Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 27 листопада 2010 року відділом РАЦС Макарівського РУЮ Київської області, актовий запис № 156. З відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями. У нетверезому стані він поводиться агресивно, утворює сварки, ображає нецензурно її, їй приходиться звертатись до міліції. Вона просила відповідача не пити, закодуватись, змінити своє ставлення до них. Відповідач алкоголіком себе не вважає, лікуватись відмовляється. Навіть коли відповідач не п'яний, він присвячує вільний час лише собі. На її зауваження не реагує, його поведінка не змінюється. Вона вже не сподівається зберегти сім'ю, постійне нервове напруження вдома впливає на психічний розвиток їхньої доньки, вона лякається агресивного батька, ховається від нього. Жити разом з відповідачем вона більше не може. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує. В судовому засіданні 28 листопада 2013 позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що після одруження з відповідачем все в їхній сім'ї було нормально, але згодом відповідач почав себе неадекватно поводити, у зв'язку з чим вона навіть зверталася до міліції. Зазначила, що не проживає разом з відповідачем з серпня 2013 року. Відповідач в судовому засіданні 28 листопада 2013 року позов не визнав, пояснив суду, що бажає зберегти їхню з позивачем сім'ю, дійсно він поводив себе по відношенню до сім'ї неправильно, але обіцяє виправитися. Зазначив, що пропонував позивачу винаймати окрему квартиру, так як проживання з родичами створює побутові проблеми. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 2010 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення в три місяці. В судове засідання 28 лютого 2014 року, яке було призначено судом після примирення, позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 28 лютого 2014 року не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з серпня 2013 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved