Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але за місцем реєстрації не проживає з 15.09.2013 року. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним сином, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило. Треті особи, які не заявляє самостійних вимог Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області та Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про час та місце повідомлялись своєчасно та належним чином, заперечень та будь-яких заяв до суду не надали. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування від 26.08.1969 р. [PERSON] набули право власності, на будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному житловому будинку з 27.05.1992 р., що підтверджується копією домової книги та довідкою виконавчого комітету Кушугумської селищної ради № 01-45/1446 від 21.12.2019 р. З довідки № 2286 від 11.10.2019 р., виданої виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає з 15.09.2019 року по теперішній час. Згідно акту від 11.10.2019 р. обстеження фактичного проживання громадянина складеного комісійно за участі: [PERSON] , [PERSON] та посвідченого секретарем Кушугмської селищної ради встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований, але з 15.09.2013 р. фактично не проживає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою позивачки та мешкає поруч з нею більше 20-ти років. Щодо відповідача [PERSON] повідомила, що він є онуком позивачки, який дійсно зареєстрований в будинку [ADDRESS] , однак з вересня 2013 року фактично не мешкає, комунальні платежі не сплачує, речі в будинку не тримає. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved