Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.\~Черкаси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 01 серпня 2014 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 120393. Також вказує, що дітей та спільного майна вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. За останній рік спільного проживання у них постійно виникали суперечки через різні побутові питання, відповідач дозволяв собі застосовувати до неї фізичну силу. За таких обставин, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, надії на примирення немає, шлюб носить лише формальний характер. Чоловік на розірвання шлюбу не згоден. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2017 року, за клопотанням відповідача по справі, сторонам надавався строк 01 (один) місяць для примирення. В судовому засіданні позивач [PERSON], після сплину строку на примирення, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того, пояснила, що уже більше чотирьох місяців вони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, а тому ніякого примирення бути не може. Категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратила повагу до відповідача та почуття. Заперечувала проти надання додаткового строку на примирення, про який просив відповідач. До такого рішення вона прийшла без будь-якого впливу з боку інших осіб, а свідомо. Також вказала, що всі судові витрати залишає за собою. В судовому засіданні відповідач [PERSON], після сплину строку на примирення, заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Також пояснив, що ситуація, яка склалася між ними носить лише тимчасовий характер. Він має намір примиритися з дружиною та зберегти сімю, просив ще продовжити строк на примирення. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 01 серпня 2014 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-СР №120393), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 230. Також встановлено, що сторони дітей не мають. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який не погодився із заявленими позовними вимогами та категоричну позицію позивача [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Встановивши, що між ними втрачено взаєморозуміння, відсутнє бажання з боку позивача щодо збереження сім»ї, сімейних відносин сторони не підтримують протягом певного періоду часу, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою статті 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved