Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на той факт, що батько - відповідач по справі з квітня 2015 року не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не виконує свої батьківські обов'язки стосовно неповнолітнього, він не приділяє сину уваги, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, за весь цей час не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні та розвитку. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям і розвитком дитини, не піклується про неї, позивач просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач підтримала пред'явлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити, вказуючи на те, що відповідач взагалі не цікавиться дитиною, не надає допомоги. Згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчать копії листів, та повернута на адресу суду поштова кореспонденція. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у ній даних та доказів, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та листа, в якому просить розглядати справу у його відсутність (а.с.30, 31-32). Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2014 року. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 05.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18.01.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2000 грн. з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04.12.2015 року. 16.03.2016 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с.11, 12-13). Згідно довідки Деснянського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 28.09.2016 року № 938/6, позивач дійсно не отримувала аліменти від відповідача у період з 04.12.2015 року по 28.09.2016 року згідно виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м.Києва на виконання вищевказаного рішення суду (а.с.10). Висновком Служби у справах дітей Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації № 101-11086/03 від 12.12.2016 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.31-32) . Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] виконує свої обов'язки щодо виховання дитини, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього. Приймаючи до уваги, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, суд позбавляє його батьківських прав щодо дитини. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved