172288, д.н.з. [NUMBER], відтак, існують розбіжності у номері кузова автомобіля, зокрема «KLINA193E6K433464» та «KL1NA193E6K433464», тобто у третьому його символі, який у позові позивачем зазначено «І», а у довідці про реєстрацію транспортного засобу «1».

Outcome: dismissed