Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частині від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (уточнена заява від 20.04.2018). Ухвалою судді від 26 лютого 2018 року відкрито провадження у справі. В обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу з відповідачем, 31 жовтня 2012 року народилася донька, [PERSON]. Сімейне життя не склалося, з травня 2016 року відповідач припинив ведення спільного побутового господарства та спільного бюджету, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. У зв'язку знеявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позивних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. 01 червня 2012 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 204, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія 1-ВЛ № 186160). Від даного шлюбу 13 листопада 2012 року народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження серія I-ВЛ № 296817). Неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, участі у вихованні та догляді неповнолітньої дитини не приймає, чим порушує її права на достатній рівень життя. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що виховуючи та доглядаючи малолітню дитину позивач не має можливості працевлаштуватися для заробітку коштів на забезпечення гідного існування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї відповідачем суду не надано. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] не в повному обсязі виконує у відношенні своєї малолітньої дочки передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON]. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивач за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704, 80 грн., відповідно до частини задоволених вимог. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved