Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 14 445 грн. 53 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку, мотивуючи вимоги тим, що з 08.12.2003 року по 28.12.2012 року позивачка працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера, при звільненні з неї не було проведено остаточного розрахунку, на теперішній час заборгованість по заробітній платі становить 14 445 грн. 53 коп., у зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги по тих же підставах, просила суд про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі визнала, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заперечувала на підставі наданих письмових заперечень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що з 03.12.2003 року позивачка працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера (а.с.29). Судовим наказом Залізничного районного суду м. Сімферополя від 04.10.2012р. з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2012р. по 31.07.2012р. у сумі 61 318 грн. 47 коп. (а.с.23). Наказом від 28.12.2012р. №44-К позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням з 29.12.2012р. (а.с.28). З довідки відповідача від 10.01.2014р. слідує, що заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 16 679,68 грн. (а.с.30). Як пояснили у судовому засіданні сторони, заборгованість по зарплаті за період з 01 серпня 2012 року по 29 грудня 2012 року становить 14 445 грн. 53 коп., ця сума не була стягнута з відповідача на підставі судового наказу. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). З довідки відповідача про середню заробітну плату від 22.01.2014р. слідує, що середня заробітна плата позивача становить 2843,31 грн. (а.с.39). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у сумі 14 445 грн. 53 коп., а також середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, за період з 30.12.2012р. по день постановлення рішення (04.02.2014р.) у сумі 37 350 грн. 75 коп.: (2843,31 грн. х 13 місяців = 36 963,03 грн. за період з 30.12.2012р. по 30.01.2014р.; 2843,31 грн. : 22 дня = 129,24 грн. - середньоденна; 129,24 грн. х 3 роб. дня = 387,72 грн. - 3 робочих дня з 31.01.2014р. по 04.02.2014р.; 36 963,03 + 387,72 = 37 350 грн. 75 коп. - середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати). При цьому судом не приймаються до уваги викладені у письмових запереченнях відповідача доводи про відсутність вини підприємства у невиплаті позивачці заробітної плати через відсутність коштів на рахунках підприємства, наявності арешту на рахунках у зв'язку з виконанням численних судових рішень про стягнення з відповідача на користь працівників заборгованості по заробітній платі, а також відсутність фінансування. Так, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, які містяться у постанові від 03.07.2013р. у справі №6-64 цс 13, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. На підставі наведеного,

Outcome: approved