Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26.02.2005 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 19.01.2011 року шлюб між сторонами розірвано, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 2000,00грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просила суд розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.6), довідкою з місця мешкання позивачки, з якої вбачається, що донька мешкає разом з нею (а.с.9), копією рішення Краматорського суду Донецької області від 19.01.2011 року, про розірвання шлюбу (а.с.8). Відповідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача, є законними, та необхідно стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00грн. щомісячно. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн на користь держави.

Outcome: approved