Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 15 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3147, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» заборгованості в розмірі 6\~989 грн. 55 коп. та 700 грн. 00 коп. плати, здійсненої стягувачем за вчинення виконавчого напису, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати. \~ \~ \~ \~Вимоги позову мотивовані тим, що 07 червня 2021 року позивач [PERSON] дізналась, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №65594877 з примусового виконання виконавчого напису №3147, вчиненого приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. 15 березня 2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» заборгованості в розмірі 6\~989 грн. 55 коп. та 700 грн. 00 коп. плати, здійсненої стягувачем за вчинення виконавчого напису. Позивач вказує, що жодних боргів перед фінансовими установами вона не має, будь яких правовідносин з ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» вона не має та не мала. Позивач вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, також і з тієї підстави, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису було порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник адвокат Марченко В.В. надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі сторони позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав пояснень про причини неявки. Відповідно до змісту відзиву, наданого до суду представником відповідача, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» - Хоменко О.М., останній просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на наявність між [PERSON] та ТОВ «КФ.ЮА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», кредитних правовідносин та наявністю у позивача боргових зобов`язань, а також вказує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Однак, позивач не надав жодних доказів сплати заборгованості первісному кредитору, у зв`язку із чим ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором. Представник відповідача вважає, що виконавчий напис, який є предметом спору, вчинений нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства, а безспірність заборгованості позивача підтверджується наданими нотаріусу документами. Також представник ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заперечує проти вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь витрат, понесених на оплату правничої допомоги, з підстав ненадання доказів щодо фактичного понесення таких витрат. Третя особа, приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. \~ \~ \~ \~Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача [PERSON] адвоката Марченко В.В., представника відповідача, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» - Хоменко О.М., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Згідно наявних письмових матеріалів справи, 21 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до ТОВ «КЮ.ЮА» із заявою про акцептування оферти, погодившись та прийнявши пропозицію укласти договір про надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту. \~ \~ \~ \~За змістом Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-134054 від 21 лютого 2019 року, [PERSON] отримала в кредит грошові кошти в розмірі 2\~899 грн. 00 коп. зі строком повернення до 22 березня 2019 року, та із відсотковою ставкою 1,75 % на день. \~ \~ \~ \~16 вересня 2019 року між ТОВ «КЮ.ЮА» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу №20190916-П, за умовами пункту 2.1 якого останньому було відступлено права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, за усови сплати відповідної фінансової суми. \~ \~ \~ \~Однак, на підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прав вимоги до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором, суду не надано жодного доказу, а надані стороною відповідача додатки до договору факторингу №20190916-П від 16 вересня 2019 року у виді Реєстру прав вимог, Додатку №2 до договору факторингу №20190916-П від 16 вересня 2019 року, Форми повідомлення боржника за кредитним договором є лише формами, які не містять жодної змістовної інформації. \~ \~ \~ \~Наданий представником відповідача Акт приймання передачі документації боржників від 16 січня 2020 року не може бути підтвердженням наявності у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прав вимоги до [PERSON] за Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-134054 від 21 лютого 2019 року за умов відсутності підтвердження інформації щодо цього кредитного договору у Реєстрі прав вимог, який є невід`ємним додатком до Договору факторингу №20190916-П від 16 вересня 2019 року. \~ \~ \~ \~Суду не надано також жодного підтвердження направлення на адресу [PERSON] та, відповідно, отримання нею, повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором. \~ \~ \~ \~15 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 3147, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» заборгованості за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-134054 від 21 лютого 2019 року, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] , за період з 16 вересня 2019 року по 01 лютого 2021 року в розмірі 6 989 грн. 55 коп., а також грошових коштів в розмірі 700 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису, сплачених стягувачем. \~ \~ \~ \~27 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження ВП №65594877 з виконання спірного виконавчого напису. \~ \~ \~ \~В межах виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. 27 травня 2021 року винесено постанови: про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Згідно зі\~статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями\~87,\~88 Закону України\~«Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року,\~вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає недоведеною обставину існування між [PERSON] та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» правовідносин щодо виконання умов кредитного договору. Так, у своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 Цивільного кодексу України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». \~ \~ \~ \~Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки відсутні підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прав вимоги до [PERSON] за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-134054 від 21 лютого 2019 року. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті\~12\~та статті \~81 Цивільного процесуального кодексу України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних доказів щодо наявності між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» правовідносин з приводу виконання умов договору кредиту, за відсутності підтверджень того, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, не підтверджена безспірність стягуваної заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, \~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №19 від 24 травня 2021 року, укладений між адвокатом Марченко В.В. та Просвіріною Я.В.; акт наданих послуг №19 від 09 липня 2021 року за договором про надання правничої допомоги №19 від 24 травня 2021 року; розрахунок суми гонорару за договором про надання правової допомоги №19 від 24 травня 2021 року, за змістом якого [PERSON] сплачено суму гонорару в розмірі 5\~220 грн. 00 коп. відповідно до квитанції №27 від 09 липня 2021 року. \~ \~ \~ \~За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані стороною позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правової допомоги в розмірі 5 220 грн. 00 коп. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь позивача суми судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений нею при зверненні до суду із позовом.

Outcome: approved