Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до Криворізького технікуму Національної металургійної академії України в особі директора технікуму [PERSON] про захист порушених трудових прав, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, який в подальшому неодноразово було уточнено. Позов обґрунтовано тим, що Позивач сумлінно працювала на посаді викладача математики та природничо-математичних дисциплін у Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України на умовах строкового трудового договору (контракту), який був укладений 01.09.2009 року на строк по 31.08.2010 року. З того часу вказаний контракт неодноразово продовжувався додатковою угодою строком на один рік. Відповідно до Контракту №20, в червні 2015 року, вона звернулась з письмовою заявою до директора технікуму [PERSON], в якій просила продовжити термін дії контракту на наступний навчальний рік, а саме: з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року. У подальшому, 12 серпня 2015 року відповідач повідомив її про те, що вона призначена класним керівником групи 1 курсу ОРО-15-1/кр. Наказом від 31 серпня 2015 року №25 вона була звільнена згідно ст.36 п.8 КЗпП України (на підставі закінчення терміну дії контракту). Вважає, що її звільнення відбулось з порушенням діючого законодавства та без дотримання процедури, визначеної для звільнення умовами контракту №20. Тому наказ директора технікуму [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, а в звязку зі звільненням без законної підстави, у відповідності до ст. 235 КЗпП України,Позивачка підлягає поновленню на роботі на посаді викладача математики та природничо-математичних дисциплін у Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України з 01 вересня 2015 року. Крім того вказувала на те, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. На підставі викладеного просила уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В подальшому, 05 квітня 2016 року, представником позивача [PERSON] [PERSON] до канцелярії суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій остання вказувала, що під час розгляду справи відповідач частково визнав позов та наказом директора технікуму від 01 квітня 2016 року №14 скасував наказ від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення працівників» в частині звільнення [PERSON] з посади викладача Криворізького технікуму Національної металургійної академії України. Наказом від 01 квітня 2016 року №15 [PERSON] поновлена з 01 вересня 2015 року на займаній до звільнення посаді та з 04 квітня 2016 року приступила до виконання обовязків, однак виплату позивачці середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2015 року по 03 квітня 2016 року включно відповідач не здійснив. На підставі викладеного просила уточнений цивільний позов в частині визнання наказу директора Криворізького технікуму Національної металургійної академії України [PERSON] від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення педпрацівників» таким, що не відповідає чинному законодавству; зобовязання директора Криворізького технікуму Національної металургійної академії України [PERSON] скасувати наказ від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення педпрацівників» в частині звільнення [PERSON] з посади викладача математики згідно статті 36 п.8 Кодексу законів про працю України (на підставі закінчення терміну контракту №38 від 01 вересня 2009 року, п.6.2.1); та про поновлення [PERSON] на посаді викладача математики в Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України з 01 вересня 2015 року на умовах контракту від 01 вересня 2009 року №20, - залишити без розгляду та продовжити судовий розгляд в частині стягнення з Криворізького технікуму Національної металургійної академії України на користь [PERSON] заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, з 01 вересня 2015 року по 03 квітня 2016 року, за 150 робочих днів, в сумі 39\~040,50 гривень. Просила допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Криворізького технікуму Національної металургійної академії України на користь позивача заробітну плату за один місяць, та покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання наказу директора Криворізького технікуму Національної металургійної академії України [PERSON] від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення педпрацівників» таким, що не відповідає чинному законодавству; зобовязання директора Криворізького технікуму Національної металургійної академії України [PERSON] скасувати наказ від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення педпрацівників» в частині звільнення [PERSON] з посади викладача математики згідно статті 36 п.8 Кодексу законів про працю України (на підставі закінчення терміну контракту №38 від 01 вересня 2009 року, п.6.2.1); та про поновлення [PERSON] на посаді викладача математики в Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України з 01 вересня 2015 року на умовах контракту від 01 вересня 2009 року №20, - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до залу суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, кожна окремо надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача до залу суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі , уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також надав докази того, що наказом № 14 від 01 квітня 2016 року «З особового складу» скасовано Наказ № 25 від 31 серпня 2015 року «Про звільнення» в частині [PERSON], а наказом № 15 від 01 квітня 2016 року «З особового складу» [PERSON] поновлено згідно займаної посади з 01 вересня 2015 року та допущено до роботи з 04 квітня 2016 року. Третя особа без самостійних вимог до залу суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши у сукупності подані сторонами докази, заяву про визнання позову, приходить до наступних висновків. Згідно з положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] працювала на посаді викладача в Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України на умовах строкового трудового договору (контракту), укладеного на строк по 31 серпня 2010 року, який в подальшому неодноразово продовжувався додатковою угодою строком на один рік. (а.с. 6-9). Між сторонами у справі 01 вересня 2009 року було укладено контракту №20 з педагогічним працівником Криворізького технікуму Національної металургійної академії України, згідно з яким Павлова виконує покладені на неї обовязки відповідно до законодавства України про праці, про освіту, тощо. Контракт є особливою формою трудового договору, а на його підставі виникають трудові відносини між педагогічним працівником та закладом освіти (а.с. 7). Під час судового розгляду встановлено, що 30 червня 2015 року позивача [PERSON] під розпис повідомлено про можливість розірвання контракту №20 від 01 вересня 2009 року у разі невиконання плану прийому на 2015-2016 навчальний рік (а.с. 13). 31 серпня 2015 року директором технікуму [PERSON] був виданий наказ по Криворізькому технікуму Національної металургійної академії України №25 «Про звільнення працівників», на підставі якого позивача [PERSON] було звільнено з посади викладача математики та природничо-математичних дисциплін згідно ст.36 п.8 Кодексу законів про працю України (на підставі закінчення терміну контракту №20 від 01 вересня 2009 року, п.6.2.1) (а.с. 10). Не погоджуючись із звільненням, 01 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до директора Криворізького технікуму Національної металургійної академії України [PERSON] із заявою, в якій висловила незгоду щодо свого звільнення. На її звернення останній листом №227 від 10 вересня 2015 року повідомлено, що її звільнення є законним та відповідає вимогам законодавства (а.с. 11-12). В подальшому позивач оскаржила своє звільнення до суду. В ході судового розгляду позивач неодноразово уточнювала позов, однак в подальшому відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] та наказом директора технікуму від 01 квітня 2016 року №14 скасовано наказ від 31 серпня 2015 року №25 «Про звільнення медпрацівників» в частині звільнення позивача [PERSON] з посади викладача Криворізького технікуму Національної металургійної академії України. Наказом директора технікуму від 01 квітня 2016 року №15 позивач [PERSON] поновлена з 01 вересня 2015 року на займаній до звільнення посаді та з 04 квітня 2016 року приступила до виконання обовязків. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб. Також суд враховує й дії відповідача, вчинені у звязку з визнанням позову, а саме: поновлення порушених прав шляхом скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді викладача математики. Тому, оскільки позовні вимоги позивача в даній частині залишені без розгляду, суд позовні вимоги в цій частині не вирішує. Що стосується вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з Криворізького технікуму Національної металургійної академії України на її користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, з 01 вересня 2015 року по 03 квітня 2016 року, за 150 робочих днів, в сумі 39\~040,50 гривень, допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Криворізького технікуму Національної металургійної академії України на її користь заробітну плату за один місяць, суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, приходить до наступних висновків. Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, якій розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Враховуючи наведене, суд приймає рішення про задоволення позовних щодо стягнення на користь позивача [PERSON] заробітку за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по 03 квітня 2016 року включно. Визначаючи розмір втраченого заробітку, суд керується наступним. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилом, передбаченим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Так, з наданої довідки №133 від 01 квітня 2016 року за підписом директора та головного бухгалтера Криворізького технікуму Національної металургійної академії України вбачається, що заробітна плата позивача [PERSON] за два останні місяці складає 5465,66 гривень, середня заробітна плата за один робочий день становить 260,27 гривень. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Ураховуючи, що звільнення позивача [PERSON] відбулося 31 серпня 2015 року, суд вважає, що середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за червень 2015 року та липень 2015 року. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку). Крім того, положеннями Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що середня заробітна плата позивача за червень-липень 2015 року становить 5465,66 грн., середня заробітна плата за один робочий день становить 260,27 грн. Час вимушеного прогулу позивача становить 150 днів: 2015 рік 87 днів (вересень - 22, жовтень 21, листопад 21, грудень 23), 2016 рік - 63 дня (січень 19, лютий 21, березень 22, квітень - 1). Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по 03 квітня 2016 року включно (день поновлення на роботі 04 квітня 2016 року) дорівнює 39040,50 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 39040,50 грн. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Криворізького технікуму Національної металургійної академії України на користь [PERSON], заробітної плати за один місяць допускається в сумі 5\~227,16 грн. (пять тисяч двісті двадцять сім гривень 16 копійок). Залишок коштів до стягнення становить 33813,34=(39040,50-5227,16). Таким чином, суд задовольняє уточнений позов в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст..88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 487,20 грн. на рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, та

Outcome: approved