Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду до її повноліття, а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона та відповідач хоч і перебувають у зареєстрованому шлюбі, але відповідач разом із позивачкою та їх спільною дитиною не проживає, шлюбних відносин сторони не підтримують. В даний час донька перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, хоча працює та отримує заробітну плату, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмір 1/3 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судовому позивач заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку шляхом поміщення оголошення в пресі, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 26.11.2005 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.11.2005 року №012019. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.12.2010 року [PERSON], [INFO], то її батьками записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS], гуртожиток, яка самостійно здійснює повністю її виховання та утримання. Вказане також підтверджується довідкою Форми №3 від 01.09.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і є законні підстави для їх задоволення з урахуванням потреб дитини. Однак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому, виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у меншому розмірі, ніж просила позивачка у позові, а саме в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2014 року і до її повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд його розмір є виправданий, відповідає дійсними потребами дитини і не призведе до порушення прав відповідача. Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зобов»язання відповідача надати суду довідку про його заробіток з місяця роботи, поскільки позивачем не надано доказів щодо необхідності її витребування, а прийняте судом рішення по суті вимог не зобов»язує суд встановлювати суми отриманих ним коштів заробітку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial