Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог посилалась на те, що з 02 вересня 2013 року працювала в Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (МАУП) на посаді доцента кафедри правознавства. 23 травня 2014 року з роботи звільнена. В день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату та не здійснив повного розрахунку при звільненні. Крім того, відповідач всупереч нормам чинного законодавства здійснив відрахування з її заробітної плати 1441,27 грн. в якості компенсації переплати допомоги по вагітності та пологах. 26 червня 2014 року відповідачем їй сплачено 1275,42 грн. У зв'язку з цим на день розгляду справи судом розмір заборгованості з врахуванням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені становить 2064,86 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 2064,86 грн. та 5000 грн. на відшкодування завданої порушенням її права моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої уточнені позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Зазначила, що 23 травня 2014 року вона з роботи звільнилась, але відповідачем заборгованість по заробітній платі не погашена, розрахунок при звільненні не здійснений, безпідставно з її заробітку відраховані кошти на відшкодування переплати допомоги по вагітності та пологах. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з врахуванням компенсації невикористаної відпустки, вихідної допомоги при звільненні та індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2064,86 грн. та 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Представник відповідача Процай В.М. в судовому засіданні проти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на правомірність дій відповідача та відсутність боргу перед позивачем по заробітній платі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 вересня 2013 року по 23 травня 2014 року працювала на посаді доцента кафедри правознавства в Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом». Звільнена з роботи 23 травня 2014 року згідно ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (а.с.13). Як вбачається з наказу МАУП від 22 травня 2014 року №276-п, у зв'язку зі звільненям їй належить до виплати вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку згідно ст.44 КЗпП України, компенсація невикористаних днів щорічної основної відпустки в кількості 48 календарних днів. Крім того, в наведеному наказі надано уповноваженим працівникам вказівку здійснити перерахунок заробітної плати [PERSON] відповідно до фактично вичитаних годин педагогічного навантаження в період роботи з 02 вересня 2013 року по 23 травня 2014 року, а також утримати із розрахункових виплат [PERSON] помилково нараховану та виплачену суму допомоги по вагітності та пологах в розмірі 1021,65 грн. Як вбачається з розрахункового листка [PERSON] за травень 2014 року, їй нарахована заробітна плата за травень 2014 року в розмірі 1643,29 грн., з яких 417,62 грн. - оклад/тариф, 947,04 грн. - компенсація відпустки, 1252,86 грн. - вихідна допомога, 13,77 грн. - індексація заробітної плати. Крім того, здійснено коригування педагогічного навантаження шляхом вирахування 988,00 грн. (а.с.12). Також, як вбачається з даного розрахункового листка, з заробітку [PERSON], крім обов'язкових платежів, здійснено утримання «надлишкової допомоги по вагітності та пологах» в сумі 1021,65 грн. Взагалі визначено, що до виплати за травень 2014 року належить 176,34 грн., а з врахуванням боргу підприємства за минулий період - 1164,21 грн. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення або пізніше розрахунок з позивачем в повному обсязі проведено не було. Як вбачається з довідки від 12 липня 2014 року №137, 26 червня 2014 року їй виплачено лише 1275,42 грн. Вирішуючи питання про розмір заборгованості відповідача перед позивачем, суд виходить з того, що між сторонами виник спір щодо розміру заробітної плати, що належав до виплати позивачу при звільненні. При цьому, як вбачається з розрахункового листка за травень 2014 року та з пояснень сторін в судовому засіданні, сума в розмірі 1164,21 грн. є безспірною, визначена в розрахунковому листку як борг за підприємством на кінець місяця, і фактично виплачена позивачу 26 червня 2014 року. Щодо іншої суми у розмірі 1021,65 грн., що відрахована відповідачем з заробітку позивача як надлишкова допомога по вагітності і пологах, між сторонами виник спір. Вирішуючи питання щодо правомірності такого відрахування, суд виходить з того, що згідно п.1 ч.2 ст.127 КЗпП України для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, може бути здійснено за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. [PERSON] проти такого відрахування категорично заперечує, про що зазначила при ознайомленні з наказом про звільнення (а.с.13). Також даною нормою встановлено, що такий наказ про відрахування може бути видано не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Позивачу помилково обрахована сума допомоги по вагітності та пологах в розмірі 1441,27 грн. була виплачена 20 червня 2012 року, що встановлено актом №156 перевірки правильності нарахування, перерахування і використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.16-18). Тому правові підстави для видачі відповідачем наказу про здійснення відрахування такої переплати допомоги відсутні. Відповідно до ч.1 ст.128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Згідно ст.129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення. Повний перелік виплат, на які не звертається стягнення, передбачено ст.73 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, даним Законом передбачено, що стягнення не може бути звернено на вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника, компенсацію працівнику за невикористану відпустку, тощо. Відповідач даних норм закону до уваги не взяв, і здійснив відрахування в тому числі із вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку позивача. На підставі викладеного судом встановлено, що відповідачем неправомірно відраховано із заробітку позивача 1021,65 грн. Враховуючи здійснену відповідачем 26 червня 2014 року виплату позивачу в сумі 1275,42 грн., на час розгляду справи судом борг відповідача перед позивачем становить 1114,46 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Належні до виплати позивачу кошти, відносно яких спір між сторонами був відсутній, виплачені [PERSON] 26.06.2014 року. Тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача має бути обрахований за період з 24 травня 2013 року по 26 червня 2014 року, тобто за 1 місяць і 3 робочі дні. Середній заробіток позивача, що підлягає виплаті їй за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд обраховує відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів, за наступним розрахунком: заробітна плата за останні два повні місяці роботи - 1082,24 грн.: 541,12 грн. (за березень) + 541,12 (за квітень); кількість робочих днів за два останні місяці роботи - 41 дн.: 20 дн. (у березні) + 21 (у квітні); середньомісячна кількість робочих днів - 41 дн. /2 = 20,5 дн.; середньоденна заробітна плата - 26,40 грн. (1082,24 грн./41 дн.); середньомісячна заробітна плата - 541,12 грн. (20,5 дн. х 26,40 грн.). Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 620,32 грн. (541,12 грн. х 1 місяць + 26,40 грн. х 3 робочих дні) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем законних прав позивача [PERSON], що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Але розмір такої шкоди позивачем дещо завищений. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, що в повній мірі відповідає обставинам справи, засадам розумності та справедливості. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3234,78 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Outcome: partial