Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ФОП [PERSON] про розірвання договору підряду та стягнення коштів. Позовну заяву мотивує тим, що 03.10.2013 року між сторонами було укладено договір № 1003Е/13. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалася виконати за доручення позивача роботи по виготовленню алюмінієвих конструкцій, транспортній доставці, демонтажу старих та монтажу нових конструкцій, які позивач зобов'язався оплатити. Загальна вартість робіт становить 287575 грн. 00 коп. Позивач на виконання умов договору, 07.10.2013 року сплатив 140000 грн., а 01.11.2013 року сплатив наступний платіж у розмірі 90060 грн. Загальна сума грошових коштів отриманих відповідачем від позивача становить 230060 грн. Граничний термін виконання робіт за договором - 05 січня 2014 року, проте на момент звернення із позовом до суду роботи виконанні не були. У зв'язку із чим, позивач просить розірвати укладений договір, стягнути з відповідача на користь позивача сплачені за договором грошові кошти у сумі 230060 грн. 00 коп., пеню у розмірі 30449 грн. 85 коп., 3 % річних - 4897 грн. 44 коп., та інфляційні витрати - 29699 грн. 24 коп., а всього 295106 грн. 53 коп. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представник позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2013 року між виконавцем ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] був укладений договір № 1003Е/13 (а.с.6-8). Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виконати за дорученням Замовника роботи по виготовленню алюмінієвих конструкцій, транспортній доставці, демонтажу старих та монтажу нових конструкцій із алюмінію, а замовник зобов'язується надати виконавцю фронт роботи, прийняти закінчені роботи та оплатити їх на умовах цього договору. Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні відносини, що випливають з договору підряду. На виконання п. 4.3. договору, позивач сплатив грошові кошти: 07.10.2013 року у розмірі 140000 грн. 00 коп. та 01.11.2013 року у сумі 90060 грн. 00 коп., вказане підтверджується копіями товарних чеків (а.с.9), оригінали яких були оглянуті судом в судовому засіданні. Згідно п. 3.1 договору строк виготовлення і поставки виробів обумовлюється із замовником в кожному випадку окремо, переважно в усній формі, але він не повинен перевищувати 90 робочих днів після надходження авансового платежу. З письмових матеріалів справи вбачається, що авансовий платіж у розмірі 140000 грн. 00 коп. був сплачений 07.10.2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що обумовлений договором строк - 90 робочих днів сплив 12.02.2014 року, а не 05.01.2014 року, як вказано позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач у обумовлений договором строк зобов'язання за не виконала. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір № 1003Е/13 від 03.10.2013 року укладений між сторонами підлягає розірванню, а сплачені позивачем кошти у розмірі 230060 грн. 00 коп. підлягають поверненню позивачу. Положенням п. 8.3 договору передбачено відповідальність за порушення строків виконання робіт за цим договором, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених зобов'язань за кожен робочий день затримки. Облікова ставка НБУ у період з: 13.08.2013 року по 14.045.2014 року становить 6,5 %, прострочення виконання 106 днів; 15.04.2014 року по 16.07.2014 року становить 9,5 %, прострочення виконання 62 дні; 17.07.2014 року становить 12,5 %, прострочення виконання 91 день. Таким чином, пеня, передбачена п. 8.1. договору становить 30449 грн. 85 коп., яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 4897 грн. 44 коп., та інфляційні витрати у розмірі 29699 грн. 24 коп. відповідно до положення ст. 625 ЦК України не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про існування між сторонами договірних відносин, а не грошових зобов'язань, підстав застосовувати положення ст. 625 ЦК України немає. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2605 грн. 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial