Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Настасівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок та державна реєстрація права власності на житловий будинок. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської областіу судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 08.05.2019 р. Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис про смерть № 17. За життя [PERSON] склала заповіт від 06.05.2019 р., посвідчений секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 39. Як вбачається із заповіту, [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] . Згідно довідки Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 2341 від 20.12.2019 р. встановлено, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , та станом на 01.07.1990 рік, членами колгоспного двору були [PERSON] , як голова двору та [PERSON] - її син (відповідач). На день смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1504 від 27.08.2019 р. Відповідно до інформаційної довідки про стан нерухомого майна № 72 від 08.06.2020 р., станом на 08.06.2020 р. будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] (1/2 будинку) та [PERSON] (1/2 будинку). З технічного паспорта на житловий будинок в [ADDRESS] від 27.05.2020 р., виготовленого та виданого ФОП [PERSON] встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 84,2 кв. м., житлова - 47,3 кв. м. У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. заведена спадкова справа за № 2/2019 року, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом № 2 від 05.10.2019 р. Таким чином, позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку та має право на отримання у спадок майна померлої за заповітом, а саме, належну померлій 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак, постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. за № 78/02-14 від 29.07.2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок та державна реєстрація права власності на житловий будинок. У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавець як член колишнього колгоспного двору набув на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ним і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Із наведеного випливає, що будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] належить померлій [PERSON] та її сину [PERSON] в рівних частках. Тому, у склад спадщини входить 1/2 частини зазначеного будинковолодіння так як 1/2 його частини належить відповідачу [PERSON] . Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючого документа на належне майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 84,2 кв. м., житловою площею 47,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із цим, частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 945,45 грн. та 50 відсотків судового збору у сумі 945,45 грн. повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved