Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, який уточнила 12.09.2016, та просить суд визнати за нею право власності: на житловий будинок літ. Г-2, загальною площею 278,8 кв.м., житлова площа 96,2 кв.м., який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волосевича, 22; на земельну ділянку площею 0,0909 га, кадастровий номер 1211000000:06:223:0017, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волосевича, 22. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 07.06.2000 вона, на підставі Договору купівлі-продажу придбала житловий будинок №22 по вул. Волосевича в м. Кривому Розі загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м.; та земельну ділянку площею 0,0918 га, що знаходиться за тією ж самою адресою. Після укладення договору купівлі-продажу, отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку Державний акт про право власності на землю виданий виконавчим комітетом Криворізької міської ради від 10.10.2000. В 2000 році здійснила демонтаж старих будівель і збудувала новий 2-х поверховий житловий будинок загальною площею 392,4 кв.м.: житловою площею 96,2 кв.м. Після введення в експлуатацію будівлі і державної реєстрації права власності отримала Свідоцтво про право власності на будівлю від 28.11.2002. У 2005 році, будучи власником вищенаведеного нерухомого майна на підставі наведених документів, вона уклала Договір іпотеки №11/1 від 21.02.2005 на забезпечення виконання Кредитного договору №11 від 18.02.2005 укладеного між АТ «Індустріально- експортний банк» та ЗАТ «Техпромстач». 24.01.2006 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (справа №2-819/2006) задоволено позов відповідача [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі продажу від 07.06.2000 у частині покупця та визнання права власності. На підставі даного рішення за відповідачем було зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Кривий вул. Волосевича, 22. 06.12.2006 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22-11536) рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2006 скасовано, а справу направлено на новий розгляд. 07.06.2007 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (справа №2-1112/07) позовні вимоги відповідача задоволені у повному обсязі, визнано, зокрема, за відповідачем [PERSON] право власності на: земельну ділянку, площею 0,0909 га. розташованої по вул. Волосевича в м. Кривому Розі, кадастровий номер земельно ділянки 1211000000:222:0017; на житловий будинок «Г-2» житловою площею 96,2 кв.м., загальною площею 394,4 кв.м. та огорожу №1-2. які розташовані по вул. Волосевича у м. Кривому Розі». Разом з тим, 19.11.2008 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22ц-21294/2008) рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON], про визнання недійсною угоди в частині покупця та визнання права власності. Станом на момент подання позовної заяви до суду власником домоволодіння згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є відповідач. При цьому загальна площа житлового будинку літ. Г-2 змінилася і складає 278.8 кв.м. З метою визнання своїх прав та внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав, позивач, 27.04.2016 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради. 05.05.2016 отримала рішення про відмову у державній реєстрації її права власності на підставі поданого рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22ц-21294/2008) від 19.11.2008. У рішенні державний реєстратор зазначив: «заявником не було подано документ, що підвереджує виникнення права власності за заявником на зазначені обєкти нерухомого майна». Вважає, що відмова державного реєстратора є правомірною, з огляду на те, що з 01.01.2013 діє нова система реєстрації права речових прав на нерухоме майно, яка була введена в дію Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, право власності на будинок та земельну ділянку було зареєстровано за нею у 2002 році, тобто до моменту запровадження нової системи реєстрації, оспорювалося, але залишилося незмінним. Водночас у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень власником спірного нерухомого майна є [PERSON], вимога про скасування запису щодо нього до державного реєстратора прав та про визнання її власником судами не розглядалася. Однак, її право власності на будинок та земельну ділянку фактично не змінювалося. У звязку з цим існує потреба у визнанні її права власності на нерухоме майно судом для внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши думки позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2000, позивач на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, набула права власності на домоволодіння № 22 по вул. Волосевича, в м. Кривому Розі загальною площею 35,3 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м.; земельна ділянка площею 0,0918 га, що знаходиться за тією ж самою адресою (а.с. 59). Після укладення договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, позивач отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт про право власності на землю виданий виконавчим комітетом Криворізької міської ради від 10.10.2000, зареєстрований в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю №13345 (а.с. 104). В 2000 році позивач демонтувала старі будівлі і збудувала новий 2-х поверховий житловий будинок загальною площею 392,4 кв.м., житловою площею 96,2 кв.м. Після введення в експлуатацію будівлі (а.с .107) і державної реєстрації права власності отримала Свідоцтво про право власності на будівлю від 28.11.2002 (а.с. 113), видане згідно Рішення Саксаганського виконавчого комітету районної ради від 20.11.2002 №276, зареєстрованого в КП Криворізьке БТІ за №262-157-6306 (а.с. 120-121). У 2005 році, будучи власником вищенаведеного нерухомого майна, позивач уклала договір іпотеки №11/1 від 21.02.2005 на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №11 від 18.02.2005 укладеного між АТ «Індустріально- експортний банк» та ЗАТ «Техпромстач», посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстрований у реєстрі за №2356 (а.с. 66-68). 24.01.2006 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (справа №2-819/2006) задоволено позов відповідача [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі продажу від 07.06.2000 у частині покупця та визнання права власності, визнано за [PERSON] право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку (а.с. 58). На підставі даного рішення за відповідачем було зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Кривий вул. Волосевича, 22, що слідує з інформації з Державного реєстру речових прав від 19.11.2015 (а.с. 60-62, 69-72). 06.12.2006 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22-11536) рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2006 скасовано, а справу направлено на новий розгляд (а.с. 55-57). 07.06.2007 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (справа №2-1112/07) позовні вимоги відповідача задоволені у повному обсязі, визнано, зокрема, за відповідачем [PERSON] право власності на: земельну ділянку, площею 0,0909 га. розташованої по вул. Волосевича в м. Кривому Розі, кадастровий номер земельно ділянки 1211000000:222:0017; на житловий будинок «Г-2» житловою площею 96,2 кв.м., загальною площею 394,4 кв.м. та огорожу №1-2. які розташовані по вул. Волосевича у м. Кривому Розі» (а.с. 51-54). 19.11.2008 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22ц-21294/2008) рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON], про визнання недійсною угоди в частині покупця та визнання права власності (а.с. 47-50). Станом на момент розгляду справи власником домоволодіння згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є відповідач. При цьому загальна площа житлового будинку літ. Г-2 змінилася і складає 278.8 кв.м. Відповідно до довідки виданої директором ТОВ «Смарт інжинірінг» при обстеженні житлового будинку «Г-2» по вул. Воласевича, 22, м. Кривий Ріг, виявлено, що за рахунок демонтажу перегородок та виконання оздоблювальних робіт житлова площа зменшилася та складає 96,2 кв.м., загальна площа складає 278,8 кв.м., відповідно до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 за № 127 (зі змінами та доповненнями) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773, не є самочинно виконаним (а.с. 74). З чого слідує, що в даному випадку, в домоволодінні відсутні істотні відхилення від проекту, не порушено будівельні норми і правила. Виходячи з викладеного, оскільки даний обєкт нерухомого майна, не підпадає під визначення самочинного будівництва, суд приходить до висновку, не застосовувати ст. 376 ЦК України, яка закріплює правовий режим та порядок визнання права власності на самочинне будівництво. Зміна площі також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 75-81). Площа земельної ділянки, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волосевича, 22 становить 0,0909 га (а.с. 72, 72). Записи про обтяження нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено 12.06.2015 на підставі запису, яким обтяження перенесено до спеціального розділу з метою припинення 12.06.2015 (а.с. 61-62). З аналізу даної довідки слідує, що права банка, як кредитора не порушуються, оскільки похідне зобовязанням, а саме іпотека, припинені. З метою визнання своїх прав та внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав, позивач, 27.04.2016 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради. 05.05.2016 рішенням про відмову у державній реєстрації права власності на підставі поданого рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22ц-21294/2008) від 19.11.2008, позивачу відмовлено в реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку (а.с. 63). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майне (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 4 ст. 3 вище наведеного закону визначено, шо речові права, які були зареєстровані до набрання чинності даним законом визнаються за умови, шо вини були належним чином зареєстровані. Право власності позивача на житловий будинок та земельну ділянку було належним чином зареєстровано відповідно до законодавства, чинного у 2005 році, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2015. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ЦК України також встановлено непорушність права власності та виключні підстави його припинення. Положеннями ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що право власності може бути зареєстровано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та визначено, що у рішенні суду, яке надається для реєстрації речового права, має бути чітко вказано про право, яке підлягає реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (справа №22ц-21294/2008) від 19.11.2008 слідує, що право власності позивача на житловий будинок літ. Г-2 та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Кривий Ріг вул. Волосевича, 22 залишилося непорушним. Відповідно до п.1 та п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення (реституція). Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнана його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право власності позивача на нерухоме майно а саме: житловий будинок літ. Г-2 по вул. Волосевича в м. Кривому Розі загальною площею 278,8 кв.м., житлова площ 96.2 кв.м., а також земельну ділянку площею 0,0909 га, що знаходиться за тією ж само адресою, кадастровий номер 1211000000:06:223:0017, підлягає захисту, оскільки було незаконно скасовано. З системного аналізу даних норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнанням права власності за позивачем на домоволодіння та земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved