Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Крім того, від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON], а [INFO] народилася дочка [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утриманні дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку починаючи з 23.04.2015 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили та просять шлюб розірвати та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утриманні дітей починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи повідомлявся судом належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.10.2002 року, про що відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції було видане свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, їхні малолітні діти [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] проживають з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітніх дітей, не надає їм матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2016 року до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial