Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №2-3676/11 від 11 січня 2012 року з відповідача [PERSON] , на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Визначені судом аліменти, за взаємною домовленістю, відповідач сплачував добровільно. Виконавчий лист нею в суді не отримувався, та до виконання не пред`являвся. Індексація аліментних платежів жодного разу не проводилось. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення Зарічного районного суду у справі №2-3676/11 від 11 січня 2012 року, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200, 00 грн., щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Розглянути справу за її відсутності. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки. 20 травня 2019 року позивачем надано суду документи на виконання ухвали суду та ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, справа призначена до розгляду на 08 серпня 2019 року о 13 год. 00 хв. 08 серпня 2019 року розгляд справи відкладено до 16 жовтня 2019 року о 08 год 30 хв. в зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення відповідача про дату та час судового засідання. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, відповідач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить розглядати справу за його відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 28). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 січня 2012 року по справі №2-381/12 з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 350 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 31 жовтня 2011 року до досягнення нею повноліття (а.с. 29). Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. При цьому суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Такий розмір аліментів не відповідає законодавчо встановленому мінімуму аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ч. 2 ст. 182 СК України. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 грудня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 грн. 00 коп., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 11 січня 2012 року, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн., щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved