Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 09.09.2019 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що має на утриманні ще п`ять неповнолітніх дітей, тому погоджується сплачувати на дітей по 1/16 частці заробітку (доходу) на кожного, тобто 3/16. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони не перебували у шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). Державна реєстрація проведена відповідно до ст.126 СК України, якою передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 17 постанови ПВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мешкають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті (а.с.9, 10). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягувати як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вказано статтею визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою, яка досягла пенсійного віку, має ще п`ять неповнолітніх дітей, у свідоцтві про народження яких його зазначено батьком: [PERSON] , [INFO] (а.с.30), [PERSON] , [INFO] (а.с.28), [PERSON] , [INFO] (а.с.27), [PERSON] , [INFO] (а.с.31), [PERSON] , [INFO] (а.с.29). Разом із цим, відповідачем не надано інформації щодо розміру його доходу (заробітку), не надано доказів, що діти (четверо з яких мають різних матерів) мешкають разом із ним та знаходяться на його утриманні, або отримують від батька аліменти на утримання. Частинами 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому суд з урахуванням обставин справи вважає необхідним визначити аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181, 182, 191 СК України, та

Outcome: approved