Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування позову зазначає, що 25 лютого 2010 року між нею, як власником земельних ділянок, та ПСП «Фортуна» були укладені договори оренди земельних ділянок. Після укладення договорів оренди у 2010 році керівник ПСП «Фортуна» [PERSON] ігнорував виплату орендної плати в грошовому виразі, а проводив оплату неякісною сільськогосподарською продукцією по завищених цінах. У 2012 році позивач три рази їздила до центрального офісу ПСП «Фортуна» в с. Южне Ічнянського району з метою отримання орендної плати. На протязі 2015 року позивач зверталась за допомогою у виплаті належної їй орендної плати на телефон Гарячої лінії та в Талалаївську РДА. Після її звернень [PERSON] надіслав листа № 192 від 08.07.2015 року, де словесно описав процес нарахування орендної плати і не навів ніяких розрахунків. Крім того, [PERSON] вказав завідомо вказав неправдиві дані щодо грошової оцінки земельної ділянки у 2015 році. Станом на січень 2016 року відповідачем не здійснена виплата орендної плати позивачу за користування належними їй земельним ділянками за 2013, 2014, 2015 роки. З врахуванням наданого позивачем уточненого розрахунку орендної плати і пені сума заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті орендної плати за 2013 рік складає 6006,17 грн., за 2014 рік 6006,17 грн., за 2015 рік 8456,47 грн., всього - 20 468 грн. 81 коп. На загальних зборах власників земельних паїв, що проходили в с. Українське у 2014 році, було прийняте рішення за згодою та особистою присутністю керівника ПСП «Фортуна» [PERSON] про оплату орендної плати за користування земельними ділянками в розмірі 6% за 2014 рік. Договори оренди земельних ділянок від 25.02.2010 року між позивачем і відповідачем укладені на 10 років, тобто по 2020 рік. В серпні 2015 року [PERSON] надіслав на адресі позивача [PERSON] угоду, якою змінено термін дії договору до 2030 року та встановлено орендну плату у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки землі. Таким чином, відповідач [PERSON] систематично і грубо порушує права позивача, що полягає у невиконанні вимог Законодавства України, договорів оренди земельних ділянок від 25.02.2010 року про необхідність сплати орендної плати за користування земельних ділянок за 2013, 2014 і 2015 роки. Поскільки орендар затримує виплату орендної плати за договорами оренди на строк більше ніж 3 місяці, тому позивач [PERSON] просить суд розірвати договори оренди земельних ділянок від 25 лютого 2010 року, укладені між нею та ПСП «Фортуна», та зобовязати відповідача негайно передати позивачу земельні ділянки площею 1,10 га та 4,40 га, що розташовані на території Української сільської ради, кадастрові номери 7425384500:05:001:2737 та 7425384500:05:001:0738 відповідно в стані, придатному для цільового використання. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача орендну плату за користування її земельними ділянками разом з пенею на загальну суму відповідно до уточнених позовних вимог 27 509 грн. 08 коп. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON], [PERSON] і [PERSON] позов [PERSON] підтримали і просили задовольнити, так як відповідач не виконує свої зобовязання за укладеними договорам оренди. Позивач, як власник земельної ділянки, має право самостійно розпоряджатись належними їй земельними ділянками. У 2010 році позивач добровільно уклала договори оренди з ПСП «Фортуна». Але на даний час її не влаштовує той розмір орендної плати, які платить відповідач за орендовані земельні ділянки, поскільки він їх обробляє, отримує прибуток, а платить мінімальну орендну плату, яка набагато нижча, ніж в середньому по району. Позивач, людина похилого віку, змушена їздити в с. Южне за межі району, щоб отримати належну їй орендну плату. Позивач відмовлялась отримувати кошти, що приходили їй в рахунок орендної плати, поскільки її не влаштовувала та сума, яка приходила, не було зрозуміло, за який період це орендна плата, вона чекала, коли буде 6% орендної плати, а не 3%, тому і відмовлялась брати кошти, що їй приходили поштовими переказами. Крім того, відповідачем їй було надіслано примірник додаткової угоди для підписання, але умови, які були там зазначені, зокрема продовження дії договору оренди до 2030 року її не влаштовували, тому дану додаткову угоду вона не підписала, а направила відповідачу свій варіант додаткової угоди, в якому зазначено збільшений розмір орендної плати, а саме - 8 %, а залишився термін дії, що був зазначений в договорі оренди до 2020 року. Але до цього часу відповідач не надав їй відповіді стосовно умов додаткової угоди. Тому представники позивача в судовому засіданні вважали, що відповідач не дотримується істотних умов договорів оренди, а саме своєчасної виплати орендної плати, а тому це є підставою для дострокового розірвання укладених договорів оренди та стягнення з відповідача належної суми орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки та пені відповідно до умов укладених договорів та законодавства. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала. В обгрунтування своїх заперечень зазначила, що орендна плата позивачу виплачувалась в розмірі, встановленому договорами оренди від 25.02.2010 року, а саме 3% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв). Будь-які інші розміри орендної плати договорами оренди не були встановлені та сторонами не обговорювались. ПСП «Фортуна» виконує взяті на себе зобовязання відповідно до умов договорів оренди, укладених з [PERSON] Нарахування орендної плати за даними договорами проведене за весь період оренди належних позивачу земельних ділянок відповідно до проіндексованої вартості земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) ріллі на території Української сільської ради за 2013, 2014 роки складала 87 362 грн. 49 коп. Орендна плата за орендовану земельну ділянку ріллі 4,4 га за ці роки складає 2620,87 грн. після утримання податку сума до виплати складає 2227,74 грн., за орендовану земельну 1, 1 га 655, 22 грн, сума до виплати 556, 94 грн. Таким чином, орендна плата за 2013, 2014 роки за договорами оренди складає 2808, 34 грн. за рік, відповідно за два роки 5569, 36 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) ріллі на території Українсько сільської ради за 2015 рік складала 109115, 75 грн. Орендна плата за орендовані земельні ділянки за 2015 рік позивачці нарахована за оренду земельної ділянки 4,4 га 3273,47 га, після утримання податків сума до виплати складає 2733, 35 грн, за ділянку 1, 1 га 818 га, після утримання податків - сума до виплати 683, 33 грн. таким чином, орендна плата за 2015 рік складає 3416, 68 грн. ПСП «Фортуна» листом від 12.10.2013 року повідомляла позивачку про те, що підприємство просить її отримати орендну плату за 2013 рік. Протягом 2013, 2014 років позивачка не зверталась до ПСП «Фортуна» із вимогою щодо отримання орендної плати у грошовому виразі, також не замовляла послуг та натуральної продукції, хоча укладеними договорами оренди передбачено, що грошова частина орендної плати вноситься за вимогою орендодавця через касу підприємства, а натуральна частина плати здійснюється сільськогосподарською продукцією, виробленою (переробленою) орендарем, або послугами за вибором та на замовлення орендодавця. На звернення [PERSON] від 30.06.2015 року їй був направлений лист про необхідність прибути до адміністрації ПСП «Фортуна» для отримання орендної плати, або повідомити зручний спосіб її направлення. 16 липня 2015 року ПСП «Фортуна» направило позивачці поштовим переказом неотриману орендну плату за 2013, 2014 роки та повідомлено [PERSON] листом про направлення орендної плати поштовим переказом. 29 вересня 2015 року поштовий переказ був повернений на рахунок ПСП «Фортуна» в звязку з тим, що [PERSON] його не отримала. 04 лютого 2016 року [PERSON] вдруге був направлений переказ коштів, а саме орендної плати за 2013, 2014 та частину за 2015 рік в сумі 5645,70 грн. На момент розгляду справи в суді повідомлення про повернення коштів на рахунок ПСП «Фортуна» на надійшло. Поштовий переказ на сплату орендної плати за 2015 рік був направлений позивачу 29 грудня 2015 року. На момент розгляду справи в суді повідомлення про повернення даних коштів на рахунок ПСП «Фортуна» також на надійшло. 14 січня 2016 року на лист [PERSON] було надано відповідь, у якій повідомлено розрахунок орендної плати відповідно до умов договорів та про те, що вказані суми направлені на її адресу поштовими переказами. Представник відповідача вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, так як ПСП «Фортуна» належним чином виконує умови укладених договорів оренди щодо обчислення та нарахування орендної плати. Наявність заборгованості відповідача перед позивачем є наслідком небажання її отримувати кошти, а не неналежного виконання відповідачем своїх договірних обовязків. Позивач не має бажання отримувати орендну плату, а хоче достроково розірвати договори оренди всупереч їх умовам. Отримання орендної плати є правом, а не обовязком орендодавця, а доказів про те, що відповідач відмовляється або відмовлявся виплачувати позивачу орендну плату, немає. Тому прострочення боржника виникло внаслідок прострочення кредитора, яка не зверталась за отримання орендної плати, а на даний час відмовляється її отримувати, тому підстави для нарахування пені та розірвання договорів оренди відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює листоношею у с. Займище Талалаївського району. Декілька разів [PERSON] приходив електронний поштовий переказ, вона особисто носила його, але [PERSON] відмовлялась його отримувати, тому переказ повертався у Прилуцьке відділення звязку по закінченню терміну зберігання. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що вони являються власниками земельних ділянок на території Української сільської ради, які орендує ПСП «Фортуна». На даний час їх не влаштовує той розмір орендної плати, який виплачується згідно договорів, тому вони хочуть розірвати договори, і укласти з новими орендарями, зокрема СТОВ «Батьківщина», і тому не бажають отримувати ту орендну плату, що платить їм ПСП «Фортуна» і яка приходить їм поштовими переказами від ПСП «Фортуна», відмовляються її отримувати. Представники ПСП пропонували укласти додаткові угоди, якими збільшити розмір орендної плати до 8 % і термін дії договору до 2030 року, але вони відмовляються. Суд, заслухавши сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 25 лютого 2010 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Фортуна» в особі директора [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Української сільської ради та належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту серії ЯБ № 914110. В оренду передається земельна ділянка площею 4,40 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 50 766, 17 грн. (станом на 2009 рік). Пунктом 3.1 даного Договору передбачено, що він укладений на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Пункт 4.1 Договору передбачає, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Після утримання прибуткового податку виплачується Орендодавцю: в грошовому вигляді 50 грн., решта у вигляді послуг та натуральної продукції. Відповідно до пунктів 4.2 4.5 Договору орендна плата за рік вноситься на протязі виробничого періоду, починаючи з 1 квітня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року. Грошова частина плати вноситься за вимогою Орендаря через касу підприємства. Натуральна частина плати здійснюється сільськогосподарською продукцією, виробленою (переробленою) орендарем, або послугами за вибором та на замовлення Орендодавця. Видача готівки, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених Договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати, у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Розділом 9 Договору передбачені права та обовязки сторін договору. Зокрема, передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати та обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися обєктом оренди. За орендарем, відповідно до умов договору, закріплено право отримувати продукцію і доходи, самостійно господарювати на обєкти оренди з дотриманням умов договору; та обовязки проведення господарської діяльності у відповідності до вимог договору. У розділі 12 Договору передбачена зміна умов договору і припинення його дії, відповідно до яких зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, ліквідації юридичної особи орендаря. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором або законом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Даний договір підписаний сторонами та зареєстрований в Талалаївському районному відділ Чернігівської регіональної філії ДЗК 22 березня 2010 року за № 0410837100202 (а.с.9-10). 25 лютого 2010 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Фортуна» в особі директора [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Української сільської ради та належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту серії ЯБ № 914112. В оренду передається, зокрема і земельна ділянка площею 1,10 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 12 797, 18 грн. (станом на 2009 рік). Пунктом 3.1 даного Договору передбачено, що він укладений на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Пункт 4.1 Договору передбачає, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Після утримання прибуткового податку виплачується Орендодавцю: в грошовому вигляді 50 грн., решта у вигляді послуг та натуральної продукції. Відповідно до пунктів 4.2 4.5 Договору орендна плата за рік вноситься на протязі виробничого періоду, починаючи з 1 квітня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року. Грошова частина плати вноситься за вимогою Орендаря через касу підприємства. Натуральна частина плати здійснюється сільськогосподарською продукцією, виробленою (переробленою) орендарем, або послугами за вибором та на замовлення Орендодавця. Видача готівки, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених Договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати, у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Розділом 9 договору передбачені права та обовязки сторін договору. Зокрема, передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати та обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися обєктом оренди. За орендарем відповідно до умов договору закріплено право отримувати продукцію і доходи, самостійно господарювати на обєкти оренди з дотриманням умов договору; та обовязки проведення господарської діяльності у відповідності до вимог договору. У розділі 12 Договору передбачена зміна умов договору і припинення його дії, відповідно до яких зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, ліквідації юридичної особи орендаря. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором або законом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Даний договір підписаний сторонами та зареєстрований в Талалаївському районному відділ Чернігівської регіональної філії ДЗК 22 березня 2010 року за № 0410837100203 (а.с.11-12). Право власності орендодавця на передані в оренду земельні ділянки підтверджується копією Державного акту серії ЯБ № 914112 від 26.05.2009 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1537 га (з них 1,10 га ріллі, 0,0537 га кормові угіддя) на території Української сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.23-23 зв.) Згідно Державного акту серії ЯБ № 914110 від 26.05.2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,40 га (ріллі) на території Української сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.24-24 зв.). Відповідач ПСП «Фортуна» листом від 08.07.2015 року повідомив позивача про те, що нарахування їй орендної плати за укладеними договорами оренди проведене за весь період оренди відповідно до проіндексованої вартості земельної ділянки. Але орендна плата на отримана, поскільки позивач особисто за її отриманням не зверталась та не повідомляла ПСП «Фортуна» про інший спосіб її отримання (поштовим переказом, перерахуванням на рахунок або іншим зручним способом. Крім того, даним листом пропонувалось укласти додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати до 8% та обговорити умови оренди в подальшому (а.с.22). Матеріали справи містять запропонований позивачем проект додаткової угоди, який вона надіслала відповідачу (а.с.20-21), але він належним чином не затверджений, тому не може бути взятий судом до уваги як допустимий доказ на підтвердження позовних вимог, та не може бути належним, так як не містить інформацію щодо предмета доказування. Згідно довідки- витягу з відомостей про нарахування орендної плати [PERSON] за 2013, 2014 та 2015 року, за договором, відповідно до якого передано в оренду 4, 40 га ріллі, у 2013 році нараховано 2620,87 грн. орендної плати, сума до виплати 2227,74 грн., за 2014 рік нараховано 2620,87 грн., сума до виплати 2227, 74 грн., за 2015 рік нараховано 3273, 47 грн., сума до виплати 2733, 35 грн. За договором, відповідно до якого передано в оренду 1,10 га ріллі, за 2013 рік нараховано 655,22 грн, сума до виплати 556,22грн., за 2014 рік нараховано 655,22 грн., сума до виплати 556,22 грн., за 2015 рік нараховано 818,36 грн., сума до виплати 683,33 грн. (а.с.42). У відповідь на звернення [PERSON] від 14.01.2016 року ПСП «Фортуна» повідомило листом від 12.02.2016 року про те, що їй неодноразово направлялись листи з проханнями отримати орендну плату або повідомити будь-який зручний спосіб отримання, та повідомлялось про те, що 16 липня 2015 року поштовим переказом було направлено неотриману орендну плату за 2013 та 2014 роки, але грошовий переказ 29.09.2015 року був повернений в звязку з неотриманням. Також [PERSON] у даному листі повідомлялась про те, що поштовий переказ на сплату орендної плати за 2015 рік був направлений на її адресу 29.12.2015 року та про те, що 04.02.2016 року їй був вдруге направлений поштовий переказ коштів щодо сплати орендної плати за 2013, 2014 та частини 2015 року в сумі 5645, 70 грн. Крім того, у даному листі міститься детальний розрахунок виплати орендної плати відповідно до укладених договорів оренди від 25.02.2010 року за 2013, 2014 та 2015 роки (а.с.43-45). У матеріалах справи є копії платіжних та поштових документів на підтвердження переводу від ПСП «Фортуна» на адресу [PERSON] коштів в сумі 5506,30 грн, 5715,08 грн, 3458,84 грн. (а.с.46-49). Відповідно до листа начальника ЦПЗ № 3 від 29.02.2016 року поштовий переказ від 16.07.2015 року на суму 5506, 30 грн. на імя [PERSON], відправник ПСП «Фортуна», повернутий 29.09.2015 року за закінченням терміну зберігання переказу (а.с.50). Листом від 12.10.2013 року [PERSON] повідомлялась про те, що ПСП «Фортуна» починає виплату орендної плати за 2013 рік, яку нараховано за договором оренди та запропоновано укласти додаткову угод про збільшення розміру орендної плати до 4,5 % та обговорити умови оренди в подальшому (а.с.56). Листом від 24.07.2015 року ПСП «Фортуна» на звернення [PERSON] від 11.06.2016 року повідомило, що ПСП «Фортуна» виконує всі зобовязання за укладеним договором оренди, зокрема, нарахування орендної плати проведене за весь період оренди земельної ділянки, але орендна плата нею не отримується (а.с.52). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Тобто відносини з приводу оренди земельної ділянки регулюються як ЦК України так і Законом України «Про оренду землі», який є спеціальним законом по відношенню до загальних норм ЦК України. Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» зазначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 146цс12, яка є обов'язковою у правозастосуванні судами і яка відповідно до положень ст.ст. 214, 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норм до спірних правовідносин. В судовому засіданні було встановлено, що, починаючи з 2013 року відповідач ПСП «Фортуна» - неодноразово письмово звертався до позивача [PERSON] з проханням отримати орендну плату за землю, або повідомити зручний для неї спосіб її отримання, направляв поштові перекази. Але позивач свідомо ухилялась від отримання орендної плати з тих причин, що її не влаштовує розмір орендної плати і вона не бажає в подальшому підтримувати орендні відносини з відповідачем, хоче здати в оренду іншому інвестору, тобто діє в порушення умов укладених договорів, які на даний час є чинними. Небажання позивача [PERSON] отримувати орендну плату від ПСП «Фортуна» у встановленому договорами розмірі підтвердив у судовому засіданні і представник позивача [PERSON] Крім того, і свідки в судовому засіданні підтвердили той факт, що вони також відмовляються отримувати орендну плату від ПСП «Фортуна», поскільки не бажають далі здавати в оренду свої земельні ділянки ПСП «Фортуна», так як їх не влаштовує розмір орендної плати, хочуть здати в оренду земельні ділянки іншому інвестору. Заявляючи вимоги про дострокове розірвання договорів оренди, позивач [PERSON] посилалася на несвоєчасність виплати орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Тобто, у даному випадку позивачем повинно бути доведено протиправну поведінку відповідача, який відмовляється виплачувати орендну плату відповідно до умов укладених договорів. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. ст. 59, 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 15 ЦПК України, яка також кореспондується зі ст. 55 Конституції України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути і припинення правовідношення. При цьому слід зазначити, що в порядку цивільного судочинства підлягають захисту лише порушені, невизнані або оспорювані права. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що орендна плата нараховувалась відповідачем регулярно згідно умов укладених між сторонами договорів від 25.02.2010 року, будь-яких інших договорів між сторонами не укладено, будь-які зміни до укладених договорів не погоджені та не зареєстровані належним чином, незгода позивача з умовами договору, а саме розміром орендної плати не є предметом позову і не може бути підставою для дострокового розірвання договорів оренди, поскільки укладались договори добровільно, без будь-якого примусу, що було підтверджено представниками позивача в судовому засіданні. Крім того, ухилення позивача від отримання орендної плати підтверджено належними доказами та не заперечувалось в ході судового розгляду справи. Тому суд приходить до висновку, що право позивача на отримання орендної плати згідно умов укладених договорів від 25.02.2010 року не було порушене, а непорушене право не підлягає захисту. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. При цьому зміст терміну «систематична несплата орендної плати», тобто надання чіткого та логічно аргументованого визначення цього поняття як однієї із суб'єктивних умов для розірвання договору оренди землі та припинення права землекористування, ані Земельний кодекс, а ні Закон України «Про оренду землі» не містять, а тому необхідно дійти висновку, що цей термін означає свідомий, регулярний, постійний, тобто такий, який увесь час навмисно повторюється процес, причому частота його повторення правового значення не має. Оскільки позивачем не доведено систематичне невиконання відповідачем умов укладених договорів в частині сплати орендної плати, а крім того вона сама свідомо ухиляється від її отримання, підстави для задоволення позовних вимог в частині дострокового розірвання укладених договорів оренди відсутні. Зазначений висновок зроблено в постанові ВССУ по справі № 6-29148 від 27.01.2016 року, який є обовязковим для судів при розгляді даної категорії справ. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду не знайшло підтвердження порушення відповідачем права позивача відповідно до умов укладених договорів оренди, підстави для дострокового розірвання договорів оренди у звязку із несвоєчасною виплатою орендної плати відсутні, тому у суду немає підстав і для стягнення з відповідача орендної плати і пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, відповідно до уточненого розрахунку наданого позивачем, який суперечить умовам укладених договорів оренди між сторонами від 25.02.2010 року. Також у суду відсутні і підстави для зобовязання відповідача передати позивачу земельні ділянки, поскільки договори, укладені між сторонами, діють до 2020 року, підстави для їх дострокового розірвання відсутні. Отже, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідачем - ПСП «Фортуна - порушено право позивача [PERSON] несвоєчасною виплатою орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, тобто не здобуто жодної із підстав для дострокового розірвання договорів оренди, укладених між сторонами, а тому суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Положенням ст.ст. 27-30 ЦПК України передбачено, що засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час укладення договорів оренди позивач діяла добровільно, без примусу і тиску, договори підписано власноручно, на пропозиції відповідача отримати орендну плату та переглянути умови укладених договорів позивач не реагує, отримувати орендну плату відмовляється, у судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про те, відповідач порушує умови укладених договорів оренди систематичною невиплатою орендної плати. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, поскільки із встановлених в судовому засіданні фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] та її представниками судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено, що саме діями відповідача ПСП «Фортуна» - порушено її права, а тому предявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Крім того, статтею 215 ЦПК України передбачено при винесенні рішення вирішення питання судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Так як в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про відмову в позові, тому правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed