Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами по справі було укладено шлюб, про що 07.06.2008 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №837. В послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року у цивільній справі №232/5889/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участі органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач не надавав і не надає на даний час ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти в повному обсязі на утримання дитини. Станом на 01.09.2016 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить 10 257,09 грн., що свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини сторін. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мєнков Є.П. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення останніх. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 07.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами по справі було укладено шлюб, про що 07.06.2008 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №837. Після реєстрації шлюбу позивачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». В послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року у цивільній справі №232/5889/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участі органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій областіі 06.03.2013 року (а.с.7). Від вищезазначеного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 07.09.2010 року (а.с.5). Однак, після розлучення сторін, відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з сином, відвідувати його, займатись його вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до його особистого життя, відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини в повному обсязі. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року у цивільній справі №232/5889/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участі органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6 зворот). Станом на 01.09.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 10 257,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконанню старшого державного виконавця Паранкевич М.І. (а.с.11). Натомість, як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу №57 Вінницької міської ради від 21.09.2016 року №78 [PERSON], [INFO], відвідував дошкільний навчальний заклад №57 групу №7 з серпня 2013 року по червень 2016 року. За вказаний період вихованням [PERSON] займалась мама [PERSON] та бабуся [PERSON]. [PERSON] приходив в садочок веселий, охайний. Мама [PERSON] завжди була присутня на батьківських зборах, на святкових заходах закладу. Батько [PERSON], [PERSON], за цей час в дитячому садочку та групі №7 не з'являвся (а.с.9). Згідно акту від 13.09.2016 року, складеного жителями будинку №157 по вул. Пирогова у м. Вінниці та затвердженого начальником МКП «ЖЕК №7», з грудня 2012 року [PERSON] сама виховує сина [PERSON], [INFO]. Батька [PERSON] [PERSON] не бачили близько двох років (а.с.10). Зі змісту довідки МКП «ЖЕК №7» від 24.09.2016 року №05-21/334 вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], дідом [PERSON], бабою [PERSON] та знаходиться на повному утриманні своєї матері (а.с.8). З огляду на наведене, неповнолітній [PERSON] веде активний спосіб життя, навчається в дошкільному навчальному закладі. Однак, всі витрати пов'язані з навчанням, вихованням, утриманням дитини несе лише позивач, так як відповідач у матеріальній підтримці сина участі не приймає. А відтак, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до малолітнього сина негативно позначається на житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 24.11.2016 року №01-00-011-71512, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню сина, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини (а.с.41-42). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дитини уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2013 року, тому суд вказане питання не вирішує. Окрім того, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.627898523.1 від 04.10.2016 року (а.с.1), також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved