overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» на 5 курсі денної форми навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце роботи, інших дітей у нього немає, тобто аліментів зобовязань інших він не має, а тому може надавати матеріальну допомогу дитині. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на період навчання, тобто до 31.08.2016 року. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, позивачка сама не може утримувати дитину та нести одноособово витрати повязані з її навчанням, тому необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на час навчання. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача сплату витрат на судовий збір в сумі 487,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки по аліментах, посилаючись на те, що постановою Канівського районного суду від 03.03.2003 р. по справі № 2-78 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з 12.02.2003 до 30.07.2015, тобто до її повноліття. Виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-78 від 03.03.2003р. закінчено 31.08.2012р. згідно п.4 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Рішенням Канівського міськрайонного суду від 09.08.2012р. по справі № 2308/1619/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2012р. і до досягнення дитиною повноліття. Дані рішення відповідачем частково не виконувались, у результаті чого утворився борг по сплаті аліментів: за постановою № 2-78 23148,40 грн., за рішенням № 2308/1619/2012 4294,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів за постановою № 2-78 у сумі 23148,40 грн., за рішенням № 2308/1619/2012 у сумі 4294,00 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 4760,86 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить суд їх задоволити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду телефонограму про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Представник ВДВС Канівського МРУЮ в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що постановою Канівського районного суду № 2-78 від 03.03.2003 р., та рішенням Канівського міськрайонного суду № 2308/1619/2012 від 09.08.2012р. з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини, але були частково не виконані. Відповідно до розрахунку заборгованості ВДВС Канівського МРУЮ аліменти відповідачем сплачувались в неповному обсязі, в звязку з чим виникла заборгованість: за постановою № 2-78 у сумі 23148,40 грн., за рішенням № 2308/1619/2012 у сумі 4294,00 грн. (а.с.17-19). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 88 стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій, з врахуванням уточнення позовних вимог просить збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] , із 700 грн. на 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи вимоги обставинами покращення матеріального становища платника аліментів та недостатністю суми стягуваних аліментів для утримання дочки. Позивач у позові та додатково поданій заяві просила здійснити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи заперечень не висловила. Відповідач відзиву на позов не подав, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причин неявки в судове засідання не повідомив, клопотань не заявляв. Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07. 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 857. В шлюбі вказує, що від спільного шлюбу є неповнолітні діти, а саме [PERSON], 30.08. [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейні стосунки з відповідачем склалися невдало, в сім»ї постійно виникали конфлікти. Вважає, що сім»я існує формально, фактично сімейні стосунки припинено з червня 2016 року, спільного господарства не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі та суперечать її інтересам. Просить заявлені нею позовні вимоги задовольнити Позивачем [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримано в засіданні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти заявлених вимог про розірвання шлюбу, що вбачається з наданої суду письмової заяви. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.07. 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 857 (а.с.5). За час спільного проживання сторін однією сімєю, народилися діти [PERSON], 30.08. [INFO] та [PERSON], [INFO]; сторони являються батьками дитини, що вбачається з досліджених свідоцтв про народження дітей (а.с. 9- 12). Судом також встановлено, що сторони подружні стосунки припинили, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сімї відбувся остаточно та поновити її не можливо. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб зареєстрований 02.07. 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 857, між сторонами по справі, слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, за актовим записом №1517. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за період спільного проживання у шлюбі з відповідачем, народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розпаду сім'ї вказує протилежні погляди на життя, шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинили, збереження сім'ї вважає неможливим. Просить, заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити; в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові; на примирення не погодилася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 02.10.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, за актовим записом №1517 (а.с.7). Від спільного проживання у шлюбі у сторін народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9). Судом також встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її не можливо. Будь - яких заперечень з боку відповідача проти заявлених вимог в суд не поступало, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований 02.10.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, за актовим записом №1517, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.06.1994 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, за актовим записом №698. Від спільного проживання однією сімєю з відповідачем у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Причиною розпаду сімї вказує несумісність характерів, часті непорозуміння та сварки, втрата почуття любові один до одного. Шлюбні стосунки між ними припинені з 2014 року, спільне господарство не ведуть. Збереження сімї вважає неможливим. Просить, поданий нею позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 04.06.1994 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, за актовим записом №698 (а.с.4). Від спільного проживання однією сімєю у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Судом також встановлено, що останні не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований 04.06.1994 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, за актовим записом №698, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1451. Від спільного проживання однією сімєю з відповідачем у них народилася донька: [PERSON] А-А.В., [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Збереження сімї вважає неможливим. Просить, поданий нею позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 04.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1451 (а.с.15). Від спільного проживання однією сімєю у сторін народилася донька: [PERSON] А-А.В., 07.09.2006 (а.с.5). Судом також встановлено, що останні не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований 04.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1451, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08. 2015 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1275. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що в шлюбі за період спільного проживання з відповідачем народилася дитина [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб і життя та несумісність характерів; подружні стосунки між нею і відповідачем з жовтня 2016 року припинено; спільне господарство не ведеться; відсутній спільний сімейний бюджет, а тому, вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить, заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], в його інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти заявлених вимог про розірвання шлюбу. Суд, вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08. 2015 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1275 (а.с.5, 5а). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження і актовим записом 1364 (а.с. 8), який проживає з матір»ю про що свідчить довідка з місця проживання видана позивачу (а.с. 9). Судом також встановлено, що позивач та відповідач на час розгляду справи не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, з жовтня 2016 року; шлюб на думку сторін носить формальний характер, будь - яких заперечень з боку відповідача проти заявлених вимог в суд не поступало. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, а тому шлюб зареєстрований 07.08. 2015 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1275 слід розірвати.

Outcome: approved