Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, а також на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 16 липня 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, оскільки шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Враховуючи, що домовленості щодо сплати аліментів на утримання дітей та її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку між нею та відповідачем не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення заяви до суду і до досягнення наймолодшою дитиною повноліття. Крім того, враховуючи, що відповідач також не надає їй матеріальну допомогу як дружині, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, а саме до 22.07.2021 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та також просив його задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та в установленому законом порядку. Від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], яка діє на підставі ордеру, через канцелярію суду надійшла письмова заява, відповідно до змісту якої представник відповідача просить суд розглянути справу у її відсутності та відсутності відповідача, з урахуванням наданого письмового відзиву на позовну заяву від 07.03.2019 р., який долучений до справи(а.с.42), та стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки заробітку та 1/6 частку заробітку на утримання дружини до досягнення [PERSON] [INFO] трирічного віку(а.с.69). Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 вище вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень\~Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч.8,9 ст. 7 Сімейного кодексу України(далі СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 173203, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2016 року(а.с.5а). Зі свідоцтва про народження серії I-ЖС № 308155 встановлено, що сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], а також малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №368385. Батьком у свідоцтвах про народження дітей зазначений відповідач [PERSON], матірю зазначена позивачка [PERSON], яка до реєстрації шлюбу мала прізвище Алимова(а.с.6,7). Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини(ст.141 Сімейного кодексу України). Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Обов»язок батьків щодо утримання дитини до досягнення повноліття також закріплений у статті 180 СК України. Отже, діючим законодавством передбачений саме обовязок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття і цей обовязок стосується обох батьків. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що на даний час сторони разом не проживають та їх малолітні діти проживають разом із матір»ю [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 09 квітня 2019 року, складеним відділом по Заводському району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради(а.с.61) та актом підтвердження фактичного місця проживання особи від 27 березня 2019 року, складеним ОСББ «Історична 36А»(а.с.62). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом(ч.1 ст.183 СК України). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття(ч.2 ст. 183 СК України). Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у частці від його доходу, а саме у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на ту обставину, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Право обрання способу стягнення аліментів належить позивачу, як майбутньому одержувачу аліментів без визначення будь-яких додаткових умов або обмежень. \~Положеннями ч.2\~ст.\~182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до письмового відзиву на позовну заяву(а.с.28-30), долученого до матеріалів справи, відповідач [PERSON] зазначає, що останнім часом сімейне життя із позивачем не складається, та вони мешкають окремо. Разом із ним проживає його дочка від першого шлюбу [PERSON] Ніколь [INFO], яка знаходиться повністю на його утриманні, оскільки її матір померла. Він має достатній дохід і задовільні умови життя, проживає в будинку, який належить його батькам. Вважає вимоги позивача надмірними та просить врахувати викладені обставини та визначити співмірні розміри стягнень аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку. \~ \~ \~ \~ Згідно інформації від 03.04.2019 року, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, [PERSON] отримує пенсію у зв*язку з втратою годувальника на дитину [PERSON], [INFO](а.с.59), отже, судом встановлено, що відповідач має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу. При\~визначені розміру\~аліментів у\~частці від\~доходу,\~що підлягають\~стягненню з\~відповідача,\~суд враховує\~всі обставини,\~передбачені ч.1\~ст.\~182\~СК України,\~та виходить\~з встановленого\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» прожиткового\~мінімуму для\~дітей відповідного\~віку,\~і вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання двох\~малолітніх дітей\~у розмірі\~1/3\~частини усіх\~видів його\~доходу щомісяця,\~починаючи стягнення\~з дня\~звернення до\~суду і\~до досягнення\~старшою дитиною\~повноліття.\~При цьому\~суд також\~враховує,\~що відповідач\~є особою\~працездатного віку,\~має достатній\~дохід,\~про що\~ним особисто\~було зазначено\~у відзиві\~на позовну\~заяву.\~Разом з\~тим,\~матеріали справи\~ містять\~відомості щодо\~наявності у\~відповідача іншого\~утриманця \~малолітньої дочки\~від першого\~шлюбу,\~[INFO].\~Разом з\~тим,\~суд враховує,\~що відповідно\~до вимог\~ст.\~180\~СК України\~передбачено саме\~обовязок,\~а не\~право батьків\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття\~і цей\~обовязок стосується\~обох батьків.\~Отже,\~суд вважає,\~що визначення\~аліментів у\~розмірі 1/3\~частини доходу\~відповідача призведе\~до відповідності\~їх засадам\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~визначених ч.9\~ст.\~7\~СК України.\~Суд також\~приходить до\~переконання,\~що визначення\~аліментів на\~утримання двох\~малолітніх дітей\~у розмірі\~1/3\~частини усіх\~видів доходу\~відповідача щомісяця\~суттєво не\~погіршить матеріальне\~становище відповідача,\~так як\~він у\~своєму відзиві\~погодився \~саме з\~такою сумою\~аліментних платежів.\~Разом з\~тим,\~суд вважає,\~що такий\~розмір аліментів\~надасть можливість\~забезпечити дітям\~належний рівень\~утримання та\~забезпечення їх\~розвитку та\~виховання.\~Крім того,\~суд,\~при вирішенні\~спору по\~суті,\~ враховує\~вимоги ст.ст.12,\~81\~ЦПК України,\~відповідно до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. \~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в судовому засіданні не доведена необхідність стягнення з відповідача та його можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходів), а тому суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову в цій частині. \~ \~ \~ \~У відповідності зі ст. 84 ч.2, 4 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено сторонами, шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство не ведеться. Їх спільні малолітні діти [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], на даний час знаходяться на утриманні позивачки [PERSON] та проживають разом із нею, що підтверджується Актом обстеження умов проживання позивача [PERSON]О.(а.с.61) і Актом підтвердження фактичного місця проживання, виданим 27.03.2019 року ОСББ «Історична 36А» (а.с.62). Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трьох років, та при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 80 СК України, на підставі наданих та оцінених доказів, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку(доходу), щомісяця, з урахуванням того, що на думку суду, відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу саме у такому розмірі, а також враховує, що відповідач погодився саме з таким розміром аліментів, про що ним зазначено у відзиві на позовну заяву. Відповідно до вимог ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial