Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від подружніх відносин без реєстрації шлюбу з відповідачем вона має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично подружні відносини між нею та відповідачем тривали до червня 2012 року. За час спільного проживання відповідач зловживав алкогольними напоями, не ночував вдома, в стані алкогольного сп'яніння поводився неадекватно, не працював, не надавав жодної допомоги. Як вказує позивач, після припинення подружніх стосунків відповідач з донькою не бачився, жодної участі в житті дитини не приймав і бажання зустрітися з дитиною не виявляв, а також не цікавився розвитком дитини. Відповідач жодного разу не був у садочку, який відвідує дитина, не цікавився у вихователів успіхами чи потребами дитини. Донька навіть його не пам'ятає. З 2015 року вона (позивач) перебуває у шлюбі з [PERSON], який повністю взяв на себе виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини. В зв'язку з наведеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1531,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на 23.05.2017 року заборгованість по аліментам становила 18372,00 грн. Як вказує позивач, стягнутої суми аліментів на даний час недостатньо для того, щоб у повній мірі забезпечити інтереси та потреби дитини, а тому згідно положень ст.192 СК України позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечували позивач та її представник. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду листа, в якому підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, а також просив розглянути справу у його відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних матеріалів. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON]. та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Малолітня дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 219 від 30.05.2017 року, виданою ТОВ «Житло-сервіс Груп» (а.с.12). При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за вищевказаною адресою встановлено, що дитина виховується в повноцінних умовах, ознак неблагополуччя при відвідуванні сім'ї не виявлено. Між членами родини доброзичливі відносини. Дитина забезпечена всі необхідним для свого віку (а.с.10). Також, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1531,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.05.2016 року і до повноліття дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 27.11.2017 року № 102/03/31-10604 визнано доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, а розмір аліментів, які з нього стягуються, не є достатнім для повноцінного утримання дитини. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов'язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов'язків по її вихованню. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2016 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 2500,00 грн. щомісячно., виходячи з інтересів дитини з метою забезпечення її повноцінного розвитку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вказаної норми з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., а також судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved