Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 22.04.2016 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісні погляди на життя, відсутність взаємопорозуміння. Відповідач не відвідує дитину, не цікавиться її утриманням та вихованням. Оскільки позивач ніде не працює, а здійснює догляд за дитиною, а тому в порядку ст. 84 СК України має право на стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття та на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Її представником [PERSON], який діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги та представництва, суду подано заяву, в якій він просить провести розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується оголошенням про його виклик в судове засідання в газеті «Новини Закарпаття» від 09.08.2016 р. №88 (4553). Причини неявки суду не відомі. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи у відсутності сторони позивача, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 22.04.2016 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень, викладених в позовній заяві встановлено, що відповідач не відвідує дитину, не турбується про її матеріальне утримання та виховання. На думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний, та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в сумі 800 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття та на утримання дружини у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved