Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про звільнення успадкованого майна з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, під час оформлення спадкового майна вона дізналась про те, що на квартиру, яка належала її померлому чоловіку [PERSON] було накладено арешт постановою Державної виконавчої служби Деснянського району м.Києва (на даний час - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві) № АЕ 652892 від 14.11.2003 року (реєстраційний номер обтяження 1374733). Згідно листа відповідача на звернення її (позивача) сина [PERSON] було повідомлено, що в зв'язку з тим, що виконавче провадження, в рамках якого було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів, номер запису 1374733 від 13.10.2004 року, не перенесено до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, визначити, з примусового виконання якого виконавчого документу зареєстровано обтяження, немає можливості. Як зазначає позивач, вона є спадкоємцем власника квартири [PERSON], щодо майна якого відкрито спадкову справу № 56743139 від 29.11.2017 року, однак, наявність арешту перешкоджає їй оформити спадкові права. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача Васильченко В.В. позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 07.11.2003 року, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер (а.с.10). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON] (а.с.9) 29.11.2017 року П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна спадкодавця [PERSON] (а.с.6). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.06.2018 року, на квартиру [ADDRESS], власник [PERSON], накладено обтяження у вигляді арешту відповідно до постанови АЕ 652892 від 14.11.2003 року Відділу державної виконавчої служби Деснянського району м.Києва, виконавець Кочкарьов (реєстраційний номер обтяження 1374733 від 13.10.2004 року) (а.с.7, 33). Відповідно до листа Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 08.05.2018 року № д7 повідомлено, що в зв'язку з тим, що виконавче провадження, в рамках якого було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів, номер запису 1374733 від 13.10.2004 року, не перенесено до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, визначити, з примусового виконання якого виконавчого документу зареєстровано обтяження, немає можливості, звільнення майна боржника з-під арешту та виключення запису про обтяження № 1374733 від 13.10.2004 року не виявляється можливим (а.с.8). Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2003 році, на даний час виконавче провадження не здійснюється, інформація про нього в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу [PERSON] в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], у вигляді квартири, а також перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на вказану квартиру. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. При цьому суд враховує і визнання позову представником відповідача.

Outcome: approved