Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона є дочкою померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Померлій [PERSON] належало 13/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] . За життя, [PERSON] не вчиняла заповіт, а тому спадкоємцями за законом після її смерті були її дочки: позивач - [PERSON] та її сестра [PERSON] (мати відповідача). Після смерті матері, [PERSON] не зверталися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Позивач проживала разом із матір`ю [PERSON] на момент відкриття спадщини, що встановлено рішенням суду, а тому вона є такою, що прийняла спадщину. Сестра позивача - [PERSON] померла [INFO] , а відповідач [PERSON] , який є сином [PERSON] успадкував після її смерті 13/25 житлового будинку [ADDRESS] , про що останньому 05.11.2015 року видано свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: [NUMBER] державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терешук Л.І. Позивач не має змоги отримати свідоцтво на спадкове майно після смерті її матері, оскільки відповідач без належних на те правових підстав вже оформив право власності на усе майно, яке йому належати не могло, чим позбавив її - [PERSON] права на спадщину. Відтак, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: [NUMBER] видане 05.11.2015 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Лілією Іванівною, видане [PERSON] , як спадкоємицю [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, а саме 13/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] та скасувати реєстрацію права власності на нього. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І. в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.06.2009 р. та довідкою № 222 від 12.04.2005 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду № 607/15156/13-ц від 06.09.2013р. за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, яке набрало законної сили. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2009 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належали 13/25 часток житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2019 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 607/9264/18 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено факт постійного проживання [PERSON] із своєю матір`ю [PERSON] з 1980 року по дату смерті останньої [INFO] , тобто на час відкриття спадщини після померлої - 13/25 частин будинковолоідння [ADDRESS] . Зазначеним судовий рішенням також встановлено, що «…згідно з повідомленням Тернопільської державної нотаріальної контори № 956/01-16 від 02.04.2014 року, у нотаріальній конторі після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася…». Згідно інформаційної довідки №37651865 від 17.06.2014 року у спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , яка була сестрою позивачки та дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , якому 05 листопада 2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАС152536 на 13/25 часток житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлій гр.. [PERSON] , на підставі рішення народного суду міста Тернополя від 31.08.1965 року, спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх прав. На підставі зазначеного свідоцтва 05.11.2015 року було здійснено державну реєстрацію на 13/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] , зареєстровану державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І., номер запису 11910705. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у цьому, оскільки остання пропустила строк для прийняття спадщини, встановлений ст..1270 ЦК України, що стверджується листом Першої тернопільської державної нотаріальної контори №1595/01-16 від 06.05.2016 року Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 29.12.2016 року № 1137 [PERSON] , [INFO] , згідно інформації управління соціальної політики була інвалідом II групи, а тому потребувала постійного піклування. Згідно пояснень сусідів, померла [PERSON] будучи зареєстрованою в м. Тернополі фактично проживала однією сім`єю з своєю дочкою [PERSON] , яка доглядала її до смерті. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин, які виникли із спадщини, яка відкрилась після її смерті, слід застосовувати норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу вимог ст..529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, відповідно до вимог ст.529 ЦК Української РСР, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її дочки [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, оскільки із заявами до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. В силу вимог ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковий майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначено у пункті 3.3 Методичних рекомендаціях щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалась і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним; - довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов1язковому страхуванню; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); - інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. В постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року (справа №167/281/16-ц) висловлена правова позиція з якої витікає, що під час розгляду питання обґрунтованості вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд має встановити чи мали місце порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, чи уповноважений приватний нотаріус на вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину, а також чи мала особа право на спадкування, чи отримано спадкоємцем спадщину, чи стосується прав та інтересів третіх осіб видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Статтею 41 Конституції України, закріплено також, що право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Проаналізувавши вищенаведені обставини, матеріали даної справи, дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що позивач [PERSON] , як дочка померлої [INFO] [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом першої черги, мала право на спадкування майна [PERSON] , що не було враховано при видачі 05 листопада 2015 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І. свідоцтва про на спадщину [PERSON] на 13/25 часток житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] . Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а тому зазначене свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсним, як таке, що порушує спадкові права [PERSON] .. Також, виходячи із наведених обставин, суд вважає, що слід скасувати державну реєстрацію на 13/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] , зареєстровану державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І., номер запису 1191070. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved