Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Позовна заява обгрунтована тим, що у позивача і відповідача є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2015 року відповідач, за усною домовленістю з позивачкою, сплачував аліменти на утримання спільної дитини в розмірі не менше ніж 20 000 грн., але з квітня 2021 року відповідач перестав сплачувати обумовлені грошові кошти на утримання дитини. Посилаючись на зазначене, а також на понесені позивачкою додаткові витрати на дитину, позивач просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 20 000 грн. щомісячно, а також додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 40 120,25 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано сторонам строк для подання заяв по суті. Відповідач скориставася своїм правом та надав відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що станом на час розгляду справи він перебуває у новому шлюбі та чекає на появу дитини, посилався на допомогу матері в звязку з її хворобою, вказав, що він офіційно працює у ТОВ «Техно 2004», на посаді менеджера збуту, з заробітною платою в розмірі 6500 грн. на місяць, що унеможливлює перерахування на утримання дитини грошових коштів, що він сплачував раніше. Просив задовольнити позовну заяву в частині стягнення аліментів частково, визначивши розмір аліментів у 1625 грн., але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додатково відповідач заперечив проти стягнення деяких додаткових витрат на дитину, що зазначені позивачкою, та в цій частині просив задовольнити вимогу стягнувши з нього грошові кошти у розмірі 2767,50 грн. Позивач подала до матеріалів справи відповідь на відзив, в якому вказала, що не погоджується відзивом відповідача та вважає, що позов повинен бути задоволений у повному обсязі. У заперечені на відповідь відповідач повторно просив позов задовольнити частково, відповідно до зазначеного у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.2009 року. З вересня 2015 року сімейні відносини між сторонами фактично припинені. Дитина проживає разом з позивачем. Як вказано у позовній заяві, до вересня 2019 року відповідач сплачував позивачу на утримання дитини грошові кошти у розмірі 20 000 грн. З вересня 2019 року розмір перерахованих грошових коштів в рахунок сплати аліментів зменшився, а станом на квітень 2021 року відповідач припинив перерахування грошей на утримання дитини. Зазначене підтверджується і самим відповідачем. Як на підставу позову про стягнення аліментів на утримання дитини позивач посилається на припинення перерахування грошових коштів відповідачем на утримання спільної дитини. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначив відповідач, на час розгляду справи він працює у ТОВ «Техно 2004» та отримує заробітну плату у розмірі 6500 грн., про що надав довідку від 13.08.2021 року. Зазначене не спростовано позивачкою. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачкою не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджували б витрати відповідача, що перевищують його офіційний заробіток. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що останній є особою працездатного віку, має постійний дохід в розмірі 6500 гривень, іншу сім`ю. Докази про наявність у відповідача на праві власності рухомого або нерухомого майна, на утримання якого він несе витрати або з використання якого має додаткові доходи матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач має будь-які інші доходи, ніж за основним місцем роботи, або ж інші аліментні зобов`язання. Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 20000 гривень щомісяця, однак будь-які докази на підтвердження того, що витрати для забезпечення життєдіяльності та розвитку дитини становлять зазначену суму кожного місяця матеріали справи не містять. Позивачем не надано доказів про розмір витрат, які вона несе на придбання продуктів харчування для дитини, сезонного одягу, належних доказів на підтвердження витрат, понесених на тренування дитини щомісяця. Позивач також є особою працездатного віку та отримує доходи як само зайнята особа. Аліменти - це щомісячні виплати на утримання дитини від того з батьків хто проживає окремо (від дитини). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Та не меншим від половини прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет на 2021 р.» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. 2395 гривень, з 01.07.2021 р. по 30.11.2021 р. - 2510 гривень, з 01.01.2021 р. - 2618 гривень. Обов`язок утримувати дитину є обов`язком обох батьків і не може бути покладений лише на батька. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача половини додатковий витрат за: клінічне обстеження(МРТ) - 600 грн., консультація у травматолога в «Педіатрія» - 425 грн., оплачені медикаменти - 242 грн. 45 коп., спортивний одяг, взуття та інвентар - 4 791 грн. 40 коп., що в загальному розмірі становить - 6058,85 грн. Інші витрати, а саме: перераховані кошти дитині на особисті потреби, оплата ігрового комплекту та ігрового диску, оплата в шкільний батьківський комітет, витрати на таксі, оплата зимової школи не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 К України і не пов`язані з розвитком її особистих здібностей, а отже такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. Витрати на участь у турнірі в Одесі, а також витрати, перераховані [PERSON] е підлягають стягненню з відповідача, оскільки такі витрати, хоча і були понесені позивачем, однак доказів, що дані витрати пов`язані з розвитком особливих здібностей дитини суду не надано, оскільки призначення платежу в платіжних документах, наданих суду, зазначено як перерахування особистих коштів. З огляду на викладене, позовін вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial