Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом про відшкодування шкоди, завданої особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення та просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2.400,00 грн. і моральну шкоду в сумі 4.000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила наступне. У лютому 2013 року відповідач, [PERSON] скоїв відносно [PERSON] кримінальне правопорушення, а саме: заволодів належним їй майном на суму 8.344,95 грн. 27.07.2013 року між позивачкою як потерпілою та підозрюваним у кримінальній справі, [PERSON] було укладено Угоду про примирення, відповідно до якої відповідач зобов'язався відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 8.400 грн. на момент підписання угоди, частинами, однак вищевказані умови порушив, не повернувши 2.400,00 грн.. В обґрунтування стягнення моральної шкоди, позивачка зазначила, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, вихованням яких вона займається самостійно, а злочинні дії відповідача завдали їх душевних стражданнях. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, позивачка в письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутністю заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі, відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, письмових заперечення на позов до суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення позову частково, виходячи із нижче викладених підстав. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. 25.02.2013 року відповідач, [PERSON] скоїв відносно позивачки [PERSON] кримінальне правопорушення, а саме: заволодів належним їй майном на суму 8.344,95 грн. 27.07.2013 року між [PERSON] як потерпілою та підозрюваним у кримінальній справі, [PERSON] було укладено Угоду про примирення, відповідно до якої відповідач зобов'язався відшкодувати позивачці матеріальну шкоду в розмірі 8.400,00 грн. на момент підписання угоди, а саме: 27.05.2013 року [PERSON] відшкодував 1.000,00 грн., 27.06.2013 року - 1.000,00 грн., 05.08.2013 року - 2.000,00 грн., 27.12.2013 року - 2.000,00 грн., чим порушив умови угоди, затвердженої вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року. З цього приводу 15.10.2013 року позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування Вироку. Таким чином, [PERSON] не повернутими залишилися 2.400,00 грн. Відповідно до ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166-1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно з частиною 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до загального правила, встановленого ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. Як встановлено судом, матеріальна шкода, завдана Позивачу внаслідок незаконних дій, пов'язаних із вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Крім того, позивачка просила суд стягнути на її користь з [PERSON] моральну шкоду, яку оцінює у 4.000,00 грн., посилаючись на те, що вона є матір'ю двох неповнолітній дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], яких виховую самостійно, оскільки шлюб з чоловіком було розірвано у 2008 році. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода нанесена Позивачу, полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно неї, а також виразилися в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди спричиненої [PERSON], суд враховує характер та обсяги страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав Позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та враховує інші обставини. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Приймаючи до уваги викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, заподіяної Позивачу незаконними діями органів досудового слідства, підлягають частковому задоволенню у розмірі 2.000,00 (дві тисячі) гривень. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі, за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий зіб у розмірі 243,60 грн. згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial