Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що виконавчим написом нотаріуса від 05.10.2020 за реєстровим № 59151 з неї на користь банку за кредитним договором № 2006787003 від 19.11.2013, укладеним між нею та ПАТ «ОТП Банк», стягнено заборгованість в сумі 34853,26 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту, заборгованість по комісії, заборгованість за відсотками, плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису. Про наявність виконавчого напису вона дізналась 10.02.2021 року з копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.01.2021 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус вчинив виконавчий напис по стягненню грошей та не перевірив безспірність стягнутої суми. Не зазначено, на підставі яких документів здійснено виконавчий напис. Зазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Отже, між сторонами наявний спір, який може бути вирішений лише у судовому порядку. Окрім цього, нотаріусу не було надано відомості про те, що йому була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. Відсутність цих документів свідчить про те, що стягувачем не було у повному об`ємі надано документи, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Сам текст виконавчого напису свідчить про те, що строк позовної давності по кредитним вимогам первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк», тривалість якого складає три роки, вже сплив. Просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 05 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, позивачем надано суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач та треті особи будь-яких даних про поважність відсутності у судовому засіданні або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали. Враховуючи позицію позивача, та що відповідач двічі відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства був повідомлений про час та місце розгляду справи за його участі, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно та за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що 19.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №2006787003, згідно з яким позивач отримала кредитні кошти в сумі 23800 грн зі строком повернення до 19.11.2016 року та нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 0.01% річних (а.с. 13-15). 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за реєстровим №59151, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», якому відповідно до договору відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору відступлення права вимоги від № 27/03/17 від 27.03.2017, заборгованості за кредитним договором № 2006787003 від 19.11.2013 за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, сума заборгованості складає 34353,26 грн., в тому числі: заборгованості за сумою кредиту 17184,94 грн., комісія в сумі 17164,38 грн. заборгованості по відсоткам в сумі 3,94 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн., всього на суму 34853,26 грн. (а.с.16). 15.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64154907 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 59151 від 05.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 34853,26 грн. (а.с.19). 22.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відповідно до якої з заробітної плати [PERSON] стягується по 20% відповідно до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у сумі 39007,59 (а.с.25). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона не погоджується із безспірністю кредитного договору, із стягнутою заборгованістю по комісії, яка також зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, а також зі строком нарахування заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору та розрахунку заборгованості 34353,26 грн., в тому числі: заборгованості по основному боргу в сумі 17184,94 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 3,94 грн., комісія в сумі 17164,38 грн. При цьому, суду ні приватним нотаріусом Горай О.С., ні відповідачем не надано розрахунок заборгованості, що не дає можливості встановити правильність розрахунку відповідачем суми заборгованості, пред`явленої нотаріусу як безспірної. Норм щодо визначення строку позовної давності у інший термін, ніж визначений цивільним законодавством, договір не містить. Що стосується посилань позивача на незастосування нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису, суд зазначає таке. За змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ані Законом України «Про нотаріат», ані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором ані нотаріусом, ані відповідачем не наданий, неможливо встановити чи виходять заявлені вимоги за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Відомостей про те, що позивач після 2017 року вносила будь-які суми на погашення заборгованості суду не надано. Наведені вище обставини є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною, і, таким чином, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис від 05 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 59151, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved