Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що 22.11.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, реєстрований Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1902. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів, в сім'ї почали виникати часті сварки внаслідок непорозуміння. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім'ї неможливо. Крім того, відповідач є батьком їх малолітніх дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, тому вона просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що він надає кошти на утримання дітей. Суд дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, зареєстрований Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1902, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.2003 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] [NUMBER]. Відповідач ухиляється від утримання малолітніх дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітка (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: approved