Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» та просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона є матір'ю загиблого [PERSON] та постраждалого внаслідок дорожньо-транспортної природи [PERSON]. 08.01.2016 року її сини [PERSON] та [PERSON], рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій [PERSON], не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному йому транспорті. Своїми діями водій [PERSON], відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 р., порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її син [PERSON] помер, а [PERSON] отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання. Працівник ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» - [PERSON], виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р., є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого. Вказаними діями [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП вона втратила свого сина. Похорони [PERSON], тілесні пошкодження [PERSON], всі ці обставини призвели до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань, скорботи за сином, постійним плачем. Розмір моральної шкоди позивач оцінює виходячи з сильних душевних страждань, яких вона зазнала, а саме смерть сина, лікування та переживання за здоров'я другого сина. Після пережитого вона не бачить сенсу життя, постійно плаче, скорбує, стала емоційно нестриманою. Моральну шкоду оцінює у 50000,00 грн. 03.10.2017 р. вона звернулася з претензією до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс», оскільки [PERSON] є працівником даного підприємства, в якій пропонувала вирішити питання сплати моральної шкоди, але відповідач так і не надав відповіді. У зв'язку з цим вимушена звернутись до суду. Відповідачем подано відзив на позов у якому ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково, а саме у сумі 20000,00 грн. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач дійсно зазнала душевних страждань внаслідок втрати сина, сам факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Моральна шкода позивачу спричинена кримінальним правопорушенням, яке характеризується непрямим умислом, тобто особа яка скоїла кримінальне правопорушення не бажала настання негативних наслідків протиправного діяння. Вироком суду встановлено, що водій [PERSON] не впорався із керуванням внаслідок несприятливих погодних умов. Разом з тим, ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» виконало всі передбачені нормативними актами вимоги щодо запобіганню дорожньо-транспортних пригод за участю транспортного засобу, який перебував в оренді у підприємства, а саме: отримало ліцензійну картку на транспортний засіб Volkswagen LT 35D в Державній інспекції з безпеки на наземному транспорті серії AB № 002450 від 19.03.2015 р.; пройшло перевірку технічного стану транспортного засобу (протокол № 00259-00599-15); перед виїздом перевірявся технічний стан транспортного засобу механіком підприємства, а також стан здоров'я водія лікарем перед кожним рейсом (подорожний лист № 148033); застрахував цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» (поліс № AI /5315364). Страховий випадок стався 08.01.2016 р., Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної зарплати з 01.01.2016 р. у сумі 1378,00 грн. у місячному розмірі. Таким чином, саме страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи її дружині, батькам в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, а саме 16536 грн. (1378 грн. х 12 місяців = 16536,00 грн.). Однак позивач не звертався із заявою про відшкодування моральної шкоди до ПрАТ «СК «Оранта-Січ». Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, позивач [PERSON] протягом усього досудового розслідування та досить тривалого судового розгляду не зверталась із цивільним позовом. Окрім того, до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» також звернулись із позовними заявами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди: дружина потерпілого [PERSON] - [PERSON] (просить стягнути 23900,00 грн. матеріальної шкоди, 100000,00 грн. моральної шкоди, щомісячні виплати у сумі 767,00 грн. в період з 08.01.2016 р. по 04.07.2029 р. на її користь, та щомісячні виплати у сумі 767,00 грн. в період з 08.01.2016 р. по 04.07.2033 р. на користь [PERSON]); батько потерпілого [PERSON] - [PERSON] (просить стягнути 46832,00 грн. матеріальної шкоди), брат потерпілого [PERSON] - [PERSON] (просить стягнути 33000,00 грн. моральної шкоди). Таким чином, загальна вартість позовних вимог до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» зі сторони близьких родичів потерпілого [PERSON], який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 183000,00 грн. моральної шкоди та 346852,00 грн. матеріальної шкоди. Враховуючи, вищенаведене, ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково, а саме у сумі 20000,00 грн. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, у заяві від 22.05.2018 р. просила розглянути справу за її відсутності. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. У судове засідання з'явився представник відповідача [PERSON], який визнав позов частково, а саме на суму 20000,00 грн., в іншій частині позову заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи [PERSON], який має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з'явився, пояснень з приводу позову не подав. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є матір'ю [PERSON] За змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є матір'ю [PERSON] У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р. (справа № 317/1635/16-к, провадження № 1-кп/317/16/2017) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання. Згідно вказаного вироку 08.01.2016 р., приблизно о 08 год. 20 хв., водій [PERSON], керуючи пасажирським автобусом «VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні [NUMBER], виконуючи пасажирські перевезення за маршрутом Дніпрорудний-Запоріжжя, здійснював рух по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, з боку м. Василівка в напрямку м. Запоріжжя. У салоні пасажирського автобусу перебувало 4 пасажири. В цей же час у зустрічному напрямку рухався автомобіль «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в салоні автомобіля перебував пасажир [PERSON] Під час руху в районі 312 км + 500 м вищезазначеної автодороги, водій [PERSON], не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу на слизькій ділянці автошляху та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному йому напрямку. Своїми діями водій [PERSON], відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 р., порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Дії водія пасажирського автобусу «VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні [NUMBER], [PERSON] не відповідають вимогам 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] помер на місці пригоди, пасажир [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Пасажири автобусу VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судової медичної експертизи № 118 від 09.02.2016 р. смерть [PERSON] настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і пошкодженнями внутрішніх органів при явищах формуючогося шоку. Останнє підтверджується виявленням переважного повнокров'я внутрішніх органів на фону малокров'я нирок, набряку легенів та головного мозку, рідкого стану крові в порожнинах серця та великих судин. З огляду на масивні травми, локалізацію та характер пошкоджень, переважання внутрішніх пошкоджень над зовнішніми, можливо припустити, що весь комплекс ушкоджень у [PERSON] утворився при ДТП від дії виступаючих деформованих частин та деталей салону автомобіля. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені законодавчі приписи у системному зв'язку з обставинами, що встановлені у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р., дозволяють суду вважати встановленим факт того, що в результаті протиправних дій [PERSON] настали певні правові наслідки, пов'язані із подією ДТП, зокрема, смерть [PERSON] У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 1177 ЦК України визначила, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. За приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Не є спірним, оскільки визнається сторонами, що на час ДТП [PERSON] виконував трудові обов'язки у ТОВ «Автотранспасажир-Плюс». За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, саме відповідач має відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Враховуючи обґрунтованість доводів позову щодо спричинення [PERSON] моральної шкоди як такої, ступінь моральних страждань з урахуванням наслідків ДТП, що наступили внаслідок протиправних дій відповідача, зокрема смерті її сина, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, в розмірі 30000,00 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial