Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що 02 червня 2012 року позивач уклала шлюб з [PERSON] .Від шлюбу та спільного проживання вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .Життя з відповідачем в позивача не склалося, внаслідок чого 20 січня 2017 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області у справі № 275/660/16-ц шлюб між ними було розірвано. Зазначила, що з тих пір вихованням, піклуванням та матеріальним забезпеченням дитини займається лише позивачка. При цьому відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання. Також відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх обов`язків щодо утримання дитини та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. У зв`язку з тим, що поведінка відповідача не відповідає інтересам дитини, а також з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Тому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.04.2020р. у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.06.2020р. підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Нестеренко М.М. позовні вимоги [PERSON] підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, вимоги якої просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленням, а також оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явилась, письмовою заявою повідомила суд щодо підтримання позовних вимог [PERSON] , просила їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленим та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ст. 157 ч. 2 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 10). Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області 10.03.2020р. за № 58 та за № 146, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 16). З характеристики, виданої завідуючою ДНЗ «Віночок», вбачається, що дитина [PERSON] , 2013 р.н., виховується в неповній сім`ї, про дитину піклується лише мама, батько за час перебування дівчинки в садочку не з`являвся, не проявляв інтерес до життя дочки та не приймав участі у вихованні та розвитку дитини (а.с. 13). З характеристики, виданої директором ліцею № 1 імені Огієнка І.І. Брусилівської селищної ради Житомирської області вбачається, що про дитину [PERSON] , 2013 р.н., піклується лише мама, батько дитини за час навчання дівчинки в 1 класі в ліцей не з`являвся, інтересу до навчальної діяльності дочки не проявляв (а.с. 14). Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.02.2017р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2013 р.н., стягнуто аліменти (а.с. 18). Втім, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Брусилівським районним ВДВС ГТУЮ № 4562 від 21.02.2020р., вбачається, що [PERSON] є боржником та систематично не сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с. 11-12). Рішенням виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 03.03.2020 року № 1181 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). При цьому з висновку виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] не проживає разом з дитиною. Дівчинка проживає з мамою [PERSON] , яка займається її вихованням та забезпечує її всім необхідним (а.с. 15 зворот). Таким чином, аналізуючи наведені обставини та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, а також про її здоров`я, не приймає будь-якої участі в її утриманні, тобто не виконує покладені на нього сімейним законодавством України обов`язки. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню власної дитини, позбавлення його батьківських прав, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, з огляду на що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 157 ч. 2, 164 ч. 1 п. 2, 165, 166 СК України та

Outcome: approved