Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.07.2017 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.07.2017 року зроблено відповідний актовий запис за №1738. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Окрім того, в даний час дитина сторін проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні сина не приймає, тоді як утримання дитини необхідні кошти для забезпечення належного рівня життя, а саме для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Тому, позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом, в якому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторони до судового засідання не з`явились, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, в даній заяві позивач зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу просила строк на примирення не надавати та даний шлюб розірвати. Відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та зменшенні позивачем позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.07.2017 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.07.2017 року зроблено відповідний актовий запис за №1738, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 21.07.2017 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] . [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Вінницькій області 20.04.2018 року (а.с.8). Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за глибоким переконням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як це буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище, яким вона користувалася після реєстрації цього шлюбу. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в подальшому зменшеної позивачем з 1/3 частки на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття, то суд вважає, що дана вимога також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки є законною, достатньо вмотивованою і ґрунтується на наявних у справах доказах, а тому підлягає задоволенню. Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особу платника аліментів, який являється молодою людиною працездатного віку; відсутність в матеріалах справи відомостей про роботу відповідача, розмір його щомісячного доходу (заробітку), окрім того зменшені позивачем позовні вимоги визнає. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved