Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зпозовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з [PERSON] перебуває у шлюбі з 21 жовтня 1995 року. У даному шлюбі народилися: спільний син - [PERSON], [INFO] року народження, та донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем тривав понад 20 років. Після проживання разом, вони втратили почуття любові, довіри, взаємоповаги один до одного, різні погляди та цілі у житті, відсутнє взаєморозуміння. Більше не відчувають інтересу один до одного, не живуть однією сім'єю, а відтак остаточно дійшли до висновку, що подальше сімейне життя неможливе внаслідок сукупності причин. У 2015 році припинили проживати разом з відповідачем, вести спільний побут та господарство, припинили вести спільний сімейний бюджет. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, представник позивача - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, представник відповідача - [PERSON] подав до суд заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 жовтня 1995 року у Відділі реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 779, про що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 21 жовтня 1995 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві(а.с. 19). Сторони від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 17), та сина [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживаютьразом з 2015 року, не підтримують сімейно-шлюбні тосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується навільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Зогляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved