Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Південний районний відділ ДМС України у м. Камянське про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є уповноваженим наймачем квартири [ADDRESS], на підставі Ордеру № 24 на право зайняття житлового приміщення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів від 15.01.1982 року. В теперішній час в квартирі зареєстровано троє осіб: її сини [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON] [PERSON] фактично в квартирі проживають лише вона та її син [PERSON], оскільки в 2005 році [PERSON] поїхала до Німеччини на навчання та залишилась там до теперішнього часу. В 2013 році слідом за сестрою до Німеччини поїхав і [PERSON], де перебуває до теперішнього часу. Наявність реєстрації відповідачів в квартирі перешкоджає реалізації права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились. Надали заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи адміністрації Південного району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Надали заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились. Судом вживалися заходи щодо їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є уповноваженим наймачем квартири [ADDRESS], на підставі Ордеру № 24 на право зайняття житлового приміщення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів від 15.01.1982 року. Відповідно до довідки № 2/4525 від 16.02.2018 року про склад сімї, виданої ТОВ «ЄРЦ КП», в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з актом КП КМР «УКОЖФ» № 1978 від 23.12.2017 року, [PERSON] з 2013 року, а [PERSON] з 2005 року за місцем реєстрації не проживають. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задовольнити. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: partial