Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.08.1993 року вона отримала ордер № 396 (на дошлюбне прізвище « [PERSON] ») на право зайняття квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі були також зареєстровані діти позивача: [PERSON] та [PERSON] Квартира не приватизована. Прізвище позивача було змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення нею шлюбу 23.06.2011 року. На теперішній час в квартирі залишається зареєстрованим син позивача, який є відповідачем по справі. З вересня 2014 року відповідач нібито виїхав на заробітки в невідомому напрямку. Спочатку сторони підтримували спілкування за телефоном, проте протягом останніх чотирьох років відповідач не спілкується з позивачем. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі заважає позивачу вільно користуватися квартирою, змушує безпідставно сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. З метою реалізації свого права на оформлення субсидії позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Добропілля Донецької області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності своєї неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно копії ордеру № 396, виданого 25 серпня 1993 року на підставі розпорядження голови міськадміністрації № 661 від 19.08.1993 року, [PERSON] разом з родиною було надано право на зайняття квартири житловою площею 14,9 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Прізвище позивача з « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення останньою шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2011 року виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (а.с. 11). Згідно довідки № 16.01-08/1145 від 13.02.2019 року, виданої Відділом реєстрації Добропільської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , з 05.11.2013 року зареєстрований також відповідач [PERSON] , 1988 року народження (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08 червня2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] . Відповідно до акту, складеного 13 лютого 2019 року працівниками ТОВ «ДЕП № 2» (вих. № 68 від 13.02.2019 року), за словами сусідів, [PERSON] , 1988 року народження, не проживає з 2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше 4 років. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Факт реєстрації відповідачів у належній [PERSON] квартирі обмежує її права, оскільки вона є єдиною особою, яка здійснює утримання нерухомого майна, змушена сплачувати комунальні послуги з врахуванням кількості зареєстрованих осіб в житловому приміщенні, а також позбавлена можливості оформити у встановленому законодавством порядку житлову субсидію. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права або інтересу. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житлом. Ці позовні вимоги відповідають нормам житлового законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: approved