Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, вказавши, що 27 січня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS]. Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, однак отримала відмову в звязку з відсутністю печатки та підпису в свідоцтві про право особистої власності від 24.07.1998 р., тому просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в позові, просила задовольнити заявлену вимогу в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Довгинцівської районної у місті ради надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо вимог позивача за відсутності інших спадкоємців не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, за життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності від 24 липня 1998 р. належала квартира [ADDRESS] (а.с. 7, 12 копії свідоцтва, довідки БТІ). 27 січня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 673130 (а.с. 8 ). Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії V-КИ № 299756 (а.с.6). Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно даних [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради від 13.06.218 р., на дату смерті [PERSON] за адресою її проживання була та залишається зареєстрована [PERSON] (а.с.15 копія відомостей). Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Четвертою криворізькою\~державною нотаріальною\~контороювід 15 червня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 27 січня 2016 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS], в звязку з неналежним чином оформленим документом на вказане спадкове майно, а саме відсутня печатка установи, яка видала цей документ та підпис посадової особи (а.с.10). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За повідомленням [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради від 27.06.2018 р. № 18/21-111, [PERSON] не делеговано право завіряти документи, а саме ставити печатку та підпис посадової особи в свідоцтві про право власності, виданому в 1998 р., право власності на домоволодіння вже зареєстровано, тому видати нове свідоцтво ро право власності або внести зміни неможливо (а.с.11). Згідно розяснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Вказане підтверджується також розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Так, на виконання ухвали суду Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 211/2016 заведеної після смерті 27 січня 2016 року [PERSON], відповідно до якої з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише донька [PERSON] Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки в звязку з тим, що при видачі свідоцтва про право власності на квартиру померлій [PERSON] було допущено неточності відсутні печатка уповноваженого органу та підпис посадової особи, внести відповідні виправлення щодо права власності на майно, яке належить померлій особі не має можливості, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті матері, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на зазначену квартиру, оскільки заявлені в позові обставини підтверджені матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved