Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені додаткові витрати на лікування дитини у квітні 2018 року у розмірі 987,50 грн. разово; понесені витрати на навчання дитини в спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземних мов за 2017-2018 навчальний рік у розмірі 11750,00 грн.; понесені витрати на навчання дитини в дитячій музичній школі за 2017-2018 навчальний рік у розмірі 575,00 грн.; понесені витрати на навчання дитини в гуртку з роботехніки за 2017-2018 навчальний рік у розмірі 4770 грн.; понесені витрати на відпочинок дитини в квітні 2018 року у розмірі 381,79 грн.; понесені витрати на фізичний розвиток дитини в квітні 2018 року у розмірі 138,00 грн. та додаткові витрати на навчання та розвиток дитини у розмірі 1424,50 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2013 року по справі №495/8647/13-ц вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття. Дитина підростає та потребує більшого забезпечення для належного утримання, рівень присуджених аліментів є надто низьким та не відповідає розміру аліментів визначеного законом. Крім того, у квітні 2018 року був проведений консультативний огляд лікаря-офтальмолога з метою визначення гостроти зору та підбору окулярів дитині; з метою розвитку здібностей дитина відвідує школу з поглибленим вивченням іноземної мови, дитячу музичну школу та гурток роботехніки; дитина виїзджала на відпочинок та туристичну подорож, для фізичного розвитку дитина відвідує парки атракціонів, спортивні траси, в звязку з чим позивач несе додаткові витрати. Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з розвитком її здібностей, але відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 14 червня 2018 року за правилами підсудності до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була передана цивільна справа №759/8851/18 (2-495/3379/2018) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2018 року, цивільна справа №759/8851/18 (2-495/3379/2018) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, була повідомлена належним чином. На адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Згідно адресної довідки, за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , з 15.11.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, докази, суд встановив. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2013 року справа №495/7517/13-ц. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2013 року по справі №495/8647/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало чинності та виконується. Неповнолітня дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, дитина підростає та потребує більшого забезпечення для належного утримання, рівень присуджених аліментів є надто низьким та не відповідає розміру аліментів визначеного законом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно дост. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби самої дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено, що прожитковий мінімум становитиме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням викладеного, на думку суду, наявні підстави вважати, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися мінімальні життєві стандарти. Вимога про зміну розміру аліментів включає в себе вимогу про встановлення мінімального розміру аліментів, визначених законодавством України. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст.180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів на ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві, вона несе додаткові витрати на фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину вразі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Це кошти, які додатково витрачаються у зв`язку з особливими обставинами: на розвиток здібностей дитини - розумових, фізичних, музичних; на лікування дитини - придбання певних ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Щодо заявлених вимог про стягнення додаткових витрат, суд виходить з наступного. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до проведенного консультативного огляду лікаря-офтальмолога від 14.04.2018 року гостроти зору, дитині [PERSON] встановлений діагноз - міопія середньої тяжкості, відповідно до рецепту дитині були придбані окуляри вартістю 1800 грн. та пінцет вартістю 25,00 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками. Таким чином, позивач понесла додаткові витрати на консультацію та лікування спільної дитини на загальну суму 1975 грн. 00 коп., на підтвердження позивачем надані квитанції з магазинів оптика (а.с.13-16). Неповнолітня дитина з метою розвитку його збідностей та створення умов для отримання якісного та всебічного (комплексного) навчання відвідує спеціалізовану християнську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов «Ріка життя», що підтверджується довідкою №423 від 10.05.2018 року, вартість навчання за 2017-2018 навчальний рік становить 23500,00 грн.. Дитина відвідує дитячу музичну школу №22 по класу гітара, загальна вартість начання становить 1150,00 грн.. Також позивачка зазначає, що дитина відвідує гурток з роботехніки ТОВ «НВФ «Центр роботехніки «Ботеон», що підтверджується довідкою від 01.09.2017 року, загальна вартість за 2017-2018 навчальний рік становить 9540,00 грн.. Суд враховує доводи позивача та надані докази (довідки, квитанції) і оскільки вказані витрати обумовлені хворобою дитини, розвитком дитини, витрачені на розвиток фізичних та розумових здібностей дитини та встановлюють обставини зазначені в частині першій статті 185 СК України, тому половина з яких повинна бути компенсована відповідачем. В квітні 2018 року позивач разом з сином їздили у туристичну подорож до м.Камянець-Подільськ на 3 доби, позивачем були затрачені витрати на дитину у загальному розмірі 763 грн. 57 коп. на придбання квитків на залізничний транспорт, вартість проживання у готелі, тому вона просить суд стягнути з відповідача витрати у розмірі 381,79 грн., крім того нею понесені витрати у розмірі 138,00 грн. на фізичний розвиток дитини в квітні 2018 року (дитина відвідувала парки атракціонів - канатне містечко). Виходячи з викладеного вище, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Тобто, вказані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, а є витратами на утримання дитини (аліментами). Крім того, в позові позивач зазначає, що щомісячні витрати позивача пов`язані з розвитком і навчанням дитини складають 2849,00 грн., в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача половину суму, а саме 1424,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судом враховується, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, заявляючи разові витрати - необхідно надати докази усієї суми витрат. Заявляючи ж періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги позивача про щомісячне стягнення з відповідача 1424 грн. 50 коп., як додаткових витрат на неповнолітню дитину, оскільки позивачем не зазначено та не доведено, на які конкретні цілі вона очікує понести затрати та в якому приблизному розмірі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Outcome: partial