Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення [PERSON], [PERSON] права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, яке видане приватним нотаріусом [PERSON] 16.05.2000 року реєстр №1-2546 та договором дарування, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] 16.05.2000 реєстр №1-2548. У вказаній вище квартирі зареєстровані, окрім неї, відповідачі [PERSON]Ю, та [PERSON] Починаючи з 2002 року і по теперішній час відповідачі у квартирі не проживають, тому як виїхали на постійне місце мешкання за кордон, але точне їх місце проживання їй невідоме. На теперішній час в позивача виникла гостра необхідність продати належну їй квартиру, але реєстрація відповідачів перешкоджає їй вільно розпорядитися майном, тому що одною із умов покупця щодо придбання цієї квартири, є відсутність будь-яких зареєстрованих осіб. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги позивача підтримала в поновному обсязі. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, на виконання вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України про день та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Судом прийнято до уваги позицію Європейського суд з прав людини, висловлену ним у остаточному рішенні «Жук проти України» від 11 квітня 2011 року. Зокрема, в п. 25 йдеться про те, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитися з усіма предявленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх. Тобто, розглядаючи справи без участі сторін або ж однієї сторони, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто їхнє право бути присутнім під час судового розгляду не було порушено. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, яке видане приватним нотаріусом [PERSON] 16.05.2000 року реєстр №1-2546 та договору дарування, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] 16.05.2000 реєстр №1-2548 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 16.05.2000 року реєстр №1-2546 та договору дарування від 16.05.2000 року реєстр №1-2548. Відповідно до довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] Металургійної районної у місті ради, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] На підтвердження того, що відповідачі в квартирі дійсно не проживають з 2002 року по теперішній час в матеріалах справи є акт від 06 липня 2017 року, який складено сусідами, мешканцями будинку 3 по вул.. Ціолковського, а саме: кв. 41 [PERSON]; кв. 40 [PERSON], кв. 48 [PERSON], підписи яких засвідчено ТОВ «Сітісервіс-КР». Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦКУ). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦКУ). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦКУ). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). У порядку ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном. Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою (абзац 2 п. 34 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав). Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved