Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 21.07.2001 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №262. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2001 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Як зазначає позивач, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Разом з тим, як вказує позивач, будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, подружні стосунки між сторонами припинилися більше 9 місяців потому. З відповідачем спільного господарства позивач не веде, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна у подружжя на даний час немає. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. В судове засідання 03.08.2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у підготовче та судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2001 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис №262 і підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.07.2001 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », чоловіка - « [PERSON] » (а.с. 5). В шлюбі у позивача та відповідача народилися діти - [PERSON] , [INFO] ,про що зроблений відповідний актовий запис №628 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.2006 року, та [PERSON] , [INFO] ,про що зроблений відповідний актовий запис №238 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.04.2008 року. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та неповнолітніх дітей. Відповідачем не надано відзиву на позов із зазначенням заперечень та доказів на підтвердження можливості збереження сім`ї. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved