Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою (уточненою), в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,2900 га, кадастровий номер №4423383200:12:002:0005 (пай №282), що знаходиться на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛГ №097048 від 12.12.2002, в порядку спадкування за заповітом №29 від 03.07.2015 після [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09.04.2014 померла її свекруха - [PERSON], яка проживала з нею та її чоловіком за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Можняківка, вул. Червоноармійська (вул. Центральна), 61. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з речей померлої, предметів домашнього вжитку, меблів та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,2900 га., кадастровий № 4423383200:12:002:0005, розташованої на території Можняківської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛГ №097048 від 12.12.2002. Після смерті своєї матері, [PERSON], чоловік позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як проживав з нею на час відкриття спадщини, але не зміг оформити свої спадкові права та здійснити державну реєстрацію права на спадщину у звязку зі станом здоровя, так як він тяжко хворів онкозахворюванням кишківника, був прикутий до ліжка. 14.07.2015 після тяжкої хвороби він помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. Окрім неї спадкоємцями першої черги за законом є їх діти - [PERSON] та [PERSON], які згодні з заповітом батька, та не оскаржували його. Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Після відкриття спадщини чоловіка, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з втратою оригіналу державного акту на земельну ділянку. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 09 квітня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №394600, виданим виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 09.04.2014, актовий запис №06 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,2900 га., кадастровий №4423383200:12:002:0005, розташованої на території Можняківської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛГ №097048 від 12.12.2002. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.08.2016 встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер 14.07.2015, був сином [PERSON], яка померла 09.04.2014, та чоловіком [PERSON], [INFO] (а.с.24). Таким чином, [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON], яка померла 09.04.2014. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45383236 від 11.10.2016 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.10). Як вбачається з довідки №270, виданої виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 10.04.2017. [PERSON], [INFO], з 2012 року по 09.04.2014 була зареєстрована та фактично проживала за адресою: вул. Центральна (Красноармійська), 61, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області та знята з реєстраційного обліку у звязку зі смертю. На час смерті з нею були зареєстровані син [PERSON], [INFO], та невістка [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №271, виданої виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 10.04.2017, [PERSON], [INFO], з 1956 року по 14.07.2015 був зареєстрований та фактично проживав за вищезазначеною адресою та знятий з реєстраційного обліку у звязку зі смертю. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Як розяснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується в тому числі державним актом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з матеріалів справи. [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді зазначеної вище земельної ділянки після смерті матері [PERSON], яка померла 09.04.2014, так як на час відкриття спадщини проживав з нею. Але він не оформив свої спадкові права у встановленому законом порядку з причин, які суд визнає поважними у звязку з хворобою, що підтверджується медичною документацією епікризами історії хвороби №2319, №507, 3275, виданими Новопсковською центральною районною лікарнею (а.с.18 -21). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД №478508, виданого виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 17.07.2015, [PERSON] помер 14.07.2015, актовий запис №14 (а.с. 6). Як встановлено судом, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,2900 га., кадастровий № 4423383200:12:002:0005, розташованої на території Можняківської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛГ №097048 від 12.12.2002 на імя [PERSON]. Відповідно до довідки №19-28-0.4-1025/15-16 від 17.11.2016, виданої Відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, вартість вищезазначеної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту 4,796 станом на 01.01.2016 становить 181855,03 грн. (а.с.15). За життя [PERSON] склав заповіт від 03.07.2015, посвідчений секретарем Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №29. Згідно даного заповіту [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, своїй дружині [PERSON], [INFO] (а.с.11), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42315141 від 02.12.2015 (а.с.67). Звернувшись 02.12.2015 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 59), [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,2900 га., кадастровий № 4423383200:12:002:0005, розташованої на території Можняківської сільської ради, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛГ №097048 від 12.12.2002 належала померлій 09.04.2014 матері [PERSON] [PERSON], після смерті якої останній прийняв спадщину, але не оформив спадкові права, так як [PERSON] не надала до нотаріальної контори оригіналу документа, який би підтверджував належність даної земельної ділянки померлій [PERSON] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом достовірно встановлено, що вищезазначена земельна ділянка належала [PERSON], яка померла 09.04.2014, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ №097048 від 12.12.2002. Також судом встановлено, що [PERSON], який помер 14.07.2015, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та набув права власності в порядку спадкування за законом на дану земельну ділянку, тому є всі достатні правові підстави для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] за позивачем. Враховуючи інтереси позивача, вищенаведені обставини, відсутність спору, а також те, що іншого шляху для захисту права позивача не має, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved