Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 22 лютого 1996 року та зареєстрований Пилипченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №01, вказуючи, що протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршилось, вони перестали розуміти один одного, між ними часто виникають сварки через поведінку відповідача, який ніде не працює, часто перебуває в нетверезому стані, обзиває її нецензурними словами. Така його поведінка робить нестерпним їх спільне проживання. В 2015 році вона вже зверталася з позовом про розірвання шлюбу, однак на прохання чоловіка позов залишено без розгляду. З того часу нічого не змінилося. Відповідач й надалі ніде не працює, зловживає спиртним. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, за її глибоким переконанням сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. На її пропозицію розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовився, тому вона вимушена звертатися до суду. За наведених обставин позов просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув повторно, причин неявки не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, суд вирішив справу розглядати у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 22 лютого 1996 року, актовий запис №01, здійснений Пилипченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 118829, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 20 серпня 2015 року). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, однак на час подання позовної заяви до суду вона є повнолітньою. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. Відповідач тривалий період часу ніде не працює, зловживає спиртним, зневажливо ставиться до позивача. Постійні суперечки та відсутність розуміння між ними призвели до припинення шлюбних відносин. Сторони припинили подружні стосунки і позивач категорично відмовляється їх відновлювати. Їх шлюб набув формальних рис. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проігнорував виклик до суду. Згідно постанови судді Борщівського районного суду від 15 травня 2017 року [PERSON] визнано винним та накладено стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП насильство в сімї, за те, що він 05.05.2017 року за місцем свого проживання вчинив сварку з дочкою, під час якої обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved