Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року вона зустрічалась з відповідачем і в цей же період завагітніла. В кінці грудня 2016 року сторони припинили стосунки і спілкування. [INFO] позивач народила дитину - [PERSON] . Коли дитині було 2 місяці, відповідач почав періодично спілкуватися з позивачем, приїжджав додому, але дитину не визнавав. Потім через місяць знову спілкування було припинено. Позивач зверталась до відповідача з проханням визнати батьківство, адже він являється біологічним батьком дитини, але він категорично відмовився. З цих підстав у свідоцтві про народження дитини відповідно до ст. 135 СК України у графі «Батько» записаний [PERSON] , тобто прізвище матері дитини, а ім`я та по-батькові зазначено відповідача. Раніше до суду позивач не зверталась через скрутне матеріальне становище. Не дивлячись на ту обставину, що відповідач не визнає своє батьківство, він являється біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Тому позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON] , та внести зміни до актового запису про народження дитини, записавши відповідача її батьком та змінивши прізвище дитини на « [PERSON] ». В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, оскільки позивач являється батьком її дитини, але добровільно не хоче цього визнавати, при народженні дитини не виявив бажання бути записаним батьком в свідоцтві про народження, і тому відомості про батька були записані зі слів матері, оскільки сторони в шлюбі не перебували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував, оскільки ознайомився із висновком експертизи, в якому зазначено, що він являється батьком дитини. До цього часу він цього не визнавав. Представник третьої особи - Талалаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Поскільки згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому судове засідання було проведено без участі представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Разом з позовною заявою позивачем подавались клопотання про відстрочення від сплати судового збору та клопотання про призначення судової генетичної експертизи. Всі клопотання задоволені судом під час підготовчих судових засідань. Ухвалою від 24 січня 2019, було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22 лютого 2019 року, у якому було залучено до участі у справі законного представника позивача та оголошено перерву до 11 березня 2019 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 11 березня 2019 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинене. Ухвалою від 29 липня 2019 року відновлено провадження по справі на підставі повідомлення експерта та призначено підготовче судове засідання на 16 серпня 2019 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 16 серпня 2019 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинене. Ухвалою від 04 листопада 2019 року відновлено провадження по справі на підставі повідомлення експерта та призначено підготовче судове засідання на 18 листопада 2019 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 18 листопада 2019 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи зупинене. Ухвалою від 17 березня 2020 року відновлено провадження по справі у зв`язку з тим, що до суду надійшов висновок експерта та призначено підготовче судове засідання на 08 квітня 2020 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 08 квітня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору на строк до ухвалення рішення суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 травня 2020 року, яке було відкладено у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду на 20 травня 2020 року. Судом під час розгляду справи по суті встановлені фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні і на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилась [INFO] , в графі «Батько» зазначено - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.2017 р. (а.с. 3). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 19.12.2018 року, щодо актового запису про народження [PERSON] відомості про батька - [PERSON] - записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.6-6зв). Згідно довідки Талалаївської селищної ради від 19.12.2018 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] та на її утримані знаходиться дочка - [PERSON] , 2017 р.н. (а.с.5). Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-424-2019 від 11.03.2020 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99, 9 %, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.104-107). Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу реєстрації народження дитини та визнання батьківства, які регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і спеціальними нормами Сімейного Кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами. Розглядаючи позовну вимогу [PERSON] про визнання батьківства, суд виходить з наступного. За положеннями ч. 2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч. 1ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved