Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона [PERSON] з 2003 року з [PERSON] проживали спільно як одна родина без реєстрації шлюбу. [INFO] народилась їх спільна дитина син [PERSON] . 14 вересня 2007 року вони уклали шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано в Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №615. Спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, діаметрально - протилежні характери, психологічну несумісність, що призводило до безпричинних сварок та скандалів, стосунки між нею та відповідачем втратили сімейний сенс і набули не родинного характеру. В сім`ї не має порозуміння та поваги один до одного. Починаючи з 2015 року їх відносини з відповідачем стали псуватися, в сім`ї почалися постійні сварки, відповідач перестав поважати її як особистість, не рахувався і на теперішній час не рахується з її бажаннями, внаслідок чого вони з травня 2015 року припинили між собою шлюбні стосунки, хоча мешкають в одній квартирі, але довгий час вже не розмовляють і ставляться друг до друга як сторонні люди. В 2015 році вона намагалася подавати заяву про розлучення, але відповідач просив не розлучатися, обіцяв що життя наладиться, він зміниться і буде з повагою ставиться як до неї, так і до дитини, і вона заради неповнолітнього сина пішла на примирення. Вони знову проживали п`ять років разом. Але нічого не змінилося, відповідач живе як він того хоче за своїми бажаннями, на сім`ю уваги не звертав. Кошти, які він отримує з пенсії, та на роботі на сім`ю не надає, каже, що то його кошти, які він заробляє для себе на свою старість, а на проживання сім`ї та дитини вона повинна заробляти сама. Починаючи з березня 2019 року їх стосунки з відповідачем остаточно погіршилися він перестав зовсім звертати увагу на неї та дитину. Вона не подавала заяву до суду про розірвання шлюбу, вважаючи, що вони з відповідачем згодом знайдуть спільну мову у вирішенні сімейних питань, взаємовідносин між ними, питань по вихованню їх спільної дитини, але такого не сталося, чим далі тим гірше. Тому на теперішній час вона вважає, що подальше їх спільне життя неможливе, і вона змушена звернутися до суду. Спільне господарство вони не ведуть у них з відповідачем абсолютно різні погляди на життя. Вважає, що подальше збереження сім`ї буде порушувати інтереси відповідача, її інтереси та інтереси їх неповнолітньої дитини. Спір щодо розподілу майна, яке є їх спільною власністю буде вирішуватися окремо. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу в його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14 вересня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 615. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис №294 (а.с.10). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша\~статті 24 СК України). Відповідно до ч .2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнано учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved