Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про примусове виселення. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказала, що вона являється власником ? житлового будинку, який знаходиться по вул. Леніна, 25, м. Жашків, Черкаської області. Власником другої частини житлового будинку являвся [PERSON], який помер 29 квітня 2015 року. З позивачем в її частині будинку проживає син [PERSON], проживання з яким в одному будинку стало зовсім нестерпним. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, в результаті чого позивачу доводилося неодноразово викликати міліцію або захищатися від нападів [PERSON]. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальний збитків. Висилитися з будинку добровільно відповідач [PERSON] не бажає. В звязку з вказаними обставинами позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що вони є надуманими. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, зокрема копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копію витягу з Державного реєстру речових прав, копію заяви-звернення до [PERSON], копії висновків Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області від 12.09.2014р. та від 23.01.2015р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як передбачено ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Ст. 109 ЖК України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться по вул. Леніна, 25, м. Жашків, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.05.2013 року, зареєстрованим реєстраційною службою Жашківського районного управління юстиції Черкаської області. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] неодноразово зверталася до Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області із заявами про вчинення її сином [PERSON] сімейних дебошів та притягнення його до відповідальності, але вжиті заходи громадського впливу на [PERSON] виявились безрезультатними. Згідно нотаріально посвідченої заяви позивача [PERSON], встановлено, що вона зверталася до [PERSON] з попередженням про звільнення займаної ним частини житлового будинку до 27 червня 2015 року. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження викладених у позові обставин. Відповідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жителів будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Підставою для виселення відповідача з житлового будинку, позивач вважає порушення правил\~\~співжиття, що унеможливлює спільне проживання з ним. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 116 ЖК України, для виселення [PERSON], а тому позов необхідно задоволити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved