Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 2005 року вона є власницею квартири [ADDRESS] . [PERSON] є рідним братом позивача та зареєстрований у вказаній квартирі. Не маючи жодних правових підстав користування належною позивачу квартирою, відповідач у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстраційного обліку. Факт реєстрації відповідача у квартирі свідчить про формальне зберігання за ним права користування квартирою. Що перешкоджає позивачу у повному обсязі реалізувати право власності на своє майно, що є підставою для звернення до суду із позовом. Відповідач, [PERSON] , з 2012 року не проживає у квартирі, не сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги, участі в утриманні житла не приймає. Його фактичне місце проживання не відоме. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи, справа призначена до судового засідання на 16 березня 2020 року, а в подальшому відкладена на 16 квітня 2020 року. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за його зареєстрованим місцем проживання. 16 квітня 2020 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано клопотання про долучення доказів. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 25 травня 2020 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, прийнята до свого провадження, розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Призначено судове засідання на 02 липня 2020 року. В подальшому розгляд справи відкладено на 07 вересня 2020 року. 07 вересня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій позовні вимоги повністю підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 2005 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Д.Д. за реєстровим № 905-к, є власницею квартири [ADDRESS] . Факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , у належній позивачу на праві приватної власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Із відповіді Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві від 14 квітня 2020 року, на звернення представника позивача [PERSON] , убачається, що було здійснено неодноразові виходи за адресою: [ADDRESS] , та вхідні двері до квартири ніхто не відчинив. В бесіді з сусідами стало відомо, що гр. [PERSON] протягом тривалого часу, останній раз бачили близько п`яти років, де він може знаходитися не відомо. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженнясвоїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене та

Outcome: approved