Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди завданої затопленням квартири в сумі 11 154, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10 червня 2016 року відповідач, власник квартири № 24, яка знаходиться по вулиці Б.Дніпровський 20, проявила халатність при користуванні та обслуговуванні внутрішньо-квартирного водопроводу, що спричинило затоплення квартири № 12, яка знаходиться по вулиці Б.Дніпровський 20 і належить на праві власності позивачу. На пропозиції позивача добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляв, тому позивачем було подано до суду позов про стягнення майнової шкоди. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, в яких зазначав, що до суду надано акт від 10 червня 2016 року, який підтверджує обставини викладені в позовній заяві і був визнаний відповідачем, про що свідчить її підпис, будь-яких вимог, щодо повторного огляду її квартири або вимог, щодо визнання протиправного акта від 10.06.2016 року відповідач не заявляла. Факт неодноразового прояву халатності при користуванні та обслуговуванні внутрішньо-квартирного водопроводу підтверджують і сусіди відповідача. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав та надав пояснення, в яких зазначив, що [PERSON] при користуванні та обслуговуванні внутрішньо-квартирного водопроводу не допускала халатності та використовувала свою власність належним чином. Вважає, що позов предявлено безпідставно, так як затоплення квартири позивачки мало місце неодноразово і тому встановити внаслідок якого саме затоплення була їй спричинена шкода неможливо. Також, вказує на те, що обслуговування мереж повинен займатися не власник квартири, а відповідна житлово-експлуатаційна контора. Тому позов предявлений до [PERSON] безпідставно. Стверджував, що порив води стався до лічильника, а саме на основному стояку, у звязку з чим відповідальність має нести житлово-експлуатаційна контора. Свідок [PERSON] надала показання, в яких підтвердила факт затоплення квартири № 12, яка знаходиться по вулиці Б.Дніпровський 20. Безпосередньо бачила, що стеля, стіни квартири, а також меблі, побутова техніка, речі були пошкоджені водою. Вказала, що відповідач не однократно заливала квартиру позивача. Свідок [PERSON], який є головним інженером КП Житлосвіт 2012, надав показання, що він в ході виконання своїх трудових обовязків прийшов на виклик 10 червня 2016 року. На момент огляду квартири [ADDRESS], порив води був ліквідований слюсарем сантехніком [PERSON] Повідомив, що порив стався внаслідок дій власника квартири, а саме встановлення додаткових відгалужень. Свідок [PERSON] який на момент виникнення спірних правовідносин працював слюсарем сантехніком в КП Житлосвіт 2012, надав показання, що він прибув 10 червня 2016 року на виклик про порив води в квартирі [ADDRESS]. Повідомив, що безпосередньо ліквідовував порив, який з його слів стався внаслідок встановлення додаткових відгалужень, не передбачених технічними вимогами. Вказав, що вказані роботи були проведені неналежної якості. Свідок [PERSON] надала показання, що вона є другом сімї відповідача і прийшовши 10 червня 2016 року до них в квартиру бачила, що дійсно в туалеті квартири [ADDRESS] відбувся порив водопостачання. Внаслідок чого стався порив повідомити не змогла, так як безпосередньо в кімнату, де стався порив, не заходила. Свідок [PERSON] надав показання, що він також проживає в [INFO] разом з відповідачем. Був безпосередньо дома, коли стався порив і намагався ліквідувати його наслідки. Стверджує, що порив стався до водо запірної рампи і вважає, що відповідати має житлово-експлуатаційна контора. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно акта від 10 червня 2016 року, комісія в складі : в.о. головного інженера [PERSON], сл.сантехніка [PERSON] та мешканців квартир № 11, 12, 24, встановила, що внаслідок пориву труби холодного водопостачання в туалеті квартири [ADDRESS], було затоплено квартиру № 12 та квартиру № 11. ( а.с. 7 ) Судом досліджено звіт про визначення вартості відновлюваних ремонтно-будівельних робіт ( а.с. 8- 22) , а також диск з даними ( а.с. 35), з яких вбачається ознаки значного затоплення квартири [ADDRESS]. Враховуючи пояснення сторін, досліджених документів та показання свідків, судом встановлено, що шкода заподіяна позивачу в наслідок пориву труби водопостачання в квартирі [ADDRESS]. Судом також вбачається і безпосередній причинний звязок та вину відповідача, щодо заподіяної шкоди, виходячи з наступного. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання, що порив в квартирі № 24 по вулиці Б.Дніпровський стався внаслідок встановлення відповідачем додаткових відгалужень не передбачених технічним вимогам. Свідок [PERSON] повідомив протилежні обставини, щодо причини та місця пориву, вказавши, що порив стався на стояку, але суд ставиться критично до даних показань, так як вказаний свідок фактично проживає з відповідачем в квартирі № 24, як одна сімя, і є безпосередньо зацікавленим в результаті розгляду даної справи. Відповідач вказував на те, що форма акту від 10 червня 2016 року не відповідає вимогам і що позивач не довів факт вини саме [PERSON], при цьому підписав вказаний акт і не звертався до житлово-експлуатаційної контори з вимогою про проведення повторного огляду його квартири. Відповідач стверджував, що порив стався до лічильника і відповідальність має нести житлово-експлуатаційна контора, при цьому не надав жодних письмових доказів, які підтверджують дані обставини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6\~(з наступними змінами)\~\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Крім того, статтями\~151,177,\~179 ЖК України\~та\~ст.322 ЦК України\~передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572\~( з наступними змінами) (далі - Правил). Зокрема, п. 7 Правил передбачено обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Таким чином, відповідальність\~\~за технічно справний\~\~стан систем водопостачання в\~\~квартирі повинен нести власник квартири, а тому на підставі\~ст.1166 ЦК України\~останній зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки. Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Визначаючи\~\~розмір\~\~заподіяних\~\~збитків, який підлягає стягненню з відповідачки, суд виходить з такого. Як видно із матеріалів справи, для встановлення пошкоджень внаслідок залиття у квартирі [ADDRESS], позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності, згідно із звітом якого від 15 червня 2016 року майнова шкода, завдана внаслідок залиття квартири становить 10\~324,00 грн. ( а.с. 8-22). Згідно товарного чеку № 10062016 від 10 червня 2016 року [PERSON] сплачено 130 гривень за сушку монітора, клавіатури, ноутбука, системного блоку. (а.с. 23) За проведені оціночні роботи позивачем було сплачено 700 грн., які він також просить стягнути як витрати, які вона понесла для відновлення свого порушеного права. Статтею 22 ЦК України\~визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідач посилаючись на необґрунтованість визначеної вартості ремонтних робіт не надав жодних доказів на спростування\~\~наведених вище\~розрахунків, а тому суд виходить з розрахунків, які надані позивачем і є в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України на користь [PERSON] із [PERSON] слід стягнути також і витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 22, 322, 1166 ЦК України, ст.ст.151,177,\~179 ЖК України,

Outcome: approved