Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 лютого 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 225. За час перебування у шлюбі у них народи лося двоє дітей: [PERSON] Сільвестр Русланович, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного розуміння у родині та різні погляди на сімейне життя. В даний час вони, як подружжя не проживають та сімейні відносини не підтримують протягом двох років. У них виникла стійка неприязнь один до одного, давно втрачено почуття любові та поваги. Їх сім?я розпалася, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Ухвалою суду від 02 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву від 27 червня 2018 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву від 02 липня 2018\~року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 27 лютого 1999 року, згідно даних свідоцтва про одруження ([PERSON] І-СР №\~032697 від 27 лютого 1999 року), - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 225. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 056487 від 19 жовтня 1999 року та [PERSON] Сільвестра Руслановича, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 115466 від 15\~червня 2010 року, які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Щодо місця проживання дітей між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007\~року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом двох років, проживають окремо, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому, підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110\~цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved