Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд зі позовом до відповідачів Головного Управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа Шевченківський відділ поліції Головного управління національної поліції в Харківській області про відшкодування шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету на користь позивача моральну шкоду, яка завдана позивачу незаконною бездіяльністю слідчих Слідчого відділу Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, які підпорядковані ГУ НП В Харківській області, в сумі 100152 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що протиправною бездіяльністю слідчого СВ Шевченківський відділ поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, яка підтверджується судовими рішеннями, їй спричинена моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях, зміні звичайного способу життя, що викликає стреси та нервування, оскільки слідчий на протязі тривалу часу не вчиняє жодних слідчих дій, не розглядає її клопотання. Розмір шкоди необхідно розраховувати із розміру мінімальної заробітної плати та періоду бездіяльності органу досудового розслідування. Відповідач Головне Управління національної поліції в Харківській області, у поданому відзиві та представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження є реалізацією особи наданих їй КПК України прав та не є підставою для відшкодування шкоди, навіть в разі визнання таких дій слідчим суддею протиправними. 3-я особа - Шевченківський відділ поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, у судове засідання не з`явився, пояснень до суду не надавав, повідомлявся у відповідності до положень ЦПК України Суд\~ заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~02.09.2015 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 17.08.2019р., заява позивача, про вчинення злочину заволодіння працівниками Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова грошовими коштами [PERSON] , шляхом зловживання службовим становищем, було внесено до ЄРДР за № 42015220110000071 (надалі - кримінальне провадження N42015220110000071) за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 191 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження № 42015220110000071 доручено слідчим Слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Харківській області. За ч.1 , ч.2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно витягу з ЄРДР позивач, як особа яка звернулась із заявою про злочин, є потерпілою по кримінальному провадженню № 42015220110000071. Після внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин, позивач неодноразово зверталась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування - СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, по кримінальному провадженню № 42015220110000071. Постановами \~ \~ \~ \~слідчих суддів Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.03.2017р., від 16.05.2017р., від 22.02.2019р. визнано незаконною та протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, які полягали у не розгляді клопотань [PERSON] та не проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 42015220110000071. Зокрема постановами встановлено, що бездіяльність слідчого суперечила встановленим положенням закону КПК України. Тобто, судовими рішеннями, визнано протиправною, незаконною бездіяльність слідчого, в період з березня 2017р. по лютий 2019р., майже три роки, по не проведенню слідчих дій по кримінальному провадженню, де потерпіла стверджує про неправомірне заволодіння її пенсією. За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно роз`яснень в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. 3а відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими чи службовими особами (ст.ст. 1173,1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Відповідно до п.17 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. За ч.3\~ст.\~19\~ЗУ «Про\~Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Таким чином, в даному випадку підлягає застосуванню положення ст. 56 КУ та ст. 1174 ЦК України, оскільки саме слідчим, як службовою особою органу державної влади, вчинена протиправна, незаконна бездіяльність, яка встановлена судовими рішеннями. Згідно п`ятого розділу Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України 06.07.2017\~ № 570\~при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний: під час досудового розслідування дотримуватися вимог\~Конституції України,\~КПК України\~ та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених\~КПК України\~ строків. Протиправна,\~ незаконна\~бездіяльність \~слідчого СВ\~ Шевченківського\~відділу поліції\~Головного Управління\~Національної поліції\~в Харківській\~області \~у не\~розгляді поданих\~клопотань позивача\~та не\~проведені слідчих\~дій по\~кримінальному провадженню\~№ 42015220110000071,\~майже три\~роки,\~де позивач\~є потерпіла,\~ яка\~встановлена судовими\~рішеннями,\~ завдали\~позивачці \~ \~моральної шкоди,\~яка полягає\~у \~зміні \~її звичайного\~способу життя,\~ прикладання\~ додаткових\~зусиль для\~захисту своїх\~прав.\~Сама \~незаконна бездіяльність\~слідчого спричинила\~позивачці \~психологічне навантаження\~та душевні\~страждання,\~ пов`язані з порушенням її законних прав щодо своєчасного, належного та повного розслідування кримінального провадження № 42015220110000071. Так, дійсно положеннями КПК України передбачено право позивачки в рамках кримінального провадження оскаржити дії (бездіяльність) слідчого, однак це не звільняє Державу на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправною та незаконною бездіяльністю службової особи державного органу, в даному випадку слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Харківській області, яка передбачена положеннями ст. 1174 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачці, внаслідок протиправної та незаконної бездіяльності слідчого, моральної( немайнової) шкоди, однак при визначені її розміру суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених їй моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 1500 грн. Підстави для розрахунку моральної шкоди, з прив`язкою до мінімальної заробітної плати, суд не вбачає, оскільки такий розрахунок здійснюється у разі перебування особи під слідством чи судом у відповідності до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який в даному випадку застосуванню не підлягає. Тобто моральна шкода в розмірі 100152 грн. позивачем не доведена . Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральної шкоди в сумі 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial