Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 24 червня 2017 року о 17:10 год. на автодорозі Київ-Одеса в с. Круглик Києво-Святошинського району, сталася ДТП за участю автомобілів «ГАЗ-3302» з номерним знаком [NUMBER] , з причепом з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода Октавіа», з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2017 року № 369/7298/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП 24 червня 2017 року. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2017-06-30 від 10.07.2017 року позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі 379 682,35 грн. На час ДТП автомобіль «ГАЗ-3302» з номерним знаком [NUMBER] , був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» за Полісом № АК/1125697, до якої позивач звернулась та отримала відшкодування у розмірі 89 867,30 грн. Оскільки, страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування позивачеві шкоди, то на підставі ст.ст. 16, 22, 1166, 1188, 1194 Цивільного кодексу України позивач звернулась до суду та просила стягнути з відповідача суму шкоди в розмірі 289 815,05 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2017 року о 17:10 год. на автодорозі Київ-Одеса в с. Круглик Києво-Святошинського району, сталася ДТП за участю автомобілів «ГАЗ-3302» з номерним знаком [NUMBER] , з причепом з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода Октавіа», з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2017 року № 369/7298/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП 24 червня 2017 року. На час ДТП автомобіль «ГАЗ-3302» з номерним знаком [NUMBER] був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» за Полісом № АК/1125697, що вбачається з вказаної Постанови. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2017-06-30 від 10.07.2017 року позивачу завдано матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля «Шкода Октавіа», з номерним знаком [NUMBER] , у розмірі 379 682,35 грн. Позивач отримала від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування у розмірі 89 867,30 грн., що вбачається з встановлених обставин в Рішенні Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2018 року по справі № 369/12625/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 14.08.2018 року. Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком 379 682,35 грн. та виплаченою сумою страхового відшкодування 89 867,30 грн., що дорівнює 289 815,05 грн. Відповідач зі свого боку клопотання про призначення судової експертизи не подав, не дав доказів на спростування заявленого позивачем матеріального збитку. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, вказується, що: При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК ( 1540-06 ), статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України «Про власність». Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Згідно п. 14, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року визначено, що: Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Зношеність не повинна враховуватись, так як стягуються не збитки у виді ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, а необхідна сума, яка була витрачена на ремонт, і Позивач не зобов`язаний розшукувати зношені деталі для ремонту автомобіля. Враховуючи правову позицію Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц суд зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача завданої матеріальної шкоди в розмірі 289 815,05 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved