Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 06 червня 2017 року до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 09 червня 2017 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року, позовні вимоги позивача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було розєднано в окремі провадження, та справу в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав було направлено на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів позивачем [PERSON] обґрунтовано тим, що вона з відповідачем по справі [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 2016 року, котрий зареєстровано Виконавчим комітетом Старочорторийської сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис №4. Від спільного шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину, доньку, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком дитини, та котра проживає разом із нею і перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник при розгляді справи присутніми не були, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач до суду не зявився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з наявних письмових матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 травня 2016 року, котрий зареєстровано Виконавчим комітетом Старочорторийської сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис №4 (а.с.7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком дитини (а.с.8), котра разом із позивачем проживає за адресою: [INFO], кв.№22. Пунктом 17 постанови ПВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, даних щодо наявності інших осіб на утриманні не має, позов не оспорив, розмір аліментів в мінімальному розмірі, передбаченому чинним законодавством, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 640,00 гривень, понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181 СК України, та

Outcome: approved