Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» (далі - ТОВ «Гранфінресурс») та просила суд стягнути з відповідача на свою користь 3500 грн. одноразового комісійного внеску у зв’язку із нікчемністю договору №222398 від 18.10.2013 р. та додатку до договору. В судове засідання позивач не з’явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні її позовних в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечень не надав. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була повідомлена про слухання справи, не сповістила суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 18 жовтня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 222398 з метою отримання грошових коштів по програмі «Альянс Україна». В рамках вказаного договору, була укладена додаткова угода. Позивач вважає, що її було введено в оману і її грошові кошти було залучено до пірамідальної схеми, а тому договір № 222398 від 18 жовтня 2013 р. є нікчемним. Суд не може погодитись із даною позицією позивача виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб’єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов’язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи «Альянс Україна» є надання учаснику програми адміністративних послуг з метою отримання грошових коштів. За зазначеною системою кожний з учасників, що виконує зобов'язання за укладеним договором, одержує грошові кошти через механізм, передбачений договором, оскільки система функціонує таким чином, що наповнення реєстру учасників, яким надається право на отримання товару, відбувається самими учасниками за рахунок щомісячних внесків. Договором передбачена щомісячна сплата внесків за отримання грошових коштів, які передаються споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на грошові кошти абзац в) п.4.12 ст. 4 додатку №2 до Договору. Так, відповідно до укладеного договору позивач повинен внести комісійний внесок, а також щомісячно сплачувати Загальний платіж, який складається з чистого внеску, за рахунок якого Адміністратор формує фонд реєстру, та здійснює оплату заявлених Учасниками грошових сум, та адміністративних витрат, що є платою Адміністратору за послуги пов'язані з організацією програми «Альянс Україна». Адміністратор організовує і проводить розподіл грошових коштів та надає інформацію щодо їх результатів виключно учаснику. Позивач підписав угоду та на виконання сплатив 3500 грн. одноразового комісійного внеску. За умовами договору відповідач гарантує учаснику, що він одержить право на отримання грошових коштів, за умови що виконає всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди. Пункт 2.1.2 Договору зобов'язує учасника програми щомісяця сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати. Пунктами п. 3.1., 3.3 Додатку № 2 було передбачено, що учасник має право сплачувати внески в будь-який момент в довільній кількості. Авансові платежі будуть використані для покриття повних платежів, передбачених графіком платежів у зворотному порядку, починаючи з останнього повного платежу. Відповідно до змісту термінів (Додаток № 2) загальний платіж - це щомісячний платіж, що виплачується учасником програми, розмір якого складається з суми чистого платежу та щомісячного платежу. Статтею 4 Додатку №2 передбачено, що процедура розподілу грошового фонду проводиться на підставі розгляду поданих заяв, в яких зазначена кількість чистих платежів, сплату яких учасник програми бере на себе. ТОВ «Гранфінресурс» не надає можливість на отримання грошових коштів, а видає грошові кошти в такому порядку: перевагу має той Учасник, що надіслав Заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених Загальних платежів. У випадку, коли декілька Учасників надіслали Заяви з однаковою найбільшою кількістю сплачених Загальних платежів, перевагу має той Учасник, який раніше уклав Договір, відповідно до п. 4.11 ст. 4 Додатку №2 до Договору. За таких обставин, діяльність ТОВ «Гранфінресурс» за Угодою сторін не є функціонуванням «пірамідальної схеми» у зв’язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки в рамках функціонування системи «Альянс Україна» усі учасники за рахунок об’єднання внесків кожного з них в кінцевому результаті отримують грошові кошти, визначені в договорах. Різниця між споживачами – учасниками схеми є тільки в часі одержання грошових коштів кожним із них, за умови виконання своїх зобов’язань. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. ТОВ «Гранфінресурс» є Адміністратором соціальної програми для населення, тобто адмініструє грошові кошти учасників. З приводу посилань позивача на те, що при укладенні спірного договору його було введено в оману, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом не встановлено, що відповідач по справі ввів позивача в оману при укладенні оспорюваного договору № 222398 від 18 жовтня 2013 р., оскільки відповідно до ст. 13 додатку №2 до договору, учасник підтверджує своєю заявою, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Гранфінресурс», уважно прочитав та зрозумів умови даного договору та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом. Більше того, позивачем було підписано оспорюваний договір та сплачено на виконання умов договору платіж на загальну суму 3500, 00 грн. Враховуючи те, що договір № 222398 від 18 жовтня 2013 р. є законним та дійсним, вимог про його розірвання позивачем не заявлено, у суду відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про стягнення коштів за нікчемним договором. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed