Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року по справі № 753/20266/16 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на 1 курсі Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого, очної (денної) форми навчання в Інституті екранних мистецтв на бюджетній основі. Донька проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, скільки її заробітна плата складає в середньому 6000,00 грн., інших доходів вона не має. Крім того, на утриманні позивача також перебуває донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної доньки не надає. Таким чином, позивачу важко самостійно та у повній мірі фінансово забезпечити утримання доньки-студентки, забезпечити їй належне харчування, придбавати для неї одяг та взуття, витрачати додаткові кошти на розвиток та її навчання. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, та до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою суду Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2021 призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник у судове засідання з`явились, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав того, що самостійно приймає участь в утриманні дитини, приймає участь у її житті, зокрема переказує кошти дитині, купує одяг. Обставини викладені позивачем у позові не відповідають дійсності. Донька іноді залишається у відповідача на ночівлю, оскільки їй зручніше та ближче їздити до університету. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Таким чином, вислухавши пояснення позивача та її представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження доданої до матеріалів справи. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року по справі № 753/20266/16 шлюб між [PERSON] та [PERSON] -розірвано. Донька [PERSON] , [INFO] досягла повноліття та навчається на першому курсі Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого, очної (денної) форми навчання в Інституті екранних мистецтв на бюджетній основі, що підтверджується довідкою з місця навчання №85 від 09.09.2021. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Встановлено, що донька [PERSON] , проживає з матір`ю, що стороною відповідача не заперечувалось. [PERSON] не має можливості самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідач є особою працездатного віку, обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, не надає, що також не спростовано відповідачем у ході судового розгляду. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, та відповідачем не спростовано обставин того, що донька навчається у вищому навчальному закладі, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідач допомоги на утримання доньки не надає, яка навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим, перебуває на повному утриманні матері. В той час як відповідач є працездатним чоловіком та має змогу надавати допомогу. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. При вирішенні питання розміру аліментів враховується також потреби особи даного віку. При вирішенні питання по суті спору суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я позивача, який потребує матеріального утримання, враховує потреби особи її віку. Таким чином на підставі зібраних доказів судом встановлено, що донька [PERSON] досягла відповідного віку, навчається у вищому навчальному закладі, та у зв`язку з цим, потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Твердження відповідача про те, що він самостійно надає матеріальну допомогу доньці, судом оцінюється критично, та не може бути прийнято судом до уваги, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів цим твердженням, які поза розумним сумнівом це б доводили, з боку відповідача суду надано не було, крім того не позбавляє відповідача обов`язку утримувати доньку у встановленому законом порядку за рішенням суду. Обставин того, що відповідач позбавлений можливості надавати допомогу у розмірі, який заявлений позивачем у ході судового розгляду судом не встановлено. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, є обґрунтованим. Вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, оцінивши встановлені судом обставини, надані сторонами пояснення та докази, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання, починаючи з 22 вересня 2021 року та до закінчення [PERSON] навчання в Київському національному університеті театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого, а саме до 30.06.2025. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача та відповідача, матеріальне становище позивача і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи не вбачається та стороною відповідача не надано даних які б свідчили про втрату відповідачем працездатності. Окрім того, відповідачем не доведено неспроможність надавати допомогу позивачеві у розмірі 1/4 частини від його доходу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22 вересня 2021 року. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved