Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що сплачує відповідач [PERSON] на її користь, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Позов мотивований тим, що рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2005 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2005 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач вважає, що на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для нормального виховання і матеріального забезпечити дитини. Крім того, розмір стягнутих аліментів з відповідача не відповідає розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого державою, і тому дитина знаходиться за рівнем життя, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За вказаних обставин, посилаючись на положення ст. ст.\~180,\~182,\~184,\~192 Сімейного кодексу України, просила суд, змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] і стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку\~статей 280, 281 ЦПК України. В судове засідання представник Веселівського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного управління\~юстиції в\~Запорізькій області не зявився,\~причини неявки\~суду не\~повідомлені.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується\~\~копією свідоцтва\~\~про народження дитини (а.с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 30 травня 2018 року серії І-ЖС № 126674, Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 04 квітня 2006 року складено відповідний актовий запис № 24 (а.с.6). На підставі рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2005 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). Постановами від 20 липня 2018 року старшим державним виконавцем Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в звязку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.06.2014 року по 17.07.2018 року складає 16060 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві полювання, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 8-10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~ при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1,2\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. \~Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року становить 2027,00 грн. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоровя, виходячи з закріплених ч. 9 ст.\~7\~СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 300 грн. на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивачем надано копію квитанції від 26.11.2018 року щодо отримання адвокатом від [PERSON] гонорару в сумі 1000 (одна тисяча) грн. за надання юридичних послуг. На підставі ст.ст. 1, 27, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Копії договору про надання правничої допомоги суду не надано, тому суд позбавлений можливості провести перевірку наданих адвокатських послуг, їх обсягу та вартості відповідно до укладеного договору про надання юридичних послуг, як зазначено в квитанції від 26.11.2018 року. Також суду не надано доказів належного внесення сплачених коштів в розмірі 1000,00 грн. відповідно до ч. 5 ст. 9 ЗУ «Про фінансовий облік та фінансову звітність», де зазначено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~Таким чином судовий збір в розмірі 768,40 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved