Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою [PERSON], Львівського міського центру зайнятості, в якій, із врахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати припиненим з 01 березня 2003 року на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений 01 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований за № 397; зобов'язати Львівський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 01 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований за № 397 як такий, що припинив свою дію з 01 березня 2003 року на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2002 р. між нею та [PERSON] було укладено трудовий договір строком на один рік. 01 березня 2003 року позивач фактично припинила трудові відносини з [PERSON], що підтверджується тим, що 11 червня 2003 року позивач прийнята на роботу до приватного підприємця [PERSON], про що свідчить запис у трудові книжці. Однак, при зверненні 22 грудня 2016 року до Львівського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного їй повідомили, що на даний час спірний трудовий договір є чинним та не знятий роботодавцем з обліку. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності від 01.03.2017 р. підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позові та просить позовну заяву задовольнити. Представник відповідача Львівського міського центру зайнятості, яка діє на підставі довіреності від 05.01.2017 р. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовної заяви. Додатково вказала, що для зняття з обліку трудового договору необхідна заява роботодавця, а оскільки реєстрація розірвання трудового договору в центрі зайнятості роботодавцем не проведена, це виключає можливість поставки на облік заявника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки суду не повідомила. Враховуючі зібрані у справі докази, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу 25 травня 2004 р. громадянка [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.11/ Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2002 року між [PERSON] 1962 р.н. та [PERSON] 1981 р.н., укладено трудовий договір, який зареєстровано Залізничним РЦЗ за № 397 /а.с.3-5/ Згідно долученої копії трудового договору від 01.03.2002 р., відомості про його припинення відсутні. Записи про роботу за договором від 01.03.2002р. також відсутні у трудовій книжці. Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, копія якої долучена до матеріалів справи, 11.03.2003. позивачка прийнята на роботу продавцем-консультатом до ПП [PERSON] Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належними їм документами. Роботодавець свій обов'язок по дотриманню процедури зняття реєстрації трудового договору в центрі зайнятості не виконав. Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно п. 8 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260 «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.(пункт 8 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 16.09.2014 р. N 660). Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Як вбачається із п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. В судовому засіданні встановлено що трудові відносини у позивача з відповідачем [PERSON] фактично не існують з 01.03.2003р., процедура припинення трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана з вини роботодавця. Відтак, враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач ствердила про домовленість між нею та відповідачем [PERSON] про припинення трудового договору через рік після його укладення, а саме 01.03.2003 р., що не спростовано відповідачем, суд приходить до переконання, що фактично трудові відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, що підтверджено матеріалами справи, зокрема довідкою про доходи від 17.01.2017 р. та записом у трудовій книжці позивача, а тому оскільки не знятий з обліку трудовий договір створює перешкоди при постановленні позивача на облік в центрі зайнятості, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved