Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.04.2016 року й до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що зареєструвала з відповідачем шлюб 30.09.2011 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 657. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, та не надає необхідної матеріальної допомоги. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-ВЛ № 171671, сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30.09.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 657 (а.с. 5). Згідно до повторно виданого свідоцтва про народження [PERSON] 1-ВЛ № 274382 від 27.04.2012 року від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та згідно свідоцтва про народження [PERSON] 1-ВЛ № 262555 від 30.12.2011 року [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків. При визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дитей суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, та зобовязаний утримувати дитину разом з позивачкою. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитей відповідного віку, починаючи з 11 травня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved