Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської районної державної адміністрації про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться станом здоров'я дочки, не виконує своїх батьківських обов'язків по її утриманню та вихованню. Зазначила, що батько самоусунувся від виховання своєї дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої - [PERSON], [INFO] Також, позивачка просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошові сумі, в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом в суд і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обґрунтовуючи їх пояснила, що відповідач по справі, після розірвання шлюбу між сторонами, не цікавиться дитиною, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться життям дочки. Окрім того, згідно заяви від 15.06.2004 року, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. за реєстром №5082, [PERSON] відмовився від своїх батьківських прав та обов»язків стосовно доньки [PERSON], 2000 року народження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON], вказавши, що він не приймає участі у вихованні дитини, його неповнолітньої дитини, дочка позбавлена матеріальної допомоги та будь-якого піклування з боку батька. Тому, служба у справах неповнолітніх та дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Прокурор, з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 11.07.2002 р. Відділом РАГСу Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області). У даному шлюбі у них [INFO] р. народилася дочка [PERSON] (Свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом РАЦСу Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області) Позивачка [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] що стверджується Довідкою №1003 від 18.07.2014 року, виданою Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача та допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], батько, з часу розірвання шлюбу між сторонами, не виявляє до дочки батьківської уваги та турботи, не цікавиться станом її здоров»я, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у вихованні. Дитина перебуває на повному утриманні матері. Як вбачається із, наявної при матеріалах справи, заяви, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б., [PERSON] заявляє, що він відмовляється від своїх батьківських прав та обов»язків стосовно своєї доньки [PERSON], яка народилася [INFO] року, та надає згоду на її удочеріння громадянином Іспанії. Згідно висновку Тернопільської районної державної адміністрації №02-1803/11 від 08.12.2014 року, Тернопільська райдержадміністрація, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.11.2014 року №51, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття...». Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини (надалі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав, підлягає до задоволення. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача [PERSON], слід позбавити батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] одружений та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, те, що у нього на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2014 року становить 1286 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: partial