Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] з даним позовом. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 22.05.2017 р. між нею та відповідачем було укладено договір поставки, за умовами якого позивач зобов'язувалась поставити та передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язувалась прийняти та оплатити його вартість у сумі 44035 грн. протягом 15 днів з моменту поставки товару. Свої зобов'язання за договором позивач виконала в повному обсязі та 22.05.2017 р. передала товар (дитячі речі). В свою чергу відповідач, протягом 15 днів з моменту поставки товару оплату товару в повному обсязі не здійснила, сплатила лише 2000 грн. та в подальшому, на вимоги позивача про повернення решти коштів не реагує. Позивач, посилаючись на вищевказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за договором поставки № 1 від 22.05.2017 р. у розмірі 44035 грн., інфляційні нарахування в сумі 794, 04 грн. та 3% річних від суми основного боргу в сумі 311,00 грн., а всього - 45140, 52 грн. Ухвалою суду від 26.09.2017 р. було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. 18.09.2018 р. представник позивача подала до суду заяву про призначення вказаної справи до розгляду відповідно до нової редакції ЦПК України 2017 р. в порядку спрощеного позовного провадження. За результатами розгляду заяви, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2018 р. визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позову підтримав в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлена про відкриття спрощеного позовного провадження, в судове засідання не прибула, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін або заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подала. Своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Крім того, враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно вимог ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 ЦК України). Судом достовірно встановлено, що 22.05.2017 р. між [PERSON] (надалі Постачальник) та [PERSON] (надалі Покупець) було укладено договір поставки № 1 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов'язувався поставляти та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Перелік товару визначений та погоджений сторонами при укладанні договору. Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна вартість товару становить 44035,00 грн. Згідно п. 3.1 Договору визначено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом оплати покупцем відповідно з розрахунків-фактури та видаткових накладних шляхом перерахування коштів на розрахунковий або картковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу до 15 календарних днів з моменту поставки партії товару покупцю. Зобов'язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця (п. 4.1. Договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором ( п. 9.1. Договору). В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач вимоги договору поставки виконала, поставила та передала позивачу товар, визначений умовами договору. В свою чергу відповідач вимоги договору порушила, оскільки, прийнявши у позивача товар, оплату його вартості здійснила частково в сумі 2000 грн., іншу часину коштів в сумі 42035,00 грн. не повернула, на вимоги позивача про повернення боргу не реагує, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. 626 ЦК України визначено поняття договору, який є домовленістю двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Враховуючи, що невиконане зобов'язання відповідача, за своїм характером є грошовим зобов'язанням, за прострочення його виконання позивач має право вимагати від відповідача штрафні санкції, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України. У матеріалах справи міститься розрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних сформований позивачем за період з 06.06.2017 ро. по 31.08.2017 р., Однак суд з ним погодитись не може, оскільки останній здійснений з урахуванням заборгованості за договором поставки в сумі 44035 грн. без врахування часткової сплати (2000 грн.). В зв'язку цим, суд здійснює розрахунок інфляційних витрат за аналогічний період з 06.06.2017 р. по 31.08.2017 р., але з урахуванням суми простроченого грошового зобов'язання за договором поставки в розмірі 42035 грн. ( 44035-2000=42035 грн.). При цьому судом враховується індекс інфляції за червень 2017 р. -101,6; індекс інфляції за липень 2017 р. - 100,2; індекс інфляції за серпень - 99,9 ( сукупний індекс інфляції 101,70) та розраховані інфляційні збитки за вказаний період складають 714,59 грн. З урахуванням суми заборгованості в розмірі 42035 грн. суд здійснює також розрахунок 3 % річних, який з урахуванням 86 днів прострочки за період з 06.06.2017 р. по 31.08.2017 р. становить 297,12 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу за договором поставки № 1 від 22.05.2017 р. у розмірі 42035 грн., інфляційні нарахування в сумі 714,95 грн. та 3% річних від суми основного боргу в сумі 279,12 грн., а всього - 43029,07 грн. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 647,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial