Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Яреськівської сільської ради про визначення ідеальних часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок по вул. Медова (колишня Першотравнева), 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: [PERSON] (батько позивача, помер 09.06.2016 року), [PERSON] (мати позивача, померла 04.10.2010), [PERSON] (брат позивача), [PERSON] (брат позивача), [PERSON] (дружина брата), [PERSON] (син брата). Після смерті батька [PERSON] між спадкоємцями померлого було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого право на частку у спірному будинку переходить до позивача. В той же час приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину щодо даного будинку з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на нього на імя спадкодавця. Посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду та просила визначивши розмір ідеальних часток у спадковому будинку за всіма членами колишнього колгоспного двору, прийнявши відмову відповідачів від права власності на частки у вказаному будинку, визнати за нею право власності на спірний житловий будинок в цілому. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Всі без виключення відповідачі в судове засідання також не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та визнання позову в повному обсязі (а.с.30-33, 61). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також надали заяви про відмову від належних їм часток у спірному будинку на користь позивача (а.с.26-29). Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що визнання позову всіма відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 41235) від 22.01.2016 року спірний житловий будинок розташований по вул. Першотравнева (нині Медова), 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1980 року побудови загальною площею 53,8 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м. (літ. А-1 ), літної кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Д, Е), гаражу (літ. Г), погребу вхідного (літ П) (а.с. 19-22). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 25.07.2017 року відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.44-45). Відповідно до довідки Яреськівської сільської ради 04.11.20016 № 6852 домоволодіння, яке розташовано по вул. Першотравнева, 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області згідно погосподарської книги № 9, особовий рахунок № 789, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату були: голова двору [PERSON], дружина [PERSON]; сини: [PERSON] та [PERSON], невістка - [PERSON], онук [PERSON] (а.с.15). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1980 по 1990 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 9, особовий рахунок № 789 Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Першотравнева, 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1980 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право на 1/6 його частину. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток у спірному житловому будинку. 04 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 356527 виданим повторно 21.07.2017 Шишацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 67 від 05.10.2010 (а.с.48). Відповідно до довідки Яреськівської сільської ради від 13.02.2017 № 410 разом з померлою [PERSON] проживали чоловік [PERSON] та [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 07.08.2017 № 48674087 спадкові справи щодо майна померлої [PERSON] не заводились (а.с.47). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином спадкоємці [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину померлої та їх частка у спірному будинку збільшилась з 1/6 до 1/4 частини. 09 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 356481 виданим повторно 21.06.2017 Шишацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 25 від 09.06.2016 (а.с.14). При вивченні спадкової справи № 99/2016 щодо майна померлого встановлено, що його спадкоємцями за законом є діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.49-58). Вищевказані спадкоємці уклали договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за яким право на частку у спірному житловому будинку та земельна ділянка на якій він розташований переходить до доньки померлого [PERSON] (а.с.59-60). Таким чином після прийняття спадщини батька позивачу належить 1/4 спірного житлового будинку. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Постановою приватного нотаріусу Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] від 18 січня 2017 року № 12/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді частини житлового будинку по вул. Медова, 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно на імя спадкодавця (а.с.34). Таким чином успадкувавши після смерті батька належну йому я 1/4 частину житлового будинку, право власності на яку він не зареєстрував за своє життя, спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на імя померлого, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Визнавши позовні вимоги в повному обсязі та подавши до суду письмові заяви про відмову від часток у спірному будинку на користь позивача [PERSON] відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично відмовились від свого права власності на належні їх частки у спірному житловому будинку у по вул. Медова (колишня Першотравнева), 9 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 99/2016 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25га на якій розміщено спірний житловий будинок (а.с.25). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно претендує на спірний житловий будинок, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що згідно довідки Яреськівської сільської ради від 13.07.2016 № 2583 змінено назву вул. «Першотравнева» у с. Яреськи на «Медова», суд вважає необхідним зазначити у рішенні нову адресу місця знаходження спірного будинку.

Outcome: approved