Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до управління освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації про визнання нечинним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, вона працювала на посаді методиста районного методичного кабінету відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації звідки відповідно до наказу начальника відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації [PERSON] від 01.06.2016 року №531-к її було звільнено відповідно до п.1 ст.40 КзаП України. Вважає її звільнення незаконним та безпідставним. 01.04.2016 року відділом освіти Мукачівської районної державної адміністрації було видано наказ №110 Про вивільнення та скорочення працівників відділу освіти та його структурних підрозділів про який працівники відділу освіти, методичного кабінету, централізованої бухгалтерії, психолого-медико-педагогічної консультації під підпис були повідомлені про можливе вивільнення. При звільненні їй не було запропоновано іншу вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку б вона могла виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації, досвіду. Натомість 25 травня 2016 року їй було запропоновано обійняти посаду директора ЗОШ с.Форнош, яка по перше на той момент не була вакантною, а по друге це угорськомовна школа, а вона угорською мовою не володіє про що керівництву було відомо. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працвник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Процедура скорочення була проведена з численним порушеннями, оскільки при її звільненні (скороченні) про вивільнення було попереджено всіх без винятку працівників районного методичного кабінету, централізованої бухгалтерії, психолого-медико-педагогічної консультації (наказ про реорганізацію від 01.04.2016 року). Натомість звільнено лише трьох працівників, а не всіх попереджених. Вважає, що про наступне скорочення повідомляються конкретно працівники, що підлягають такому скороченню. Відповідно до статті 42 КзПП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Тому з урахуванням вимог даної статті визначаються коло осіб, що підпадають під скорочення та безпосередньо ці працівники попереджаються про звільнення. Вона працювала на посаді методиста районного методичного кабінету відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації з 1 вересня 1994 року, а взагалі в системі освіти з 15 серпня 1982 року. Маєвідповідну педагогічну освіту, за весь час роботи до неїніколи не було ніяких претензій, не застосовувалися стягнення. За рахунок практики в неїсформувався належнийкваліфікаційний рівень, що забезпечувало належне виконання посадових обовязків, неодноразово нагороджувалася грамотами за належне виконання посадових обовязків. На даний час посада з якої її скорочено є вакантною. Її звільнено без згоди органу профспілкової організації. Під час її звільнення з посади методиста районного методичного кабінету, відділом не було дотримано вимог ст.22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, а саме, профспілковий комітет відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації не дав згоди на можливе вивільнення, зокрема працівників районного методичного кабінету з 01.06.2016 року, оскільки не було надано обгрунтоване письмове подання, не в повній мірі надано інформацію про категорію працівників, яких може стосувати ся звільнення, не були проведені спільні консультації щодо заходів по запобіганню звільненню працівників. Не було дотримано вимог ст.ст.40,43 КЗпП України, а саме, до профспілкового комітету не було подано письмове подання про розірвання з нею трудового договору, а відповідно і не надавалась згода первинним профспілковим комітетом на її звільнення. Просить поновити строк на оскарження наказу начальника відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 01 червня 2016 року за №531-к про звільнення її з посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації відповідно до ст.40 ч.1 КЗпП України; визнати нечинним та скасувати наказ начальника відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 01 червня 2016 року за №531-к про її звільнення з посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації відповідно до п.1 ст.40 КзПП України; поновити її на посаді методиста районного методичного кабінету відділу освіти (управління освіти, молоді та спорту) Мукачівської районної державної адміністрації та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.06.2016 року і по день винесення рішення по справі з урахуванням середньомісячної заробітної плати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Просить поновити їй строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин, так-як відповідач тривалий час обіцяв їй працевлаштувати її на рівнозначну посаду. Пояснила, що Мукачівським районним комітетом профспілки працівників освіти і науки не було надано згоду на можливе вивільнення працівників, не було своєчасно повідомлено її про можливе вивільнення. При звільненні їй не було запропоновано іншу вакантну посаду за відповідною професією. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з мотивів вказаних у запереченні, у задоволенні позову просив відмовити. Пояснив, що позивачка була звільнена з посади відповідно до вимог закону. Окрім того, заявив клопотання про застосування строків позовної давності звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до наказу відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 01.06.2016 року за №531-к у звязку з реорганізацією відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації та зміною в організації праці і скороченням штатної чисельності працівників, було звільнено позивачку [PERSON] з посади методиста РМК відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.8). 01.04.2016 року відділом освіти Мукачівської районної державної адміністрації було видано наказ за №110 Про вивільнення та скорочення працівників відділу освіти та його структурних підрозділів про який працівники відділу освіти, методичного кабінету, централізованої бухгалтерії, психолого-медико-педагогічної консультації під підпис були повідомленні про можливе вивільнення, з яким позивачка була ознайомлена, що стверджується її підписом про ознайомлення (а.с.62-67). Згідно відповіді наданої профспілкою працівників освіти і науки України Мукачівського районного комітету профспілки від 12.04.2016 року за №01-17-10 керівнику апарату Мукачівської райдержадміністрації встановлено, що Мукачівський районний комітет профспілки працівників освіти і науки не дає згоду на проведення можливого вивільнення працівників відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації в тому числі [PERSON] (а.с.10-11). Згідно змісту ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстави, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу може бути проведено лише за Попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В даному випадку профспілковим органом не надано згоду на можливе вивільнення працівників, що підтверджується листом від 05 квітня 2016 року (а.с.11). При цьому в даному листі є відповідне обґрунтування з посиланням на ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності». Крім цього, представник відповідача в судовому засіданні визнав, що відповідач не повідомляв Мукачівський міський центр зайнятості населення про наступне звільнення [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, при звільненні позивачки мало місце порушення ст.ст. 43, 252 КЗпП України, щодо необхідності отримання попередньої згоди профспілкового органу, що у свою чергу є підставою для поновлення [PERSON] на роботі. На підставі ст.235 КЗпП України у разі винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, в судовому засідання встановлено, що підстав, передбачених КЗпП України для звільнення позивачки в судовому засіданні представником відповідача не наведено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнено без законних підстав та вона підлягає поновленню на роботі, а рішення суду відповідно до п. 4 ч.1 ст.367 ЦПК України ч.5 ст.235 КЗпП України підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі. Згідно довідки виданої Мукачівським районним центром зайнятості від 11.01.2017 року позивачка отримала дохід в розмірі 26 113 грн. 98 коп. (а.с.74), а згідно довідки наданої управлінням освіти молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації середньодення заробітна плата позивачки становить 192 грн. 19 коп. (а.с.87). Отже, на користь [PERSON] слід стягнути з відділу освіти (управління освіти, молоді та спорту) Мукачівської районної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 червня 2016 року по 03 лютого 2017 року в розмірі 21 549 (двадцять одну тисячу пятсот сорок девять) грн. 14 коп.. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, міськрайонний суд може поновити ці строки. Щодо пропущеного строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що його слід поновити, так-як відповідач обіцяв позивачу працевлаштування на рівнозначній посаді. Відповідачем по справі дане твердження позивача в судовому засіданні нічим не спростовано і судом визнано дану причину поновлення строку звернення до суду поважною. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved