Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі, та від шлюбу народилася дитина, син, - [PERSON], [INFO], 01.10.2008 року шлюб було розірвано, Чечельницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення від 02.02.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 5300,00 гривень на місяць до повноліття дитини. Позивачка вказує в позові, що відповідач самостійно не бажає збільшити допомогу на утримання дитини. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом (а.с. 1-2) та просить суд: -збільшити розмір аліментів з 300 грн., які сплачуються щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 02.02.2009 року до 1/4 частини доходу платника аліментів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач [PERSON]надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав, проти позову не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 18). Відповідно ч.3, ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно копії свідоцтва про народження, 30.01.2003 року у [PERSON] та [PERSON] та народився син [PERSON] (а.с.4). Відповідно копії рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 02.02.2009 рокуз відповідача [PERSON]було стягнено 300,00 гривень аліменти на дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області від 01.10.2008 рокушлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 16.01.2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, та позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Відповідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області від 18.03.2015 року у позивача [PERSON] народилася дитина [PERSON] (а.с.7). Підставою звернення [PERSON]з позовом про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина підростає, в звязку з чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та вніс зміни до сімейного законодавства. За даних обставин у суду є всі підстави для ухвалення рішення про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], який в даному випадку збільшиться шляхом зміни способу стягнення аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини. Зокрема, суд враховує той факт, що дитина потребує періодичного лікування, позивач на даний час не працює. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи, що утримувати неповнолітню дитину є обов'язком як батька, так і матері, суд вважає за можливе стягувати з відповідача [PERSON]на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правилами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ та на час розгляду справи становить 704,80 грн.

Outcome: approved