Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя квартири [ADDRESS] та визнання за нею права власності на 1/2 частку вищевказаної квартири. В позові позивач зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.08.1992 року, який було розірвано рішенням суду 07.10.2014 року. Під час шлюбу, 12.06.2001 року для потреб їхньої родини, за договором купівлі-продажу ними на імя відповідача була придбана квартира [ADDRESS]. Тобто вказане майно є спільним сумісним майном подружжя та виходячи з норм чинного законодавства вона є власником ? частки вказаної квартири. Всудовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили викладені обставини, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1992 року, який був розірваний рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2014 року. За час перебування у шлюбі, 12.06.2001 року на ім'я [PERSON] було придбане майно: квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2001року та право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; за час шлюбу, але за кошти які належать їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної ресторації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, суд приходить до переконання, що спірне нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуто під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, на підставі укладеного відповідачем договору купівлі-продажу в інтересах сім'ї. При цьому, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ст. 70 ч.1 СК України суд вважає частки позивача та відповідача рівними, тобто по 1/2 частки кожному. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 600 грн.

Outcome: approved