Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 31 липня 1999 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 22 грудня 2015 року на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя. Від спільного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею за фактичною адресою її проживання, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою. Відповідач мешкає окремо та з серпня 2014 року відомостей про себе не надає та зовсім не бере участі у вихованні та утриманні їх неповнолітньої дитини. Вона з дитиною залишилася у скрутному матеріальному стані, а тому позбавлена можливості забезпечити дитині достатній життєвий рівень. Відповідач у добровільному порядку не бажає надавати їх дитині матеріальну допомогу, хоча є працездатною особою у зв»язку з чимвона вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши, що проти ухвалення судом заочного рішення вона не заперечує. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] надала аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідач інших неповнолітніх дітей та утриманців не має та аліменти нікому не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся в установленому законом порядку,у зв'язку з чим суд, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1999 року. Шлюб був розірваний на підставі заочного рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2015року, яке набрало законної сили04.01.2016року(а.с.6). Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач [PERSON], матір»ю зазначена позивач [PERSON](а.с.7). У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже положеннями даної норми передбачений обов»язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1 ст. 184 СК України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, але ця можливість пов»язується з наявністю про це заяви платника або одержувача аліментів, яка у даному випадку відсутня. Разом з тим, позивач просила визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача, а тому підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З довідки від 21.10.2015 року № 2326002077 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення в Заводському районі м.Запоріжжявбачається, що позивач [PERSON]фактично проживає за адресою: [ADDRESS], та разом з нею проживає неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] року народження(а.с.9). З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] будь-яких аліментних зобов»язань та інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище і стан здоров'я, а також матеріальне становище і стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також виходить з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України передбачено саме обв'язок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні спору по суті, суд також враховує положення ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїм процесуальним правом сторони у процесі і ним не надано суду жодних доказів, якщо такі у нього малися, що спростовують доводи позивача та надані ним докази в обгрунтування позовних вимог, а тому суд прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів-у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 551,20грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved