Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по оплаті за комунальні послуги в порядку регресу в розмірі 1746,76 грн., посилаючись на обов`язок відповідача зі сплати комунальних коштів відповідно до його частки в квартирі. В обґрунтування вимог зазначила, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] , кожному з них належить по 1/2 частки житлового приміщення. В період з вересня 2019 року по вересень 2020 року вона здійснювала оплату комунальних платежів на користь КПТМ «Криворіжтепломережа», ТОВ «Комбінат благоустрою», ТОВ «Дніпровські електромережі», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ТОВ «Екоспецтранс», КП «Кривбасводоканал» та ТОВ «Домофон-КС». Загальна сума здійснених платежів за вказаний період склала 3\~493,52 грн. Тому враховуючи, що співвласники квартир несуть солідарну відповідальність за утримання належної їм власності, просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на оплату комунальних послуг. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в тексті позову. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 2018 року є співвласником квартири [ADDRESS] , кожному належить по 1/2 частці квартири (а.с. 7 копія свідоцтва). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Вказані норми встановлюють правові наслідки виконання солідарного обов`язку одним із боржників. Такий боржник набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти боржників у рівній частці (інше може бути встановлено договором або законом) за вирахуванням частки, яка припадає на нього. При реалізації боржником, який виконав солідарний обов`язок, права на зворотну вимогу відбувається трансформація (перетворення) зобов`язання, а саме основне солідарне зобов`язання перетворюється на регресне часткове, а боржник, який виконав солідарний обов`язок за основним зобов`язанням, набуває статусу кредитора по відношенню до інших боржників за регресним зобов`язанням. Верховний Суд в постанові від 15 квітня 2021 року по справі № 638/5001/17 зазначив, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено також Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц. Судом встановлено, що сторони є співвласниками спірної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, позивачем в підтвердження зазначених вимог надано копії квитанцій про сплату послуг з газопостачання, водопостачання, електропостачання та вивозу відходів на заявлену у позові суму. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки ухвалою суду від 04 грудня 2020 року, позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved