Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача КС «Злагода» про визнання недійсними умов договорів та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №8387д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 2\~100,38 грн. під процентну ставку 18% річних, термін закінчення договору 19.07.2015 року. В послідуючому, 20.01.2015 року позивачем на цей же депозит внесено грошові кошти у розмірі 47\~899,62 грн. Таким чином, загальний внесок позивача за договором №8387д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок склав 50\~000 грн. 16.02.2015 року позивачем було подано заяву про достокове розірвання договору №8387д від 19.01.2015 року. Проте, листом відповідача від 12.03.2015 року за №2/55 позивачу було відмовлено у достроковому розірванні договору та поверненні коштів з огляду на те, що 26.01.2015 року позачерговими зборами членів кредитної спілки «Злагода» було ухвалено рішення про впровадження стабілізаційного плану, згідно якого передбачається призупинення до 01.05.2015 року повернення внесків (вкладів) на депозитні рахунки, як тих, строк дії яких закінчився, так і тих, по яким написано заяви про повернення достроково. 20.05.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з вищезазначеною вимогою, яка залишена відповідачем без розгляду та задоволення. На теперішній час відповідач зобовязаний повернути позивачу внесок в розмірі 50\~000 грн. та проценти, нараховані за час дії договору, що становлять 788,16 грн., згідно з Акту-звірки розрахунку за депозитом від 15.06.2015 року. Окрім того, позивач вважає п.п.4 п.6.3.1 договору про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок щодо повернення вкладнику всіх належних йому грошових коштів упродовж 90 календарних днів з дня отримання повідомлення від вкладника про дострокове розірвання договору (вимоги про внесення внеску), оскільки останній порушує його законні права та інтереси. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 19.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №8387д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 2\~100,38 грн. під процентну ставку 18% річних, термін закінчення договору 19.07.2015 року. В послідуючому, 20.01.2015 року позивачем на цей же депозит внесено грошові кошти у розмірі 47\~899,62 грн. Таким чином, загальний внесок позивача за договором №8387д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок склав 50\~000 грн. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 2\~100,38 грн. та 47\~899,62 грн., як строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сторонами не заперечується, до того ж дана обставина також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. Згідно ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. В той час, як на момент виникнення правовідносин між сторонами за договором депозиту частина 2 статті 1060 ЦК України визначала, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положення\~статті 629 ЦК України\~встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 16.02.2015 року позивачем було подано заяву про достокове розірвання договору №8387д від 19.01.2015 року. Проте, листом відповідача від 12.03.2015 року за №2/55 позивачу було відмовлено у достроковому розірванні договору та поверненні коштів з огляду на те, що 26.01.2015 року позачерговими зборами членів кредитної спілки «Злагода» було ухвалено рішення про впровадження стабілізаційного плану, згідно якого передбачається призупинення до 01.05.2015 року повернення внесків (вкладів) на депозитні рахунки, як тих, строк дії яких закінчився, так і тих, по яким написано заяви про повернення достроково. 20.05.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з вищезазначеною вимогою, яка залишена відповідачем без розгляду та задоволення. Однак, представник відповідача повідомив позивача, що внесені позивачем кошти та відсотки позивач зможе отримати лише через 90 днів, посилаючись на п.п.4 п.6.3.1. договору депозиту. Так, дійсно, згідно п.п.4 п.6.3.1 вкладник має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір з дотриманням таких правил, зокрема: спілка зобовязана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору впродовж 90 календарних днів з дня отримання повідомлення від вкладника про дострокове розірвання договору (вимоги про повернення внеску). В той час, як на момент виникнення правовідносин між сторонами за договором депозиту частина 2 статті 1060 ЦК України визначала, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А у відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Разом з тим, станом на день звернення до суду з даним позовом строк депозитного договору закінчився, а відтак вищезазначений пункт договору депозиту в даний час ніяким чином не порушує законних прав та інтересів позивача як вкладника, а тому позов в частині визнання недійсним вищезазначеного п.п.4 п.6.3.1 депозитного договору не підлягає задоволенню. Тоді як відповідно до Акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів від 16.06.2015 року, станом на 15.06.2015 року основна сума та відсотки згідно депозитного договору №8387д від 19.01.2015 року становлять 50\~788,16 грн., з них: 50\~000 грн. основна сума; 788,16 грн. відсотки, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані відсотки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, а тому рішення загальних зборів членів кредитної спілки порушує фундаментальний принцип, що проголошує ст.41 Конституції України, а саме непорушність права приватної власності. Таким чином, у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору банківського вкладу відповідач безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику за його вкладом після закінчення строку дії вкладу, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 50\~788,16 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Тому, витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 995,08 грн., що підтверджується квитанціями №68 від 28.12.2015 року, №67 від 28.12.2015 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 507,88 грн. у відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України, тобто пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial