Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень в місяць починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що їх шлюб був зареєстрований 20 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2188. Від цього шлюбу у них є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони однією сім'єю не проживають з квітня 2012 року, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбні стосунки. Також зазначила, що відповідач зобов'язаний утримувати спільну дитину, при цьому під час окремого проживання [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. На даний час відповідач аліменти не сплачує. Позивач в судове засідання не з'явилася про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву, згідно якої зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 20 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 2188. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. З квітня 2012 року сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що сімя сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Також встановлено, що від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Неповнолітній син [PERSON], [INFO] знаходиться на вихованні та утриманні позивача. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн та на користь держави суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved