Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення у спільній сумісній власності. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2007 року, виданого відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної [PERSON], та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] В даний час вона має намір подарувати належну їй частку вищевказаної квартири своїй дочці, проте при зверненні до нотаріуса з метою укладення договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, нотаріусом було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії у зв'язку з тим, що для її вчинення повинні бути присутні усі співвласники квартири. Однак в 2012 році [PERSON] було усиновлено, встановити місце перебування чи дізнатись будь яку інформацію, щодо останньої виявилось неможливим в зв'язку з таємницею усиновлення. А тому просить позов задовольнити, та визначити, що частки усіх співвласників є рівними, тобто по 1/3 частині у кожного співвласника. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, зокрема через розміщення оголошення в пресі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2007 року, виданого відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної [PERSON], та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Луцької міської ради від 30.06.2016 року № 10/2 [ADDRESS] з 01.07.2016 року перейменовано на [ADDRESS]. Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Враховуючи суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved