Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача, шляхом стягнення заборгованості за договором депозиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2014 року в м. Вінниці, по вул. Винниченка, 2 у відділенні ПАТ «Імексбанк» №322 між позивачем та відповідачем було укладено договір №1140024833 банківського вкладу, згідно п.п.1.1. якого 27.10.2014 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 190 000 грн. у вигляді вкладу (депозиту) строком на 30 днів на депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 22% річних і зобов'язався повернути зазначені кошти 26.11.2014 року. Відповідно до виписки особового рахунку [NUMBER], 27.10.2014 року на вказаний рахунок було зараховано 190 000 грн. На виконання п.п.2.3.4. договору, 27.10.2014 року між сторонами укладено договір №1140024818 банківського рахунку (у національній валюті), відповідно до п.п.1.1. якого відповідачем відкрито позивачу поточний рахунок [NUMBER]. 26.11.2014 року довірена особа позивача [PERSON] звернулась до відповідача з письмовою заявою за вх.№799 з проханням видати готівкою суму внесеного депозиту та нарахованих відсотків по договору. Станом на день звернення до суду із даним позовом відповідачем так і не видано позивачу готівкою грошові кошти за договором, а саме 190 000 грн. - суму заборгованості по депозиту та 3 435, 62 грн. - суму нарахованих відсотків. З огляду на те, що відповідач не тільки не виплачує відсотки за вкладом, але й безпідставно не повертає суму вкладу, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний понести відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 3% щоденних від загальної суми прострочення зобов'язання, що складає на день подання позову 52 227,62 грн. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 245 663, 24 грн. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 27.10.2014 року в м. Вінниці між сторонами по справі було укладено договір №1140024833 банківського вкладу, відповідно до змісту якого, відповідач приймає від позивача кошти в сумі 190 000 грн. строком на 30 днів, на депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 22% річних, дата зарахування коштів на рахунок 27.10.2014 року, дата повернення коштів 26.11.2014 року (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Окрім того, на виконання п.п.2.3.4. договору, 27.10.2014 року між сторонами укладено договір №1140024818 банківського рахунку (у національній валюті), відповідно до п.п.1.1. якого відповідачем відкрито позивачу поточний рахунок [NUMBER], для зарахування грошових коштів, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (а.с.8-11). Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до виписки від 27.10.2014 року з особового рахунку [NUMBER].2014 року позивач зробив грошовий вклад, в результаті чого на вищезазначений рахунок було зараховано 190 000 грн. (а.с.12). Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положення статті 629 ЦК України встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно довіреності №20 на право розпорядження рахунком [NUMBER] та [NUMBER], [PERSON] уповноважує [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов'язані з розпорядженням грошовими коштами, які містяться на вищезазначених рахунках [PERSON], які відкриті в АТ «Імексбанк» (а.с.13). 26.11.2014 року [PERSON] на адресу ПАТ «Імексбанк» було направлено лист, в якому він зазначив, що відповідно до п.п.1.1. договору №1140024833 банківського вкладу, укладеного 27.10.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON], датою повернення грошових коштів, внесених [PERSON], є 26.11.2014 року, а тому з метою виконання зазначеного договору просив видати йому готівкою грошові кошти в сумі 190 000 грн. та нараховані відсотки відповідно до даного договору (а.с.14). Проте, станом на день звернення до суду із даним позовом відповідачем так і не видано позивачу готівкою грошові кошти за договором, а саме 190 000 грн. - суму заборгованості по депозиту та 3 435,62, грн. - суму нарахованих відсотків по депозиту, з розрахунку: 190,000 грн. (сума депозиту) х 22% річних (відсоткова ставка) : 365 (днів у 2014 році) х 30 днів (строк депозиту) = 3 435,62 грн. За змістом ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст.1074 ЦК України). Таким чином, у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору банківського вкладу, договору банківського рахунку, відповідач безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику за його вкладом за першою вимогою в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 193 435,62 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що ж стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь пені у розмірі 3% щоденних від загальної суми прострочення зобов'язання, що складає 52 227,62 грн., то суд вважає за можливе в задоволенні позову в цій частині відмовити, так як відповідно до умов договору стягнення пені з банка на користь вкладника не передбачено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). А тому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються з 1 934, 36 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial