Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Вугледарський міський суд Донецької області з позовом про визнання батьківства до відповідача [PERSON], третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12 листопада 2011 року відповідач уклав шлюб з [PERSON], (дошлюбне прізвище Скоблікова), третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 162 від 12 грудня 2011 року. 14 червня 2015 року у [PERSON] народилася дочка, [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міською управління юстиції у Донецькій області 23 червня 2015 року у Книзі реєстрації народжень вчинено актовий запис №140. Батьком дитини був записаний відповідач, [PERSON]. З листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] фактично розірвали подружні стосунки, а в серпні 2014 року відповідач виїхав за межі України, оселившись в місті Курськ, Російської Федерації. В той же час позивач, разом з [PERSON] створили сімю, проживали разом, вели спільне господарство та мали всі стосунки, які характерні для подружжя. За 9 місяців до народження [PERSON] позивач і [PERSON] дізналися, що [PERSON] завагітніла, і оскільки вони жили однією сімєю, і позивач, і [PERSON], знали, що ця дитина від позивача, і що [PERSON] є його дочкою. Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] офіційно було розірвано лише 9 січня 2015 року, тобто за 5 місяців до народження доньки, її батьком було записано відповідача. На період часу, коли була зачата донька, відповідач був далеко за межами України і просто фізично не мав змоги бути її батьком. Відповідачем надано нотаріально посвідчену заяву про те, що він не може бути біологічним батьком [PERSON], оскільки не підтримував ніяких стосунків з матірю дитини з листопада 2013 року, а з серпня 2014 року взагалі перебував за кордоном. Позивач просить суд визнати, що він є батьком [PERSON], яка народилася 14 червня 2015 року, зобовязавши Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни в актовий запис за №140 від 23 червня 2015 року у Книзі реєстрації народжень і видати нове Свідоцтво про народження на імя [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі,знаючи, що відповідач визнав позов і в суд не прибуде. Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, відповідно до чого додав нотаріально посвідчену заяву. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідач шлюбні відносини та введення спільного господарства з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розірвав в грудні 2013 року та виїхав на територію Російської Федерації 2 серпня 2014 року, де знаходиться по теперішній час, він фізично не мав змоги бути біологічним батьком дитини, на той час коли позивач разом з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вже проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнає себе батьком дитини, це ж підтверджує третя особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка є матірю дитини. Всі ці обставини, визнані сторонами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і спір фактично відсутній. Згідно аб. 1 ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Частиною 3 ст. 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно аб. 2 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Суд, дослідивши матеріали справи з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішуючи справу згідно із законом, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог позивача. Також суд визнає непорушне право на батьківство, кожен повинен визнаватися батьком дитини та кожна дитина повинна знати хто її батько, це конституційне право повинно бути визнане і державою, та відповідно до чинного законодавства нею зареєстроване. Не визначення державою, або державними органами, правовідносин батьківства між рідними батьком та донькою лише з причини формальних процедур є недопустимим. На підставі викладеного ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 61, 121, 125, 128 129 СК України,

Outcome: approved