Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.08.2006 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2006 року і до їх повноліття. На даний час дочка [PERSON] є повнолітньою, а частина присуджених до стягнення аліментів на утримання сина є незначною та на утримання дитини не стачає. оскільки син [PERSON] є дитиною інвалідом І групи. Тому просить збільшити розмір аліментів стягуваних за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.08.2006 року на утримання сина [PERSON] до 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не представила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує представник позивача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №076971. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.08.2006 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2006 року і до їх повноліття. [PERSON], [INFO] працює слюсарем в ПАТ «Техінмаш» та його дохід за період з грудня 2015 року по травень 2016 року становить 15840,66 грн. [PERSON] з 2008 року отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда [PERSON], [INFO], що підтверджується посвідченням серії ААБ №150630. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, вимоги ст.ст. 182, 184 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідно віку, стан здоровя дитини, на яку призначаються аліменти, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved