Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій просить суд розірвати шлюбу між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 жовтня 2008 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актова запис № 33. Розгляд справи позивач [PERSON] просить проводити у її відсутність. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони з 04 жовтня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. З 22 червня 2020 року шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні, спільне господарство не ведеться. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи просить у її відсутність, позовні вимоги підтримує, зазначила, що сімейно - шлюбні відносини між подружжям припиненні з 22 червня 2020 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнав та повідомив, що сімейно - шлюбні відносини між подружжям припиненні з 22 червня 2020 року. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 жовтня 2008 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актова запис № 33, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане 04 жовтня 2008 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області 04 січня 2010 року, актова запис № 1). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені з 22 червня 2020 року, сім`я існує формально, відповідач проти позову не заперечував, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна та місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав до початку розгляду справи по суті. При звернення з даною позовною заявою позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 33098 від 27.07.2021 року. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454, 00 грн, а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 454, 00 грн судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved