Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Олександрівськ» про усунення перешкод у користуванні майном. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власницею об`єктів нерухомості по [ADDRESS] , а саме: нежитлового приміщення інв. №180113, реєстраційний номер нерухомого майна 2176289723101, та нежитлового приміщення склад літ.М. Вказане майно вона успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON] , однак не може розпоряджатись нерухомістю, оскільки вона зайнята ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ», яке не бажає врегулювати вказане питання у позасудовому порядку, у зв`язку із чим просила усунути їй перешкоди у користуванні майном, які чиняться Відповідачем, шляхом примусового звільнення об`єктів нерухомого майна. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Олександрівськ» позовні вимоги не визнає, вважає, що об`єктами нерухомості по [ADDRESS] вони користуються правомірно, на підставі договору оренди від 03 січня 2017 року, що укладався із [PERSON] . Вказаний договір оренди діє до 03.11.2022. Також, представником зазначено, що Відповідачем авансом сплачено орендні платежі і станом на 30.06.2021 переплата становить 478 00,00 грн. Враховуючи наявність договору оренди та здійснення авансових платежів, на переконання сторони Відповідача, відсутні правові підстави для звільнення Відповідачем займаних приміщень. Ухвалою судді від 11.05.2021 відкрито провадження у цій справі у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. В рамках підготовчого провадження представником Позивача заявлялись клопотання про витребування доказів, які були задоволені судом, та витребувано у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (ухвала суду від 13.07.2021) та філії в м. Запоріжжя АТ «Укрексімбанк» інформацію про рух коштів на рахунку Відповідача із контрагентом ФОП [PERSON] (ухвала суду від 11.10.2021); витребувано у Запорізької філії ТОВ «Венбест» наявні копії договорів оренди між ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ» та [PERSON] , на підставі яких у ТОВ «ТД «Олександрівськ» виникало право користування майном за адресою: [ADDRESS] (ухвала суду від 13.07.2021); витребувано у Вознесенівської ДПІ ГУДПС у Запорізькій області інформацію про те, чи декларувало ТОВ «ТД «Олександрівськ» дебіторську заборгованість, та в якому обсязі, у період 2017 - 2020 років (ухвала суду від 13.07.2021); оригінали документів, копії яких надані представником Відповідача до відзиву. Також, після надання представником Відповідача оригіналів документів, які долучені до відзиву, представником Позивача заявлено клопотання про призначення судової - технічної експертизи зазначених документів, на вирішення якої поставити питання - яким способом виконано підпис від імені [PERSON] на Договорі оренди нежитлового приміщення №фоп -1/01, Акті приймання-передачі нежитлового приміщення №ФОП-1/01, Додатковій угоді до договору Оренди нежитлового приміщення № ФОП - 1/01, Акті звірки взаємних розрахунків за період січень 2018 - грудень 2019, Рахунках на оплату у кількості 20 шт. за період з 10.03.2017 року по 24.01.2020 року. Проведення експертизи представник Позивача обґрунтовував необхідністю підтвердження його доводів про те, що всі підписи на доданих до відзиву документах виконані не [PERSON] власноручно, а невстановленою особою із застосуванням технічних методів, а саме використання Факсиміле. Представник Відповідача адвокат Іванова Н.О. заперечила проти призначення у справі судової експертизи зазначивши, що дійсно на оригіналах вказаних документів міститься не власноручний підпис [PERSON] , а факсиміле із його підписом. Також надала суду незавірену копію угоди між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , в якій передбачалось використання між ними аналогів власноручного підпису - факсиміле. Враховуючи, що експертиза у справі призначається для з`ясування певних обставин справи, які не можливо встановити іншим засобами доказування, а Відповідачем фактично визнається обставина для якої представник Позивача просив призначити експертизу, судом відхилено вказане клопотання. У зв`язку з наданням представником Відповідача незавіреної копії угоди між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] про використання факсиміле, представником Позивача заявлено клопотання про витребування у Відповідача оригіналу вказаної угоди, яке було задоволено судом та зобов`язано директора ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ» Швидку В.В. надати оригінал угоди від 10 жовтня 2016 року укладеної між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . На виконання ухвал суду ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та Запорізька філія «УКРЕКСІМБАК» надали виписки про рух коштів, Запорізька філія ТОВ «ВЕНБЕСТ» надала копію договору оренди укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ» від 24 січня 2020 року, Вознесенівською ДПІ ГУДПС у Запорізькій області надано інформацію про задекларовані суми дебіторської заборгованості ТОВ «ТД «Олександрівськ» у період 2017-2020 років. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено вказану справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставах зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] з 01.10.2020 є власником нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 252673929 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Ѕ частка майна об`єкту нерухомості належить на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: 1767, та Ѕ частка майна належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1768. (а.с.5-9). Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, ТОВ «ТД «Олександрівськ» (код ЄДРПОУ 40526107) зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , засновником та кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи є [PERSON] . (а.с.10). Також встановлено, що ТОВ «ТД «Олександрівськ» користується вказаними нежилими приміщеннями, відповідно до Договору оренди №ФОП-/01 від 03.01.2017. (а.с.77-81). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином Позивачу, як власнику, належить право на вільне розпорядження майном. У відповідності до приписів ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Спірне майно на час розгляду спору зайняте Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Олександрівськ». Факт зайняття цих приміщень саме Відповідачем підтверджується листом Запорізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ», яке повідомило, що з 2016 року надає послуги щодо охорони спірних приміщень ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ». Також, вказана обставина підтверджується й інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де адреса спірних приміщень зазначена як місцезнаходження Відповідача. Таким чином під час судового розгляду на підставі належних і допустимих доказів встановлено, що [PERSON] належать нежитлові приміщення по [ADDRESS] , та вказані приміщення на час розгляду спору зайняті ТОВ «Торговий дім «Олександрівськ». Досліджуючи питання правомірності зайняття належних Позивачу об`єктів нерухомого майна суд зазначає таке. Відповідачем на підтвердження своєї позиції про правомірність користування приміщеннями, які належать Позивачу, надано договір оренди нежитлового приміщення №ФОП-1/01 від 03 січня 2017 року, предметом, якого було передача [PERSON] у орендне користування ТОВ «ТД «Олександрівськ» нежитлового приміщення площею 391,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Також суду надано додаткову угоду від 5 січня 2017 року до цього договору, якою внесені зміни до основного договору щодо місцезнаходження орендованого майна та вказано, що об`єктом оренди є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження отримання в оренду вказаного майна Відповідачем надано акт прийому передачі від 05 січня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що в орендне користування передається нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на положення ст.795 Цивільного кодексу України суд приходить до висновку, що Відповідачем не надано допустимого доказу передачі йому в орендне користування саме приміщень, які є предметом спору, що знаходяться по [ADDRESS] . В силу приписів частини 1 статті 793 Цивільного кодексу України визначена обов`язкова письмова форма договору найму будівлі або іншої капітальної споруди. Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Можливість використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Представником Відповідача надано суду незавірену копію угоди від 10 жовтня 2016 року, укладеної між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , з тексту якої вбачається, що сторони домовились використовувати аналоги власноручних підписів - факсиміле. На вимогу суду оригіналу такої угоди не надано, належних та допустимих доказів неможливості виконання вимоги суду щодо надання оригіналу угоди також не надано. Суд, при вирішенні справи, не приймає до уваги вказану угоду оскільки у відповідності до частини 2 та 5 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Частиною 10 статті 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Подана суду копія угоди про використання факсиміле не була засвідчена представником Відповідача, та не було повідомлено про наявність у Відповідача оригіналу цього доказу. На вимогу суду оригінал цієї угоди для огляду не надано, а тому суд не враховує цю угоду при розгляді справи по суті. Більш того, суд зазначає, що угода між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] про використання факсиміле навіть за умови надання її оригіналу не може вважатись домовленістю сторін договору оренди нежитлового приміщення №ФОП -1/01 від 03.01.2017 про використання факсиміле у розумінні ч.3 ст.207 ЦК України, оскільки укладена не сторонами договору, а іншими особами. Сторонами договору оренди були суб`єкти господарювання - Фізична особа підприємець [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Олександрівськ», у той час коли сторонами угоди про використання факсиміле були громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] . Враховуючи наведені положення чинного законодавства, суд критично ставиться до договору оренди нежитлового приміщення №ФОП-1/01 від 03 січня 2017 року, додаткової угоди до нього, та акту прийому передачі майна 05 січня 2017 року, оскільки у підготовчому засіданні було встановлено, що зазначені документи не містять власноручного підпису Орендодавця - [PERSON] , а замість його підпису проставлено його аналог - факсиміле. Враховуючи приписи частини 2 ст.207 ЦПК України, ч.2 ст.215 та ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України, оскільки сторонами не було дотримано письмову форму правочину, то вказаний правочин є недійсний (нікчемний) в силу приписів частини 2 статті 2015 ЦК України, в силу того, що недодержання письмової форми правочину є прямою вказівкою його недійсності у відповідності до ч.1 ст.218 ЦК України. Згідно з пунктом 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24 травня 1995 № 88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Спеціальний закон, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні є Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Нормами цього Закону застосування факсиміле для підпису первинних документів не передбачено. Враховуючи наведене, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено використання факсиміле на документах первинної бухгалтерської звітності суд критично ставиться до наданих Відповідачем доказів виконання договору, а саме акту звірки взаємних розрахунків за період січень 2018 - грудень 2019 та рахунків на оплату орендних платежів у кількості 20 шт. за період з 10.03.2017 по 24.01.2020. Судом відхиляються також і доводи Відповідача, що ним виконувався договір оренди нерухомого майна №ФОП-1/01 від 03 січня 2017 року, та на даний час Відповідачем здійснено авансові платежі за користування майном, а тому між сторонами склались фактичні договірні відносини виходячи із наступного. Під час розгляду справи на підставі банківських виписок наданих Відповідачем та з інформації про рух коштів дійсно підтверджується факт здійснення платежів Відповідачем на адресу ФОП [PERSON] із цільовим призначенням оплати - орендних платежів. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Однак з банківських виписок неможливо встановити за оренду яких приміщень здійснювались платежі, а також неможливо встановити фактичний розмір місячної орендної плати. Проаналізувавши інформацію про рух коштів ТОВ «ТД «Олександрівськ» судом встановлено, що за користування нерухомим майном у період з 01.06.2016 по 31.12.2016, тобто за сім місяців сплачено оренду плату у розмірі 380 800,00 грн, або в середньому 54400,00 грн. на місяць, а згідно наданого примірнику договору оренди від 03 січня 2017 року місячний розмір орендної плати вказаний 13 050,00 грн., тобто менший у чотири рази ніж підтверджений документально. Домовленість сторін про внесення орендної плати у розмірі, вказаному в договорі оренди від 03.01.2017, та на який посилається Відповідач спростовується також і даними бухгалтерської звітності, оскільки як випливає із акту звірки взаємних розрахунків за період січня 2018 - червня 2021 року Відповідач зазначив наявність дебіторської заборгованості у розмірі 478 100 грн., у той же час ТОВ «ТД «Олександрівськ» задекларував дебіторську заборгованість (перед усіма контрагентами) у сумі 48 тисяч гривень, а станом на 31.12.2018 року дебіторська заборгованість взагалі була відсутня. Таким чином, данні податкового обліку спростовують твердження Відповідача про наявність авансових (дебетових) оплат за користування нерухомим майном. Крім того, судом досліджено копію договору оренди спірних нежитлових приміщень укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «ТД «Олександрівськ» від 24 січня 2020 року (а.с.139). Оригіналу вказаного договору також не надано, так само і не надано акту прийому-передачі майна на виконання договору. Отже, укладення договору від 24.01.2020 свідчить, що фактично сторони після закінчення строку дії договору від 03.01.2017, яке згідно п.2.1. відбулось 03.12.2019 могли досягати домовленостей про його продовження лише до січня 2020 року. На відсутність будь - яких домовленостей щодо орендного користування після 24 січня 2020 року свідчать і оплати за користування майном, остання з яких здійсненна 24 січня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №279 від 24.01.2020. У подальшому жодних оплат не здійснювалось. Таким чином, вказане також не свідчить про існування досягнутих домовленостей про існування орендних відносин до 03.11.2022. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи у сукупності докази надані Відповідачем суд приходить до висновку, що у нього відсутні передбачені законом підстави для зайняття приміщень належних [PERSON] , належних доказів передання спірного майна в орендне користування суду не надано, здійсненні платежі можуть підтверджувати досягнуті домовленості між ТОВ «ТД «Олександрівськ» та ФОП [PERSON] про орендне користування до січня 2020 року включно (саме у цьому місяці здійсненна остання оплата та складався новий договір оренди). Розрахунки Відповідача про здійснення авансових платежів за користування майном спростовуються відомостями бухгалтерського обліку, та є нелогічними з огляду на наведені вище розрахунки суми орендної плати у 2016 році. Відповідно до статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано належних доказів, які би підтверджували законність користування майном Позивача. Позивачем доведено належність йому нерухомого майна та зайняття його Відповідачем, а тому позовні вимоги підлягаю задоволенню. Статтею 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовом понесено судові витрати на сплату судового збору у сумі 908,00 грн. Доказів понесення інших витрат не надано, а тому із Відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. понесених у якості сплати судового збору. На підставі викладеного

Outcome: approved