Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилась дочка [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча зобов'язаний надавати. Також просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу. Позивач у судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, однак надіслав до суду письмові заперечення, у відповідності до яких позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 250 грн. Просить суд врахувати те, що на його утриманні також перебуває малолітній син [PERSON], [INFO]. Заперечив стосовно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., як це зазначила позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.08.2006 року, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.08.2006 року, актовий запис №41. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є сторони: [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Як убачається із довідки №591/1007 від 25.03.2014 року, виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району, [PERSON], [INFO], проживає разом із матір»ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] знаходиться на утриманні матері, а відповідач [PERSON] проживає окремо від дочки [PERSON] Склад сім»ї відповідача - [PERSON], [INFO] та матір - [PERSON], проживає в [ADDRESS], про що свідчать довідка про склад сім»ї №62, видана Остапківською сільською радою Городоцького району Хмельницької області від 06.03.2014 року та довідка про те, що [PERSON] проживає разом із своїм чоловіком [PERSON] та спільним сином [PERSON] Відповідач перестав належно виконувати свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини та надавати їй матеріальну допомогу протягом останніх восьми років без поважних на те причин, хоча є працездатним. Домовленості між сторонами щодо способу виконання відповідачем свого обов»язку по утриманню дочки не було. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно пояснень позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], а той факт, що відповідач частково визнав позов, свідчить про те, що із зазначеним він погоджується. Суду не представлено доказів про отримання ним регулярного доходу, тому суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є підставними та підлягають до задоволення. Відповідачем не подано, а судом не здобуто доказів про те, що він з поважних причин не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Закону України «Пpo Державний бюджет на 2014 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1286 грн. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 20 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Що є стосується наданих суду доказів перебування у відповідача на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], то суд, визначаючись із розміром аліментів, виходить із встановленого чинним законодавством обов»язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також того, що доказів щодо незадовільного стану здоров»я і непрацездатності відповідачем суду не надано. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути із відповідача судовий збір в дохід держави. Що ж стосується витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., то суд зазначає, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»). Однак, так як адвокат [PERSON], з яким позивач уклала письмовий договір про надання правової допомоги від 11.02.2014 року, участі у судових засіданнях не приймав, враховуючи, що не будь-які витрати на оплату допомоги адвоката відшкодовуються, згідно вищевказаних положень чинного законодавства суд приходить до переконання, що кошти, які були оплачені позивачем за квитанцією №2 від 11.02.2014 року в розмірі 300 грн., не можуть вважатися по даній справі витратами на правову допомогу, відшкодування яких передбачено цивільним процесуальним законодавством і які підлягають розподілу між сторонами за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved