Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав та збільшення розміру стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказала, що у 2009 році між нею та [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини, в період яких народилась донька - [PERSON] , [INFO] . У 2010 році фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися та сторони почали проживати окремо. Також вказує, що 22.11.2011 року Кілійським районним судом Одеської області задоволено позовну заяву про стягнення з [PERSON] на користь позивача, аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі - 800 гривень, щомісячно. Однак, з моменту припинення шлюбних відносин аліменти відповідач не сплачує взагалі, вихованням доньки не займається, її життям не цікавиться, не приїжджає, не телефонує та з моменту припинення шлюбних відносин відповідач доньку ні разу не бачив, а донька не бачила батька. На підставі вищезазначеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 800 гривень до 1200 гривень, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю та у разі неявки відповідача просила розглянути справу заочно. Представник Служби у справах дітей Кіілйської міської ради, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав. На підставі письмової заяви позивача та представника третьої особи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.2010 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1304 від 21.12.2010 року, /а. с. 7/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.11.2011 року по справі № 2-2979/11 позов задоволено, стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 гривень, щомісячно починаючи з 29.07.2011 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнуто з відповідача судові витрати у виді судового збору на користь держави у розмірі 51 грн. та збору на ІТЗ розгляду цивільної справи Кілійський райсудом Одеської області в сумі 120 грн. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам за вих. № 40499259 від 20.09.2019 року наданої державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що заборгованість боржника [PERSON] станом на 01.09.2019 року становить 77 677, 42 гривень, /а. с. 13-17/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 31.05.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 59 від 31.05.2018 року /а. с. 10/. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 20.09.2019 року, складеного депутатом Кілійської міської ради встановлено, що [PERSON] , 1989 року народження проживає за адресою: [ADDRESS] . В будинку проживає одна сім`я, яка складається з трьох осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання сім`ї задовільні, сім`я матеріально забезпечена. Для виховання та проживання дитини - [PERSON] , створені всі необхідні умови. Дитина вихована, доглянута, /а. с. 11/. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 3-Б класу Кілійського ЗЗСО І-ІІІ ст. № 3 - ліцей, встановлено, що [PERSON] навчається у школі з першого класу. Дівчинка із задоволенням відвідує школу, усвідомлює важливість і необхідність навчання. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Має довільну зорову та слухову пам`ять, добре запам`ятовує більшість учбового матеріалу. Виявляє логічне та образне мислення. На уроках працює, але не завжди уважна. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Влада сумлінно виконує доручення вчителя. Дівчинка відповідальна, скромна, весела, товариська. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу у навчальному процесі. Охоче співпрацює з вчителем, відвідує батьківські збори, /а. с. 12/. Відповідно до висновку, який міститься в додатку до рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради від 06.05.2020 року № 96, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , /а. с. 39-40/. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком вищевказаної дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та її виховання, не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини. Стосовно вимог щодо збільшення розміру стягнення аліментів відносно неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2ст. 182 СК, були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів »розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня встановлено у розмірі 2318 гривень. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги в частині збільшення розміру стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначене збільшення розміру стягнення аліментів буде достатнім для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав, оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 848, 80 гривень на користь держави.

Outcome: approved