Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 28 лютого 2015 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На початку осені 2020 року сімейні стосунки з відповідачем розладнались через несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Між ними постійно виникали сварки, інколи відповідач до неї поводився агресивно. Постійні сварки негативно позначилися на психологічному стані їх малолітньої дочки [PERSON] , та дочки позивача від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] . В подальшому відповідач взагалі забрав свої речі та пішов мешкати до іншої жінки, а їхня малолітня дочка залишилась проживати з позивачем та перебувати на її утриманні. Позивач неодноразово намагалась примиритись з відповідачем, але він продовжує поводитись неналежно. Сторони перестали вести спільне господарство та припинили шлюбні стосунки. Примирення між ними неможливе, оскільки позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки. Шлюб існує тільки формально. Тому позивач просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 15 березня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.14). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. В день розгляду справи позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28 лютого 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення вона не згодна. На час розгляду справи вона позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Відповідач на розірвання шлюбу згоден, позов визнає та просить його задовольнити. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у шлюбі змінювала прізвище, просить залишити їй прізвище [PERSON] . Вказані вимоги також підлягають до задоволення.

Outcome: approved