Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ «Українська залізниця» та просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 250000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті батька на виробництві, посилаючись на факт нещасного випадку під час виконання її батьком своїх трудових обов`язків, внаслідок чого той помер. В обґрунтування позову зазначила, що є донькою [PERSON] , який загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, отримавши ушкодження здоров`я, несумісні з життям у зв`язку з падінням під вагонний візок, що рухався. В результаті нещасного випадку вона залишилась без батька, родина та звичайний їх розклад життя зруйновані. У зв`язку зі смертю батька вона позбавлена можливості отримувати від нього піклування та турботу, матеріальну допомогу, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та призводить до докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 11 липня 2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. На виконання ухвали суду в порядку, передбаченому положеннями ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано відзив на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що з 07.07.2002 р. [PERSON] працював машиністом бульдозера відокремленого структурного підрозділу «Колійна машинна станція № 80», загинув в результаті нещасного випадку що стався [INFO] на колії № 11 території ланко-збиральної бази підприємства. 10.12.2012р. [PERSON] пройшов перевірку знань з охорони праці, що підтверджується протоколом № 1 засідання комісії перевірки знань з охорони праці від 10.12.2012р. 21.02.2013 р. [PERSON] пройшов перевірку знань з охорони праці, що підтверджується випискою з журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці (цільовий) Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а саме з акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18 березня 2013р. за формою Н-1 та акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 лютого 2013р. о 14 год. 50 хв. у відокремленому структурному підрозділі «Колійна машинна станція № 80» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 07 березня 2013р. що складений комісією, утвореною наказом від 22 лютого 2013р. № 20-Р територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області, причиною нещасного випадку стало порушення [PERSON] вимог п.п. 1.10, 1.12 Інструкції з охорони праці № 26 для машиністів бульдозеру, затвердженої наказом начальника Колійної машинної станції № 80 від 03.11.2011 р. № 529. В акті комісії чітко вказано на порушення [PERSON] вимог інструкції з охорони праці, тому жодної вини підприємства в нещасному випадку немає. Позовна заява не містить жодних доказів щодо завдання моральної шкоди позивачці, внаслідок смерті її батька, а також обґрунтування її розміру. Заявлений позивачем розмір є завищеним, а матеріали справи не містять жодних посилань на належні та допустимі докази завдання моральної шкоди позивачу. Той факт, що спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією, має доводитись не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а і особливо її розмір. Тому просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Позивачем отримано відзив на позов, що підтверджується письмовими доказами, відповіді на відзив не надійшло. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва), який за життя працював у відокремленому структурному підрозділу «Колійна машинна станція № 80» ДП «Придніпровська залізниця». 21 лютого 2013 року при виконанні трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він помер, про що підприємством складений акт № 1 від 18 березня 2013 року про нещасний випадок, за формою Н-1 (а.с. 10-12), та акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 лютого 2013 року о 14-50 годині у відокремленому структурному підрозділі «Колійна машинна станція № 80» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», за формою Н-5 (а.с. 13-16). Відповідно до зазначених актів, нещасний випадок стався внаслідок порушення машиністом бульдозера [PERSON] вимог пунктів 1.10, 1.12.1 Інструкції з охорони праці № 26 для машиністів бульдозеру. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 лютого 2013 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 40 років (а.с. 9). Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом статті 1167 ЦК України якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Тому оскільки смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, суд вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати позивачу, як доньці, завдану моральну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди в зв`язку зі смертю батька, характер та обсяг її душевних, психічних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує ступінь вини самого потерпілого у настанні нещасного випадку на виробництві, а також вину відповідача у незабезпечені безпечних умов праці, інші обставини справи, зокрема фізичні та моральні страждання позивачки, їх тривалість, вимушені зміни у її житті, наслідків, що наступили. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, підлягає відшкодуванню в сумі 150 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач пережила та переносить на теперішній час. Крім того, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial