Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є спадкоємцем після померлого брата [PERSON] та прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить визнати за нею право власності на 5/24 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 05.04.2021 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 48. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 (частка як члена колгоспного двору) та 1/24 (частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ) разом 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт від 25.03.2021, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Турчманович Ю.Р., зареєстрований у реєстрі за № 23, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів позивачу [PERSON] . У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Салія О.В., після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 12/2021. З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті брата та видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса, де постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Салієм О.В. від 04 жовтня 2021 року за № 60/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] , мати померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] вступив в управління належною їй за життя 1/24 часткою у спадковому майні, однак із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину до нотаріуса не звертався. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2011 року по справі № 2-7339/11р встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті матері ( [PERSON] ) успадкували кожен по 1/24 частині спірного будинковолодіння. Цим рішенням суду визнано за [PERSON] право власності на 3/8 частин будинковолодіння за [ADDRESS] , з яких: на 1/6 частину будинковолодіння як на частку члена колишнього колгоспного двору; на 1/6 частину в порядку успадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] ; на 1/24 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року у справі № 607/5184/21 визнано за [PERSON] право власності на 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та визнано за [PERSON] право власності на 5/24 частин будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 67,5 кв. м., житловою площею 42,4 кв. м. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно виписки з погосподарської книги № 629 від 09.12.2020, наданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що станом на 01.07.1990 року жилий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є двір колгоспника, членами якого були: [PERSON] , 1925 р.н. голова двору, [PERSON] , 1953 р.н. дочка, [PERSON] зять, [PERSON] , 1975 р.н. онук, [PERSON] , 1976 р.н. онук, [PERSON] онука. Даний факт також підтверджується довідкою (випискою з погосподарської книги) № 78 від 22.02.2021, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. 22 грудня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, загальна площа приміщень становить 67,5 кв. м., житлова 42,4 кв. м. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , 1925 р.н. голова двору, [PERSON] , 1953 р.н. дочка, [PERSON] зять, [PERSON] , 1975 р.н. онук, [PERSON] , 1976 р.н. онук, [PERSON] онука, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме право і що буде належати йому на момент смерті позивачу [PERSON] , остання спадщину прийняла, протягом шестимісячного строку з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, а тому, вона успадкувала належну померлому 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити свої права та інтереси, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а тому, слід визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 67,5 кв. м., житловою площею 42,4 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з яких: 1/6 частину як на частку члена колишнього колгоспного двору та 1/24 частини, належних їй після смерті матері [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved