Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача, [PERSON] , і просила розірвати шлюб, зареєстрований 26.10.2019 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1542. Прізвище позивач просить змінити на дошлюбне [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що шлюб між сторонами було зареєстрованого 26.10.2019 Деснянським у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1542. Позивач вказує, що від цього шлюбу сторони неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам позивача, збереження шлюбу неможливе. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач на примирення не згодна та бажає розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с.21-22). Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, при подачі позову до суду клопотала про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до приписів статей\~128,\~130,\~131 ЦПК України (а.с.25) , причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач викликався до суду за адресою реєстрації, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони уклали шлюб 26 жовтня 2019 року, зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Деснянським районний у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 26 жовтня 2019 року (а.с.19). Статтею 51 Конституції України\~проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved