Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача, свого сина, [PERSON] про стягнення боргу по договору позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 10 квітня 2008 року відповідач взяв в неї в борг 40000 доларів США та зобовязався повернути їх 10 квітня 2011 року. На час подачі позовної заяви, згідно курсу НБУ України (100 доларів США 2185 грн.) сума 40000 доларів США складає 874000 грн. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, розмовляти на цю тему відмовляється, добровільно повертати борг не хоче. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 40000 доларів США, що складає по курсу НБУ 874000 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимог слід задовольнити, тому що позивач передала у власність відповідачу грошові кошти в сумі 40000 доларів США, що за курсом НБУ, на час розгляду справи, складає 874000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів (суму позики), на що відповідачем була складений письмовий договір у вигляді розписки та вручена позивачу, але відповідач до вказаної дати, 10 квітня 2011 року, суму позики не повернув, тому що із-за змін в державі не має можливості, суд враховує визнання відповідачем позики повністю, договірний порядок її повернення та відсутніст запереченнь щодо виконання зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: approved