Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 350000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 травня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав 350000,00 грн. на придбання автомобіля. Зазначену суму відповідач зобов`язався повернути до 17 травня 2019 року. По теперішній час відповідач не виконав свої зобов`язання, що спричинило порушення майнових прав та виникнення збитків для позивача. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути борг. Проте відповідач уникає виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню боргу. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 17 травня 2017 року відповідач [PERSON] під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 350000,00 грн. При цьому, [PERSON] в розписці зазначив, що зобов`язується повернути грошові кошти 17.05.2019 року. Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України\~передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 350000,00 грн. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 3884,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial