Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до ТОВ «Меморіальний комплекс» про стягнення заборгованості за інвестиційним договором у сумі 80000 грн.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно п. п. 1.1., 1.2.,2.1., 2.2., 3.4 інвестиційної угоди №1 від 05.06.2013 перерахувала відповідачу грошові кошти у сумі 80000 грн. на організацію встановлення торгового павільйону (тимчасової споруди) на розі [ADDRESS] в м. Києві, загальною площею 30 кв. м, у тому числі з отриманням всіх необхідних погоджень та дозволів (паспортів прив'язки, ордерів на розміщення тощо), чи/або сприяння в отриманні нею, у разі необхідності належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій буде встановлена споруда, вирішення питання з підключенням споруди до електричної мережі тощо, та передачі у власність за актом приймання -передачі протягом 4 місяців з моменту отримання грошових коштів. Відповідач у обумовлений угодою строк до 05.10.2013 взяті на себе зобов»язання не виконав, споруду не встановив, вимогу від 02.02.2015 про повернення грошових коштів залишив без задоволення. Позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти за договором у сумі 80 000 грн., та витрати на оплату судового збору в сумі 800 грн. і правової допомоги в сумі 8000 грн. У судове засідання представник позивача, [PERSON], на підставі договору про надання правової допомоги №25/05-15 від 25.05.2015 не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, ТОВ «Меморіальний комплекс», у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, судові документи та повістки - повідомлення, надіслані за адресою місця знаходження товариства, повернулися з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. У відповідності до ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд установив, що 05.06.2013 сторони уклали інвестиційну угоду №1, відповідно до п.1.1 якої позивач зобов'язалась передати відповідачу грошові кошти у визначеній у п. 2.1. цієї угоди сумі 80000 грн. протягом одного календарного для з моменту укладення, а відповідач взяв на себе зобов»язання організувати встановлення торгового павільйону (тимчасової споруди), загальною площею 30 кв.м на розі [ADDRESS], у тому числі з отриманням всіх необхідних погоджень та дозволів (паспортів прив'язки, ордерів на розміщення тощо), чи/або сприяння в отриманні позивачем, у разі необхідності належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій буде встановлена споруда, вирішення питання з підключенням споруди до електричної мережі тощо, та передачі у власність за актом приймання-передачі протягом 4 місяців з моменту отримання грошових коштів. Позивач виконала свої зобов»язання за угодою, внесла за квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 05.06.2013 грошові кошти у сумі 80000 грн. ( а. с. 6). Відповідач взяті на себе зобов»язання не виконав, у обумовлений угодою строк до 05.10.2013 споруду не встановив і не передав позивачу за актом приймання-передачі. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ( ст. 610 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК). 02.02.2015 позивач надіслала відповідачу вимогу про повернення грошових коштів за договором, залишену ним без задоволення ( а. с. 8, 9). Наведені обставини підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 80000 грн. доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 800 грн. та правової допомоги адвоката у сумі 8000 грн.. На підставі наведеного, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 638 ЦК України,

Outcome: approved