Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на особисте утримання. В обґрунтування позову зазначила, що 02 вересня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] . В шлюбі мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час проживають окремо. Дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Однак, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Так як відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, тому просила суд стягнути з нього в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її особисте утримання 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини визнав частково, в розмірі 2000 гривень, оскільки вважає, що такий розмір аліментів для відповідача є фінансово можливим. Вимогу про стягнення на користь позивача аліментів на її особисте утримання в розмірі 3000 гривень заперечує, так як відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, має мінливий дохід, а тому не може надавати матеріальну допомогу позивачу, з якою проживає дитина. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2019 року; В шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , батьком якої є відповідач; Дитина проживає разом з позивачем; Відповідач не надає допомогу на утримання дитини; Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України). Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз доданих до справи доказів вказує на те, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких протипоказань до роботи не має, інші аліментні зобов`язання у нього відсутні. Відповідач офіційно не працює, а відтак суд вважає обґрунтованими доводи позивача для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що дитина проживає з матір`ю, а відповідач не виконує обов`язок по утриманню дитини, суд прийшов до переконання, що заявлений позивачем розмір аліментів на дитину забезпечить рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому позов в частині стягнення аліментів обгрунтований і підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її особисте утримання, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, проживає окремо, дочка знаходиться на її утриманні та вихованні. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З аналізу зазначеної норми витікає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до положень закріплених в ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Виходячи з того, що позивачем [PERSON] не надано суду доказів, що заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму та, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів на утримання слід відмовити.

Outcome: partial