Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з квартири [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 8578587, зареєстрований 25 березня 2009 року реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» на підставі виконавчого листа 2-843 від 07 червня 2006 року Дніпровського р/с. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями померлого є донька [PERSON] та онука [PERSON]. 08 вересня 2018 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в матеріалах спадкової справи № 276/2018 міститься інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 137026575, згідно з якою на квартиру [ADDRESS], реєстратором «Державне підприємство «Інформаційний центр Мінюста України накладений арешт № 8578587 від 25.03.2009 року на підставі виконавчого листа 2-843 від 07.06.2006 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва. [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та звернулася до нотаріуса для офрмлення свідоцтва про право на спадщину на квартиру, але не може цього зробити у зв'язку із зареєстрованим арештом нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8578587. 12 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 23 листопада 2018 року, позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі - 27 листопада 2018 року, представником позивача [PERSON] - 05 грудня 2018 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву, третьою особою письмових пояснень подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, гр. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В подальшому, позивач, як донька померлого, звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану вище квартиру після померлого [PERSON] 08 вересня 2018 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на спадкове майно було накладено арешт. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на підставі виконавчого листа № 2-843, 07 червня 2006 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва (реєстраційний номер обтяження № 8578587). Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28 вересня 2018 року № 62862, зняти арешт з квартири [ADDRESS] не виявляється можливим у зв'язку із знищенням документообігу відділу на підставі закінчення строків зберігання справі. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: [PERSON] про зняття арешту з майна. Враховуючи наведене та

Outcome: approved