Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності і в обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла її бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку № [ADDRESS]. Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1989 року. Батько позивача - [PERSON], який доводився померлій сином, прийняв спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом зі спадкодавцем. [INFO] року [PERSON] помер, але за життя не встиг зареєструвати свої спадкові права на спірний будинок. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі та батька. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] позивач звернулась до Мирноградської державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано довідки на підтвердження фактичного вступу нею у спадщину, а також оригіналу правовстановлюючого документу на спірний будинок. Дана обставина перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину у іншому, ніж судовий, порядку. Просила встановити юридичний факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі, за участі її представника [PERSON], на позовних вимогах наполягала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, наполягав на їх задоволенні. Представник Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що за реєстраційними даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради, станом на 01.01.2013 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 04 квітня 1989 року реєстр № 2727, свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в Красноармійському БТІ 25 квітня 1989 року реєстр № 217 (а.с. 14-16, 17, 18). [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS], яку фактично прийняв її син [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини фактично мешкав разом з нею за однією адресою (а.с. 8, 11). [INFO] року [PERSON] помер, не встигши за свого життя зареєструвати спадкові права на спірний будинок (а.с. 11). Позивач [PERSON] є онукою та донькою померлих [PERSON] та [PERSON], що встановлено зі свідоцтв про народження та шлюб (а.с. 8, 9). Згідно з інформацією державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 03 квітня 2018 року [PERSON], на її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року з причини ненадання довідки, яка підтверджує спільне проживання на момент смерті та оригіналу правовстановлюючого документу, (а.с. 19). Згідно з інформацією державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 12 червня 2018 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO] року спадкова справа не відкривалась, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 36-38). На звернення позивача до Донецького обласного державного нотаріального архіву щодо отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою 04.04.1989 року за № 2727, їй було надано відповідь про неможливість надання документів, оскільки всі документи Першої Красноармійської державної нотаріальної контори, прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіва залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с. 20). Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Сама вона мешкає на цій вулиці з 1948р. Дійсно позивач мешкала разом з бабусею [PERSON] до її смерті за адресою: [ADDRESS]. Бабуся померла у 1996р. Після смерті бабусі позивач продовжувала мешкати у цьому будинку та зараз там мешкає. У [PERSON] був один син - [PERSON], який помер невдовзі після смерті [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Позивач мешкала разом з бабусею по вул.Луначарського до її смерті, яка померла у 1996р. Після смерті бабуся позивач залишилася та мешкати та проживає по теперішній час. У бабусі був син - [PERSON], більш дітей у неї не було. Позивач є донькою [PERSON], який помер вслід за бабусею. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положень ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з довідкою координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 07.11.2017 року, позивач [PERSON] з 1988 року до теперішнього часу (а також на момент смерті [PERSON] [INFO] року) мешкала разом зі спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS], таким чином фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (а.с. 21). Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності в разі, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. підлягають задоволенню, оскільки свідоцтво про право на спадщину втрачене і немає можливості отримати його дублікат з поважної причини, а крім того суду доведено, що позивач після смерті спадкодавця фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. На підставі ст.41 Конституції України, ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved