Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з [PERSON] 06 [INFO] . З 01 березня 2017 року їхні стосунки та відносини було розірвано. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач [PERSON] вказала, що вона самостійно утримує їхнього спільного сина. Позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. З 01 березня 2017 року їхні стосунки та відносини було розірвано. В шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 09 березня 2010 року Білогородською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області. Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов від 14 травня 2019 року видана депутатом Білогородської сільської ради та довідки про реєстрацію місця проживання особи № 66 від 29.03.2019 року виданої Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] , [INFO] проживає разом з сином [PERSON] , 2010 року народження за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] самостійно утримує їхню спільну з відповідачем дитину, [PERSON] , [INFO] , а саме з січня 2019 року відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні спільної їхньої дитини. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: approved