Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, та просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право приватної власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по [ADDRESS] який складається з магазин-кафе А1, прибудова А2, тамбур аЗ, прибудова а4, прибудова а5, прибудова а6, ганок, ганок, огорожа №1, вимощення І. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що вона є власником нерухомого майна нежитлової будівлі магазину-кафе в [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про вправо власності видане 09.02.2012 року виконавчим комітетом Кузьминогребельської сільської ради. Згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 009291 позивач є власником земельної ділячий площею 500 кв.м. за цією ж адресою. Згідно технічного паспорта на громадський будинок по [ADDRESS] він складається з магазин- кафе А1, прибудова А2, тамбур аЗ, прибудова а4, прибудова а5, прибудова а6, ганок, ганок, огорожа №1, вимощення І. Правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення були втрачені. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. В підготовче судове засідання відповідач Христинівська міська рада Черкаської області не зявилась, проте від міської ради надійшла заява, в якій зазначено, що Христинівська міська рада позов визнає повністю, засідання просять провести без участі представника. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з вищевикладеним та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved