Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої 25.07.2016 [PERSON] усі права та обовязки, які належали останній на день її смерті на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО № 303804, виданого 02.08.2003 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-1675. Представник відповідача [PERSON] громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Також надав заперечення, в яких в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що ст. 1218 ЦК України чітко встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в результаті його смерті. Відповідно до пункту 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» чітко визначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В запереченнях відповідач зазначає наступне: якшо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Із матеріалів позову вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2003 року №1-1675, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, за життя [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], 1/2 частки житлового будинку та земельну ділянку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Льотна, 6. Однак за життя зареєструвала право власності лише на житловий будинок, а Державний акт про право власності на земельну ділянку не отримала та не зареєструвала у не зареєструвала у встановленому порядку право власності на неї, у звязку з чим, спірна земельна ділянка, перебуває у власності громадянина [PERSON] Відповідач також в запереченнях посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Оскільки [PERSON], як спадкоємиця після [PERSON], отримала на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину, проте не зареєструвала своє право власності земельну у встановленому законом порядку, та не отримала відповідний державний акт, а відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 01 січня 2002 року по 20 червня 2007 року (під час дії ст.120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами, Відповідач просить у задоволенні позову відмовити /а.с.28,29,36/. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, а також надав суду письмові пояснення, в яких зазначено, що заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо визнання за гр. [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] усіх прав та обовязків, які належали останній на день її смерті на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 02.08.2003, виходячи з того, що що померла 25.07.2016 [PERSON] не набула праза власності на спадкову земельну ділянку, а набула вона лише право на оформлення цієї земельної ділянки у власність. Отже, до позивача перейшли права спадкодавця щодо оформлення та реєстрації земельної ділянки у власність /а.с.38- 40/. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що 25 липня 2016 року померла її матір - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по вул. Льотній, 6 в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу та земельної ділянки площею 0,0621 га, переданої для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку. Зазначене нерухоме майно будинок та земельна ділянка - належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 02.08.2003 року після померлого 13.02.2003 року чоловіка [PERSON] та Свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, як подружжя. Однією з умов зазначених у Свідоцтві про право на спадщину - державна реєстрація виниклого у спадкоємиці права власності на спадкове майно. Право власності на житловий будинок померла мати позивача зареєструвала в установленому законом порядку, однак право власності на земельну ділянку нею зареєстровано не було, у звязку з чим нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Також пояснила, що на спірній земельній ділянці знаходиться будинок, право власності на який позивач вже оформила через нотаріуса, а, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після померлої матері [PERSON]І, будь-які спори щодо земельної ділянки відсутні. Просила суд винести рішення, яким визнати за нею усі права та обовязки, що належали померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Заслухавши позивача, розглянувши заперечення відповідача та письмові пояснення третьої особи, судом встановлені наступні фактичні обставини, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) є донькою [PERSON] та [PERSON] /а.с.12, 13/. 25 липня 2016 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.8/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарчими спорудами розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Льотна,6, та земельна ділянка площею 0,0621 га для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташована за тією ж адресою. Вищезазначене спадкове майно належало спадкодавцеві [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 02.08.2003 після померлого 13.02.2003 чоловіка [PERSON] та Свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, придбаного подружжям протягом шлюбу /а.с. 10, 11/. Згідно інформації, наданої за ухвалою суду Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, від 24.03.2017, після померлої 25.07.2016 [PERSON], 19.08.2016 було заведено спадкову справу № 277/2016, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.03.2016 № 47209632. Заяву про прийняття спадщини за законом подала донька спадкодавиці [PERSON], [INFO], інші спадкоємці до Пятої криворізької державної нотаріальної конторі не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.50, 51/. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] /а.с. 50/, яка в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але /а.с.15/. Встановлено також, що 05.04.2017 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №279 [PERSON], як спадкоємиці, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 25.07.2016 [PERSON], на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Льотна, 6, який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 22.08.2003 за реєстрами № 1-1673, № 1-1675 відповідно, зареєстрованих у КП ДОР «Криворізьке БТІ» у реєстровій книзі № 7-74-1093 /а.с.56/. Належність позивачу спадкового житлового будинку на час розгляду справи підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.57/. Водночас встановлено, що 12.01.2017 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] було видано постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті її матері [PERSON], оскільки у спадкодавиці не виникло в повному обсязі право /а.с. 9/. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За даними Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого в установленому законодавством порядку державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у господарських будівель, розташовану за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Льотна,6, на імя [PERSON] відсутні. Зазначена земельна ділянка на підставі Державного акту перебуває у власності [PERSON] /а.с. 14/. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] не переоформила право власності на успадковану земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Льотна, 6, однак набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані на спірній земельній ділянці за тією ж адресою, що підтверджується витягом з реєстру /а.с 57/. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому Законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Відповідно до листа [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Оскільки, за свого життя померла 25.07.2016року [PERSON] не оформила в порядку спадкування належну їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2003 земельну ділянку, тому не набула права власності на неї. [PERSON] спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних вказує на те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.3.5 листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписом ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельну ділянку на підставі приватизації земельних ділянок які раніше були надані у їх користування, прийняття спадщини. За положеннями ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній частковій власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без такого визначення. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень вказаного Закону документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку є витяг про зареєстровані права та або їх обтяження з Державного реєстру прав. Державні акти в якості підтвердження права власності на землю на цей час не видаються. Згідно приписів ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві\~\~на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. Суд враховує розяснення ВССУ, надані у листі від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якого умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача, оскільки в них йдеться про неможливість визнання права власності на спадкове майно на підставі зазначених в позові обставин, тоді як позивачем заявлена вимога про визнання за нею усіх прав та обовязків, що належали померлій спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] на підставах не заборонених законом, правомірно набула шляхом отримання спадщини за законом житловий будинок та земельну ділянку, призначену для обслуговування цього житлового будинку та господарчих споруд, але не зареєструвала право власності на земельну ділянку, отже за життя вона (спадкодавець) набула лише право оформлення та реєстрації земельної ділянки, яке нею не було реалізоване, а тому до позивача переходить зазначене право спадкодавця. Враховуючи специфіку даного спору, клопотання позивача, щодо віднесення на неї всіх судових витрат у справі, судовий збір з відповідача не стягується. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved