Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 22.11.2008 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2011 року шлюб між ними розірвано. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. 20.02.2015 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, на підставі чого позивач змінила прізвище на [PERSON]. На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 29.04.2010 року, відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача, на утримання доньки [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно до повноліття доньки. Але, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку щодо матеріального забезпечення дитини, в результаті чого станом на лютий 2016 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 49244,08 грн. 13.03.2015 року [PERSON] засуджений Димитровським міським судом Донецької області за ч.1 ст.164 КК України за ухилення від сплати аліментів на дитину. Крім того, що відповідач ухиляється від обовязку матеріально утримувати дитину, він з дитиною не бачиться, стосунків не підтримує, дитина не вважає його своїм батьком, оскільки не знає його. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям, не турбується про її фізичний і духовний розвиток. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обовязків у відношенні дитини, позивач не чинила. Вважає, що своїми діями відповідач ігнорує факт спорідненості зі своєю дитиною, тому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Крім того просила стягнути з відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи та додала, що останній раз бачила відповідача півроку тому, донька ж бачила його півтори роки тому. Аліменти відповідач платив тільки тоді, коли перебував у вязниці, після звільнення у 2012 році, не платив. Будь-якої допомоги або подарунків доньці не надавав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради: служби у справах дітей [PERSON] вимоги позивача підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Прокурор Натеса М.М. позов підтримав. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином, у порядку, визначеному процесуальним законодавством, повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглядає цивільну справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що з 22 листопада 2008 до 07 березня 2011 року сторони знаходились у зареєстрованому юридичному шлюбі, після чого шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5, 6). Від спільного подружнього життя, у сторін, 21 жовтня 2009 року народилась донька [PERSON] (а.с. 4). 20 лютого 2015 року, у звязку з реєстрацією повторного шлюбу позивач змінила прізвище на «Любимська» (а.с. 8). Згідно з інформацією керівництва ДНЗ № 7, щодо виконання батьками [PERSON], [INFO] батьківських обовязків, батько [PERSON] станом навчання та виховання доньки не цікавиться, батьківські збори не відвідує, участі у житті дошкільного закладу не приймає, з вихователями не співпрацює. Зі слів матері дитини - [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає, доньку не навідує протягом трьох років (а.с. 18). [PERSON] Петрівна, [INFO] займається у секції «Спортивна аеробіка та фітнес» ДЦГР «Бригантина» з 01.09.2014 року, за час занять лише мати дитини [PERSON] відвідує збори секції, приймає активну участь у підготовці виїзду дитини на змагання, забезпечує необхідним для занять спортом інвентарем, також слідкує за здоровям доньки, приділяє їй багато уваги (а.с. 19). Відповідач ухиляється від передбаченого законодавством обовязку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, в результаті чого з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] на підставі рішення суду від 29.04.2010 р. стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Станом на 10.03.2016 року заборгованість відповідача по аліментам становить 49244,08 грн., що підтверджується даними ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області. (а.с. 20, 21-23). 13 березня 2015 року вироком Димитровського міського суду Донецької області відповідач був засуджений до покарання у вигляді110 годин громадських робіт за ухилення від сплати аліментів на утримання доньки (а.с. 9-10). Відповідач [PERSON] на обліку в Димитровському міському центрі зайнятості не перебуває (а.с. 17). Згідно з актом обстеження умов проживання від 04.02.2016 року, обстежена квартира за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Бабушкіна, 24/4, в якій мешкає малолітня [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]: квартира обладнана центральним електро- та водопостачанням, в наявності мякі меблі, шафа для одягу, компютер, є газова колонка, підлога вкрита килимами, на стінах шпалери. Для виховання та розвитку дитини створені умови: у дитини є окрема кімната, в якій є диван, шафа, стіл для занять. Продуктами харчування, іграшками та сезонним одягом дитина забезпечена в достатній кількості (а.с. 15). Згідно з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради, за результатами розгляду всіх документів, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 13-14). Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч.ч.1-3 ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач, всупереч встановленим Конвенцією про права та захист дитини положенням, ст.150 СК України, не бажає надавати дитині повний і гармонійний розвиток в сімейному оточенні, не турбується про її добробут і розвиток, ухиляється від належного утримання та виховання своєї дитини. Крім того відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], що є умисним кримінальним правопорушенням щодо дитини. Відповідач [PERSON] ухилився від всіх зазначених обовязків щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої доньки, не цікавлячись її життям, умовами проживання, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, переклавши свої батьківські обовязки в повному обсязі на матір. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обовязки. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним своїми обовязками, тому задля захисту інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. Частиною першою ст.88 ЦПК України закріплено, що стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог даної статті, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн. за квитанцією № 379 від 12.04.2016 року, а також сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с. 24а, 33). На підставі ст.ст.150, 164 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved