Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 лютого 2002 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Так, шлюб з [PERSON] бажає розірвати, так як сімейне життя у них не склалося, за час спільного проживання виявилося, що у них різні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними часто почали виникати непорозуміння. Це призвело до того, що більше шести місяців вони проживають окремо один від одного, а їх шлюб носить формальний характер. Щодо утримання дітей, то звертає увагу на те, що донька [PERSON] займається в гуртках Образотворче мистецтво та Хореографія за участь у яких необхідно сплачувати кошти у сумі 110 грн., щомісячно. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] за актовим записом № 14 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Варваринець, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн., щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії І-ФМ №032357 виданого 23 лютого 2002 року, виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між відповідачем - [PERSON] та позивачем [PERSON], зареєстровано шлюб 23 лютого 2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №14 (а.с.4). У сторін 05 грудня 2002 року народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №135858 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції у Закарпатській області (а.с.5), а 04 жовтня 2008 року народилась донька - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №119210 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області (а.с.6). -2- З Довідки виданої Директором Мукачівського будинку школярів [PERSON] за вих.№ 01-10/26 виданої 10 травня 2016 року вбачається, що [PERSON], учениця 1-В класу Мукачівської ЗОШ №20, займається у гуртках Мукачівського будинку школярів: образотворче мистецтво у понеділок та середину з 15:00 год. до 16:35 год., Хореографія у понеділок та середу з 15:00 год. до 17:30 год. (а.с.9). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дітей, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дітей окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати їм матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Варваринець». Неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO] залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved