Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог вказує, згідно виконавчих листів з відповідача в користь позивача на утримання дітей [PERSON], [PERSON], стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 1/2 від прожиткового мінімуму для дитини, а також на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/5 частини від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На даний час відповідач не має постійного місця роботи і його доходи є нестабільними, а тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом визначення їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася. Суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, суду надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності всіх учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 18.02.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області 30.10.2007 (а.с.11). Судом встановлено, що у позивача та відповідача є діти: [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітня, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12, 13, 14). Згідно виконавчого листа, виданого на виконання рішення Рожищенського районного суду від 12.04.2002 року, з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 1/2 від прожиткового мінімуму для дитини, до досягнення дітьми повноліття (а.с.15-16). Також, на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Рожищенського районного суду від 25.10.2012 року, з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с.17). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Так, ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 11.10.2018 №11215 вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 доходів немає (а.с.10). Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із частки від доходу на тверду грошову суму в розмірі 500 (п'ятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. слід залишити за позивачем згідно її клопотання. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: approved