Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 07.10.2009 року до 22.06.2016 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідач працює водієм. На утриманні інших осіб не має, тяжкими або хронічними хворобами не страждає. Позивач в судові засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 07.10.2009 року до 08.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08.11.2016 року в справі №328/3742/16-ц. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач проживає з дитиною та перебуває на її утриманні, що сторони не оспорюють. Позивач [PERSON] самостійно утримує дитину, що сторони не оспорюють. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає, працює, інших осіб на утриманні не має, що сторони не оспорюють. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, інших дітей та непрацездатних осіб немає. У відповідності до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, непрацездатних осіб немає і те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, і те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved