Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трирічного віку; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 січня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. До реєстрації шлюбу від спільного проживання у сторін 26 серпня 2013 року народилась дитина донька [PERSON], а після укладення шлюбу, 14 липня 2016 року, у сторін народився син [PERSON] На даний момент подружжя спільно не проживає, спільне господарство не веде, діти проживають з позивачем. Враховуючи те, що відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та дружину до досягнення молодшою дитиною трьох років, однак добровільно матеріальної допомоги не надає, позивач і вимушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно наданої ним заяви, просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі досліджених та оцінених письмових доказів. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. 26 серпня 2013 року у сторін по справі народилась донька [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №221764, виданого повторно 30 травня 2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. 15 січня 2016 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище Черніченко) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 138787, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №241881, виданого 19 липня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській обасті, у сторін 14 липня 2016 року народився син [PERSON], Як встановлено в судовому засіданні, на даний час сторони разом не проживають, діти проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач допомоги на утримання дітей не надає, відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Стаття 84 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги той факт, що малолітні діти проживають разом з позивачкою, діти перебувають на її утриманні, враховуючи інтереси дітей, а також те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття та на утримання позивача до досягнення найменшою дитиною трирічного віку законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів на утримання дітей суд виходить з положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються як частка доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України (зі змінами згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» №2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року), встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вищевказані положення чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»\~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), встановлено що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 1 280 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved