Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON], [INFO], а також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. на місяць до досягнення повноліття. Обґрунтовуючи це тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] З моменту народження дитини і до сьогодні позивач з дитиною проживали і проживають окремо,відповідач не виявляв ініціативу у спілкуванні з сином, не брав участі у його вихованні та розвитку, матеріальному забезпеченні. У зв'язку з чим, позивач вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його дитини. Крім того, відповідач з моменту народження дитини і відповідно її проживання з позивачем не ініціював особистих зустрічей з дитиною. З цього часу між відповідачем і сином відсутнє будь-яке спілкування як особисте, так і шляхом використання дистанційних засобів зв'язку. Відповідач також не цікавиться у позивача про стан здоров'я дитини, її розвиток, успіхи. Вихованням розвитком, піклуванням про дитину займається лише позивач. Оскільки відповідач з моменту народження дитини матеріально не забезпечує сина, позивач вважає за потрібне просити суд про стягнення з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти в твердому розмірі в сумі - 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Журавської О.В., від 11.07.2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.26). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/8948/17-ц, номер провадження 2/754/1105/18, передана судді Панченко О.М. у зв'язку з перебуванням судді Журавської О.В. на лікарняному. Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.) (далі ЦПК України від 03.10.2017р.) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., від 02 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - прийнято до свого провадження із здійсненням розгляду справи в загальному порядку з призначенням судового засідання по суті (а.с.77). Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують та просили суд розглядати справу без їх участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином неодноразово. Відзив чи доказів на спростування позовних вимог до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та вказала, що проти позовних вимог не заперечує, а також підтримує висновок органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2010 р., який рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 р. було розірвано (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON], [INFO], є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Згідно характеристики за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS], [PERSON], проживає разом з сином [PERSON], колишній чоловік [PERSON] разом з ними не проживає і взагалі не з'являється з серпня 2013 року За період проживання зарекомендувала себе виключно позитивно, є добропорядною, привітною, ввічливою людиною, яка також готова прийти на допомогу. [PERSON], є хорошою матір'ю своєму сину, постійно займається дитиною і проводить з ним час. [PERSON] одноосібно виховує дитину і піклується про неї (а.с. 18). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації для дитини створені всі належні умови для проживання, розвитку та навчання. Згідно копії довідки з Деснянського УП ГУ НП встановити місце знаходження [PERSON] не виявилось можливим (а.с. 43). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров'ям, не утримує дитину матеріально. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON], яка є його мамою. Саме мама займається вихованням дитини, належно утримує, проявляє турботу, підтримує необхідний рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини [PERSON] виконує свої обов'язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Службою у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації винесено висновок №102/03/31-9438 від 25.10.23017 р., яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 69-71). Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь позивача для утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини й не порушує інтересів відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави та на користь позивача витрати пов'язані з правовою допомогою в розмірі 640 грн.

Outcome: approved