Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь та на утримання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню доньки. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 5 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказує, що починаючи з 1 січня 2016 року, позивач постійно зверталася до відповідача із вимогою сплачувати аліменти на утримання спільної доньки. Зазначила, що відповідач зазначив, що буде сплачувати аліменти у розмірі 100 доларів США, оскільки працює у Російській Федерації надаючи послуги пов`язані із виконанням будівельно - ремонтних робіт та отримує дохід в іноземній валюті, а саме у доларах США. Позивач не мала змоги надіслати відповідачу рекомендованим листом вимогу про сплату аліментів, оскільки не володіла інформацією щодо точної адреси фактичного проживання [PERSON] у Російській Федерації, а відповідач відмовлявся надавати позивачу таку інформацію. Однак, жодних коштів на утримання доньки відповідач не надавав з листопада 2016 року. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти за минулий час, по 2400 гривень щомісячно починаючи з моменту першої вимоги, а саме з 23 листопада 2016 року по час звернення із позовом в суд, що становить 67 200 гривень (25 місяців х 2400 гривень). Позивач [PERSON] та представник позивача Захарчук А.П. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в суд надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується його особистою розпискою. Відзиву на позов не подавав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] із 22 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилася одна дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Бриківською сільською радою Шумського району Тернопільської області). Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] проживає із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який із 01.01.2019 р. становить 2027 грн., суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. щомісячно. При цьому, суд враховує пояснення позивача, що відповідач працює за кордоном та має стабільний дохід. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми стягнення аліментів за час, що передує предявленню позову, є можливим за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти від їх сплати. Як вбачається із фотокопій переписки, наданих позивачем, із відповідачем у Viber, остання вимагала у [PERSON] коштів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] починаючи із грудня 2017 року. Доказів сплати коштів добровільно, відповідач суду не надав. Оцінивши надані позивачем доводи, суд дійшов висновку, що позивач вживала заходи для одержання коштів на утримання дитини з відповідача, проте останній ухилявся від їх сплати, з грудня 2017 року. Таким чином, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, починаючи з грудня 2017 року по листопад 2018 року в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину від 06 до 18 років, з грудня 2017 року по 30 квітня 2018 року складав 1860 грн., з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року - 1944 грн. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти за минулий час, за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року, у розмірі 22 740 грн. (7х1860) + (5х1944). Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач також заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу адвоката. На підтвердження понесених витрат позивач надала Акт виконаних робіт/наданих послуг №01 від 15.02.2019 р. до договору про надання правової допомоги від 21.12.2018 року, згідно якого адвокат Захарчук Андрій Петрович надав [PERSON] юридичні послуги у вигляді: написання та подання в суд позовної заяви - 1 800 грн., надання юридичної консультації [PERSON] після відкриття провадження у справі №607/27003/18 - 600 грн., представництво інтересів [PERSON] у судовому засіданні у справі №607/27003/18 , за що позивач оплатила - 3 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №01/19 від 15.02.2019 року. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені Актом виконаних робіт від 15.02.2019 р. та квитанцією до прибуткового касового ордера №01/19 від 15.02.2019 року, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial