Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що вона бажає прийняти спадщину по смерті сестри [PERSON], яка померла 18 квітня 2017 року. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого заповіла своїй племінниці [PERSON] речі домашнього вжитку та обстановки в квартирі №[ADDRESS]. Також померлій [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка в житловому будинку №46 по вул. Луцькій в с. Торчин Луцького району. На вказане майно [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] немає, оскільки вона була одинокою. Вказує, що вона є спадкоємцем другої черги як рідна сестра. Заяву про прийняття спадщини в держнотконтору вона у встановлений законом шестимісячний строк не подала, зі спадкодавцем спільно не проживала, а тому є такою, що пропустила строк для прийняття спадщини. Неприйняття спадщини обумовлено поважними обставинами, адже їй 83 роки і на час смерті сестри вона хворіла. На підставі наведеного просить визначити їй, [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], яка померла 18 квітня 2017 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву, що передбачено ст. 178 ЦПК України, не скористалася. Позивач в судове засідання не зявилася, натомість представник позивача адвокат [PERSON] подав суду заяву від 15 травня 2018 року, якою просить справу розглядати без його участі, позов підтримав, просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилася, заявою від 03 квітня 2018 року просить справу розглядати без її участі, позов визнала, додатково повідомила, що вона спадщину після смерті [PERSON] теж не приймала, оскільки спадкового майна, зазначеного в заповіті, на день смерті тітки вже не було. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №203169 вбачається, що [PERSON] померла 18 квітня 2017 року. Свідоцтво про смерть видано 19 квітня 2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.6). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З копії матеріалів спадкової справи судом встановлено, що на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, посвідчений старшим державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори [PERSON] 31 липня 1992 року. Згідно вказаного заповіту [PERSON] нележні їй речі обстановки та вжитку, які знаходяться в квартирі №10 Будинку 13 на вулиці Шахтарській в місті Нововолинську Волинської області заповіла [PERSON] (а.с.9). Разом з тим, встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності також належить 1/3 частина в житловому будинку №46 по вул. Луцькій в с. торчин Луцького району, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.10). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки, виданої приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], встановлено, що [PERSON] не звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її сестри [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк, що передбачений ст. 1269 ЦК України. Факт родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджується наступним. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕГ №018934 вбачається, що вона народилась 30 грудня 1934 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 14 серпня 1966 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], в звязку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Водночас, з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯУ №577309 встановлено, що її батьками також є [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджено зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Таким чином, встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її., за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Позивач обґрунтовує пропуск строку для прийняття спадщини незадовільним станом її здоровя. Вказане підтверджується копією виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] від 05 березня 2018 року (а.с11). Пропуск строку на прийняття спадщини є значним, позивач, яка є рідною сестрою [PERSON] і спадкоємцем за законом другої черги, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки є людиною похилого віку та має незадовільний стан здоровя, у звязку з чим не вчинила дій щодо подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які б здійснили дії по прийняттю спадщини - відсутні, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, її позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому визнання відповідачем позову, із врахуванням наданих суду доказів, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved