Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01.06.1996 Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №218. Від шлюбу мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що підставою звернення із заявою про розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя не склалось, відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. Позивач вказала, що за час спільного проживання у них з чоловіком постійно виникали сварки, в тому числі в присутності неповнолітньої дочки, що негативно впливає на її розвиток. На протязі двох років подружжя припинило шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного побуту, проживають окремо. Позивач вважає, що примирення між ним не можливо, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, проте від відповідача до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 01.06.1996 зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №218 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.1996). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03.10.2008, виданий Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №218) , де батьками дитини зазначені сторони по справі. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Таким чином, зважаючи, на те, що сторони близько року сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved