Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому після уточнення позову просила зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника, АА023579 від 09.04.2009року Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, та зареєстрований в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 04.08.2009 року за №8940153. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно р.[NUMBER] від 05.08.2014року, вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора Прокопенко О.О. №15287581 від 21.08.2014 року, процедура державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , була призупинена у зв`язку із наявністю обтяження зазначеної квартири в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в актуальному стані, а саме: тип обтяження - арешт нерухомого майна; зареєстроване - 04.08.2009 року за №8940153; підстави обтяження - постанова про арешт майна боржника АА023579 , 09.04.2009року Московським ВДВС ХМУЮ; об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] . Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА №023579 від 09.04.2009 року, відділу державної виконавчої служби Московського району Харківського управління юстиції при примусовому виконанні був пред`явлений виконавчий лист №6-1476/07 від 18.06.2007року, виданий Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Правекс Банк» суми боргу 3624,42грн. [PERSON] , [INFO] був її сином, який помер [INFO] , та був на день смерті зареєстрований разом із нею у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира ніколи не належала боржнику - [PERSON] , та на час накладення арешту не була об`єктом права власності. Звернувшись із заявою про зняття арешту із належної їй квартири до Московського ВДВС м. Харків, вона отримала відмову від 19.11.2019року у знятті арешту. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Акціонерного товариства «Правекс Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи Московського відділу державної виконавчої служби Харківського місткого управління юстиції в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника відділу на розсуд суду, і вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про право власності р.[NUMBER] від 05.08.2014року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с.4/. Державним виконавцем державної виконавчої служби Московського району м.Харкова Нестеровим Е.О. при виконанні виконавчого листа №6-1476/07 виданого 18.06.2007року Печерським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Правекс Банк» загальної суми боргу 3624,42грн., було винесено постанову АА 023579 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. Рішенням державного реєстратора Прокопенко О.О. №15287581 від 21.08.2014 року. процедура державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , була призупинена у зв`язку із наявністю обтяження зазначеної квартири в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в актуальному стані, а саме: тип обтяження - арешт нерухомого майна; зареєстроване - 04.08.2009 року за №8940153; підстави обтяження - постанова про арешт майна боржника АА023579 , 09.04.2009року Московським ВДВС ХМУЮ; об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] /а.с.5/. Відповідно до повідомлення Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області від 19.11.2019р. №70625, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА «023579 від 09.04.2009року, проте в ній зазначено накладення арешту на все майно боржника [PERSON] . В зазначеній постанові не було передбачено накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому законних підстав для зняття арешту з майна не має. Як вбачається з копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про одруження [PERSON] був сином позивача [PERSON] /а.с.10.11/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.9/. Таким чином, судом встановлено, що обтяження у виді арешту майна за наслідками примусового виконання виконавчого листа №6-1476/07 виданого 18.06.2007року Печерським районним судом м.Києва, було накладено на майно, яке не належало боржнику [PERSON] . Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 ст.59 Закону України, від 02.06.2016, № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, зважаючи на ту обставину, що накладенням арешту порушується право власності [PERSON] , то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved