Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з 29.05.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час їх шлюб не розрівано, проте фактичні шлюбі відносини між ними припинені з 15.10.2017 року. З моменту припинення шлюбних стосунків, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, повязаних з її вихованням. В звязку із тим, що донька перебуває на утриманні позивача, вона не спроможна в повній мірі забезпечити їх усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо. З цих підстав стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду із до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.\~184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі.\~ Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або за\~домовленістю між\~батьками у\~твердій грошовій\~сумі,\~підлягає індексації\~відповідно до\~закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 29.05.2010 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №057076 від 29.05.2010 року (а.с. 10). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Наведене вбачається з копій свідоцтв про її народження (а.с. 11). Шлюб між сторонами не розірвано, однак фактичні шлюбні відносини між ними припинені, що підтверджується довідкою виконкому Заставнівської міської ради №1199 від 19.04.2018 року (а.с. 12. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сімї позивача [PERSON] входить донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Позивач працює соціальним працівником в Заставнівському територіальному центрі соціального обслуговування де отримує заробітну плату, розмір якою за період з січня по березень 2018 року становив 13201,55 гривень, що видно з довідки виконкому Заставнівської міської ради №1199 від 19.04.2018 року, довідки Заставнівського територіального центру соціального обслуговування та довідки про доходи (а.с. 12-14). Малолітня [PERSON] з липня 2014 року відвідує Заставнівський ДНЗ №3, за відвідування якого позивачем вноситься батьківська плата, здорова за станом здоровя. Вищевказане підтверджується довідкою Заставнівського ДНЗ, копіями квитанцій про оплату за відвідування садочку, висновку про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 15-22). Також судом встановлено, що відповідач фізично здоровий, працює продавцем у ПП «[PERSON]Я.» де отримує заробітну плату, розмір якої за період з січня по березень 2018 року становив 11169 грн., живе у власному житловому будинку загальною площею 64,60 м2, користується земельною ділянкою площею 0,27 га, у нього відсутні інші діти. Наведене вбачається з копії трудового договору, довідки про доходи [PERSON], акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] (а.с. 23 24, 26) З огляду на наведене, при призначенні аліментів, суд враховує, матеріальне становище та стан здоровя дітей, те що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 50% для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що представник позивача [PERSON] надала позивачу [PERSON] юридичні послуги у формі ознайомлення із документами, надання консультацій, збирання доказів, оформлення позовної заяви, копіювання письмових доказів для відповідача, ознайомлення із відзивом на позов, судове представництво. Для надання вказаних юридичних послуг представником позивача було витрачено 3,5 години. За взаємною домовленістю сторін визначено вартість однієї години витрат на правничу допомогу розмірі 704,80 грн. та за отримані юридичні послуги позивач [PERSON] сплатила представнику [PERSON] гонорар в розмірі 2447,60 гривень. Наведене вбачається з акту виконаних робіт до договору про надання юридичної допомоги від 20.04.2018 року. Згідно вимог\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~у разі\~задоволення позову\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються на відповідача. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну\~правничу допомогу в розмірі 2447, гривень. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: approved