Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У належній їй квартирі зареєстрований, проте в 2012 року не проживає [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що відповідач є її двоюрідним братом. З 2012 року відповідач зареєстрований в належній їй квартирі, проте ніколи в ній не проживав, його речей в спірній квартирі немає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача в квартирі заважає їй оформити субсидію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, при цьому зазначив, що з 25 грудня 2012 року зареєстрований у спірній квартирі. В квартирі, належній позивачу, ніколи не проживав, на користування квартирою не претендує. Йому необхідна тільки реєстрація в спірній квартирі, оскільки не має можливості зареєструватися за постійним місцем проживання. Представник третьої особи Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Статтею 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб. Згідно з положенням ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено право членів сімї власника на користування цим житлом. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що кватира № 2 в будинку № 296 по вул. Дніпропетровській в м. Мерефа Харківського району Харківської області на праві приватної власності належить [PERSON]М.(а.с. 5,6,7). В спірній квартирі з 25 грудня 2012 року зареєстрований [PERSON] (а.с.8,25). Відповідач [PERSON] не є членом сімї власника квартири, у спірній квартирі ніколи не проживав, при цьому перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинилося. Вказані обставини визнані сторонами, та відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Разом з цим, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалася на положення ст. 405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, які в даному випадку не підлягають застосуванню. Визначальним для вирішення справи є обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, та відповідач\~\~ у запереченнях, а також доведення перед судом їх переконливості. При цьому, ст. 214 ЦПК України передбачено, що саме суд повинен вирішити які правовідносини виникають із встановлених обставин, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин і чи слід задовольняти позов, виходячи з закріплених в ст.ст.10,11 ЦПК України засад змагальності та диспозитивності в цивільному судочинстві. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не є членом сімї власника квартири [PERSON], в спірній квартирі ніколи не проживав, угоди щодо користування житловим приміщенням з позивачем не укладав, остання має право вимагати усунення перешкод у користуванні належною їй власністю шляхом визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved