Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 серпня 2008р. між позивачкою та відповідачем, було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 631 від 23.08.2008р. Спільне життя не склалося, на протязі останніх трьох років проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Сім'я розпалась з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, тому збереження сім'ї шкодить інтересам подружжя. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Прохала шлюб розірвати, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишити дошлюбне - «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала що примирення та збереження сім'ї неможливі, наполягала на розірванні шлюбу, прохала судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні відповідач, [PERSON], позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що визнання відвідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що 23 серпня 2008р. між позивачкою та відповідачем, було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 631 від 23.08.2008р. Спільне життя не склалося, на протязі останніх трьох років проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Сім'я розпалась з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, тому збереження сім'ї шкодить інтересам подружжя. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Відповідно частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved