Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 грудня 1991 року між нею та відповідачем у Відділі РАГС Камянобродської райради м. Ворошиловград був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розпаду сім'ї стало те, що маючи зовсім різні протилежні характери та різні погляди на життя та оточуючий світ, вони з відповідачем протягом тривалого часу не в змозі знайти спільної мови в жодному життєвому питанні, та взагалі не можуть жити разом та перебувати в одному помешканні, вести спільне господарство. В їхній сім'ї протягом тривалого часу панує вкрай напружена, негативна, загострена обстановка, котра дуже погано впливає на нормальне життя, на стан її здоров'я. Стосунки між собою не підтримують давно, живуть окремими родинами. Примирення та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просить суд шлюб зареєстрований 28 грудня 1991 року у Відділі РАГС Камянобродської райради м. Ворошиловград, актовий запис № 533, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 грудня 1991 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER]), сторони зареєстрували шлюб в Відділі РАГС Камянобродської райради м. Ворошиловград, про що складено відповідний актовий запис № 533. За даними свідоцтва про народження ( Серія [NUMBER] сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують з липня 2017 року, вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

Outcome: approved