Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 17 лютого 2006 року померла [PERSON] після смерті якої залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) пайового фонду СТОВ «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.0007% пайового фонду підприємства, вартістю 2249 грн., посвідченої майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000871. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем спадщини померлої за заповітом, у передбаченому законом порядку спадщину прийняла, а тому звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва у звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно (майновий сертифікат видано після смерті спадкодавця). В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Проти позову не заперечував (заява №02-16/143 від 12 квітня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №052081, виданого 17 лютого 2006 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла майнова частка (пай) в пайовому фонді КСП «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.0007% пайового фонду підприємства, вартістю 22490 грн., яка посвідчена майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000871, виданим Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (позивачу у справі). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №039917, виданого 14 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області після розірвання шлюбу із [PERSON], позивачу було присвоєно прізвище «Кондрачук». 16 листопада 2010 року позивач вступила в шлюб та змінила прізвище «Кондрачук» на «Памужак», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №133182, виданим 16 листопада 2010 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 06 травня 2014 року за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. Під час розгляду даної справи суд встанови факт прийняття позивачем спадщини померлої [PERSON], а тому цей юридичний факт відповідно до ч.3 ст.161 ЦПК України є доведеним та доказуванню в цій справі не підлягає (справа №503/604/14-ц). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на майнову частку (пай) за законом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема майнового сертифікату, оригінал якого втрачено, а дублікат видано 22 березня 2017 року, тобто вже після смерті спадкодавця (відмова нотаріуса №407/02-14 від 11 квітня 2017 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею судовий спосіб захисту цього порушеного права відповідає вимогам ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки вона прийняла спадщину померлої [PERSON], що є підставою набуття нею права власності на належне померлій спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved