Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2007 року, актовий запис № 1033 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, причиною для пред'явлення даного позову до суду послужило те, що відповідач влаштовує скандали, ображає її честь та гідність, поводить себе агресивно, застосовує фізичне насильство. З травня 2012 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем вона вважає неможливим. Крім того, відповідач не бере участі матеріально в житті сім'ї, не бажає влаштовуватись на роботу. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений належним чином. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2007 року, актовий запис № 1033 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). З травня 2012 сторони шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть, на даний час проживають окремо, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд також вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача він не може сплачувати аліменти на утримання позивача та дитини, суду не надано. Відповідач є працездатною особою. При таких обставинах суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує майновий стан відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, інших утриманців. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] та стягує з відповідач на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - 03 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття При таких обставинах даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов задовольняється, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved