Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. В позовній заяві зазначає, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2013 р. було ухвалено стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.02.2013 р. Позивач зазначає, що змушена звернутися до суду про збільшення розмір аліментів, у зв'язку із тим, що її матеріальний стан на день звернення до суду змінився по причині того, що вона уклала шлюб із [PERSON] та від даного шлюбу народила доньку. За наведених обставин позивач просила її позов задовольнити та змінити розмір аліментів та стягувати надалі з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечила (а.с. 38). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 37). На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 21.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 6, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2013 р. ухвалено стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи із 14.02.2013 р. (а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про шлюб, виданим 25.06.2016 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хмільницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] улкала шлюб із [PERSON], відтак змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8). Відповідно до довідки Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 02-28/213 від 31.05.2018 р., до складу сім'ї [PERSON], входять: чоловік - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, прохання позивача на зміну розміру аліментів, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 50% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач у позовній заяві. При цьому судом враховано, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років - 1944 гривні, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день ухвалення рішення становить 972 грн. У зв'язку із набранням 08.07.2017 р. чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved