Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, компенсації вартості частки. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, третя особа [PERSON]. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнала. В судовому засіданні зазначили, що перебуваючи у шлюбі, придбали спірну квартиру, яку просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя, визнати за нею 3/4 частини цією квартири, так відповідач має заборгованість зі сплати аліментів та їх дитина перебуває на повному її утриманні. Також просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частки спірної квартири, за відповідачем 1/4 та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/4 частки у сумі 100\~700 гривень та визнати за відповідачем [PERSON] право власності на спірну квартиру. У вимогах зустрічного позову просить суд відмовити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечують проти вимог основного позову з приводу визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя та визнання за ними права власності по 1/2 частини цієї квартири, заперечували проти розміру компенсації, вказав, що відповідач отримав позику у 2013 року у свого знайомого [PERSON] на купівлю квартири, підтримав зустрічний позов та наполягали на його задоволенні. А саме просили суд визнати гараж - спільним сумісним майном подружжя. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявися повідомлений належним чином про час та місце розгулу справи. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи. У судовому засіданні встановлено, що 01.11.2003 року між позивачем - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 24 листопада 2011 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу розірвано шлюб між сторонами. (а.с.6,7). 06.11.2003 року за спільні кошти сторони придбали квартиру, договір купівлі-продажу якої було укладено між продавцем та відповідачем по справі - [PERSON], що підтверджується отриманою з Криворізького БТІ копією договору купівлі-продажу квартири серії ВА№801313 ,посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] ( а.с.68 -71). За загальним правилом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу України, все майно, придбане подружжям в шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з подружжя в цьому майні визнаються рівними, якщо інше не передбачено договором між ними. Крім того, згідно ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Суд не знаходить підстав відступитися від рівності часток спільного сумісного майна та збільшити рішенням суду частку майна позивачу, з підстав того, що з нею проживає дитина, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів та квартира не придатна для проживання. (а. с. 80-86, 111). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом допитаний свідок [PERSON] який доповів, що він надав відповідачу за справою гроші у позику на купівлю спірної квартири, грошові кошти не повернуті, про що є відповідна розписка, дату надання грошей він памятає. Суд критично відноситься до показів свідка, так як вони спростовуються письмовими доказами. Згідно до ксерокопії розписки від 22.10.2013 року (а.с.129) [PERSON] отримав від [PERSON] 10\~000 доларів США для купівлі квартири. Суд, критично відноситься до даного доказу, так як з оригіналу розписки вбачається, що вона укладена 22.10.2003 року та у наданих документах є підтирання та виправлення, що позбавляє суд визнати вказаний документ належним та допустимим доказом. Вирішуючи вимогу основного позову суд приходить до переконання, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме є всі законні підстави для визнання спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS]; виділу та визнання права власності частки у спільному сумісному майні подружжя по 1/2 частині за кожним, інші вимоги задоволенню не підлягають. Стосовно вимог зустрічного позву, суд вказує, що відсутні підстави визнати гараж №7 в ряду №21 розміром - 6x3,4м розташований в Автогаражному кооперативі «Горняк» в Жовтневому районі, м. Кривому Розі за адресою провулок Варшавський, 46 - спільною сумісною власністю подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі були членами гаражного кооперативу, що підтверджується копіями членської книжки (а.с.104,105). Судом не може бути прийнято як належний доказ на підтвердження права власності на спірний гараж - довідки голови кооперативу з приводу того, що [PERSON] продала гараж у 2011 року (а. с. 64, 106). Частиною 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», визначені права членів кооперативу на його майно, а саме член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до закону. Судові витрати необхідно розподілити між сторонами відповідно до задоволення вимог, а саме згідно до ст. 89 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються судові витрати у розмірі 1\~354,60 гривень, судові витрати за зустрічним позовом покласти на [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial