Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2014 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося з різних причин і вони припинили шлюбні стосунки. Сторони разом не мешкають, відповідач не займається вихованням дітей і відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дітям. У зв'язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, а також стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про отримання ним поштових відправлень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони 25 січня 2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] за актовим записом № 5 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 7,8, 12). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів суд дійшов до наступних висновків. Так, згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 12). Відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дитям не зважаючи на те, що він працездатний. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов'язання по утриманню інших осіб та інше. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону та до досягнення дітьми повноліття. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved