Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явленої позовної вимоги посилається на те, що сторони 29 грудня 2015 року уклали між собою шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Відповідач заперечує розірвати шлюб добровільно. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, веде аморальний спосіб життя, надміру вживає алкоголь, неодноразово пошкоджував майно, намагався нанести фізичні травми. Сумісне проживання стало нестерпним та нерідко загрозливим. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у сім`ї. На даний час ведення спільного господарства припинено. Подружжя проживає в одному будинку. Останнім часом сварки стали настільки частими, погрози реальними, що довелося звертатися до правоохоронних органів з відповідною заявою. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів на дату подання позову немає. Термін на примирення не надавати, так як це не змінить рішення. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про слухання за їх відсутності. Позивач вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. За нормами ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Шлюб сторін зареєстрований 29 грудня 2015 року Відділом ДРАЦС Городищенського РУЮ у Черкаські області, актовий запис № 177, згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . За нормами ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Шлюб, згідно ст.24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.100 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За нормами ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб, за нормами ч.2 ст.114 СК України, припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили ( ч.3 ст.115 СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, за нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved