Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення розміру частки у спільній сумісній власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045929, [PERSON] на підставі рішення Вінницької міської ради 31 сесії 5 скликання №2150 від 11.11.2008 року являється співвласником земельної ділянки, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованої за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Іншим співвласником даної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності за вищезазначеним державним актом є [PERSON]. 05.10.2013 року у м. Вінниці померла [PERSON]. Відповідно до заповіту від 05.06.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1023, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що остання за законом матиме право, заповідає позивачу [PERSON] Проте, постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.11.2017 року №1967-02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, що знаходиться за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, у звязку з неможливістю визначити склад спадкового майна та належність останнього спадкодавцеві. Відповідно до договору від 05.10.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2120, [PERSON] на праві приватної власності належало 12/25 частки житлового будинку, розташованого за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця. Оскільки, частина вищезазначеного будинку знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованій за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а відтак, в силу ч.4 ст.120 ЗК України [PERSON] належало на праві приватної власності 12/25 частки вказаної земельної ділянки, пропорційно частці померлої у праві власності житлового будинку. А тому, з метою захисту своїх спадкових прав після смерті [PERSON] позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визначити, що розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованої за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045929, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 11.11.2008 року №2150, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010906901591, становить 12/25 частки (а.с.2-4). 27.04.2018 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення розміру частки співвласника у спільній сумісній власності на земельну ділянку, який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2018 року обєднано в одне провадження із первісним позовом (а.с.68). Зустрічний позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 13.08.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №4098, позивач [PERSON] являється власником 13/25 частки будинковолодіння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Дорошенка,6, м. Вінниця. Державна реєстрація права власності позивача на дану частку будинковолодіння зареєстрована в КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 02.09.2005 року за реєстровим №10710 в книзі №40. Решта 12/25 частки будинковолодіння успадкувала після смерті своєї тітки [PERSON] відповідач, а тому сторони в даний час є співвласниками згаданого будинковолодіння. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка є предметом даного спору. Дана земельна ділянка, загальною площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка згідно із рішенням Вінницької міської ради від 11.11.2008 року за №2150 була зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за позивачем та [PERSON], оскільки останні на той час були співвласниками будинковолодіння. Реєстрація права спільної сумісної власності була проведена 18.12.2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за №010906901591 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045929, виданого на імя [PERSON] із зазначенням позивача як співвласниці земельної ділянки у Списку співвласників земельної ділянки, який є Додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку. Хоча земельна ділянка була обєктом спільної сумісної власності позивача та [PERSON], однак кожна із них користувалась своєю часткою, які були розділені парканом, і ці частки не були рівними, а відповідали долям у праві власності на будинковолодіння (13/25 частки позивача, 12/25 [PERSON]О.). Вказаний порядок користування був зафіксований на кадастровому плані земельної ділянки, виготовленому ДП «Поділлягеодезкартографія» 18.01.2008 року. На даному кадастровому плані зазначено, що [PERSON] користується земельною ділянкою, площею 0,0411 га (зона 1), а позивач земельною ділянкою, площею 0,0423 га (зона 2), але подальше документальне оформлення розподілу між ними земельної ділянки не відбулось у звязку з хворобою [PERSON], після смерті якої позивач з відповідачем користуються тими самими частками земельної ділянки, якими користувалась позивач та тітка відповідача при житті. У звязку з тим, що частка тітки відповідача та частка позивача у спільній сумісній власності на земельну ділянку не були визначені, відповідач не може оформити спадщину на належну їй частину ділянки, а позивач не може розпорядитись своєю частиною земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду з даним зустрічним позовом, в якому просила визначити, що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованої за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045929, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 11.11.2008 року №2150, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010906901591, становить 13/25 частки (а.с.62-63). В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх, тоді як зустрічні позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 05.10.2013 року у м. Вінниці померла тітка позивача за первісним позовом [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №272765, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 08.10.2013 року (а.с.8). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованої за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій на праві спільної сумісної власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045929, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 11.11.2008 року №2150, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010906901591 (а.с.22-24). Іншим співвласником даної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності за вищезазначеним державним актом є відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] Відповідно до заповіту від 05.06.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1023, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що остання за законом матиме право, заповідає позивачу [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, являючись єдиною спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись у передбачений законом строк до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.11.2017 року №1967-02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, площею 0,0834 га, що знаходиться за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, у звязку з неможливістю визначити склад спадкового майна та належність останнього спадкодавцеві (а.с.19). Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.2 ст.1225 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Згідно ч.5 ст.89 Земельного кодексу України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України). Отже, оскільки померлій за життя належало 12/25 частки житлового будинку, розташованого за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, відповідно до договору від 05.10.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2120, то її частка у земельній ділянці, площею 0,0834 га, кадастровий номер 0510137000:03:045:0320, розташованій за адресою: вул. П. Дорошенка, 6, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій та відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом на праві спільної сумісної власності, становить пропорційно до частки у праві власності житлового будинку та відповідає фактичному порядку користування, що склався за життя померлої 12/25 частки, в той час як частка відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом у вказаній ділянці становить 13/25 частки, що також пропорційно частці останньої у праві власності житлового будинку, відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 13.08.2005 року та зареєстрований в реєстрі за №4098 та реєстраційного посвідчення КП «ВООБТІ» від 02.09.2005 року (а.с.64-65). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позовів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved