Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 14 жовтня 2004 року. За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року шлюб було розірвано та присвоєно їй дошлюбне прізвище [PERSON]. 14 лютого 2014 року рішення набрало законної сили. Від шлюбу з [PERSON] мають сина [PERSON], народженого [INFO] року, який перебуває на утриманні матері. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання дитини. Знаючи, що малолітній син [PERSON] навчається у школі і потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, відповідача та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони шлюб зареєстрували 14 жовтня 2004 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, присвоєно після розірвання шлюбу [PERSON] дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає разом з малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 45 від 14 травня 2014 року, виданої Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Краківська 15-17». Відповідач зареєстрований та проживає окремо від дитини, постійної участі у вихованні та утриманні сина не приймає (а.с.7). Відповідно до довідки про доходи № 255 від 01 серпня 2014 року, виданої ТОВ «Геопроект», позивач займає в ТОВ «Геопроект» посаду головного бухгалтера. Загальна сума доходу за період часу з лютого 2014 року по липень 2014 року становить 11 859 гривень 59 копійок (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають до стягненню аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved