Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання недійсним та скасування державного акта на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 11 від 27.01.1994 року позивачеві передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,0616 га. по [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS]). На підставі даного рішення було видано державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. В квітні 2016 року з метою внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру України, позивач звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Після виготовленні цієї документації з'ясувалося, що технічна документація на земельну ділянку, яка виготовлялася для видачі їй державного акту на земельну ділянку була виготовлена камеральним шляхом, без проведення геодезичної зйомки. Виміри ж повинні були проводитися по фактичному користуванню. При цьому, спору щодо суміжних меж земельної ділянки позивача із суміжними землекористувачами та власниками земельних ділянок немає, що підтвреджується актом прийому-передачі межових знаків на зберігання. У свою чергу невідповідність конфігурації земельної ділянки позивача, відображеної в державному акті, тій, що є на місцевості, наявність очевидних помилок у визначенні поворотних точок меж земельної ділянки, на думку позивача є достатньою підставою для визнання недійсним та скасування виданого їй державного акту на земельну ділянку. При цьому позивач зазначає, що при оформлення державного акту серії [NUMBER] було допущено порушення п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсним та скасувати державний акт серії [NUMBER] про право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,0616 га., за адресою: м. Хмільник, [ADDRESS] виданий Хмільницькою міською радою 28.01.1994 року. Позивач, представник позивача до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності також вказали що підтримують позов в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява від 02.09.2016 року про розгляд справи за відсутності його представника, де вказано, що відповідач визнає позов. Треті особи надали заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності та зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Про дату, час імісце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від [INFO] [PERSON], на праві особистої власності, належить 1/2 долі домоволодіння, яке розташоване в м. [ADDRESS] (а.с. 6). У відповідності до технічного паспорта, на даний час це [ADDRESS], співвласником якого є також [PERSON] (а.с.7-12, 30). 28 січня 1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради №11 від 27 січня 1994 року [PERSON] (а.с.4), було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,0616 га. за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER]. Зазначений державний акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю: [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.13-32) геометричні розміри, вказані в державному акті [NUMBER], не відповідають фактичним розмірам земельної ділянки. Листом Управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області № 9-28-99.4-1822/2-16 від 05.10.2016 року на запит суду повідомлено, що в Державному фонді документації із землеустрою Управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області відсутня технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0616 га. для обслуговування житлового будинку № [ADDRESS], що дає підстави стверджувати, що державний акт на право власності на землю [PERSON] серії [NUMBER] від 28.01.1994 року видавався без розроблення будь-якої документації із землеустрою. В архіві Управління зберігається лише примірник вказаного акта та акт установлення і погодження меж землекористування (а.с.65, 66). Таким чином на порушення пунктів 2.2, 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15 квітня 1993 року у редакції, що діяла на час видачі спірного акту, у державному акті позивача, перенесення меж земельної ділянки здійснено без прив'язки їх до існуючих межових знаків, не вірно визначено лінійні проміри, поворотні точки земельної ділянки тощо. Враховуючи викладене, доводи позивача про те, що фактична конфігурація, геометричні параметри її земельної ділянки не відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку, що порушує права позивача як власника та унеможливлює внесення відомостей щодо її земельної ділянки до Державного земельного кадасту знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 року Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 1 статті 11 Закону № 3613-VI визначено, що відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 12.05.2015 року у справі № 21-119а15, формування Кадастру, як індивідуального спеціалізованого реєстру земельних ділянок потребує максимально точних геоінформаційних даних. Цього вимагають і норми Закону № 3613-VI, який у цьому випадку є спеціальним за сферою регулювання відносин. Відповідно до правових позицій, визначених у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-46цс14 та від 06 лютого 2013 року у справі №6-103цс12, відповідно до статті 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статтей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved