Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 07 березня 2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], третьою особою вказаний виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві зазначено, що у 2003 році позивач та відповідач зареєстрували шлюб, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 червня 2007 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини та додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини. Як зазначає позивач, на виконання вищевказаного рішення суду відповідач [PERSON] жодних аліментних виплат спрямованих на утримання дитини та на утримання позивача не надавав. Позивач вказує, що відповідач з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про сина, у вихованні дитини жодної участі не приймає, ухиляється від сплати аліментів. Малолітній [PERSON] фактично позбавлений піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача. [PERSON] самостійно забезпечує дитину харчуванням, одягом та всім необхідним, самостійно доглядає за сином та виховує його. [PERSON] зазначає, що [PERSON] постійно хворіє та постійно знаходиться під наглядом лікарів. Відповідачу відомо про стан здоров'я сина, про його численне відвідування лікарів, однак він ніяк не реагує на вказане. Фактично син останній раз бачив батька приблизно у 2006 році. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, позивач просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, у своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься копія заяви відповідача, посвідченої приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Черненко О.О., в якій відповідач просить розглянути справу без його участі, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. У заяві відповідач повідомляє, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, клопотань про відкладення розгляду справи не направив. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку неповнолітнього [PERSON], який висловився за позбавлення батьківських прав свого батька щодо себе, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками у свідоцтві про народження вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] (а.с. 10-12). З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що відповідач не сплачує аліментні платежі на користь позивача на утримання дитини (а.с. 13-14). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.12.2016 року № 1290 є можливість і доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5-8). Соціальний супровід сім'ї [PERSON] не здійснювався. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON] Він не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи. В даний час [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Проаналізувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], оскільки він свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання сина. При таких обставинах, рішення суду про задоволення позовних вимог у цій справі буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved