Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 31\~серпня 2020 року вона позичила відповідачу гроші в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) грн. Факт отримання грошових коштів відповідач підтвердив власноручно написаною розпискою. Відповідач зобов`язався повернути позику до 30 листопада 2020 року, однак ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання та борг не повертає. Позивач, просить стягнути з відповідача борг у сумі 32000 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 12\~січня 2021 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача адвокат Куцоконь В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у встановлений судом строк відзив на позов не подав, клопотань не заявляв. Враховуючи вимоги\~статті 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2020 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] . гроші в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) грн., які останній зобов`язався повернути в строк до 30 листопада 2020 року. Вказані обставини підтверджуються даними розписки від 31 серпня 2020 року. Тобто, даний документ повністю підтверджує, як факт отримання відповідачем коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у встановлений строк із визначенням порядку повернення. На час звернення позивача до суду борг відповідач не повернув, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позивача. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~з ст.. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530\~ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг в сумі 32000 грн. У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved