Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ в АР Крим, Залізничного ВДВС Сімферопольського МУЮ в АР Крим, в уточненій редакції якого просила скасувати постанови про накладення арешту на майно боржника №200235 та №200525 від 24.10.2003р., які були винесені державним виконавцем Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ в АР Крим, зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що був накладений на підставі постанови Київського ВДВС, а також виключити вказану квартиру з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Вимоги мотивовані тим, що постановою Київського районного суду м. Сімферополя №АЕ-123/93 від 06.05.1993р. з [PERSON] на користь [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на утримання [PERSON] до досягнення останньою повноліття. Дане судове рішення було пред'явлено до примусового виконання, в рамках якого постановою державного виконавця від 24.10.2003р. накладено арешт на нерухоме майно, що належало боржнику, а саме квартиру [ADDRESS]. Після досягнення позивачкою повноліття виконавче провадження було закінчено, але арешт, накладений державним виконавцем, знятий не був. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про зняття арешту з вказаної квартири, оскільки, накладений арешт заважає їй оформити спадщину після смерті батька [PERSON], проте, їй було відмовлено в цьому через те, що виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. У судовому засіданні позивач та її представник по тих же підставах підтримали заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, в матеріалах справи є їх заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа у судовому засідання вважала заявлені вимоги обґрунтованими. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO], її батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с.9,13). Постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 06.05.1993р. у справі №АЕ-123/93 з [PERSON] на користь [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на утримання дочки [PERSON] (а.с.12). [INFO]. [PERSON] помер (а.с.15), після його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка (а.с.65), під час оформлення спадщини виявилось, що постановою Київського ВДВС від 24.10.2003р. АВ№200525 накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Згідно листа начальника Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ в АР Крим від 06.12.2013р. виконавчий документ №ае-123/93, виданий Київським районним судом м. Сімферополя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] знаходився на примусовому виконанні в Київському ВДВС. Постанова про арешт майна боржника №АВ 200525 від 24.10.2003р. винесена в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №ае-123/93 про стягнення аліментів з [PERSON] 29 травня 2005р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ були направлені до Залізничного ВДВС за територіальністю, арешт з майна боржника знятий не був, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 року, матеріали виконавчих проваджень з 01.01.2004р. по 01.01.2008р. знищені (а.с.53). З листа начальника Залізничного ВДВС від 20.11.2013р. слідує, що 12.12.2006р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-123/93 закінчено у зв'язку з досягненням дитиною повнолітня (а.с.47). Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на вищезазначене, враховуючі, що на теперішній час виконавче провадження закінчено, матеріали виконавчого провадження знищені, проте, арешт на майно, накладений в рамках виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині зняття арешту з об'єкту обтяження - квартира, кім.1,2, [ADDRESS], застосований на підставі постанови АВ № 200525 від 24.10.2003 року Київського ВДВС Сімферопольського ГУЮ. В іншій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки постанова про накладення арешту АВ № 200525 виносилась в рамках виконавчого провадження, підстав для її скасування немає, постанова №200235 не є підставою для обтяження квартири згідно наявного в матеріалах справи витягу, виключення квартири Єдиного реєстру заборон проводитиметься на підставі рішення суду про зняття арешту, отже, на думку суду, для захисту прав позивача вичерпним заходом буде прийняття судом рішення про зняття арешту з майна. На підставі ст.ст.50,61 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial