Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь за договором позики 312 702, грн., 3 %річних - 7 813,27грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., та судові витрати. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 14.11.2014року вона позичила відповідачу грошову суму у розмірі 11 400 доларів США, шо за курсом НБУ на час подання позовної заяви становить 312 702грн. Передачу грошей та її отримання [PERSON] підтвердив, підписавши 14.11.2014року договір позики. Відповідно до п.5 договору, повернення грошей повинно було відбуватися кожного 25 числа місяця в рівних частках по 300 доларів США, починаючи з січня 2015року по 25 лютого 2018року. Вона зверталася до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак відповідач борг не повернув. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за вищезазначеним договором, він має також сплатити 3% річних від простроченої суми заборгованості, розрахованої з 26.02.2018року, в розмірі 7813,27 грн. Крім того, діями відповідача їй була спричинена моральна шкода яку вона оцінює в розмірі 50 000 грн. У зв'язку з тим що відповідач не повернув борг, вона перебувала у пригніченому становищі, у зв'язку з чим погіршився її стан здоров'я, вона була змушена позичати гроші на своє лікування на вкрай невигідних умовах. Із-за відповідача перетерпіла моральні страждання і переживання, вимушена була принижуватися, неодноразово просити про повернення її грошей. Ухвалою суду від 28.12.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 31.01.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача боргу розмірі 312 702, грн., 3 % річних від суми заборгованості за період з 26.02.2018року по 26.12.2018року у розмірі 7 813,27грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 14.11.2014 року між [PERSON] з однієї сторони (Позикодавець) та [PERSON] з іншої сторони (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до п.п. 1, 2 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 11 400 доларів США /а.с. 7/. Відповідно до п. 5 Договору, сторони домовились про те, що Позичальник буде повертати борг починаючи з січня 2015року до 18-00год. 25 числа кожного місяця, щомісяця в рівних частках 300 доларів США. Позичальник зобов'язаний повернути борг до 25 лютого 2018року. Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідний договір, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачу позики. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Таким чином, при ухваленні судом рішення потрібно перерахувати суму боргу з іноземної валюти на національну, урахувати офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення. Але, представник в своєму позові просить перерахувати суму боргу на день подачі позову до суду. Враховуючи, що позика була надана в доларах США, а офіційний курс НБУ станом на день подання позовної заяви становить 100 доларів США= 27,43 грн., то з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 14.11.2014року у розмірі 114000 доларів США, що за курсом НБУ становим на 26.12.2018року становить 312702, 00 грн. Крім того, згідно ч. 1ст.610ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 26.02.2018року по 26.12.2018року у розмірі 7813,27грн., проте з вказаним розрахунком суд погодитися не може. Так, за період з 26.02.2018року по 26.12.2018року (303 днів прострочення) 3% річних від простроченої суми складає 7788,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних від простроченої суми у розмірі 7788,00грн. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000грн., то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З договору позики не вбачається, що сторони передбачили можливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку з порушенням строків або невиконанням умов договору. В порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України [PERSON] суду не було надано доказів, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, що їй дійсно було спричинено моральну шкоду діями або бездіяльністю відповідача. Посилання позивача на те, що вона зазнала страждань у зв'язку із тим, що їй вчасно не було повернуто належні їй грошові кошти, суд відхиляє, оскільки шкода, завдана несвоєчасним виконанням зобов'язання є втратою майнового характеру та була відшкодована шляхом стягнення 3% річних. Твердження позивача про те, що невиконання відповідачем зобов'язань за договором позики викликали у неї погіршення стану здоров'я, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджено, як і не обґрунтовано наявність причинно-наслідкового зв'язку між такими погіршеннями та безпосередньо діями або бездіяльністю відповідача. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 204,57грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial