Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . З урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 2300,00 грн., пеню за несплату аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 92460,00 грн., аліменти на утримання дитини на період навчання у розмірі 30000,00 грн., пеню за несплату аліментів на утримання дитини на період навчання за період прострочення з 01.10.2008 по 24.01.2017 у розмірі 648930,00 грн., суму збільшення розміру аліментів, що виникла у зв`язку з індексацією у розмірі 858,50 грн., суму інфляційних втрат боргу по сплаті аліментів на утримання дитини на період навчання за період прострочення з 01.09.2008 по 13.07.2008 у розмірі 44241,00 грн., суму 3% річних, нарахованих на борг по сплаті аліментів на утримання дитини на період навчання за період прострочення з 01.09.2008 по 13.07.2018 у розмірі 6592,48 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2018 змінено заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2008, яким зменшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на час навчання дитини - [PERSON] з 750,00 грн. до 500,00 грн. на місяць. Постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 23.10.2014 виконавче провадження №13656026 закінчене на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - 20.08.2013 дитина досягла повноліття. Борг по сплаті аліментів складає 30000,00 грн. Розмір пені станом на 24.01.2017 складає 648930,00 грн. Відповідно до розрахунку позивача проіндексована сума до стягнення становить 30858,50 грн., з яких 858,50 грн. - сума, на яку збільшився розмір основного боргу з урахуванням індексації. Сплата аліментів не відбувалась більше 10 років у зв`язку з чим позивач вважає необхідним стягнення інфляційних втрат боргу та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, а саме розмір інфляційних втрат боргу складає 44241,00 грн., а розмір 3% річних за прострочення боргу в розмірі 6592,48 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2008 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1000,00 грн. на місяць, починаючи з 11.06.2008 і до досягнення нею повноліття ( [INFO] ). Відповідач жодних коштів на виконання вказаного рішення не сплачував. Заборгованість по вказаному рішенню складає 2300,00 грн., а розмір складає 89130,00 грн. Представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Як вбачається з відзиву представника відповідача [PERSON] , остання вказує на відсутність у діях відповідача вини та просить звільнити його від сплати пені та інших нарахувань. Разом з тим, представник відповідача зазначає, що відповідач визнає суму заборгованості у розмірі 30000,00 грн. У свою чергу, представник позивача [PERSON] у відповіді на відзив вказує, що з урахуванням визнання відповідачем суми заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 30000,00 грн. є підстави для нарахування пені, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 18.05.1993 шлюб між сторонами розірвано. З копії виконавчого листа №2-3715/2008, виданого Оболонським районним судом м. Києва 26.07.2008, вбачається, що судом 15.07.2008 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 11.06.2008 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 77). Постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 01.09.2008 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3715, виданого 26.07.2008 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки пропущено, встановлений ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; дитина досягла повноліття [INFO] (а.с. 79). Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості, складеної державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Кондратьєвим А.С., заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини до досягнення нею 23 років станом на 21.08.2013 становить 45000,00 грн. (а.с. 13). Згідно постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 23.10.2014 виконавче провадження закінчено у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Заборгованість станом на момент досягнення дитиною повноліття становить 45000,00 грн. (а.с. 11-12). Із вказаного вбачається, що відповідачем сплата аліментів не проводилася. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2018 змінено заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2008; зменшено розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років, з 750 грн. до 500 грн. щомісячно (а.с. 165-168). З урахуванням даної постанови розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини до досягнення нею 23-річного віку становить 30000,00 грн. За змістом ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З урахуванням визнання відповідачем позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментам на утримання доньки до досягнення нею 23-річного віку в розмірі 30000,00 грн., суд дійшов висновку про задоволення даної позовної вимоги. Разом з тим, враховуючи те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів наявності заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-3715/2008, виданому Оболонським районним судом м. Києва 26.07.2008, вимога щодо стягнення боргу по аліментам на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 2300,00 грн. не підлягає задоволенню. За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, проте свого обов`язку не виконує без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини на період навчання за період прострочення з 01.10.2008 по 24.01.2017 у розмірі 648930,00 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-3715/2008, виданому Оболонським районним судом м. Києва 26.07.2008, вимога щодо стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 92460,00 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Підставою для проведення індексації є перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації в розмірі 101 % до 24.12.2015 і 103 % після цієї дати. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 06 листопада 2013 року розглянув справу №6-113цс13, предметом якої був спір про збільшення розміру аліментів та стягнення суми індексації. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України в порядку передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що: «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 передбачено, що сума індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, передбачено, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Тобто вік дитини ніяк не впливає на розмір аліментів, який підлягає індексації. Розрахунок за формулою: частина доходу, яка підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб х величина приросту індексу споживчих цін /100 . Таким чином, індексації підлягає сума стягнутих з відповідача аліментів з вересня 2008 по серпень 2013 та розмір індексації за вказаний період складає 858,50 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Проте, позивачем, виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. Дана вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Крім того, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини. За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання є необґрунтованою, оскільки грошове зобов`язання відповідача, а саме обов`язок сплати аліментів на дитину, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Окрім того, зобов`язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а отже в задоволенні позову в цій частині належить відмовити. На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, проте, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial