Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В підтвердження позову позивач посилається на те, що з 09 серпня 2003 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який в подальшому було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше на одну дитину 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 вересня 2019 року дочка навчається на І курсі денного відділення Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу 1 рівня акредитації за регіональним замовленням (на контрактній основі), що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вона навчається на контрактній основі і позивач платить за навчання самостійно. Вартість навчання в коледжі за рік навчання складає 10200 грн.00 коп. Дата закінчення коледжу 30 червня 2023 року. Відповідач не виявляє бажання брати участь в додаткових витратах на доньку. Враховуючи те, що донька навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, вважає за доцільне, окрім аліментів, стягувати щомісяця з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову 15.04.2020 до зміни матеріального стану сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, відповідно до поданої заяви на задоволенні позову наполягала, просила суд розглядати справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами та розглядати справу в заочному судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що з 09 серпня 2003 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який в подальшому було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше на одну дитину 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 вересня 2019 року дочка навчається на І курсі денного відділення Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу 1 рівня акредитації за регіональним замовленням (на контрактній основі), що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вона навчається на контрактній основі і позивач платить за навчання самостійно. Вартість навчання в коледжі за рік навчання складає 10200 грн.00 коп. Дата закінчення коледжу 30 червня 2023 року. Відповідач не виявляє бажання брати участь в додаткових витратах на доньку. Враховуючи те, що донька навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, вважає за доцільне, окрім аліментів, стягувати щомісяця з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно представлених суду доказів неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] є дитиною, що потребує додаткових витрать на навчання в Харківському державному автомобільно-дорожньому коледжі, на підтвердження чого надано копію договору про надання освітніх послуг к-10/2019 від 02.08.2019, а також довідку №4003 від 26.03.2020 про навчання. Згідно із вимогами ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Таким чином, враховуючи потребу дитини в додаткових коштах на навчання, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат, позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.180, 185 СК України,

Outcome: approved