Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 10 серпня 2007 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] З березня 2015 року вона разом з чоловіком [PERSON] не проживає, спільного господарства не веде, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. В шлюбі в них народились діти - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З 2016 року [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у вихованні дітей участі не приймає. [PERSON] витрачає гроші на свої потреби, інтересами і потребами дітей не цікавиться. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Щомісячно вона несе додаткові витрати на розвиток та освіту дітей, а саме [PERSON], учня 2-А класу Боярського НВК «Гімназія - ЗОШ І ступеня» у розмірі 850 грн., та [PERSON], який відвідує центр раннього розвитку дитини «Орієнтир» при Боярському НВК «Гімназія - ЗОШ І ступеня» у розмірі 1200 грн.. Також вона витрачає кошти на харчування, одяг, оплату комунальних послуг (в осінньо-зимовий період в середньому - 3500 грн., у весняно-літній період - 1600 грн.), оплату медичних послуг та медикаментів. Орієнтовний розрахунок суми необхідних і безумовних витрат на двох неповнолітніх дітей становить 1000 грн. щомісячно. [PERSON] є працездатним, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. [PERSON] має нерухоме майно, транспортний засіб, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, тому він спроможний сплачувати аліменти. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з пред'явлення позову до суду. В подальшому позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] щомісячно аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивач [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 серпня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 398, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] В шлюбі в них народились син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно акта депутата Боярської міської ради VІІ скликання Києво-Святошинського району Київської області від 20 квітня 2018 року № 992 вбачається, що [PERSON], [INFO] разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживає за адресою: [ADDRESS]. Діти знаходяться на утриманні матері. [PERSON], [INFO] за даною адресою не проживає. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня по 30 червня 2018 року становить 1492 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв становить 1860 грн. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому суд виходить з того, що обов'язок того з батьків, хто проживає окремо, утримувати дитину не залежить від порядку (офіційно/неофіційно) працевлаштування платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, в грошовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: approved