Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання їх спільних синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , присуджених за рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року, з твердої грошової суми в розмірі 450 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною з них повноліття, на аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. З уточненням позовних вимог в судовому засіданні 09.08.2019 року, остаточно прохала суд визначити початок стягнення аліментів з відповідача у зміненому розмірі з дати набрання рішенням суду законної сили. На обгрунтування позовних вимог зазначила про те, що малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, потребують витрат на одяг, взуття, харчування, які значно зросли з часу ухвалення рішення суду. Позивач на даний час не працює, перебуває на обліку в Семенівському центрі зайнятості, що свідчить про зміну її матеріального стану, як однієї з підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, прохала суд їх задоволити. Підставою зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину від заробітку відповідача вказала звільнення її на даний час з роботи, тобто втрату систематичного доходу у виді заробітної плати. В судове засідання відповідач по справі [PERSON] не з`явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.26-27, 29). Про причини неявки суд не повідомив. Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву [PERSON] разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі [PERSON] у встановлений судом строк на подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області, а також довідкою №1109, виданою 21.05.2018 року виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області про склад сім'ї позивача (а.с.6, 7, 8). Відповідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року з відповідача по справі [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн., на кожного, щомісячно, починаючи з 23.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). На виконання вказаного вище рішення суду позивачу [PERSON] був виданий виконавчий лист №547/481/16-ц, по примусовому виконанню якого 10.08.2016 року відкрито виконавче провадження за №51912185 в Автоматизованій системі виконавчого провадження (а.с.32). Судом по справі також встановлено, що позивач [PERSON] на дату звернення до суду з позовом перебуває на обліку як безробітна в Семенівській районній філії Полтавського ОЦЗ (Полтавський регіон) з 02.02.2018 року (а.с.10). Відносно матеріального стану відповідача [PERSON] судом не встановлені відомості про його доходи, оскільки відповідач по справі в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився, відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, у встановлений судом строк не надав. На підставі викладеного, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем [PERSON] щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, приходить до наступного висновку. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч.1, п.2 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів є, крім іншого, примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача по справі [PERSON] , як матері двох дітей, з якими вона проживає, до суду з позовом до відповідача [PERSON] , як батька цих дітей, про зміну розміру аліментів на їх утримання, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому право дітей на матеріальне утримання з боку батька, необхідне для забезпечення їх гармонійного розвитку, підлягає судовому захисту. За змістом ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, ким вони здійснюються, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.84 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року, підставою присудження аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн. щомісячно була періодичність отримання відповідачем по справі [PERSON] доходів, як такого, що працює за наймом. Разом з тим, під час судового провадження по даній цивільній справі позивачем надано суду докази зміни її матеріального стану, як матері двох дітей, а саме: звільнення з роботи та перебування на обліку у центрі зайнятості. На підставі викладеного суд приходить до висновку про встановлення обставини зміни матеріального стану позивача після ухвалення рішення суду від 07.06.2016 року. При цьому судом також враховується, що відповідач по справі є фізичною особою працездатного віку. Належних доказів на підтвердження стану здоров`я, наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами, а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання ним обов`язку щодо утримання своїх рідних синів [PERSON] та [PERSON] шляхом сплати аліментів в частині від свого заробітку (доходу) внаслідок зміни способу стягнення аліментів, відповідачем надано не було, а тому суд приходить до висновку про спроможність відповідача брати участь в утриманні дітей шляхом сплати аліментів в частині від його заробітку (доходу). Згідно положень ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням наведених правових норм, приймаючи до уваги предмет позову - зміну розміру аліментів на утримання дітей, які проживають разом з матір?ю - позивачем по справі [PERSON] , суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин в частині визначення розміру частки від заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка підлягає стягненню на користь позивача, положень ч.5 ст.183 СК України, що регулюють подібні аліментні відносини. При цьому суд також враховує, що позивачем по справі [PERSON] , за відсутності наданих нею суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, не доведено відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України визначеного нею в позовній заяві зміненого розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання кожного з синів саме як 1/3 частини від його заробітку (доходу). На підставі викладеного, враховуючи законодавчо визначений розмір аліментів на утримання двох дітей відповідного віку та не подання відповідачем доказів неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей у такому розмірі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача по справі [PERSON] , в розмірі однієї третини (1/3 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, у зв?язку з чим позовна вимога про стягнення аліментів на утримання кожної дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача по справі [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача по справі [PERSON] аліментів на утримання двох синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили даним рішенням суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із вимог діючого законодавства України та необхідності захисту інтересів дитини, що мають першочергове значення. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.00 коп.. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей та те, що відмова в задоволенні частини позовних вимог не стосується самого способу захисту порушеного права, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: dismissed