Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що вона не підписувала спірний договір і не зверталась за його реєстрацією, тому вважає, що відповідачем порушено її право. У судовому засіданні представники позивача підтримали предявлений позов, посилаючись на те, що позивач [PERSON] має похилий вік і за станом здоровя потребує постійного догляду. У період з травня 2014 року позивач без реєстрації проживає у місті Кіровограді, де здійснюється за нею постійний догляд. Тому, вона фізично не має можливості підписати спірний договір оренди землі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується копією державного акту та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 17 липня 2015 року в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області від імені громадянки [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору. Відповідно до висновку експерта № 331 від 25.09.2015 року підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]. Як вбачається з довідок житлово-експлуатаційної організації, позивач [PERSON] у звязку з хворобою та похилим віком, з 25 травня 2014 року проживає за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова, 26-4-74 і без сторонньої допомоги не маж можливості рухатись. Незадовільний стан здоровя позивача підтверджується також медичними довідками. З показань свідка [PERSON] вбачається, що починаючи з травня 2014 року позивач [PERSON] постійно проживає у місті Кіровограді, вона здійснює її догляд. Позивач [PERSON] у період з травня 2014 року по теперішній час не підписувала ніяких договорів. Наведені обставини вказують на те, що позивач [PERSON] власноручно не могла підписати спірний договір оренди земельної ділянки від 17.07.2015 року без номеру, тому він не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved