Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 29 жовтня 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинились з листопада 2017 року, в сімї постійно виникають сварки та суперечки, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. Крім того, просить суд стягнути на її користь з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є поштова розписка про вручення відповідачу виклику на підготовче та на судове засідання та копії позовної заяви. Тому суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений термін не подав. Тому суд ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 29 жовтня 2016 року згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 106712 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, фактично шлюбні відносини припнились у листопаді 2017 року, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Розглядаючи вимогу позивача про стягення з відповідача понесених судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ст.265 ЦПК України, в рішенні суду зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, та положень ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», виходячи із задоволених судом позовних вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved