Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтовані позову позивач вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн., але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини та витрат на навчання, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. У судове засідання позивач з?явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, на адресу суду надіслав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволені позову, оскільки відповідач на протязі всього часу належним чином виконував свої обов`язки, щодо сплати аліментів. Однак на теперішній час матеріальне становище відповідача значно погіршилось, так, в 2014 році при повторному обстеженні відповідачу не було підтверджено інвалідність, у зв`язку з чим припинено виплату пенсії по інвалідності. Крім того, 22.04.2014 року його було звільнено з роботи ПП «Газ механіка» у зв`язку з фінансово-виробничими труднощами підприємства. Інших джерел надходження грошових коштів відповідач не має, виникли суттєві складнощі щодо працевлаштування. Також, відповідно до повідомлення МСТМСЕК від 17.03.2014 року, відповідачу встановлені обмеження у праці з фізичними навантаженнями. Більше того, згідно з договором №4750/18 від 03.10.2018 року відповідач здійснює оплату необхідних медичних послуг ТОВ «Ай-Кью Клінік Харків», и щодо проведення визначених домовленістю процедур. На даний час проживає з батьками, займається веденням домашнього господарства, за рахунок чого має незначні та нестабільні доходи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 30.04.2009 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2012 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29.04.2013 року у справі № 642/1983/13-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 350,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09.01.2014 року у справі №642/9634/13-ц було збільшено розмір аліментів з 350,00 грн. на 900,00 грн. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області ввід 02.10.2013 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Враховуючи наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Разом з тим, наявність додаткових витрат на розвиток дитини не є підставою для збільшення розміру аліментів. Позивач не позбавлена можливості захистити своє право шляхом, визначеним ст. 185 СК України. Належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення здоров`я після винесення судових рішень про стягнення аліментів, які б стали підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було. Напроти, відповідач надав докази, щодо погіршення його матеріального стану: звільнення з офіційного працевлаштування, втрата пенсії, нестійкий та мінливий дохід. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника в бік поліпшення, а навпаки змінився матеріальний стан в бік погіршення, або виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст.180,183,185,198,199 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed