Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 16 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У спільному шлюбі дітей немає. Шлюбні відносини із відповідачем не склались у зв`язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя. Проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 16 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №200. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Вітвіцький О.Ю. судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 07.10.2020 року про розгляд справи в їх відсутність. Позов підтримують та просять його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №200. Позивач змінила своє дівоче прізвище на прізвище [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Із доводів позивача встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав. Не бажають подальшого спільного життя. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач [PERSON] скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] не надав суду заперечення щодо розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи, викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, позивач після державної реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач [PERSON] заявила вимогу про залишення їй прізвища « [PERSON] »після розірвання шлюбу. Враховуючи ці обставини, суд має підстави залишити позивачеві прізвище « [PERSON] ». Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.4,110,112,113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved