Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до [PERSON] Посилається на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2008 року вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] . В будинку крім неї та членів її сім`ї з травня 2018 року зареєстрована та не проживає [PERSON] , колишня дружина її онука, яка згідно рішення Герцаївського районного суду 08 квітня 2019 року розірвала шлюб з її онуком, шлюб було розірвано з ініціативи відповідача [PERSON] і з того часу відповідач у її будинку не проживала та не навідувалась, її особистих речей у будинку немає, при цьому перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Усі обов`язки по утриманню будинку несе позивач. Знятися з реєстрації добровільно відповідач не бажає, а тому просить позов задовольнити та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування її житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не з`явилась, однак від її представника [PERSON] надійшла заява, якою позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та розглянути справу у їх з позивачем відсутності, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи двічі належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце розгляду судового засідання, до суду не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до вимоги ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Красношапка проти України», суд розглядає цивільні справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2008 року. Відповідно до довідки №437 від 21.05.2019 року виданої Герцаївською міською радою власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] та крім неї зареєстровані донька [PERSON] з чоловіком [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та колишня дружина онука [PERSON] , яка з травня 2018 року не проживає в будинку. Згідно зі ст. 71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Як вбачається з акту Герцаївської міської ради від 05.06.2019 року № 440 [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] з травня 2018 року. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. За ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом.

Outcome: approved