Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м.Марганця в особі Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання права власності на спадщину за заповітом, а саме, на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] являлась її бабусею, яка була членом кооперативу ЖБК ДУ-1 з 1983 року та проживала у квартирі [ADDRESS] за які сплачувала пайові внески, які у 1991 році повністю виплатила, про що 24 липня 1992 року отримала реєстраційне посвідчення, згідно якого спірна квартира зареєстрована в цілій ідеальній частці за [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення Марганецької ради народних депутатів № 21 від 20 червня 1983 року та записано в реєстрову книгу № 51 за реєстровим номером 14. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірну квартиру, тому у встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса та надала всі необхідні документи, однак 04 квітня 2014 року постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом на квартиру. Оскільки її бабуся за життя не отримала свідоцтва про власність на квартиру, не зареєструвала його в БТІ, тому вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадщину за заповітом, а саме, на квартиру [ADDRESS] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви позовної заяви. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду був повідомлений судом належно та вчасно. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 636 (а.с.7). Відповідно до заповіту, складеного 08 лютого 1994 року [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] [PERSON]. (а.с.8). Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Марганецьким БТІ, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована в цілій ідеальній частці за [PERSON] на праві особистої власності та на підставі рішення Марганецької ради народних депутатів № 21 від 20 червня 1983 року та записано в реєстрову книгу № 51 за реєстровим номером 14 24 липня 1992 року (а.с.9), що стверджується і довідкою № 1078 від 19 лютого 2013 року ДОКП Марганецького МБТІ (а.с.10). Довідка ЖБК № 1 № 42 від 19 лютого 2013 року свідчить про те, що [PERSON] сплатила пайові внески за квартиру в 1991 році (а.с.11). Про належність квартири [PERSON] свідчить також технічний паспорт на квартиру, план квартири, експлікація (а.с.12-14). Постановою державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори від 04 квітня 2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлої [PERSON] на квартиру [ADDRESS] відмовлено (а.с.15). в звязку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності за спадкодавцем [PERSON] на спадкове майно. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, а у відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою. Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним - ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Як вбачається з положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (власності) від спадкодавця до спадкоємців. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За даних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та користування спадковим майном, після смерті бабусі [PERSON] Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, суд не вбачає перешкод для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті її бабусі - [PERSON], квартири [ADDRESS] оскільки в ході судового розгляду встановлено обгрунтованість позовних вимог а також те, що визнання за позивачем права власності на спадкову квартиру не порушує законних прав та інтересів інших осіб.

Outcome: approved