Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 5 331,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час в розмірі 191\~916,00 грн. за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обовязку утримувати сімю та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У звязку із тим, що на даний час позивач не працює та має скрутне матеріальне становище, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково та просив стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів за минулий час в розмірі 191\~916,00 грн. за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року просив відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1989 року, однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у сторін є діти: повнолітній син [PERSON], [INFO], та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Судом зясовано, що позивач зареєстрована і проживає в [INFO], та разом з нею проживають її діти: повнолітній син [PERSON], [INFO], та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню дочки. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У звязку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобовязаний їй надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Відносно позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час при їх вирішенні суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, з урахуванням вимог ст.191 СК України, вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази того, що вона зверталася до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу (листи, їх отримання відповідачем тощо). Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів від відповідача, будь-яких звернень до нього з цього приводу та ухилення останнього від їх сплати. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні доказами ухилення відповідача від їх сплати. У судовому засіданні зясовано, що сторони в даний період перебували у шлюбі і відповідач надавав матеріальну допомогу дітям, ухилення відповідача від надання допомоги судом не встановлено, що також підтверджується ухвала від 22.08.2016 р. про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON], оскільки вони із відповідачем мирним шляхом врегулювали спір. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів за минулий час слід відмовити у звязку із їх недоведеністю. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, вважає, що слід задовольнити часткового позов та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2\~500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 копійок), з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1\~ст.\~430\~ЦПК України,\~суд допускає\~негайне виконання\~рішення у\~справах про\~стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial