Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виділ частки з майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, в окрему одиницю, визнання права власності на виділений в натурі об'єкт права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. Посилалась на те, що їй на праві власності належить 2/5 частини домоволодіння по [ADDRESS]. В поданій до суду позовній заяві просила суд виділити їй в домоволодінні, яке розташоване по [ADDRESS], в натурі частку із майна, що знаходиться в спільній частковій власності, з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього, будівлі та споруди, що складають самостійний об'єкт нерухомого майна, без втрати цільового призначення, а саме приміщення та споруди, що перебувають в її користуванні: частину жилого будинку літ.А-1: кімнату 1-3 площею 16,3 мІ, приміщення 1-5 площею 18,6 мІ, кухню 1-6 площею 11,6 мІ, санвузол 1-7 площею 3.5 мІ, кімнату 1-8 площею 11,6 мІ, тамбур VII площею 3,7 мІ, погріб а2, сарай-гараж Б, літню кухню В, сарай в1, погріб в, вбиральню Д, гараж Е, огорожу №2, 3, 5, 9, колодязь №6, водогін дворовий №8; визнати за нею право власності на виділений об'єкт, як на окремий об'єкт нерухомого майна, та визначити порядок користування земельною ділянкою за цією адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він не згоден з порядком користування земельною ділянкою, який йому пропонує позивач. Представник третьої особи - виконкому Київської районної у м.Полтаві ради Ніжніченко А.Ю. в судовому засіданні зазначила, що виконавчим комітетом права позивача порушені не були. Після оголошеної судом перерви позивач, відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого 10 грудня 2004 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві власності належить 2/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 12 жовтня 2004 року №517 «Про зміну ідеальних часток між співвласниками по [ADDRESS]» змінені частки співвласників у праві спільної власності на домоволодіння по [ADDRESS] в таких розмірах: [PERSON] (попередній співвласник будинку, який подарував свою частку [PERSON]) - 2/5 частини, [PERSON] - 3/5 частини (а.с.30). Як вбачається з даних ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» технічної інвентаризації цього будинку, за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/5 частини жилого будинку по [ADDRESS], але наявна відмітка, що його частка змінилась (а.с.6). В фактичному користуванні співвласника [PERSON] перебуває наступне нерухоме майно: в будинку літ. «А-1»: кімната 1-3 площею 16,3 мІ, приміщення 1-5 площею 18,6 мІ, кухня 1-6 площею 11,6 мІ, санвузол 1-7 площею 3.5 мІ, кімната 1-8 площею 11,6 мІ, тамбур VII площею 3,7 мІ, погріб а2, сарай-гараж Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в, вбиральня Д, гараж Е, огорожа №2, 3, 5, 9, колодязь №6, водогін дворовий №8. Зазначена обставина не заперечувалась відповідачем та підтверджується даними висновку судової будівельно-технічної експертизи №83-14 від 14 листопада 2014 року (а.с.107-114). Статтею 367 ЦК України передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Позивач звернулась до суду з позовом про виділ їй 2/5 частин жилого будинку з частиною надвірних побудов у складі наведених споруд та приміщень, але як вбачається з наведеного вище висновку експерта, ті споруди і приміщення, які перебувають в її користуванні складають лише 1/5 частину від вартості усього домоволодіння (а.с.107-114). Той факт, що існує технічна можливість виділити позивачу частину будинку та господарських споруд за фактичним користуванням, не є підставою для неврахування часток співвласників при вирішенні цього питання. Порядок (процедура) здійснення такого розподілу спільного майна чи виділу частки передбачено Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за №774/14041 (надалі в тексті рішення - Інструкція). Як вбачається з пояснень представника позивача та підтверджується матеріалами справи, з метою додержання встановленого законодавством порядку виділу частки до уповноважених органів, в тому числі до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», до повноважень якого згідно вказаної Інструкції віднесено підготовку проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, позивач не зверталась. Відповідно до пункту 2.3.Інструкції не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Позивач же просить виділити їй в окремий об'єкт права власності в тому числі і об'єкти самочинного будівництва, а саме: самочинно переобладнане приміщення в будинку А-1 (приміщення площею 18,6 мІ, кімната - 11,6 мІ) та в прибудові а (кухня - 11,6 мІ, санвузол - 3,5 мІ) - а.с.11. Наявність в наведеному будинковолодінні об'єктів самочинного будівництва є підставою для відмови виділу частки позивача в окремий об'єкт права власності. Частиною 1.2. Інструкції передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. З питання підготовки такого висновку позивач до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» не звертався. Відповідно, висновків ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна виготовлено не було та до матеріалів справи не додано. Вирішуючи позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: м.Полтава, [ADDRESS], суд виходить з наступного. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих від 30 листопада 1953 року №970 «Про затвердження матеріалів обміру кварталів № 50, 52, 53 … 86, 87, 89 та реєстрації землекористування по м.Полтава», за будинком [ADDRESS] зареєстрована площа земельної ділянки 2730 мІ, з яких 824 мІ є лишками землекористування та належить до вилучення для зарахування в держземфонд (а.с.89-91). Але вказане рішення собою не замінює правовстановлюючого документа, що підтверджує права землекористування, та не виключає обов'язку співвласників домоволодіння у встановленому законом порядку оформити документи, що підтверджують їх право землекористування чи право власності. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оскільки право користування земельною ділянкою ні за [PERSON], ні за [PERSON] зареєстровано не було, суд позбавлений можливості визначати порядок користування такою ділянкою. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як встановлено експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи №83-14 від 14 листопада 2014 року, фактична площа земельної ділянки за адресою: м.Полтава, [ADDRESS] становить 2543 мІ. При цьому експерт посилається на кадастровий план ТОВ НВІ «Земресурс», згідно якого 122 мІ є самовільно зайнятою площею (а.с.112). Але такий кадастровий план ТОВ НВІ «Земресурс» до матеріалів справи не доданий, та як вбачається з вступу до вказаного висновку, експертом при дослідженні не використовувався (а.с.107). Тому суд виходить з даних рішення виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих від 30 листопада 1953 року №970 «Про затвердження матеріалів обміру кварталів № 50, 52, 53 … 86, 87, 89 та реєстрації землекористування по м.Полтава», згідно якого земельна ділянка по [ADDRESS] в площі, більшій, ніж 1907 мІ (2730 мІ - 824 мІ) є лишками, а тому не підлягає визначенню порядок користування нею. Взагалі чинним земельним законодавством не передбачено можливості визначення порядку користування самовільно зайнятою земельною ділянкою. Наявність площі самозахвату та лишків землекористування є перешкодою для визначення порядку користування земельною ділянкою. На підставі викладеного в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed