Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача, [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON], [INFO], а потім у розмірі ? заробітної плати до повноліття [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та [PERSON], [INFO] перебували у шлюбі з 1999 року, який було розірвано 24 вересня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. На протязі всього часу, після розірвання шлюбу, батько дітей ухиляється від виконання, покладеного на нього, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язку щодо утримання дітей, абсолютно не приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей та не надає матеріальної допомоги, жодного разу не цікавився їх станом здоров'я, не турбувався щодо оздоровлення дітей у будь-який спосіб та про інші потреби дітей. Неналежне виконання своїх батьківських обов'язків рідним батьком дітей ставить її в скрутне матеріальне становище, так як в даний час вона не працює (доглядає дитину до трьох років) та виховує чотирьох дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, , проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, доводи поданої позивачем заяви, суд приходить наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони шлюб зареєстрували 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 вересня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В подальшому, 07 листопада 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає разом з неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від дітей, постійної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підпунктом 4 пункту 17 роз'яснив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання неповнолітніх дітей суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, перебування неповнолітніх дітей на утриманні позивача, та враховуючи, що заперечень щодо спростування вимог позивача відповідачем надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню, а саме суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів після досягнення найстаршою дитиною повноліття у розмірі ? частки від заробітної плати до повноліття [PERSON], то дані вимоги є некоректними, оскільки за вимог ч. 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved