Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, позовні вимоги якого в ході судового розгляду уточнила, та просить суд визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а», навіс літ. «а1», сараї літ. «Б» та «Д», вбиральню літ. «В», літню кухню літ. «Г», огорожу 1-2, споруду 3 та 4, що розташовані за адресою: [ADDRESS], успадковані після смерті померлого [INFO] року брата позивача - [PERSON]. Позивач та її представник уточнені позовні вимоги у судовому засіданні підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - Орлівської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER] вид. 05.07.2011р.; копія актового запису про смерть [PERSON] № 05 від 16.02.2011р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36790210 від 04.03.2014р.; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 177/02-15 від 24.04.2014р.; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 176/02-15 від 24.04.2014 року; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] складений 18.03.2014р. на ім'я [PERSON]; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 305/02-15 від 16.07.2014р.; копія паспорту громадянки України [PERSON], серії [NUMBER]; копія постанови державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 30.04.2014 р., згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька - [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно; копія постанови державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 23.07.2014 р., згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого брата - [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно; заява Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про розгляд справи у відсутності представника сільради від 17.12.2014р. за вх. № 8173; заява про уточнення позовних вимог від 26.02.2015р. за вх. № 1343; заява Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про розгляд справи у відсутності представника сільради від 03.03.2015р. за вх. № 149. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], а також сестрою [PERSON] Після смерті матері позивача - [PERSON], її батько - [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], якому під час життя належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований у [ADDRESS]. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується: копією технічного паспорту на будинок на його ім'я та довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району № 177/02-15 від 24.04.2014р. Після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене належне йому майно. Під час життя [PERSON] будь-яким чином не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були діти спадкодавця: донька- позивач [PERSON], брат позивача [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], жоден із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, на момент смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані та мешкали його дружина (мачуха позивача) - [PERSON] та син (брат позивача) - [PERSON], що підтверджується довідкою № 176/02-15 від 24.04.2014 року Орлівської сільської ради Ренійського району. Син спадкодавця [PERSON] після смерті батька поніс усі витрати на поховання батька, виконав всі необхідні поминальні обряди, остався жити у спадковому будинку, доглядав за ним, зробив ремонт, тобто прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Дружина спадкодавця [PERSON] у похованні батька позивача участі не брала, після смерті чоловіка спадщину не прийняла, оскільки сама на той час потребувала стороннього догляду та допомоги, у зв'язку із поганим станом здоров'я та віком. Таким чином, брат позивача [PERSON], як спадкоємиць першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., однак впослідуючому юридично її не оформив. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS], який [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] Під час життя [PERSON] будь-яким чином не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Родини у померлого [PERSON] не було, тому після його смерті були відсутні спадкоємці першої черги. Позивач по справі [PERSON], як рідна сестра [PERSON], є спадкоємицею другої черги. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] позивач (як спадкоємець за законом) звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 23.07.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після смерті померлого брата - [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що добре знала батька позивача - [PERSON], була на його похороні. Після його смерті у спадковому будинку залишились проживати його син - [PERSON] і друга дружина померлого - [PERSON] Син [PERSON] після смерті батька доглядав за будинком, зробив у ньому ремонт, обробляв город, вів домашнє господарство. [PERSON] (мачуха позивача), за поясненнями свідка, просто проживала у спадковому будинку, вона не могла вже нічого робити за станом здоров'я, оскільки була вже людиною похилого віку, померла [PERSON] у 2011 році. Після смерті батька [PERSON] його сина [PERSON] всі в селі вважали власником будинку. Син [PERSON], за поясненнями свідка, був одинокою людиною, сім`ї не мав, до самої смерті проживав у спадковому будинку, помер у жовтні 2013р. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідка, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки батько позивача [PERSON] помер у 1987р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а брат позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, брат позивача [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом. На момент смерті батька [PERSON] брат позивача [PERSON] мешкав разом із ним у одному будинку, поніс всі витрати на поховання, виконав усі поминальні обряди, після смерті батька доглядав за будинком, зробив у ньому ремонт, вів домашнє господарство, отже вважався таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] (дружина спадкодавця) у похованні батька позивача участі не брала, оскільки сама потребувала стороннього догляду та допомоги, у зв'язку з похилим віком і поганим станом здоров'я, впослідуючому не вступила у володіння і управління спадковим майном, тобто спадщину не прийняла. Таким чином, тільки один із спадкоємців - брат позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак впослідуючому юридично її не оформив. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] Спадкові відносини після його смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування позачергово. Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем другої черги за законом (ст. 1262 ЦК України), інших спадкоємців другої черги немає, спадщина після смерті [PERSON] не визнана відумерлою. Позивач у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Враховуючи, те що позивач як спадкоємець другої черги за законом після смерті свого брата у передбачений законом шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що її права на спадкове майно у вигляді житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS] - невизнані, при тому, що спадщина нею фактично прийнята. Згідно п. 3.1. узагальнення судової практики по розгляду цивільних справ про спадкування, викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють перехід права власності від померлого [PERSON] до позивача [PERSON] судом не встановлено. Право власності [PERSON] припинилось у зв'язку зі смертю, а право власності позивача може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, в тому числі у разі спадкування. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку із надвірними спорудами, який розташований у [ADDRESS], який залишився після смерті її брата [PERSON]

Outcome: approved