Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, просила суд: стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 6 227,04; стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача суму пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, яка складає 9 653,09 грн; стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача суму інфляційних збитків які складають 4 468,92 грн; стягнути ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача суму відсотків за користування грошовими коштами яка складає 937,62 грн; стягнути солідарно зі [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму франшизи 510 грн; стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 10 грудня 2015 року о 15:45 год. в м. Києві по пр. Московському, б. 11, [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле Авео», при русі у напрямку вул. Олени Теліги порушив п. 1.5, п.2.3 б, п.13.1 ПДР України, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив автомобіль «Чері», що належав позивачу. Власником автомобіля «Шевроле Авео» був [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року встановлені вище зазначені обставини. Цивільна відповідальність винуватця ДТП застрахована згідно полісу в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Сукупна вартість ремонту автомобіля «Чері», згідно з усною заявою представника «ПрАТ «СК «Іллічівське», становила трохи більше 17 000 грн, включаючи вартість запчастин та вартість робіт і матеріалів. Згідно з цим-же, враховуючи амортизацію автомобіля сума страхового відшкодування, яку взяла на себе ПрАТ «СК «Іллічівське», становить 12 879,63 грн без урахування франшизи в 510 грн та ПДВ у розмірі 3 347,40 грн. Представник ПрАТ «СТ «Іллічівське» повідомив, що сума ПДВ буде відшкодована після надання документів з СТО, яке буде виконувати ремонтні роботи. Тобто, загальна сума страхового відшкодування, у розмірі 16 737,04 грн, була узгоджена між позивачем та ПрАТ «СТ «Іллічівське» 08 серпня 2016 року. Позивач неодноразово зверталася до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з заявами та вимогами про отримання страхового відшкодування в повному обсязі. В той же, час на офіційному сайті МТСБУ, 18 вересня 2018 року опубліковано оголошення, про те, що МТСБУ розпочинає врегулювання страхових випадків за зобов`язаннями ПрАТ «СТ «Іллічівське», за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у частині відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих-фізичних осіб. Згідно із розрахунком позивача, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань ПрАТ «СТ «Іллічівське» за період з 08.11.2016 по 07.09.2018 складає 9 653,09 грн, інфляційні втрати - 4 468,92 грн; сума відсотків за користування грошовими коштами 937,62 грн; сума франшизи 510 грн. 26 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортне) страхового бюро України, [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким встановлено процесуальні строки подання заяв по суті справи. 30 січня 2019 року до суду від представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Д. Сакалюк надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову щодо Моторного (транспортного) страхового бюро України в повному обсязі та здійснити розгляд справи без представника МТСБУ. Вважає, що, у відповідності ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України, саме відповідач [PERSON] має відповідати за шкоду, завдану внаслідок ДТП. Щодо обов`язків МТСБУ, то у нього, в силу положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні підстави для проведення регламентної виплати позивачу. Станом на сьогоднішній день відсутні докази того, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» визнано банкрутом чи ліквідовано, що давало б підстави для здійснення відповідної регламентної виплати (а.с. 51-60, 61-65). 22 травня 2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 72-79). 12 червня 2019 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив Моторного (транспортного) страхового бюро України, з яким не погоджується, вважає необґрунтованим та таким, що не спростовує вимоги позову. Зазначає про те, що під час знаходження в провадженні суду цієї справи здійснив виплату їй страхового відшкодування в сумі 10 000,00 грн, у зв`язку з чим вона подала заяву про зменшення позовних вимог. Вказані дії відповідача МТСБУ свідчать про визнання страхового випадку, суми страхового відшкодування та визнання позову (а.с. 87-91). Ухвалою Дніпровського районного суду від 16 липня 2019 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортне) страхового бюро України, [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП визначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. 16 жовтня 2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 114-117). Цього ж дня позивачем подано до суду заяву про залишення позовної заяви в частині вимог до МТСБУ без розгляду (а.с. 120). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортне) страхового бюро України, [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, залишено без розгляду в частині позовних вимог до Моторного (транспортне) страхового бюро України, а також прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП; сторонам встановлено процесуальні строки подання заяв по суті справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та призначено її до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглянути у відсутність представника, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити з урахування заяви про зменшення позовних вимог. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, 10 грудня 2015 року о 15:45 год. гр. [PERSON] по пр-ту Московському, 11 в м. Києві , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Chery Beat» д/н [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 1.5, п. 2.3 б, п. 13.1 ПДР України, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року (а.с.34). Станом на день розгляду справи вказана постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент вказаної ДТП транспортний засіб «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER] , був забезпечений в ПрАТ «СТ «Іллічівське» згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3098985 (а.с. 56). 08 серпня 2016 року позивач [PERSON] , власник транспортного засобу «Chery Beat», номерний знак [NUMBER] , звернулася до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявою потерпілого на виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП, що сталася 10.12.2015 у м. Києві по проспекту Московському, 11 (а.с. 28). У своєму листі від 08.09.2016 № 3572-РВ на ім`я [PERSON] ПрАТ «СТ «Іллічівське», у зв`язку з її заявою від 08.08.2016, зазначає, що ПрАТ «СТ «Іллічівське», у зв`язку з її заявою від 08.08.2016 про відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження автомобіля «Cherry Beat», держ. Номер [NUMBER] , в ДТП, яка сталася 10.12.2015, за адресою: м. Київ, пр-т Московський, визнає вказаний випадок страховим. Ліміт відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівське» «за шкоду заподіяну майну» згідно з Законом та полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ0003098985 від 03.10.15 становить 50 000 грн. Сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 510 грн, складає 12 879,63 грн. Страховиком було прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування за поданою заявою та буде проведено виплату страхового відшкодування у визначені Законом строки через р/р = 12 879,63 грн, отримував платежу - [PERSON] . Для отримання франшизи належить звернутись до особи, винної у виникненні збитків відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи, що перерахування коштів на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється на особистий рахунок, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 35). 28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із вимогою щодо переказу на її рахунок повної суми відшкодування, оскільки на той час відшкодування не відбулося, строк, передбачений законодавством, спливає 07.11.2016 (а.с. 29). 07 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із скаргою на дії ПрАТ «СТ «Іллічівське», в якій зазначається про те, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» у своєму листі до позивача від 08.09.2016 визнало випадок страховим та повідомляло, що буде виплачена компенсація збитку в розмірі 12 879,63 грн, яка буде перерахована на її банківський рахунок. Також повідомлялося, що означена сума є залишком після зменшення суми збитку на розмір ПДВ «20%» та франшизи (510 грн), за отриманням якої їй слід звернутися до [PERSON] - винного у скоєнні ДТП. Вказана сума страхового відшкодування в період 90 днів, зазначений у законодавстві, позивачу перерахована не була. Дії ПрАТ «СТ «Іллічівське» вважає такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 30). Зі скаргою аналогічного змісту позивач звернулася до Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (а.с. 31). Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 04.01.2017 № 31-05/193, МТСБУ не може застосувати до ПрАТ «СТ «Іллічівське» заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ припинено. МТСБУ згідно, із пп. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. У випадку, якщо ПрАТ «СТ «Іллічівське» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом; коштів та майна страховика не вистачить на задоволення вимог, що буде підтверджено Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ за заявою [PERSON] поновить розгляд питання щодо здійснення їй регламентної виплати, передбаченої пп. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 32). У своєму листі від 23.12.2016 № 8313/13-12 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), зазначає про те, що за результатами перевірки отриманих від ПрАТ «СТ «Іллічівське» документів, виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо нездійснення виплати страхового відшкодування у строк, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (а.с. 33). 02 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування, у зв`язку з настанням страхового випадку за договором обов`язково страхування цивільного-правової відповідальності, поліс № АЕ/30998985 від 03.10.2015, виданого СК «Іллічівське» (а.с. 37). Моторне (транспортне) страхове бюро України у своєму листі від 19.11.2018 № 3.1-05/35772 повідомляє [PERSON] про необхідність надання документів (а.с. 38). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на січень 2019 року ПрАТ «СТ «Іллічівське», ідентифікаційний код юридичної особи 25186738, не перебуває у процесі припинення (а.с. 55). Президія МТСБУ на засіданні 17.01.2019 (протокол Президії № 433/2019) прийняла рішення про затвердження граничних сум виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ «СТ «Іллічівське», у розмірі 10 000 грн. Страхові виплати здійснюються за заявами, що надійшли до МТСБУ до 31 грудня 2018 р. Листом від 08.02.2019 № 3.1-05/4173 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило [PERSON]., що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків, приймаючи до уваги граничні суми затверджені рішенням Президії МТСБУ від 17.01.2019, (протокол Президії № 433/2019), МТСБУ прийняло рішення про виплату їй відшкодування шкоди в розмірі 10 000,00 грн (а.с. 74). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В той же час, як убачається з матеріалів справи, відповідачем не було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача, тим самим порушено вимоги п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнення матеріальних збитків у розмірі 6 227,04 гривень. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між особою та страховою компанією договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17. Згідно із п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика(МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, з наведеного позивачем розрахунку убачається, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 08.11.2016 по 07.09.2018 складає 9 653,09 грн. Сума 3% річних становить 937,62 грн ((16 227,04 грн (сума боргу)*3/100%)/365 днів*730днів (загальна кількість днів прострочення з 08.11.2016 по 07.11.2018), яка підлягає до стягнення з відповідача-1 на користь позивача. Інфляційне збільшення становить 4 468,92 грн за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року, де сукупний індекс інфляції становить 127,54, сума боргу - 16 227,04 грн, сума боргу з урахуванням інфляції - 20 695,92 грн. З огляду на вищевикладене, враховуючи обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування, враховуючи відсутність відомостей про здійснення такої виплати та/або відмовити у проведенні виплати з боку відповідача, а також заперечень щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське» суми страхового відшкодування у розмірі 6 227,04 грн, суми пені у розмірі 9 653,09, відсотків за користування грошовими коштами - 937,62 гривень, інфляційних збитків к розмірі 4 468,92 грн. Зважаючи на приписи п. 36.6. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача сума франшизи у розмірі 510 грн. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів, в рівних частках з кожного, на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved