Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом згідно якого просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] .. На даний момент часу Стрийським міськрайронним судом Львівської області розглядається справа про їх розлучення. Син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина вона несе самостійно, оскільки відповідач не цікавиться дитиною та жодної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою та зареєстрований фізичною особою підприємцем, інших дітей чи утриманців немає, а весь свій заробіток повністю витрачає на власні потреби. В зв`язку з вищенаведеним вважає вимоги обгрунтованими та такими, що відповідають реальним витратам на дитину. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі ј частки від його заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З копії свідоцтв про народження вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , /а.с.4/ Згідно довідки про склад сім`ї виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Стожари 1» № 121 від 06.09.2021 та акту №22 від 06.09.2021 вбачається, що за адресою у [ADDRESS] зареєстровані с позивач [PERSON] , син [PERSON] , [INFO]., та син [PERSON] , [INFO]. /а.с.5,6/. Таким чином судом встановлено, що малолітній [PERSON] дійсно проживає з матір`ю, знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у судовому порядку. Приписами ст.182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки з урахуванням матеріального становища відповідача, який витрачає певні кошти для особистих потреб, з нього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved