Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі-Галицький ВДВС), Першої Львівської державної нотаріальної контори в якому просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 4421315, накладений 30.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення 2-891-1905 від 14.07.2004 року ВДВС Галицького районного управління юстиції, 1844. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] є співвласником квартири по [ADDRESS] разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.01.2007 року було зареєстровано арешт на належну їй квартиру Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВДВС Галицького районного управління юстиції від 14.07.2004 року №2-891-1905. Жодної інформації про підстави накладення арешту, стан виконавчого провадження у Галицькому відділі ДВС їй не повідомили, вказавши в листі від 01.06.2021 року про відсутність технічної можливості перевірити наявність виконавчого провадженння і рекомендували звернутись в суд. Згідно листа Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2021 року під час розгляду справ №1905 та №2-891 заходи забезпеченя позову не вживались, вказано на право звернення до суду з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту. Вважає, що такі дії відповідачів суперечать нормам ст. 391 ЦК України, оскільки вона, як власник майна, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно. Ухвалою від 27.08.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. Представник відповідача Галицької ВДВС у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Першої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити. Заслухавши позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , ( [PERSON] ) [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно листа Галицького ВДВС у м.Львові вбачається, що позивачу слід звернутися до суду із позовом про зняття арешту майна. Зазначили, що перевірити наявність виконавчих проваджень можливо лише з квітня 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на вказану квартиру 30.01.2007 року немає можливості. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.06.2021 вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт 30.01.2007 за №4421315 реєстратором Перша Львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження повідомлення 2-891-1905, 14.07.2004, ВДВС Галицького рай.упр.юст., 1844. Згідно листа Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2021 вбачається, що під час розгляду справ №1905 та №2-891 заходи забезпечення позову не вживались. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст.316,317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вказаних вище обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для подальшого обтяження її майна, оскільки відповідачами не надано доказів правомірності накладення арешту на таке, а позивач як власник майна, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved