Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом 18.02.2021 року обґрунтовуючи тим, що 18.05.2002 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, в житті синів, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що становить її у край скрутне матеріальне становище. Коштів, які вона отримує недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня всієї сім`ї, а відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 19.05.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано наказ №357/4227/20, провадження № 2-н/357/417/20, про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання синів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з 04.05.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття аліменти на іншу дитину стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. На даний час син [PERSON] досяг повноліття. З 01.09.2020 року по 30.06.2024 року син є студентом денної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету ім. М. Коцюбинського на даний час на першому курсі. В зв`язку з денною формою навчання власних доходів син не має, забезпечувати себе та повноцінне навчання самостійно не може. Вона самостійно оплачує всі витрати сина пов`язані з навчанням, але даних коштів не вистачає. Тому, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення сином 23-х років, починаючи з 01.09.2020 року. 18.03.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження та пакет документів отримав 20.03.2021 року (а.с.23), однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву до суду не направив та станом на 20.05.2021 року жодних заяв (клопотань) на адресу суду від [PERSON] не надходило. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіхпроцесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставусвоїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , відповідач у справі, та [PERSON] , позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.5), вбачається, що 18.05.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №386. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), [INFO] народився [PERSON] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З довідки про місце проживання та склад сім`ї Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради №15.2-03/2296 від 27.04.2020 року (а.с.9), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , також з нею зареєстровані та проживають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с.19), вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи (а.с.12), 19.05.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано наказ у справі №357/4227/20, провадження № 2-н/357/417/20 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з 04.05.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття аліменти на іншу дитину стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. На даний час [PERSON] , [INFO] виповнилося 19 років, він є студентом 1-го курсу природничо-географічного факультету спеціальність 103 Науки про Землю, ступінь вищої освіти бакалавр (денна форма навчання) Вінницького державного педагогічного університету імені М. Коцюбинського IV рівня акредитації, за рахунок держбюджету з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою №21/0502 від 22.09.2020 року (а.с.25). 03.12.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі №357/10705/20, провадження № 2/357/4120/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, що підтверджується копією ухвали (а.с.11). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/10705/20, провадження № 2/357/4120/20, 19.03.2021 року ухвалено рішення, відповідно до якого, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №386, розірвано. З довідки Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр №3242 (ТСЦ №3242) (а.с.10), вбачається, що за [PERSON] з 25.08.2016 року зареєстрований транспортний засіб Renault Megane Scenic, синього кольору 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 20 Постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року. Позивач просила стягнути аліменти з 01.09.2020 року. Відповідно до ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи, що позивач не подала до суду докази того, щодо вжиття заходів на одержання аліментів від відповідача, та не мала можливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів з 01.09.2020 року не підлягають до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд

Outcome: partial