Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.09.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ј частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. У 2014 році внаслідок суттєвого погіршення стану здоровя сину [PERSON] була встановлена інвалідність, а у 2018 році дитині надана категорія дитини-інваліда підгрупи [PERSON] потребує постійного лікування та нагляду лікарів. Позивачка працює у бібліотеці та має незначний дохід, близько 3000,00 грн. на місяць, а тому не в змозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач має нормальний стан здоровя, на утриманні інших дітей не має, чи має постійне місце роботи, позивачці не відомо. При визначенні розміру аліментів позивачка керується розміром середньої заробітної плати у Житомирській області, яка визначена за даними Держкомстату України та на червень 2018 року становить 7883,18 грн., а тому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24.09.2013 року та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн., з урахуванням індексації, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25.09.2018 року відкрито провадження у справі та, на підставі клопотання позивача, яке подано разом з позовною заявою, витребувано у Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (м. Житомир, м-н Перемоги, 2) відомості про доходи відповідача [PERSON], РНОКПП [NUMBER], за період з 01.01.2018 року по час надання інформації. 29.01.2019 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач вказав, що на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24.09.2013 року видано виконавчий лист, на підставі якого здійснюється виконавче провадження, заборгованість по аліментам відсутня. Відповідач працює у ПП «Оріон» та регулярно отримує заробітну плату, з якої здійснюється відрахування аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду. Розмір заробітної плати відповідача становить 3900,00 грн., з якої відраховуються податки та аліменти, на руки позивач отримує 2167,50 грн., що не дає підстав для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Також, на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна матір [INFO] Майновий стан відповідача у порівнянні з 2013 роком практично не змінився, рухоме та нерухоме майно відсутнє, тому вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, тому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. 05.03.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що визначений позивачем розмір аліментів у сумі 3000,00 грн. становить 1/3 частину середньої заробітної плати у Житомирській області та є більш наближеним до реального розміру прожиткового мінімуму для дитини та є справедливим, а стан здоровя дитини є обставиною, яка має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-9). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила прізвище на «Воїнова» (а.с. 13). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~ст. 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII\~( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить збільшити розмір аліментів на її користь для утримання дитини з частки від заробітку батька в розмірі ј частини від заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 3000,00 грн., яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, що відповідно визначається, вказуючи про те, що дитина є особою з інвалідністю та потребує постійного лікування. Згідно із\~ст.\~184\~Сімейного кодексу\~України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184\~ СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. \~Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] є особою з інвалідністю та потребує лікування та реабілітації (а.с. 10-11). Згідно довідки про заробітну плату, яка видана ПП «Оріон», розмір заробітної плати [PERSON], без вирахування податків та аліментів, становить 3900,00 грн. Разом з тим, статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік\~ станом на 01.01.2019 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2027,00 грн., який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні\~розміру аліментів\~на утримання\~дитини,\~суд виходить\~з того,\~що малолітня\~дитина є\~особою з\~інвалідністю та\~потребує лікування,\~відповідно до\~вимог сімейного\~законодавства дитина\~має право\~на отримання\~матеріальної допомоги\~з боку\~своїх\~ батьків,\~позивач та\~відповідач є\~особами працездатного\~віку,\~доказів про\~не задовільний\~стан здоровя\~відповідача суду\~надано не\~було,\~тому в\~сукупності оцінених\~судом доказів,\~враховуючи положення\~ст.\~7\~Закону України\~Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік\~ та\~вимоги ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~відповідача підлягають\~стягненню аліменти\~у розмірі\~2027,00\~грн.,\~але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи також, що у разі сплати аліментів у зазначеному розмірі, відповідача не поставить це у скрутне становище, отже позов [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На\~\~ підставі\~\~ вищевикладеного,

Outcome: partial