Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 13 травня 2017 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 18. Батьком записано відповідача у справі [PERSON], громадянин Хашимітського Королівства Йорданія, з яким в зареєстрованому шлюбі не проживали. З часу народження сина [PERSON] відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток не надає. З відповідачем вона не спілкується, ніяких відносин з ним не підтримує, стосунків не має. Відповідач з дня народження сина , так само як і на теперішній час, не займається його вихованням , не піклується ні про його фізичний та ні про духовний розвиток. Син постійно проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона самостійно створює позитивний рівень життя сина, самостійно опікується його матеріальним станом та духовним розвитком. Відповідач абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини. Батько не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Відповідач абсолютно байдужий до здоров'я сина. Згідно довідки № 07-13/ш-07-07 від 08.06.2018, її син [PERSON], [INFO], відвідував Люботинський дошкільний заклад (ясла-садок) № 2 з 02.12.2016 по 23.02.2018. У закладі дошкільної освіти батько жодного дня не з'являвся та не цікавився вихованням сина, заходами (свята, розваги) в яких приймав участь [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11.06.2018, складеного депутатом Захаренко В.В. Лютотинської міської ради Харківської області встановлено , що [PERSON] проживала разом з сином [PERSON], [INFO] року в [ADDRESS]. Батько за даною адресою ні разу не з'являвся, участі у розвитку та утриманні дитини не приймав. Відповідач у справі - [PERSON] ніяким чином не виконує свого обов'язку утримувати дитину, так і обов'язку щодо виховання та розвитку дитини з дня народження. Відповідач надав нотаріально завірену заяву в якій зазначив, що як батько не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, щодо свого малолітнього сина [PERSON] (громадянина України, що народився [INFO] року в м. Харків), який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вказав, що в подальшому претензій мати не буде. Справу, щодо позбавлення батьківських прав просив розглядати без його участі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов [PERSON] підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається нотаріально завірена заява, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Просив справу розглядати в його відсутність, що суд вважає за можливе. Третя особа у справі служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], просила розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, не заперечували проти задоволення позову відносно позбавлення батьківських прав, стосовно стягнення аліментів покладалися на розсуд суду. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України : Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України : Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 13 травня 2017 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 18. Батьком записано відповідача у справі [PERSON], громадянин Хашимітського Королівства Йорданія, з яким в зареєстрованому шлюбі не проживали. З часу народження сина [PERSON] відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток не надає, не займається його вихованням , не піклується ні про його фізичний та ні про духовний розвиток, абсолютно байдужий до здоров'я сина. З відповідачем позивач не спілкується, ніяких відносин з ним не підтримує, стосунків не має. Син постійно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивач самостійно створює позитивний рівень життя сина, самостійно опікується його матеріальним станом та духовним розвитком. Відповідач абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини. Батько не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Згідно довідки № 07-13/ш-07-07 від 08.06.2018, [PERSON], [INFO], відвідував Люботинський дошкільний заклад (ясла-садок) № 2 з 02.12.2016 по 23.02.2018. У закладі дошкільної освіти батько жодного дня не з'являвся та не цікавився вихованням сина, заходами (свята, розваги) в яких приймав участь [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11.06.2018, складеного депутатом Захаренко В.В. Лютотинської міської ради Харківської області встановлено , що [PERSON] проживала разом з сином [PERSON], [INFO] року в [ADDRESS]. Батько за даною адресою ні разу не з'являвся, участі у розвитку та утриманні дитини не приймав. Відповідач у справі - [PERSON] ніяким чином не виконує свого обов'язку утримувати дитину, так і обов'язку щодо виховання та розвитку дитини з дня народження. Відповідач надав нотаріально завірену заяву в якій зазначив, що як батько не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, щодо свого малолітнього сина [PERSON] (громадянина України, що народився [INFO] року в м. Харків), який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вказав, що в подальшому претензій мати не буде. Справу, щодо позбавлення батьківських прав просив розглядати без його участі. Права батьків по відношенню до своєї дитини невід'ємно пов'язані з їх обов'язками, які кореспондують правам та зазначені у ст. 150 СК України. Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Виховання - це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці. Стаття 150 СК України закріплює мінімальні вимоги до належної поведінки батьків щодо виховання дитини. Вона містить перелік тих дій, які батьки зобов'язані вчиняти щодо дитини з метою забезпечення її права на належне виховання та розвиток. До них закон відносить зокрема: піклування про здоров'я дитини; піклування про фізичний розвиток дитини; піклування про духовний розвиток дитини; забезпечення здобуття дитиною повної середньої освіти; підготовка дитини до самостійного життя; повага до дитини. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов'язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов'язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1-2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов'язки по вихованню дитини передбачені ст. 150 СК України, ст.12 закону України «Про охорону дитинства» та конкретно розкриті у першій частині позову, щодо поведінки та відношення Відповідача до їх виконання. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов'язків по участі в охороні дитинства власної дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини: в найкращих інтересах дитини, у випадку якщо батьки не піклуються про неї, дитина може бути розлучена з батьками за рішенням компетентного органу. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов'язані забезпечувати інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.164 ч.5 СК України: Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставіст. ст. 16 ЦК України, ст.ст.150,164,180-183, 238,

Outcome: approved