Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0942 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в м. Жмеринка Вінницької області по вулиці К.Комарова,87. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно договору купівлі продажу, посвідченого 10 лютого 2001 року [PERSON], приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області за реєстром №119, вона купила у [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями №87 по вул. Космонавта Комарова в м. Жмеринка Вінницької області на присадибній земельній ділянці. При зверненні до Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області для вирішення питання приватизації земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві власності будинок, управлінням було видано довідку в якій зазначено, що згідно державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, за нею не зареєстровано право власності на присадибну земельну ділянку за адресою: м. Жмеринка, вул. Комарова,87. Зазначена земельна ділянка числиться у власності за [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю №2825 від 10.01.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради №246 від 19.12.1996 року. [PERSON] державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку після переходу права власності на житловий будинок і господарські будівлі, що розташовані на цій земельній ділянці не видавався. Як зясувалось, [PERSON] продала та оформила в нотаріальному порядку тільки житловий будинок. У звязку з тим, що їй не належить земельна ділянка, на якій знаходиться належний позивачу на праві власності житловий будинок, позивач не може належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися на власний розсуд земельною ділянкою та житловим будинком, на якій він розташований, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в наданій до суду 25.05.2016 року заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. В судове засідання представник відповідача Жмеринської міської ради Вінницької області [PERSON] не зявилася. В наданій до суду заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та залишає вирішення даної цивільної справи на розсуд суду. Просила справу розглянути у її відсутність. Співвідповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. На підставі вищевикладеного суд вважає, що судовий виклик відповідачу [PERSON] у судове засідання був вручений належним чином через оголошення в пресі. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. Заперечень до суду не надала. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу, посвідченого 10 лютого 2001 року [PERSON], приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області за реєстром №119, позивач [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями №87 по вул. Космонавта Комарова в м. Жмеринка Вінницької області на присадибній земельній ділянці (а.с.6) Відповідно до матеріалів інвентаризації справи №3107 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Комарова,87 м. Жмеринка, згідно договору купівлі продажу від 11.10.1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями, що в м. Жмеринці Вінницької області, вул. Комарова,87 та розташований на присадибній земельній ділянці. Згідно довідки Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області від 09.12.2015 року №100/86-15 зазначено, що згідно державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, за [PERSON] не зареєстровано право власності на присадибну земельну ділянку за адресою: м. Жмеринка, вул. Комарова,87. Зазначена земельна ділянка числиться у власності за [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю №2825 від 10.01.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради №246 від 19.12.1996 року. [PERSON] державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку після переходу права власності на житловий будинок і господарські будівлі, що розташовані на цій земельній ділянці не видавався (а.с.12). Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю №2825 від 10.01.1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради №246 від 19.12.1996 року за [PERSON] рахується на прав власності земельна ділянка площею 0,0942 га в м. Жмеринка Вінницької області, вул. Комарова,87. Землю передано для обслуговування житлового будинку (а.с.11). Відповідно до довідки квартального комітету «Першотравневий» від 19.12.2015 року [PERSON] користується земельною присадибною ділянкою з моменту договору купівлі продажу будинку №87, що розташований по вул. Комарова в м. Жмеринка (а.с.14). Згідно зі ст. 41 Конституції України,- кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року(чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначене узгоджене з положеннями п. п. ґ п. 18Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Отже, за змістом наведеного, право особи, до якої переходить право власності на будівлю та відповідне право на земельну ділянку є похідним від права особи, від якої перейшли такі права. До набувача переходить право власності чи право користуванняна ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком (будівлею або спорудою), та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його (її) обслуговування. За таких обставин,враховуючи, що попередній власник будинку та спірного майна не заявив своїх прав та жодних вимог щодо вказаної земельної ділянки, вважаючи її такою, що перейшла у власність набувача житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивача відповідно до ст. 16 ЦК України,ст. 152 ЗК України підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна. Враховуючи викладене та розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд вважає що позов обґрунтований, стверджений доказами, які не суперечать один одному та підлягає задоволенню. [PERSON] заяв та заперечень до суду не надано.

Outcome: approved