Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.09.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який було зареєстровано 23.07.2008 року у відділі актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 788 та про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] від 23.07.2008 року. Державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, стягнути з відповідача. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що 23.07.2008 р. між ними був зареєстрований шлюб, в шлюбі у них народився син, відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки, неодноразово застосовував фізичне насилля як до неї, так і до дитини, не утримує та не виховує сина, агресивна поведінка відповідача негативно впливає на психоемоційний стан дитини, з вересня 2004 р. вони припинили проживання однією сім'єю, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалася. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій зазначає, що на розірвання шлюбу згоден, просив справу слухати за його відсутності. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23.07.2008 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.07.2008 р. зроблено відповідний актовий запис за № 788. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.07.2008 р. серія [NUMBER]. [PERSON] народився [INFO], про шо в Книзі реєстрації народжень 21.07.2009 р. зроблено відповідний актовий запис за № 3212, його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.07.2009 р. серія [NUMBER]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2008 р., мають неповнолітню дитину. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини з вересня 2014 р., не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю, як зазначає позивач в своєму позові, відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки, неодноразово застосовував фізичне насилля як до неї, так і до дитини, не утримує та не виховує сина, агресивна поведінка відповідача негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved