Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебували в шлюбних відносинах в період з 24 вересня 2011 року по 22 травня 2014 року. 07 лютого 2014 року [PERSON], перебуваючи у фактичних і юридичних шлюбних відносинах, за нотаріально посвідченої її згоди придбав нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 65,8 кв.м., що розташована в Київській області, Києво-Святошинському районі, [ADDRESS]. Добровільно укласти договір поділу спірного домоволодіння він відмовився, тому вона звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] зазначала, що 22 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за згодою сторін шлюб між сторонами було розірвано. З посиланням на вимоги ст. ст. 68, 69 Сімейного кодексу України позивач [PERSON] зазначала, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Купівлю майна було здійснено за 387 093 грн. і його вартість визначена професійним оцінювачем, як зазначено в п. 3 Договору. Вона претендує на ? частину майна, тому ціна позову визначалась пропорційно-194 546 грн. 50 коп.. Вона сплатила судовий збір у розмірі 1 935 грн. 48 коп.. Крім того, для поновлення свого порушеного права вона змушена була звертатись за допомогою до фахівця в галузі права-адвоката, який надав їй консультації з приводу ситуації, що склалась, зібрав необхідні документи для складання позовної заяви, подав позов до суду і буде представляти її інтереси під час судового процесу. На даний час адвокату вже сплачено 3 000 грн.. Факт оплати підтверджується витягом з договору, квитанцією про оплату, свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю. Загальна сума судових витрат складає 4974 грн. 19 коп.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на ? частину двокімнатної квартири загальною площею 65,8 кв.м., що розташована в Київській області, Києво-Святошинському районі, [ADDRESS], і стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в розмірі 4 974 грн. 19 коп.. Ухвалою суду від 18 квітня 2016 року судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] і [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, позивачка подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності. В наданих суду поясненнях в судовому засіданні 17 травня 2016 року позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач і його представник позов не визнали і заперечували проти його задоволення. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не з»явилась, в наданих суду поясненнях в судовому засіданні 17 травня 2016 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] позов не підтримала. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідка [PERSON] дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1421, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі [PERSON] і [PERSON] між [PERSON], як продавцем з однієї сторони, і [PERSON], як покупцем, з другої сторони, 07 лютого 2014 року був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов п. 1 якого за цим договором продавець передає (продає) у власність покупця квартиру № 1 (один) в будинку № 5 (п»ять), розташованому по вулиці Хмельницького Богдана в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, а покупець приймає (купує) вказане майно та сплачує за нього обговорену грошову суму. Згідно умов п.п. 1.1. вказаного договору квартира, яка продається за цим договором, має наступні характеристики: вказана квартира двокімнатна, загальна площа 65,8 кв.м., житлова площа 27,9 кв.м.. Відповідно до умов п. 2 зазначеного Договору купівлі-продажу квартири продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 387093 грн.. Вказану грошову суму покупець повністю перерахував продавцю до підписання договору. В п. 8 Договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2014 року зазначено, що договір вчиняється за письмовою згодою дружини покупця [PERSON], викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 07 лютого 2014 року за реєстровим № 98. З наявної в матеріалах справи належним чином засвідченої копії заяви [PERSON] від 07 лютого 2014 року вбачається, що вона дала згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] квартири № 1, що знаходиться в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Хмельницького Богдана, будинок 5 (п»ять). Вона дала згоду на придбання зазначеної квартири за будь-яку ціну і на будь-яких умовах на власний розсуд [PERSON]. При цьому в заяві [PERSON] стверджувала, що укладання договору купівлі-продажу її чоловіком відповідає їхньому спільному волевиявленню. Разом з тим вона погодилась, щоб усі умови правочину визначалися її чоловіком самостійно. Факт перебування у шлюбі з [PERSON] під час подання відповідної заяви [PERSON] пітверджувався свідоцтвом про шлюб, серії 1-ГЮ № 071318, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 24 вересня 2011 року, актовий запис № 1421. Гайворонським відділенням Голованівської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 07 липня 2016 року було надано інформацію з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року. Відповідно до наданих відомостей [PERSON] в 2013-2014 р.р. було одержано соціальні виплати в Управлінні соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації в загальному розмірі 24 883 грн. 69 коп.. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, суду надала свідчення, що вона доводиться матір»ю відповідачу [PERSON]. Свідок [PERSON] вказувала, що спірна квартира не придбана була за кошти позивача і відповідача. Свідок [PERSON] вказувала, що вона взяла кредит в розмірі 70 000 грн. і її чоловік взяв кредит на суму 150 000 грн. на придбання даної квартири. Грошові кошти вони щомісяця надсилали своєму сину [PERSON]. Свідок [PERSON] зазначала, що вона знає, що батьки позивачки [PERSON] також дали половину грошових коштів на придбання спірної квартири. Свідок [PERSON] вказувала, що грошові кошти на придбання квартири дали вони, як батьки свого сина, і батьки позивачки-наполовину. З наданих показань свідка [PERSON] слідує, що грошові кошти надавались батьками позивачки і відповідача у справі, як подружжю, на придбання ними спірної квартири під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, показання свідка [PERSON] в їх сукупності, суд дійшов, що спірна квартира [ADDRESS] є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] і тому за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину квартири загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними в рівних частках, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] судом задоволено в повному обсязі, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1935 грн. 48 коп. і 3000 грн. понесених витрат на надання правової допомоги, що підтверджено відповідними доказами, і відповідає вимогам ст. ст. 84, 88 ЦПК України.

Outcome: approved