Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 06 серпня 2016 року. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені через неподібності характерів, різні погляди на відносини в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сім`ї. Відповідач дуже багато часу проводить зі своїми друзями, витрачаючи грошові кошти та не приділяє уваги дитині, яка потребує спілкування із батьком. Відповідач повністю ігнорував її зауваження щодо цього факту та його поведінка залишилася повністю інертною. У зв`язку з цим вона припинила з відповідачем шлюбні стосунки, мешкає окремо та спільне господарство не веде. Примирення з відповідачем не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. 01 березня 2021 року сторонам у справі надавався час на примирення тривалістю 1 місяць, але примирення не відбулось, позивач не подавала суду будь-яких відомостей на зміну своєї позиції про бажання розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2016 року. Їх шлюб зареєстровано Димитровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 156 (а.с. 10). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 11). Згідно частини першої статті 110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави, за її клопотанням, суд вважає необхідним залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved