Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.11.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Суворівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, 14.11.2009 року, актовий запис №15,мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки між ними розпалися з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки по веденню спільного господарства і вихованню дитини. Відповідач [PERSON] систематично вчиняє психологічне насилля в сімї, між подружжям втрачені фізичні та духовні звязки, почуття любові та поваги одне до одного. Наміру поновити шлюбні відносини позивач не має, вважає примирення неможливим. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №219072, виданим 22.07.2010 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №30.Дитина проживає з матірю. Спір про розподіл сумісно нажитого майна буде вирішуватись пізніше у судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином сповіщеним, у судове засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надіслав. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.11.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Суворівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, 14.11.2009 року, актовий запис №15. З початку квітня 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер, шлюбно-сімейні стосунки між ними розпалися з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки по веденню спільного господарства і вихованню дитини. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №219072, виданим 22.07.2010 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №30. Наміру поновити шлюбні відносини позивач не має, вважає примирення неможливим. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved