Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 12.11.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи із дня подання цього позову до суду. Відповідно до вимог п. 1 ч. ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 19.11.2018 р. даний позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. На виконання ухвали судді про залишення позову без руху, 26.12.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява разом із виправленою позовною заявою. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що в шлюбі з відповідачем народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З червня 2018 року відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення судом, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року, про що 22.10.2005 р. складено відповідний актовий запис № 108. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Місце державної реєстрації: виконавчий комітет Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 16.10.2015 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області. [PERSON] народилася [INFO] в селище Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, про що в Книзі реєстрації народжень 10.02.2006 р. зроблено відповідний актовий запис за № 34. Її батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Місце реєстрації: Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.02.2006 р., виданого Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області. В довідці загальноосвітньої школи I - III ступенів № 95 ім. 299 Харківської стрілецької дивізії Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2018 р. № 167 зазначається, що [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 7 - А класі Харківської загальноосвітньої школи I - III ступенів № 95 ім. 299 Харківської стрілецької дивізії Харківської міської ради Харківської області. За весь період навчання її батько, [PERSON], жодного разу не відвідав школу, не спілкувався з класним керівником стосовно навчання доньки, не брав участь у її вихованні. Питанням виховання та навчання [PERSON] опікувалася мати - [PERSON]. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 - ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь - які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, враховуючи, положення ст. 430 ЦПК України, наявність зобов'язання щодо утримання дитини у обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов належить задовольнити та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 150, 155, 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved