Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], у якому просить провести поділ спільного майна подружжя - домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м., визнавши за нею право власності на ? ідеальну частку даного домоволодіння. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 04 серпня 1979 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, за спільно нажиті кошти, ними було набуте домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м. Право власності на вказане домоволодіння було зареєстроване за [PERSON] Між сторонами склалися неприязні стосунки, згоди щодо розподілу майна між ними не досягнуто. А тому, позивач просить провести розподіл спірного домоволодіння, визнавши за нею право власності на 1/2 ідеальну частку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлялений вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив 04 серпня 1979 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 04.08.1979 р. Тернопільським міським відділом ЗАГС) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «[PERSON]». Як вбачається із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого 29.01.2009 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, домоволодіння в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області належить на праві приватної власності [PERSON]. Загальна площа - 271,2 кв.м.; житлова площа - 144,2 кв.м.; Житловий будинок з мансардою, підвалом, цокольним поверхом, А, 271,2 кв.м.; Літня кухня з прибудовою і підвалом. Б; Господарська будівля, В; Навіс, Г; Вбиральня, Д; Господарська будівля, Е; Навіс, Є; Господарська будівля, Ж; Огорожа, 1-3 ; Вимощення, І. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого 29.01.2009 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER], виданого 29.01.2009 р. Білецькою сільською радою на підставі рішення виконкому №331 від 23.12.2008 р., зареєстровано право приватної власності на домоволодіння в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності. Між сторонами склалися неприязні стосунки, згоди щодо розподілу майна між ними не досягнуто. Згідно зі ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі розподілу майна, яке є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Суд вважає, що спірне домоволодіння, поділ якого просить здійснити позивач, належить до спільного майна подружжя [PERSON], оскільки його придбано за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON], за спільно нажиті кошти. Також, суд зазначає, що спірне домоволодіння слід віднести до спільного майна подружжя, здійснивши його поділ. Розмір часток сторін у спірному майні є рівними, виходячи із положень зазначених ст.70 СК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід провести поділ майна подружжя - домоволодіння в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку вказаного домоволодіння. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] понесені позивачем та документально. На підставі наведеного та

Outcome: approved