Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що згідно ордеру на житлове приміщення № 59 від 23 червня 2011 року, вона отримала квартиру [ADDRESS]. В теперішній час в квартирі зареєстровано четверо осіб: вона, її донька [PERSON], її онуки [PERSON] та [PERSON] З 2012 року відповідач без поважних причин не проживає в даній квартирі, добровільно покинув місце мешкання бо переїхав мешкати до іншої бабусі. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає реалізації права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 45 будинку № 104 по пр. Аношкіна в м. Камянське Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи адміністрації Південного району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Надали заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 59 від 23 червня 2011 року, [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки № 2/34270 від 21.12.2017 року про реєстрацію та склад сімї, виданої ТОВ «ЄРЦ КП», в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з актом № 162 КП КМР «УКОЖФ» від 01.03.2018 року, [PERSON] з 2012 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задовольнити. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: partial