Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач вказала, що відповідач [PERSON] є батьком її малоліть доньки [PERSON], [INFO] та в даний час проживає окремо, матеріальної допомоги дитині не надає, хоча зобовязаний утримувати дитину, тому просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не прибула, надавши до суду заяву про розгляду справи без неї. В цій же заяві вказала про свою згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає можливим подану позивачем заяву задовольнити та розглянути зазначену цивільну справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим про виклик до суду. Про причини неявки не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не надав, тому суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі відповідача, ухваливши в ній відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 390985, виданого 08 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). В даний час сторони проживають окремо, відносин між собою не підтримують, дитина перебуває на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобовязаний утримувати свою малолітню доньку до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. З цих підстав суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти аліменти на утримання доньки [PERSON] у заявленому позивачем розмірі. Окрім цього, у відповідності з вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved