Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 21.10.2015 року розірвали. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживають окремо, діти перебувають на її утриманні, відповідач будь-якої участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 11.05.2018 року до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності всіх учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 21 жовтня 2015 року, що підтверджується копією рішення Рожищенського районного суду (а.с.6). В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.2,3). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом встановлено також, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] Рожищенського району Волинської області та перебувають на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Із довідок Комунального закладу «Рожищенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» №67 та №68 встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] здорові, на диспансерному обліку не знаходяться (а.с.8,9). Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні малолітніх дітей не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку. На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище сторін, що у відповідача інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач дійсно ухиляється від обов'язку по утриманню малолітніх дітей, хоча зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, є працездатним і це гарантує стабільне надходження коштів на повсякденні потреби дітей і відповідає їх інтересам, а тому з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 182, 181, 184,191 СК України,

Outcome: approved