Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину з 19.06.2019 року до настання повноліття.. Позивач зазначає, що уклала з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 28 квітня 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 536.. [PERSON] вказує, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружні стосунки не підтримують вже впродовж кількох років, шлюб існує формально. Від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний та може утримувати дітей, інших дітей не має, офіційно не працює, має мінливі заробітки. 12.07.2019 року позивач подала клопотання про прийняття до провадження позовної заяви у новій редакції де уточнила позовні вимоги, а саме, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1826,50 грн., але неменше 50 процентів від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.06.2019 року і до настання повноліття, на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1059 грн., [PERSON] , [INFO] , у розмірі 849,50 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, позов не визнає просить надати строк на примирення сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2009 року, актовий запис №536, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Від шлюбу у них народилася двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8) та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9) Причиною розпаду сім`ї є постійні суперечки та непорозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить її інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Доводи відповідача щодо надання строку на примирення суд відхиляє в зв`язку з запереченням позивача щодо примирення сторін, з огляду на положення ст.ст.24,56 СК України. Вирішуючи заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК Україниза за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги ст.ст. 180,182, 183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі на користь [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1059 грн., [PERSON] , [INFO] , у розмірі 849,50 грн., але неменше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 21.06.2019 року. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовийзбір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved