Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із вищевказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклується про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не створює належних умов для її проживання, не здійснює обов`язок щодо сплати аліментів у присудженому судом розмірі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27.10.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (а.с.21). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.12.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.58). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Позивач пояснила суду що з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано за рішенням Ленінського районного суду м.Полтави у 2014 році. Вони мають спільного сина [PERSON] , 2010 року народження, з яким батько не спілкується фактично з моменту розірвання шлюбу, стосунки з сином відповідач не підтримує, жодної допомоги не надає, його розвитком, станом здоров`я, успіхами у навчанні не цікавиться та має заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення суду. \~ \~ \~ \~Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідач повторно до суду не прибув, правом подання відзиву на позов не скористався. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 24.02.2021 за згодою позивача судом ухвалено провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечень не мала та підтримала висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , зазначаючи, що це буде відповідати інтересам дитини. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Допитані в ході розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтвердили той факт, що дитина проживає разом із матір`ю, батько дитини з ними не проживає, не піклується про здоров`я дитини, не спілкується з ними взагалі та не цікавиться успіхами дитини у навчанні та житті. Дитина, при спілкуванні, не згадує про батька. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Під час з`ясування в судовому засіданні думки неповнолітнього [PERSON] , останній вказав, що з батьком довгий час не бачиться, на телефонні дзвінки батько не відповідача, його не навідує, зі святами не вітає, не цікавиться його життям. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представника третьої особи, пояснення свідків, з`ясувавши думку дитини, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29.09.2010 Центральним відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом №1336, який за рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 06.11.2014 розірвано (а.с.7). Сторони [PERSON] та [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 07.07.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно (а.с.8). Постановою державного виконавця Подільського відділу ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 17.03.2017 на підставі виконавчого листа №553/2375/15-ц виданого 11.08.2015 Ленінським районним судом м.Полтави було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів (а.с.9). Згідно розрахунку Подільського відділу ДВС у м.Полтаві, відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.08.2020 становить 108560,80 грн (а.с.11). Як убачається з повідомлення ВП №2 Полтавського ВП ГУНП України від 15.03.2018 та висновку за результатами розгляду звернення [PERSON] від 14.03.2018, встановити злісну несплату аліментів з боку [PERSON] не вдалося можливим, тому не було порушено кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (а.с.12). З довідки від 15.07.2020 №01-33/396 убачається, що неповнолітній син сторін [PERSON] , 2010 року народження, навчається у Полтавській гімназії №17 Полтавської міської ради Полтавської області (а.с.14). Протягом навчання батько хлопчика участі у вихованні сина не бере, батьківські збори та школу не відвідує, не цікавиться навчанням та поведінкою, не спілкується з учителями. Неповнолітній [PERSON] , 2010 року народження, проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1479 наданою КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» (а.с.15). Згідно акту обстеження умов проживання від 07.08.2020, об`єктом якого є квартира [ADDRESS] , дитина має окрему, добре обладнану кімнату для навчання та відпочинку, забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами для навчання (а.с.16). Зі змісту письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради №18 від 09.02.2021 (а.с.86),\~убачається, що беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради від 22.01.2021, матеріалів, що стосуються даної справи, виконавчий комітет Подільської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] , 1978 року народження, відносно малолітньої дитини [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.7\~та ч.8 ст.7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із ч.2, ч.4 ст.155 СК України,\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.) За змістом\~ст.165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.ст.11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, не проявляючи до сина батьківської турботи, не спілкується та не опікується ним, хоча має таку можливість, матеріальної підтримки не надає. З огляду на досліджені докази, суд вважає, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною а поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Зазначені фактори суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав у відношенні до малолітнього сина [PERSON] . Таким чином суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до вимог\~ст.169 СК України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved