Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач, [PERSON],звернулась до суду із позовом до відповідача Теплодарської міської ради Одеської області, третя особа: Садівниче товариство «Радуга» , у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом щодо майна померлого [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: садового будинку під літерою «А» загальною площею 29 кв.м., з яких житлова - 10,5 кв.м., допоміжна - 18,5 кв.м., І - замощення 23 кв.м., огорожа площею 80 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного позивач просить суд визнати за ним право власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 125). Від представника Теплодарської міської ради Одеської області надійшли пояснення, в яких вона зазначає, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу за її відсутності (а.с.119-120). Від представника третьої особи Садівничого кооперативу «Ветеран» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 47). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти на відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 29 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 68). Те, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Дністровською селищною радою депутатів труд. Молдавської РСР від 05.03.1966 року серії [NUMBER] (а.с. 62). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, у вигляді земельної ділянки площею 0,0666 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка згідно копії Державного акту про право власності на земельну ділянку від 17.12.2008 року, належала [PERSON] (а.с. 7). У встановлені законом строки, позивач звернулась до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області та прийняла спадщину за законом, в тому числі й, земельну ділянку площею 0,0666 га яка розташована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2015 року (а.с. 8). На даній земельній ділянці розташований садовий будинок, загальною площею 29 кв.м., збудований у 1991 році. Відповідно до копії технічного паспорту, даний садовий будинок, під літерою «А», складається з першого поверху на якому знаходиться коридор загальною площею 6,8 кв.м., житлова загальною площею 10,5 кв.м., а разом по №1 по 1 пов.: загальна площа - 17,3 кв.м. з яких житлова площа - 10,5 кв.м., допоміжна площа - 6,8 кв.м.; підвал загальною площею 11,7 кв.м., а всього садовий будинок №1 під літерою «А» загальною площею - 29 кв.м. з яких житлова площа - 10,5 кв.м., допоміжна - 18,5 кв.м.. Також згідно відмітки про проведення технічного обстеження садового будинку, було встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 12-17). Для Державної реєстрації права власності на своє ім'я на вищезазначений садовий будинок, позивач звернулась до виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області. 20.09.2016 року позивач отримала рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. В своїй відмові державний реєстратор зазначив, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок, набуте заявником 05.12.2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно технічного паспорту від 12.06.2016 року садовий будинок побудований у 1991 році. Документ, що відповідно до законодавства підтверджує набуття, зміну чи припинення права власності на садовий будинок - відсутній (а.с. 18). Також 07.12.2016 року позивач звернулась до Теплодарської міської державної нотаріальної контори з заявою в якій зазначила, що у заяві про прийняття спадщини було зазначено майно, яке вона мала намір прийняти у спадщину, а саме: квартира, яка знаходиться за [ADDRESS] та земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] але у заяві не було зазначено майно, яке було власністю [PERSON] та яке він сам побудував у 1991 році, а саме садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: садовий будинок під літерою «А» загальною площею, 29 кв.м., з яких житлова площа - 10, 5 кв.м., допоміжна - 18,5 кв.м., І - замощення 23 кв.м., огорожа площею 80 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] але правовстановлюючих документів на даний садовий будинок немає, тобто [PERSON] не зареєстрував своє право власності на даний об'єкт у встановленому законодавством порядку, та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок або надати письмові роз'яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.123). 13.12.2016 року за вих. №441/02-14 Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області на заяву від 07.12.2016 року було надано наступну відповідь, згідно якої державний нотаріус повідомив, що свідоцтво на спадщину на майно видається, після подання спадкоємцем правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцю, неподання відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії у порядку ст. 46 Закону України «Про нотаріат» є підставою для відмови, або зупиненні у вчинені нотаріальної дії, у разі відсутності правовстановлюючого документа на зазначений садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачу було рекомендовано звернутися до суду, для вирішення зазначеного питання (а.с.124). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно п. 3.2 роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи». Відповідно до ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 2.7. Методичних рекомендацій стосовно об'єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, Схвалене колегією Держаної реєстраційної служби України від 11.12.2012 року (Протокол №3) порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 830/19568, господарські (присадибні) споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо. А тому, при визначенні споруд, права на які підлягають державній реєстрації, слід враховувати, що для таких споруд повинні бути притаманні ознаки нерухомого майна. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вище викладених обставин, у відповідності з діючими нормами матеріального та процесуального права, дослідивши усі надані докази та врахувавши визнання позову відповідачами, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме суд визнає за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: садовий будинок під літерою «А» загальною площею, 29 кв.м., з яких житлова площа - 10, 5 кв.м., допоміжна - 18,5 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Що стосується визнання права власності на І - замощення 23 кв.м та огорожу 80 кв.м., то вони є господарськими (присадибними) спорудами, які не належать до будівель, а тому не підлягають державній реєстрації, зв'язку з тим, що державній реєстрації підлягають лише речові права на споруди, які є окремою нерухомою річчю, тобто не є приналежністю головної речі і складовою частини іншої речі, а тому в даній частині позову суд відмовляє.

Outcome: partial