Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, б. 48, кв. 60. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрована [PERSON], яка у зазначеній квартирі не проживає з 2005 року, не сплачує комунальні платежі за квартиру, не утримує її у належному стані. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, б. 48, кв. 60. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала\~ проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Позивач [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з чим судом 19.12.2018 року на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~ (нею)\~ для\~ особистого проживання і проживання членів\~ їх\~ сімей\~ і\~ мають\~ право розпоряджатися цією власністю\~ на\~ свій\~ розсуд:\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, б. 48, кв. 60, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.09.1992 року старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5704, право власності зареєстроване від 09.10.1992 року за № 265 Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 35130 від 16.10.2018 року, виданою відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих за адресою: [INFO], б. 48, кв. 60, входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 26.07.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 006955, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 397. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно з актом про встановлення факту проживання (не проживання) №133 від 18.10.2018 року, затвердженого КП «Житлосервіс «Світанок», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, б. 48, кв. 60, фактично проживають [PERSON] та [PERSON]. Окрім зазначених осіб, за вказаною вище адресою ніхто не мешкає з 2005 року\~ по теперішній час. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2005 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704, 80 грн.\~\~

Outcome: approved