Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 17 квітня 2020 року № 9433 приватним нотаріусом Колейчиком В.В. про стягнення з неї несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору грошових коштів в сумі 13 554,33 грн, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на відсутність правових підстав у нотаріуса на його вчинення. В обґрунтування вимог зазначила, що в усіх документах приватного виконавця вказано, що вона зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично місце проживання її зареєстровано в м. Кривому Розі. Самого виконавчого напису вона не отримувала. Крім того, у неї відсутній кредитний договір, тому вона вважає, що у нотаріуса він теж відсутній, так як потрібно розуміти, за який період та про яку саме заборгованість йдеться. Вона впевнена, що у нотаріуса відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень, довідка фінансової установи про ненадходження платежу, оскільки вона не знала про існуючі зобов`язання, їй ніхто нічого не направляв. Тому вважає, що оскільки у нотаріуса не було всіх необхідних документів, за яким стягнення проводиться в безспірному порядку, нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 23 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом торін. Зобов`язано Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича надати суду належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо виконавчого напису нотаріуса № 9433 від 17.04.2020, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» несплачених в строк відповідно до умов в сумі 13 554,33 грн. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року за клопотанням позивача забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 9433 від 17 квітня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (копію виконавчого напису 9433 від 17.04.2020, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» суми 13 554,33 грн., на підставі якого нею відкрито виконавче провадження № 61915544 та витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» належним чином завірені копії: виконавчого напису № 9433, винесеного 17.04.2020 Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» заборгованості в сумі 13554,33 грн. та матеріалів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису № 9433 від 17.04.2020, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» заборгованості в сумі 13554,33 грн. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причин неявки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ТОВ «Алекскредіт» відзиву на позов не подав. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. письмових пояснень до суду не надав. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2864232 від 02 листопада 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт», на користь останнього, за період з 23 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року, в сумі 11 754,33 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 600 00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5 154,33 грн. (а.с. 75 - копія напису). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису (постанова Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц (№ в ЄДРСР 87857851) дійшла висновку, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Тобто вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Матеріали оспорюваного виконавчого напису були витребувані судом у приватного нотаріуса Колейчика В.В., однак ухвала суду не виконана, матеріали не направлені. З інформації Міністерства юстиції України, витребуваної судом, з`ясовано, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане [PERSON] , анульоване наказом Міністерства юстиції України від 07.08.2020, діяльність приватного нотаріуса Колейчика В.В. припинена з 18.08.2020, наказ від 18.08.2020 № 983/6 оскаржується ним в суді. Документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса на зберігання до нотаріального архіву не передавалися. На виконання ухвали суду від 01 грудня 2020 року про витребування доказів приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. направлено на адресу суду копію договору про надання кредиту № 2864232 від 02.11.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алексредит» та [PERSON] (а.с. 69-74), відповідно до якого останній на підставі пункту 1.4 надано кредит у розмірі 6 600,00 грн. із зазначенням відсоткової ставик за користування кредитом та відповідальністю за його прострочення. Строй дії договору діє до повного виконання сторонами обов`язків за ним (п. 3.1. договору), з графіком платежів за договором. Згідно тексту виконавчого напису, копія якого направлена приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. на адресу суду, стягнення заборгованості проводиться за період з 23.11.2019 по 31.01.2020, тобто в межах строку позовної давності, заборгованість складається із сум заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом (а.с. 75). Як встановлено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. Надана позивачем копія виписки по картковому рахунку, в якій, крім субсидії, зазначено про направлення коштів на погашення арештованої суми сама по собі не є доказом наявності спірної заборгованості. Позивач до матеріалів позовної заяви не долучила будь-які докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який вона не оспорювала. Доводи про те, що виконавчий напис слід вважати незаконним у зв`язку із неправильним зазначенням адреси боржника в місті Києві, не мають значення для вирішення спору, оскільки зі змісту виконавчого напису вбачається, що інші дані боржника (прізвище, дата народження, податковий номер, адреса реєстрації) зазначені вірно. Доводи щодо відсутності у позивача кредитного договору не позбавляє її права отримати його дублікат (копію) у стягувача ТОВ «Алекскредіт», як і дізнатися про наявність існуючої заборгованості,період заборгованості, тощо. Доказів неукладення нею вказаного кредитного договору, визнання його недійсним, не отримання кредитних коштів, тощо, позивачем суду не надано. Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають. Частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України визначено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи викладене, суд вважає скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від 01 грудня 2020 р.

Outcome: dismissed