Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 06 липня 2003 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 530) площею 11.180 га. розташованої на території Української сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 500266 виданим 08.07.2003 року, копією свідоцтва про народження серії ЯИ № 080124, копією свідоцтва про народження серії ІІ-КИ № 348137, копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 033571, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії IV -ДП № 004344 виданого 06.06.2001 року. За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність її батькові [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 23.06.1989 року посвідченого секретарем Української сільської ради народних депутатів Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 67. Проте її батько [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв і 30.12.2008 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 250403. Відповідно до ч. 1 ст. 551 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Позивачка вказує, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON] та коли вона звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки нею було пропущено строк для прийняття спадщини передбачений ст. 1270 ЦК України, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2016 року. Для вирішення питання продовження строку нотаріус порекомендувала звернутися до суду. Передбачений законодавством строк на прийняття спадщини вона пропустила через те, що взагалі не знала, що її батько не прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] Про те, що спадщина у вигляді земельної ділянки після смерті своєї баби [PERSON] до цього часу залишилася не оформленою (не прийнятою) вона дізналася в серпні 2016 року в Українській сільській раді Петропавлівського району, Дніпропетровської області і тому одразу ж звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає,що вона пропустила строк з поважної причини, так як не знала і не могла знати що спадщина після смерті баби не прийнята її батьком. Саме тому вона має право на визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Пропустивши строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не може прийняти спадщину після смерті [PERSON] та отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно на своє ім'я, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved