Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 17, що знаходиться за адресою: с. Йосипівка вул. Лесі Українки Тернопільського району Тернопільської області, в якому зареєстрований відповідач по справі, однак з лютого 2009 року відповідач у даному житловому будинку не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, його особистих речей немає. У звязку з цим, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житлового будинку № 17, що знаходиться за адресою: с. Йосипівка вул. Лесі Українки Тернопільського району Тернопільської області. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення, виданого 22.06.1995 р. Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями № 17, що в с. Йосипівка по вул. (Леніна) [PERSON] Йосипівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області зареєстровано за [PERSON] на праві особистою власності на підставі договору дарування від 09.06.1995 р., посвідченого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1243. Між сторонами по справі 27 липня 1991 року зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 474701 від 27.07.1991 р. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Венета». Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 07.11.2017 р. за № 316 Йосипівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, встановлено, що [PERSON] є власником вищевказаного будинку за адресою: с. Йосипівка Тернопільського району Тернопільської області. До складу сімї (зареєстрованих) входять: [PERSON] та її чоловік [PERSON], який зареєстрований, але не проживає. Актом обстеження житлового будинку від 07.11.2017 р. за № 317 Йосипівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 17, що знаходиться за адресою: с. Йосипівка вул. Лесі Українки Тернопільського району Тернопільської області, а [PERSON] (чоловік позивача) за вищевказаною адресою зареєстрований, але з 2009 року не проживає в даному будинку. У судовому засіданні встановлено, що громадянин [PERSON] у житловому будинку № 8-а, який знаходиться в м. Тернополі по вул. Шашкевича, не проживає, не навідується, незважаючи на те, що перешкоди в цьому йому не чинилися і не чиняться. Окрім цього, його речі та майно у вказаному будинку відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів він не проводить. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що громадянин [PERSON] у житловому будинку № 17, що знаходиться за адресою: с. Йосипівка вул. Лесі Українки Тернопільського району Тернопільської області, не проживає з лютого 2000 року. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується \~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житлового будинку № 17, що знаходиться за адресою: с. Йосипівка вул. Лесі Українки Тернопільського району Тернопільської області, оскільки останній не проживав у вказаній квартирі більше шести місяців і проживає за іншою адресою. На підставі наведеного,

Outcome: approved