Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, який рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року було розірвано. 02 листопада 2012 року від спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу у сторін народився син - [PERSON] . Відповідач більше двох років, не бачив сина, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Крім стягнутих аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, відповідач покладених на нього законом обов`язків не виконує, не надає педагогічної, матеріальної, грошової допомоги на її утримання. Син від відповідача не отримує, як від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, будь-якої участі у вихованні сина не приймає. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з його боку. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не відвідував і не відвідує його вдома і в шкільному закладі. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування 09.04.2021 року з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки буде надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідач тривалий час ніде не працював, та працевлаштовуватись не бажав, інтересу до дитини відповідач не виявляє та будь-якого зв`язку з дитиною уникає. Крім того, їх син стоїть на «Д» обліку, у нього діабет 1 групи, йому потрібно шість раз на день робити уколи. 24.12.2019 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] , її чоловік добре відноситься до сина від першого шлюбу, піклується про нього і він його вважає своїм батьком, в подальшому він бажає усиновити [PERSON] , у зв`язку з чим у неї виникла необхідність звернення до суду з відповідним позовом для захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, оскільки не позбавлення в судовому порядку відповідача батьківських прав істотно ускладнює та перешкоджає в реалізації прав дитини, у зв`язку із чим вона просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15 вересня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву позивача про виклик свідків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі посилаючись на обставини викладену у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти, які повернулися до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 31, 50), також відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 36), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надала суду заяву в якій просила розглянути цивільну справу без її участі і залучила до справи висновок органу опіки та піклування. 22 жовтня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи покази свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 16 жовтня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 205 (а. с. 8). 31 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 83 (а. с. 7), який рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року було розірвано, яке набрало законної сили 30 травня 2017 року (а. с. 21-22). Матеріалами справи підтверджено, що 24 грудня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 24 грудня 2019 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 113. Також судом встановлено, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 900 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12 березня 2021 року, за підписом начальника відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а. с. 12) і на цей час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Відповідно до довідки № 9 - с від 10.03.2021 року загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] , дійсно станом на 10.03.2021 року навчається у 2-В класі Вільногірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а. с. 9). Крім того, відповідно до довідки № 190 від 16 березня 2021 року, виданої Комунальним підприємством «Вільногірський міський центр ПМСД», [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» нагляді у сімейного лікаря з діагнозом - цукровий діабет 1 типу, середнього ступеня важкості (а. с. 13). Згідно характеристики від 10 березня 2021 року загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] навчається в ЗОШ № 3 з першого класу, має навчальні досягнення достатнього рівня. Мати хлопчика, [PERSON] , цікавиться шкільним життям сина, відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні консультації вчителя, допомагає йому у навчанні, батько хлопчика, [PERSON] , не цікавиться навчанням та вихованням сина, не відвідував школу ні разу (а. с. 10). Також судом встановлено, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року (а. с. 17-20). 22 грудня 2020 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби (ВДВС) у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 174/30/20, виданого 09.07.2020 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області (а. с. 15). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Самбурською Т.С., заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01 квітня 2021 року становить 15 058 грн. 61 коп. (а. с. 16). Згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області за № 292/0/7-21 від 03.09.2021 року, виконком міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки з`ясовано, що [PERSON] протягом тривалого часу усвідомлено, безпідставно ухиляється від виконання, передбачених чинним законодавством України, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку дитини. З часу розірвання шлюбу з матір`ю дитини [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям, розвитком, навчанням, не допомагає матеріально, має заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] останній раз зустрічався з сином у лютому 2019 року, адреса його фактичного проживання матері та дитині не відома, що створює перешкоди у вирішенні деяких питань стосовно захисту законних прав та інтересів дитини. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не бере участі у створенні належних умов для проживання дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. [PERSON] не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання ним повної загальної середньої освіти. Повним нехтуванням потреб дитини у батьківському піклуванні, батько не лише не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, а подає йому негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дитини. Мати дитини, [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки щодо утримання, виховання і розвитку малолітнього сина. Разом зі своїм чоловіком, [PERSON] , [INFO] , вона утримує та виховує сина, створила вдома належні умови для проживання, піклується про його здоров`я, розвиток та освіту, виховання. Родина має стабільний прибуток, позитивно характеризується за місцем проживання, тобто веде спосіб життя, який сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вживалися заходи з метою роз`яснення [PERSON] обов`язків батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дитини, однак згідно із отриманою інформацією від служби у справах дітей та відділу поліції за адресою реєстрації батька дитини, відсутня будь-яка інформація про місцезнаходження [PERSON] (а. с. 52). У судовому засіданні 22 жовтня 2021 року була допитана в якості свідка [PERSON] , яка підтвердила обставини викладені у позовній заяві та пояснила, що жодного разу не бачила відповідача, вихованням неповнолітньої дитини займається лише [PERSON] , а батько дитини самоусунувся від виховання і його утримання. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком дитини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що відповідач не з`явився на виклик до органу опіки і піклування на засідання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, та у жодне судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що останній характеризуються негативно, оскільки протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та навчанням дитини, під час розгляду справи не змінив своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність у нього наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved