Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади села Шпиколоси в особі Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 1,5368 га та 1,4669 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 27.08.1998 померла її матір [PERSON], а 22.11.2006 - батько [PERSON] Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 1,5368 га та 1,4669 га. Стверджує, що спадщину прийняла вона, оскільки вступила в управління та володіння майном померлих та була зареєстрована і спільно проживала з ними у с. Шпиколоси. Успадкувати земельні ділянки вона не може по причині відсутності належних правовстановлюючих документів на право власності на землю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Свідоцтвом про смерть серії І-СГ №12062 стверджується, що [PERSON] померла 27.08.1998 року, а 22.11.2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №072848. Із свідоцтва про народження серії ІV-УР №731486 та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №314432 вбачається, що позивач [PERSON] доводиться дочкою померлим [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,5368 га, що розміщена на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,1419 га кадастровий номер 4621888200:05:000:0003 та площею 0,3949 га кадастровий номер 4621888200:03:000:0076, що підтверджується державним актом серії ЛВ №056964, виданим Золочівською РДА 03.05.2004. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,4669 га, що розміщена на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,0751 га кадастровий номер 4621888200:07:000:0414 та площею 0,3918 га кадастровий номер 4621888200:03:000:0047, що підтверджується державним актом серії ЛВ №000792, виданим Золочівською РДА 03.05.2004. Довідками Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області від 17.07.2017 №194 та від 17.07.2017 №195 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] фактично прийняла їх дочка [PERSON], яка у 6-ти місячний термін вступила в управління і володіння майном померлої [PERSON] взявши в користування речі її домашньої обстановки і вжитку та на момент відкриття спадщини була зареєстровна та спільно проживала із [PERSON] у с. Шпиколоси Золочівського району Львівської області. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у видачі такого через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до\~ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] належала на праві власності земельні ділянка площею 1,5368 га, що розміщена на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,1419 га кадастровий номер 4621888200:05:000:0003 та площею 0,3949 га кадастровий номер 4621888200:03:000:0076, а [PERSON] належала на праві власності земельні ділянка площею 1,4669 га, що розміщена на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,0751 га кадастровий номер 4621888200:07:000:0414 та площею 0,3918 га кадастровий номер 4621888200:03:000:0047, позивач спадщину після їх смерті прийняла, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON] та [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved