Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач більше року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідача, змушує позивача сплачувати за нього кошти, в той час, коли він не користується та не проживає в даній квартирі. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з підстав та обґрунтувань викладених у ньому та просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 14.08.1996 р., виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.08.1996 р. за № 14858. Згідно актів обстеження квартири [ADDRESS] від 23.02.2018 р., 18.04.2018 р., 04.06.2018 р., 21.02.2019 р. вбачається, що при обстеження даної квартири виявлено, що за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не проживає. Зі слів власника квартири [PERSON] , його зять [PERSON] не проживає з ним з 19.02.2018 р. У судовому засіданні з`ясовано, що відповідач за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] , не проживає більше року та не користується даною квартирою, його особисті речі відсутні у квартирі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає більше року. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач не подав будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved