Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить: - припинити [PERSON] сервітут у вигляді права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею 7/50 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншою співвласницею домоволодіння у розмірі 21/50 часток є її рідна сестра [PERSON] Право власності на домоволодіння було набуто на підставі договору дарування від 31.07.2007 р. та зареєстровано у ЗМБТІ. 04.10.2007 р. позивачка за вказаною адресою зареєструвала місце проживання [PERSON] . Реєстрація відповідача була зумовлена тим, що позивачка перебувала з відповідачем у тісних стосунках та більш того вважала, що відповідач у майбутньому укладе з позивачкою шлюб. Проте, відносини з відповідачем погіршувались з кожним роком, відповідач постійно влаштовував сварки. Відповідач не є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , він не бере участі в утриманні та внесенні плати за утримання домоволодіння, хоча у повній мірі користується всіма комунальними послугами. У зв`язку з тим, що на сьогоднішній день відсутні будь-які підстави для подальшого проживання та реєстрації відповідача разом з позивачкою, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка фактично надала відповідачеві право користування своїм майном, тобто встановила сервітут у зв`язку з тим, що вважала, що відповідач у подальшому укладе шлюб разом з позивачкою. Тобто на день реєстрації відповідача у спірному домоволодінні існувала певна обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а саме укладення між сторонами шлюбу. Фактично між сторонами в усній формі було укладено договір сервітуту на користування відповідачем домоволодіння, що належить на праві приватної власності позивачу. Зокрема, відповідач своєю поведінкою та відсутністю будь-яких заперечень, погодився проживати та бути зареєстрованим за адресою проживання позивачки, що свідчить про мовчазну згоду відповідача щодо укладення договору сервітуту. Отже, припинення обставин, що були підставою для встановлення сервітуту, відсутність волевиявлення обох сторін щодо укладення шлюбу, відсутність бажання відповідача нести витрати по утриманню домоволодіння, агресивна поведінка відповідача по відношенню до позивачки, відсутність вільного волевиявлення позивачки щодо сумісного проживання відповідача за однією адресою є підставою для припинення відповідачу, [PERSON] , сервітуту у вигляді права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась. У заяві від 28.05.2019 р. [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, задовольнивши позов у повному обсязі. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з договору дарування частини домоволодіння від 31.07.2007 р., власником 7/50 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , а власником 21/50 часток є [PERSON] Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15508264 від 08.08.2007 р. підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на означений житловий будинок. Згідно відповіді Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідач проживав у спірному будинку в якості співмешканця позивачки і набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Наразі відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, шлюб із позивачем не уклав, тобто не є членом сім`ї позивача, тож право користування [PERSON] чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України. У зв`язку із цим, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved