Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування житлового будинку від 21 квітня 2003 року за № 1791. Згідно відомостей будинкової книги на зазначений житловий будинок в даному будинку прописані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Проте, фактично з 2008 року по даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] в вищезазначеному житловому будинку не проживають. У зв'язку із тим, що відповідачі в зазначену будинку не проживають понад рік без поважних причин, вони втратили право на користування вказаним будинком. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили позов задовольнити, а також не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Згідно адресної довідки про реєстрацію місця проживання перебування фізичної особи наданої Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області від 30.09.2014 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно адресної довідки про реєстрацію місця проживання перебування фізичної особи наданої Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області від 30.09.2014 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] В судові засідання які призначались на 08.10.2014 року, 29.10.2014 року та на 17.11.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресою їх місця реєстрації, проте конверти із судовим повістками повернулись на адресу суду з відмітками «за зазначеною адресою не проживають», про причини не явки суд не повідомили, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за їх відсутності на адресу суду не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Представник третьої особи - Ізмаїльського районного відділу головного управління державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно договору дарування житлового будинку від 21.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу за № 1791, власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], являється позивач [PERSON], що також підтверджено довідкою наданою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2014 року за № 1322. Як вбачається з матеріалів будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в зазначеному будинку прописані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно висновку по факту заяви громадянки [PERSON], наданого старшим дільничним інспектором Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] з 2008 року за адресою їх місця реєстрації, а саме [ADDRESS] не проживають. Частиною 5 ст.9 ЖК України передбачено, що житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності, зокрема (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї) суд може продовжити пропущений строк Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких об'єктивних відомостей про те, що позивач [PERSON] вчиняла щодо відповідачів [PERSON] та [PERSON] неправомірні дії, які б перешкоджали їм у користуванні будинком, суду не надано. Також, звертає на себе увагу й та обставина, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніколи не пред'являли вимоги про усунення перешкод та вселення у спірний будинок. На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку позивача, розташованому за адресою: [ADDRESS], з 2008 року не проживають, то суд вважає що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Ізмаїльський районний відділ державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстрації підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved