Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що є власником житлової квартири в м. Зборів по вул. Б. Хмельницького 61/27, Тернопільської області. У даній житловій квартирі прописані відповідачі які, більше року не проживають у помешканні, не повідомляють про себе, звязок з ними втрачений, а тому позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житлом, в м. Зборів по вул. Б. Хмельницького 61/27 Тернопільської області, та зняти їх з реєстраційного обліку. В судовому\~засіданні позивачка,\~представник позивача\~позовні вимоги\~підтримали,\~мотивуючи їх\~тим,\~що відповідачі\~[PERSON] та\~[PERSON] у\~належній позивачу\~житловій квартирі\~не проживають, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають. Просить вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що проживає в м.Тернополі на квартирі, яку винаймає, а кожних вихідних, коли приїжджає в м. Зборів, то проживає [INFO]. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що відповідачі [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а [PERSON] зареєстрований та час від часу проживає в житловій квартирі в м. Зборів по вул. Б. Хмельницького 61/27 Тернопільської області, крім того позивач жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачам не чинить. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] [INFO] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві приватної власності належить житлова квартира, розташована за адресою м. Зборів по вул. Б. Хмельницького 61/27 Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08 липня 2004 року записаним у реєстрову книгу №2070 ст.5 книжка 15. У даній житловій квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад рік, так як відбуває покарання у виді позбавлення волі у Личаківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№30). [PERSON] пояснив, що зареєстрований і періодично проживає за місцем реєстрації в м. Зборів по вул. Б. Хмельницького 61/27. Вимогами ст. 47 Конституції України, ст. 9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла,\~\~яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п. 1 ст. 8 Конвенції). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Згідно з положеннями ч. 1 ст.71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім,ї за ними зберігається право на користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Частиною 2 ст.\~71 Житлового кодексу України, якщо наймач або членів його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно до ст.\~71 Житлового кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України встановлює виключення при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. До них відносяться взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 Цивільного кодексу України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Звертаючись до суду із позовом та повідомляючи про те, що реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, позивачем не виконаний в повному обсязі обов'язок доказування в частині не проживання відповідачів за зазначеною вище адресою більше одного року, оскільки у випадку коли позивач звертається з вимогою про визнання особи (осіб) такими, що втратили право користування житловим приміщенням з причин не проживання понад встановлені терміни потрібно довести обставину не проживання. На виконання ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за умови наявності для того законних підстав, втім, законні підстави для задоволення позову за визнання відповідачем [PERSON] позову відсутні. За ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (ч. 1) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, позивачем не доведено, що відповідачі вибули на інше постійне місце проживання, а доказами такого вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання\~\~(повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо), тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed