Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] від шлюбу позивача з [PERSON] народився син [PERSON] (відповідач 1). 26 жовтня 1993 року позивач разом з [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на останнього. 16 серпня 2002 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний, проте за взаємною згодою поділу квартири не відбулося. Згодом [PERSON] одружився з [PERSON], від їхнього шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Згодом цей шлюб також було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Його спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON] Оскільки спірна квартира була придбана позивачем та [PERSON] за час шлюбу, позивач просить визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири, як за одним із подружжя. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій задоволення позову залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 квітня 1988 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблено актовий запис про укладення шлюбу під № 1520 (а.с.5). За час шлюбу, а саме 26 жовтня 1993 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.10.1993 року, посвідчений Державним нотаріусом (а.с.9-10). 16 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було розірвано шлюб між позивачем та [PERSON] (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, враховуючи, що спірна квартира була придбана позивачем та [PERSON] під час шлюбу, а також визнання позову спадкоємцями першої черги померлого [PERSON], суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому їх необхідно задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved