Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві посилалась на те, що з 29 квітня 2014 року перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Але спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. З січня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо. Зазначаючи, що розірвання шлюбу необхідно у звязку з будуванням нової сімї, позивач просила шлюб розірвати. Також, зазначаючи, що дитина залишилася проживати з нею, а батько може сплачувати аліменти у такому розмірі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В день розгляду справи позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, та повідомляв, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29 квітня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначена позиція позивача залишається незмінною з часу подання нею позову до суду та до часу розгляду справи. Відповідач позов визнає. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому шлюб необхідно розірвати. В даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України\~\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської\~\~гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоровя дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, заяву відповідача, що він має можливість сплачувати такий розмір аліментів, тощо. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 12 липня 2016 року дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. У звязку з задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки судом задоволено позовну вимогу про стягнення аліментів, за якою позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved