Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 червня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним однією сім'єю до 12 лютого 2016 року, після чого її проживання однією сім'єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у них є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки він зловживає спиртними напоями, б'є її, принижує та погрожує. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що відповідач вважає її своєю власністю, бив її, навіть в присутності дітей. Останніх декілька років він зловживає спиртними напоями, виганяв її з дітьми з дому, майже ніде не працює. Старшій доньці, якій чотирнадцять років та яка захищала її, відповідач погрожував, у зв'язку з чим з дитиною наразі працює психолог. Молодша ж донька, спостерігаючи таку поведінку батька, під час сварки або коли відповідач б'є її, то дитина постійно плаче. З 12 лютого 2016 року вона проживає окремо з відповідачем. Зазначила, що коли вона пішла від відповідача, останній почав їй погрожувати. Зараз вона проживає зі старшою донькою у своєї знайомої, а молодша донька проживає з її матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 05 червня 1998 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дарницького району м. Києва, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 176 (а.с.5). Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з лютого 2016 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved