Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому простить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом, виданим Деснянським районним судом м.Києва та ухвалою суду від 03.07.2018. Вимоги позову обґрунтовує тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21.09.2018. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , 2017 року народження. Відповідач не надавав кошти на утримання доьки, тому позивач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу, проте відповідач добровільно та своєчасно не надає кошти, сплачує близько 1000 грн. щомісячно, позивачу доводиться особисто піклуватися про матеріальне забезпечення дитини. Коштів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму не вистачає для задоволення потреб дитини. У зв`язку з вказаним позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду. 16.02.2020 ухвалою суду відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи,у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 18.03.2021 до суду зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого останній вказує на те, що вимоги позову про зміну способу стягнення з нього аліментів на утримання доньки не відповідають дійсності, є безпідставними та надуманими. Зазначає, що сплачує аліменти в розмірі встановленому рішенням суду, бере активну участь у вихованні дитини, відіграє значну роль у формуванні світобачення та світосприйняття останньої. Посилається також на свій нерегулярний дохід, оскільки після втрати роботи був змушений стояти на біржі праці та отримувати допомогу по безробіттю, деякий час працював неофіційно, на день подання відзиву займається пошуком роботи. 24.06.2021 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справит в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо вимог позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.09.2018. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом №754/7231/18 від 11.06.2018, виданим Деснянський районним судом м.Києва та ухвалою суду від 03.07.2018 про внесення виправлення в судовий наказ відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позов позивач посилалася на те, що розмір присуджених судом аліменів на утримання дитини не є достатнім для задоволення потреб дитини, з огляду на вік дитини та необхідні потреби для забезпечення її життєдіяльності. Також позивачем зазначено, що відповідач своєчасно кошти не сплачує в добровільному порядку,тому остання вимушена звернутись до державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва для примусового стягнення аліментів. Відповідачем надано до суду довідку, видану ТОВ «Спецбудмонтаж-1» від 10.08.2021 за № ЕМ00-000001, у відповідності до якої останній за період з 20.05.2021 по 31.07.2021 мав дохід в розмірі 15 155,56 грн. Аналізуючи матеріали справи та наявні у справі докази, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності зміни розміру аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст. 183 СК України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища матері може бути підставою для її вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час позивач самостійно виховує дитину та несе витрати на її утримання, натомість відповідач є працездатним, вимог позивача не спростував, а тому суд погоджується з доводами позивача щодо зміни способу стянення аліментів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved