Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У своєму позові позивач [PERSON] зазначила, що вона у серпні 2015 року з відповідачем уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна та передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000 грн. 15 серпня 2015 року у її присутності, відповідача та свідків передав [PERSON] гроші у розмірі 95 000 грн., в якості завдатку за нерухоме майно, про що було складено угоду про завдаток. У той же день, отримавши суму завдатку [PERSON] видав на імя відповідача нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження спірним майно, у якій було зазначено, що продати або подарувати його він може тільки [PERSON] 18 серпня 2015 року уклала аналогічну угоду про завдаток з відповідачем. Згідно угод про завдаток, строк оформлення нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, згідно якого вона стала би власником майна, встановлено не пізніше 29 серпня 2015 року. 29 серпня 2015 року вона приїхала додому до [PERSON] і згідно розписки доплатила залишок вартості нерухомого майна 5 000 грн., а останній передав ключі та правовстановлюючі документи на обєкт, а також зобовязався впродовж дня нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Однак відповідач ухиляється від укладання нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Під час укладення договіру було повне взаєморозуміння. На даний час вона безперешкодно користується придбаним майном, але на теперішній час, будучі власним, не має змоги розпорядитися ним. Тому, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29 серпня 2015 року, згідно якого [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діяв [PERSON], продав, а [PERSON] придбала торгівельний павільйон з пивним баром, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, загальною площею 147,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно торгівельний павільйон з пивним баром розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, загальною площею 147,7 кв.м. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позові та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29 серпня 2015 року, згідно якого [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діяв [PERSON], продав, а [PERSON] придбала торгівельний павільйон з пивним баром, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, загальною площею 147,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно торгівельний павільйон з пивним баром розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, загальною площею 147,7 кв.м. Відповідач [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не зявились, надали суду заяви, у яких просять суд розглянути справу у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровської області, у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником торгівельного павільйону з пивним баром розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, на підставі рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2006 року, що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 14.03.2006 року, а також технічного паспорту від 28 вересня 2011 року. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто угоду щодо купівлі-продажу нерухомого майна, а саме торгівельного павільйону з пивним баром розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, нотаріальне посвідчення якого визначено сторонами до 29 серпня 2015 року та передачі коштів підтверджується договорами про завдаток, які укладені 15 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] та 18 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], а також розпискою про передачу коштів в розмірі 5 000 грн. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Так, до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК України зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В ч.2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, судом встановлено, що 18 серпня 2015 року між сторонами фактично був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, торгівельного павільйону з пивним баром розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Арсенічева, будинок № 72-А, сторонами виконані усі істотні умови договору, що вбачається з наданих суду договорів про завдаток від 15.08.2015 року та 18 серпня 2015 року, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, при поданні позовної заяви відповідачем були сплачені судові витрати у вигляді судового збору та враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір в сумі 1 000 грн. 00 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved