overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому вказує, що 05 вересня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. За життя він отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Української сільської ради згідно Державного акту серії ЯБ № 257164 від 12.01.2005 року. Позивач є спадкоємцем майна за законом, інших спадкоємців немає, але в строки, передбачені законом, не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, так як чоловік проживав разом з позивачем по місцю ї проживання [INFO], але був зареєстрований в [INFO], і позивач вважала, що вона прийняла спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Української сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 254996 від 08.09.2015 року [PERSON] помер 05 вересня 2015 року (а.с.10). Факт перебування позивача в шлюбі із спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 431616 від 26.06.1982 року (а.с.8). Згідно копії паспорту позивач [PERSON] зареєстрована по вул. Ватутіна. 4-а кв. 1 (а.с. 5). Згідно копії паспорту спадкодавець [PERSON] був зареєстрований по вул. 30-річчя Перемоги, 8 в с. Скороходове Талалаївського району (а.с.9 зв.). Факт наявності у спадкодавця спадкового майна підтверджується копією Державного акту направо власності на земельну ділянку серії ЯБ № 257164 від 12.01.2005 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4, 50 га на території Української сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.11). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому вказує, що 16 березня 2013 року помер її син [PERSON]. За життя він отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Української сільської ради згідно Державного акту серії ЯБ № 257165 від 12.01.2005 року. Позивач є спадкоємцем майна за законом, інших спадкоємців немає, але в строки, передбачені законом, не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, так як син проживав разом з позивачем по місцю ї проживання [INFO], але був зареєстрований в [INFO], і позивач вважала, що вона прийняла спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Української сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 206042 від 19.03.2013 року [PERSON] помер 16 березня 2013 року (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ГЮ № 340210 від 31.07.1982 року [PERSON] народився 10 червня 1980 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.8). Згідно копії паспорту позивач [PERSON] зареєстрована по вул. Ватутіна. 4-а кв. 1 (а.с. 5). Згідно копії книги прописки по квартирі № 27 будинку № 146 в/м м. Прилуки [PERSON] значився зареєстрованим за даною адресою з 02.07.2008 року (а.с.10). Факт наявності у спадкодавця спадкового майна підтверджується копією Державного акту направо власності на земельну ділянку серії ЯБ № 257165 від 12.01.2005 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,50 га на території Української сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна, а саме просила визнати за нею право власності на автомобіль «Mitsubishi Outlender», державний номер [NUMBER] та припинити право власності відповідача на вказаний автомобіль. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого, в 2005 році, придбали спірний автомобіль, право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Вказувала, що після розірвання, в листопаді 2008 року, сторони дійшли згоди, що вказаний автомобіль відповідач зареєструє на ім'я позивача за умови сплати частини його вартості. Стверджувала, що в 2012 році позивач сплатила відповідачу 25000 грн., тобто половину від обумовленої сторонами вартості автомобіля, але відповідач так і не зареєстрував за позивачем право власності на автомобіль «Mitsubishi Outlender», державний номер [NUMBER], чим порушив права останньої. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи провести у її відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 640 грн.(а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 08 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникають сварки та суперечки, що негативно впливало на виховання їхньої неповнолітньої дитини, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до нього визнає, на розірвання шлюбу згоден. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 08 вересня 2013 року згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 076613 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 148045 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 15 січня 1977 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Сторони спільно не проживають з жовтня 2012 року, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 15 січня 1977 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що згідно поданої заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 16 липня 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], 2007 року народження та дочку [PERSON], 2014 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося. В сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, що негативно впливало на виховання дітей. Шлюбні відносини припинились з вересня 2015 року, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до нього визнає, на розірвання шлюбу згоден. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 16 липня 2005 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2005 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.07.2007 року та серії [NUMBER] від 25.12.2014 року (а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 17 липня 1994 року. Сторони від шлюбу мають повнолітню дочку. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникають сварки та суперечки, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до нього визнає, на розірвання шлюбу згоден. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 17 липня 1994 року згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 253117 від 17.07.1994 року (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 17 лютого 2001 року. Від шлюбу сторони мають дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникають сварки та суперечки, що негативно впливає на виховання неповнолітніх дітей, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до неї визнає, на розірвання шлюбу згоден. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 17 лютого 2001 року згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 056527 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, за час, наданий судом для примирення, сторони не дійшли згоди, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved