Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь та на утримання їх неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дочка. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 24.10.2007 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON] - [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER], видане Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні позивачки [PERSON], оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання та виховання своєї дитини. Як вбачається із Довідки МСЕК серії АВ №0507739 від 30.09.2015 р., [PERSON] являється інвалідом третьої групи. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] матеріально своєї дитини не утримує, хоча спроможний та зобов'язаний забезпечити таке утримання. Стан здоров'я відповідача задовільний, має стабільний місячний дохід, оскільки працевлаштований. Згідно ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2016 року становить 1 455 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved