Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення додаткового строку тривалістю в шість місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партола М.Д. з питанням оформлення спадкових документів після смерті свого батька [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні таких дій, оскільки нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. На момент смерті її батько [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS], а вона в будинку [ADDRESS], однак останні роки після погіршення здоров'я батька взимку вони разом проживали в його квартирі, а влітку - в її будинку в с. Гусачівка. Проживаючи однією родиною вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, позивач постійно здійснювала догляд за своїм батьком, який в силу свого віку, потребував сторонньої допомоги та постійного догляду. Причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважними, та вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, і про свою відмову від спадщини не заявляла. Відповідач Київська міська рада в своєму відзиві від 25.05.2018 р. зазначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У разі пропущення строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними. Тому просив суд розглянути дану справу у відсутність його представника та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник позивача до суду не з'явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач Київська міська рада не уповноважив свого представника на участь в судовому засіданні, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, однак у своєму відзиві просив розглянути справу без участі його представника та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола М.Д. до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Печерським ЗАГС м. Києва 30.09.1951 р., батьком [PERSON], [INFO], записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 29). За даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 13.01.1973 р., між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 13.01.1973 р., про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 13.01.1973 р. складено відповідний актовий запис №262 (а.с. 26). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області 07.02.2014 р. (а.с.28). Судом встановлено, що [PERSON] за життя належала ? частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15.07.1996 р. Дарницькою районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.27). На заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Партола М.Д. 22.07.2016 р. було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, а саме на ? частку квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], та на грошовий вклад в ТВБВ №10026/025 АТ «Ощадбанк Україна» на рахунку [NUMBER] (вид вкладу - пенсійний) в зв'язку з тим, що нею пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України, та відсутні докази про фактичне її прийняття, та роз'яснено її право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.25). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягають до задоволення, оскільки позивач будучи дочкою померлого [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] на день смерті свого батька [PERSON] постійно проживала разом з ним, здійснювала догляд за ним, вела з ним спільне господарство та мала спільний з ним бюджет, і інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Крім того, [PERSON] не заявляла відмови від прийняття спадщини після смерті свого батька. Тому, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька. Оскільки, позивач є дочкою померлого [PERSON], вона є спадкоємцем першої черги за законом і має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та визначення [PERSON], [INFO], уродженки м. Києва, паспорт серії [NUMBER], виданий 02 березня 1998 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS], додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], [INFO], який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], тривалістю у шість місяців, починаючи з часу набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦП України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved