Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька і надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України без супроводу батька, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила надати дозвіл на оформлення закордонного паспорту для виїзду за межі кордону України для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній дитині [PERSON], [INFO] в супроводі матері [PERSON] без згоди батька [PERSON] до Єгипту під час шкільних канікул з 01.01.2019 р. по 14.01.2019 р. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач [PERSON] з 28.02.2002 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] р. від шлюбу народився син [PERSON]. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2010 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 27.05.2010 р. Відділом реєстрації цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2010 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, станом на 31.08.2017 р. заборгованість відповідача по аліментам становить 10500,00 грн. Позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільного сина, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення. Позивач має бажання і фінансову можливість здійснювати закордонні поїздки з дитиною і забезпечувати її самостійний виїзд за кордон з вчителями або викладачами з метою всебічного розвитку дитини, її лікування та оздоровлення, відпочинку і навчання, але відповідач відмовляється надати і нотаріально посвідчити свою згоду на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон та згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон, що фактично порушує права неповнолітньої дитини. Між позивачем та відповідачем існують неприязні відносини, він не бажає мирно обговорювати спірне питання з приводу виготовлення проїзного документа та надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач неодноразово домовлялася зустрітися з відповідачем у нотаріуса для оформлення необхідних документів. Двічі на вимогу позивача нотаріус направляв листи відповідачу з пропозицією з'явитися в призначений день і час для підписання необхідних заяв на виготовлення проїзного документа дитині та на виїзд дитини в конкретну поїздку за межі України. Але ці листи були повернуті поштою, внаслідок небажання їх отримувати відповідачем, що також призвело до зриву поїздок. Таким чином, позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] за кордоном України за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, та вважає, що це є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення банківських прав та обов'язків. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, і що така позиція відповідача шкодить інтересам та порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими обов'язками. У зв'язку з чим просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно вимог ст. 280 Цивільного Процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Представники третіх осі, в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за відсутності їх представника. Так, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 28.02.2002 р. сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 28 лютого 2002 року (актовий запис №303), розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2010 р. стягнуто з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот) щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] станом на 31.08.2017 р. заборгованість по сплаті аліментів становить 10500 грн. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача. Позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Позивач 10.08.2017 р. та 28.08.2017 р. зверталася до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Сімонової Л.Л. із заявами про направлення відповідачу листів з пропозицією з'явитися в призначений день і час для підписання необхідних заяв на виготовлення закордонного паспорту дитині та на виїзд дитини з 01.06.2018 р. по 31.08.2018 р. на відпочинок за межі України. Ці листи були повернуті поштою, внаслідок небажання їх отримувати відповідачем, що також призвело до зриву поїздок. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до пункту 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункт пропуску. Згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статтей 141, 153, 157 СК України. Згідно підпункту 2 п.7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затверджених постановою КМ України № 152 від 07.05.2014 року, з наступними змінами і доповненнями, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Оскільки, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон без згоди батька. Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Єгипту для відпочинку та оздоровлення їх сина без згоди та супроводу його батька під час шкільних канікул у період з 01 січня 2019 року по 14 січня 2019 року, в супроводі матері [PERSON] Суд вважає, що зазначений термін та період перебування за межами України дитини без згоди батька не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved