Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є її батьком. Батьки розірвали шлюб у 2009 році, з того часу позивач проживала разом із матір'ю, а батько жив окремо від них. Відповідач сплачував аліменти на її утримання як дитини, але після досягнення нею 18 років виплати по виконавчим документам припинились. З 01.09.2017 року позивач навчається у Запорізькому державному медичному університеті на денній формі навчання. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати необхідну допомогу на її утримання. Мати позивача по мірі своїх можливостей надає їй кошти на її утримання, але цих коштів недостатньо для того, щоб оплачувати навчання. У зв'язку з тим, що позивач навчається на денній формі навчання, вона працює в КУ «Пологовий будинок №9» на посаді сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення на 0,50 ставки у нічні зміни та по вихідних, щоб якось прожити. Але цих коштів ледве вистачає. Тому вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу відповідача, починаючи з дня подання в суд цієї заяви до досягнення нею 23-річного віку, або до припинення навчання. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. До суду від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги він визнав у повному обсязі. У зв'язку із заявами сторін про розгляд справи за їх відсутності на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Окрім того, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка є позивачем у даній справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13.11.1996 року серії [NUMBER]. Із довідки від 26.03.2018 року №1325 судом встановлено, що [PERSON] є студенткою 2 курсу 2017/2018 навчального року 1-го медичного факультету денної форми навчання за контрактом за спеціальністю «222 - медицина (магістр)» Запорізького державного медичного університету. Із довідки від 08.06.2018 року №17 судом встановлено, що [PERSON] дійсно працює в КУ «Пологовий будинок №9» на посаді сестри медичної стаціонару гінекологічного відділення на 0,50 ставки згідно графіка. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 зазначеного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається на денній формі навчання за контрактом в іншому місті і несе витрати на оплату навчання, проїзд додому і звідти до навчального закладу, на проживання, харчування, купівлю підручників, тощо. У зв'язку з тим, що вона навчається за денною формою навчання, вона не має можливості влаштуватися на роботу на повний робочий день і отримувати достойну заробітну плату, яка б забезпечувала її життєві потреби. Відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, за віком і станом здоров'я може сплачувати аліменти на утримання дитини, визнає у повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача можуть бути задоволені шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір у даній справі у сумі 704,80 грн. має бути стягнуто з відповідача у дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved