Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рокитнівського районного суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Рокитнівської селищної ради Рівненської області про поділ земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та встановлення меж користування земельною ділянкою. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що 9 лютого 1963 року, вона, за час шлюбу з [PERSON], придбала ? частину будинку [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради Рівненської області № 189 від 26 грудня 1996 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,06 га для обслуговування частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно запису земельно-кадастрової книги № 6-6 за 1998 рік за [PERSON] обліковується під будівлями земельна ділянка площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року та від 12 листопада 2009 року визнано спільною сумісною власністю її, позивача [PERSON], та [PERSON] квартиру [ADDRESS], та виділено їй у приватну власність 51/100 частки вказаної квартири, що складається з приміщень: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 жила кімната, 2-6 передпокій, що складають ізольовану квартиру, та надвірні будівлі - гараж «Є», які знаходяться [ADDRESS]. [PERSON] було виділено як окреме житлове приміщення квартиру [ADDRESS]. При поділі квартири не було вирішено питання про поділ земельної ділянки площею 0,06 га, що обліковується за [PERSON] При зверненні до Рокитнівської селищної ради Рівненської області із заявами про поділ земельної ділянки та передачу їй у власність половини вказаної земельної ділянки їй було відмовлено у поділі земельної ділянки, оскільки селищна рада не визнає за нею (позивачем) права власності на половину такої земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями є його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] На даний час, як власник квартири [ADDRESS], позивач вказує, що не може в повній мірі реалізувати свої законні права та інтереси власника квартири, оскільки мають місце суперечки щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться її квартира, та яка необхідна для обслуговування квартири. В позовній заяві позивач [PERSON] просить поділити земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], передана у приватну власність та обліковується за покійним [PERSON] згідно запису земельно-кадастрової книги №6-6 за 1998 рік, виділивши [PERSON], у користування рівну частину вказаної земельної ділянки площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за позивачем [PERSON] право власності та встановити межі користування земельною ділянкою площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Рокитнівському районі Рівненської області, Гвоздецька О.В. в судовому засіданні пояснила, що вважає позовні вимоги позивача [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] набув у приватну власність земельну ділянку, однак межі такої земельної ділянки не встановлені, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний, в зв'язку з чим поділ земельної ділянки неможливий. Крім того, житловий будинок [ADDRESS] є багатоквартирним житловим будинком, а тому поділ спірної земельної ділянки та визнання за позивачем права власності на половину спірної земельної ділянки може порушити права власників інших квартир. Представник третьої особи - Рокитнівського районного виробничого відділу РРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру» в судове засідання не з'явився, від третьої особи до суду надійшла заява про проведення судового розгляду справи за відсутності представника третьої особи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що будинок, в якому проживає позивач [PERSON] є багатоквартирним будинком, а тому вважає, що земельна ділянка може бути передана у власність або користування об'єднанню співвласників. Крім того, позивач [PERSON] використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а тому не може ще раз набувати у власність земельну ділянку. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки до суду не повідомив, заяв про проведення судового розгляду справи за його відсутності чи про відкладення судового розгляду справи від останнього до суду не надходило. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав, вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнала, вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області в судове засідання не з'явився, від третьої особи до суду надійшла заява про проведення судового розгляду справи за відсутності її представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, представника відповідача, співвідповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного. Як вбачається з договору купівлі продажу будинку, посвідченого 9 лютого 1963 року виконавчим комітетом Рокитнівської селищної ради (а.с. 11) [PERSON] придбав незакінчену будівництвом ? частину будинку за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка за вказаним договором не відчужувалася продавцем. Витяг з рішення виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради № 189 від 26 грудня 1996 року (а.с. 26) вказує про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в межах смт. Рокитне. Згідно запису земельно-кадастрової книги вказана земельна ділянка обліковується за [PERSON] площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 березня 2008 року, рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2008 року (а.с. 12-13), рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2009 року (а.с. 14) було визнано спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] та [PERSON], квартиру [ADDRESS], виділивши у власність позивачеві [PERSON] 51/100 частини вказаної квартири, що складається з приміщень: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 жила кімната, 2-6 передпокій, що складають ізольовану квартиру, та надвірні будівлі - гараж «Є», які знаходяться [ADDRESS]. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25611543 від 18 березня 2010 року підтверджує право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 25) [PERSON] помер [INFO] в смт. Рокитне Рівненської області. Як встановлено під час судового розгляду справи, чоловікові позивача [PERSON] - [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради № 189 від 26 грудня 1996 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в смт. Рокитне. Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року (в редакції, що діяла на час прийняття вказаного вище рішення виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради за № 189) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] використала своє право на безоплатне отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, отримавши у приватну власність шляхом приватизації земельну ділянку для вказаних цілей за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). В зв'язку з цим, на частину спірної земельної ділянки не може бути визнано за позивачем право власності. У позовній заяві та судовому засіданні позивач [PERSON], як на підставу позовних вимог, посилається на поділ між нею та її чоловіком [PERSON] частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з чим, на думку позивача [PERSON], вона, з урахуванням положень ст. 120 Земельного кодексу України, має право вимагати поділу земельної ділянки на якій розташована належна їй частина будинку. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, на які у своїй позовній заяві посилається позивач, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Однак, як встановлено із досліджених в судовому засіданні рішень судів (а.с. ) предметом поділу спільного майна подружжя, позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON], була квартира [ADDRESS], а не частина будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час поділу майна) порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Земельного кодексу України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що межі спірної земельної ділянки площею 0,06 га не були встановлені на місцевості в натурі, технічна документація на вказану земельну ділянку відсутня, в зв'язку з чим неможливо поділити земельну ділянку та встановити межі її користування. Призначеною у даній цивільній справі експертизою (а.с. ) передбачено поділ спірної земельної ділянки із зазначенням орієнтовної площі земельної ділянки, а не точних її меж та площі. Відповідно до абз. 2 ч. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. З урахуванням вказаних обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed