Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється співвласником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі прописані п'ять осіб, а саме: [PERSON], 1956 року народження, зареєстрована з 17 липня 1990 року - співвласник квартири, власник особового рахунку; [PERSON], 1977 року народження, зареєстрований з 16 березня 1993 року - син, співвласник квартири; [PERSON], 1985 року народження, зареєстрована з [INFO] - донька, співвласник квартири; [PERSON], 2002 року народження, зареєстрована з 12 листопада 2002 року - онучка, співвласник квартири; [PERSON], 1988 року народження, зареєстрований з 25 березня 2014 року - фізична особа без родинних відносин з власниками жилого приміщення. Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично, з дня реєстрації (25 березня 2014 року) та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 квітня 2015 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності у рівних частках по ? кожному (а.с.5). Відповідно до довідки форми-3 № 925 від 04 березня 2015 року, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 403, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1956 року народження - з 17 липня 1990 року; [PERSON], 1977 року народження - з 16 березня 1993 року; [PERSON], 1985 року народження - з 17 липня 1990 року; [PERSON], 2002 року народження - з 12 листопада 2002 року; [PERSON], 1988 року народження - з 25 березня 2014 року (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту, складеного сусідами по будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та затвердженого начальником ЖРЕО № 403, в квартирі [ADDRESS], зареєстрований гр.-н [PERSON], [INFO], який не проживає понад дванадцять безперервних календарних місяців та ніколи не з'являвся за вказаною адресою, участі у сплаті комунальних послуг він не приймає (а.с.7). Згідно акту від 22 липня 2015 року, складеного комісією у складі майстра т/д [PERSON] бригадира т/д № 3 [PERSON], двірника [PERSON] та застарвдежного начальником ЖРЕО № 403, гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але у вказаній квартирі не проживає. Відповідно до довідки № 507 від 22 липня 215 року, виданою Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 403, [PERSON] із заявами про зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] не звертався. Згідно листа-відповіді Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 04 серпня 2015 року № 48/8785, заяви гр. [PERSON], 1988 року народження стосовно чинення йому перешкод в користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві не надходило. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втратившим право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved