Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] в м. Кіровоград, Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кіровоград Кіровоградської області [INFO], актовий запис № 18.Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки розміром 0,01953% від земельної ділянки загальною площею 108,90 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За заявою позивача Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену спадщину нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме у вигляді земельної частки розміром 0,01953% від земельної ділянки загальною площею 108,90 га .Позивач в судовому засіданні позов визнала, просила задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник відповідача Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. В судовому засіданні встановлено, [INFO] в м. Кіровоград, Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кіровоград Кіровоградської області [INFO], актовий запис № 18. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки розміром 0,01953 % від земельної ділянки загальною площею 108,90 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Форма державного акта на право власності на земельну ділянку затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 р. № 449 (зі змінами). З назви та змісту такої форми вбачається, що один державний акт видається власнику земельної ділянки або особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, та посвідчує право власності на одну земельну ділянку. До державного акта додається додаток, в якому зазначається список співвласників земельної ділянки. Пунктом 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04 травня 1999 р. № 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 р. за № 354/3647, також зазначено, що до державного акта на право власності на земельну ділянку, який видається співвласникам, обов'язково додається затверджений список співвласників цієї земельної ділянки. Отже, право спільної власності на земельну ділянку посвідчується одним державним актом, який видається особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, що обирається з їх числа. Список співвласників земельної ділянки зазначається в додатку до державного акта. На кожного співвласника земельної ділянки окремий державний акт не складається. Державний акт, який оформлено на уповноважену особу, що видається співвласникам земельної ділянки, посвідчує право власності на земельну ділянку уповноваженої особи та інших співвласників, зазначених у списку співвласників земельної ділянки. Такий державний акт є правовою підставою виникнення права власності на земельну ділянку у всіх співвласників земельної ділянки. Враховуючи наведені вище норми земельного законодавства та викладені обставини, державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], оформлений на [PERSON], є правовою підставою виникнення права власності на земельну ділянку у співвласника [PERSON]. Спадкоємцем майна за заповітом [PERSON], що посвідчений секретарем Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області 11 квітня 2011 року, являється [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови державного нотаріуса Кіровоградської області державної нотаріальної контори № 2 від 02 вересня 2016 року за вих. № 1577/02-31, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] неможливо видати, у зв'язку з тим, що спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1225, 1261 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved