Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони зареєстрували шлюб, про що Вінницьким міським відділом РАГС 21.05.2016 року складено відповідний актовий запис № 808. Від шлюбу сторони мають дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Подружні відносини між сторонами припинені вже декілька років. Основна причина розпаду сімї це наявність у відповідача [PERSON] ігрової залежності, різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіря. На даний час ведення між ними спільного побуту та сумісного проживання припинено. Відповідач участі у вихованні сина не приймає. Разом з тим, забезпечення дитини найнеобхіднішими для існування речами покладене лише на позивача та її батьків, а відповідач в свою чергу від надання будь якої матеріальної підтримки усунувся. Тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом, в якому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою, а також оголошенням про розгляд справи на сайті суду. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.05.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, відповідний актовий запис № 808, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2016 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.2016 року. В судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то суд вважає, що дана вимога також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки є законною, достатньо вмотивованою і ґрунтується на наявних у справах доказах, а тому підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію малолітньої дитини та звичайні потреби дитини, матеріальне становище позивача, також враховує особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку. А тому, з огляду на вищевикладене суд вважає за можливе позов в даній частині також задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 704,80 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача за подання позову про стягнення аліментів, а також на користь позивача 704,80 грн. судового збору за подання позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved