Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 04.09.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , ідентиф. № 2688000791 на її користь на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня 2016 року на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , визнавши розмір аліментів у частці від доходу у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що з 2003 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. [INFO] р. вона народила сина - [PERSON] , у свідоцтві про народження якого, батьком записаний відповідач. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня 2016 року з відповідача були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 727,50 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду нехтує і сплачує аліменти періодично тільки після її звернень зі скаргами до виконавчої служби. Син зростає, і розмір витрат на його утримання значно зріс, тому розмір аліментів, який відповідач зобов`язаний сплачувати на дитину не є достатнім для забезпечення необхідного гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, харчування та його виховання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити частково в розмірі 1500,00 грн., оскільки відповідач згодний на цю суму. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в розмірі 1500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] в м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 16 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 2891. Його батьками записані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Місце реєстрації: міський відділ реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції від 16.11.2005 р. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2016 р. по справі № 638/19901/15 - Ц, номер провадження 2/638/7349/15 (головуючий суддя Штих Т. В.) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволений частково. Вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , народився в м. Ташкент, Республіка Узбекистан, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , народилася в м. Харкові, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 727,50 грн. (сімсот двадцять сім грн. 50 коп.) щомісячно, починаючи з 27.11.2015 р. та до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 - ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). На підставі викладеного, враховуючи, положення ст. 430 ЦПК України, наявність зобов`язання щодо утримання дитини у обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позицію відповідача по справі про визнання позову в розмірі 1500,00 грн., не надання зі сторони позивача доказів того, скільки вона фактично витрачає коштів на утримання дитини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180 - 182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial