Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 6000 грн. на кожну дитину щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. 16.03.2008 року у них народилась дочка [PERSON], а 22.02.2016 року - син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалось, так як вони різні за характером та звичками люди, що стало причиною того, що в сім'ї почали виникати сварки, конфлікти. З 2016 року сторони проживають окремо та не підтримують шлюбні стосунки. Позивачка з дітьми проживає у своїх батьків в с. Флорино Бершадського району Вінницької області. З березня 2016 року відповідач не надає коштів на утримання дітей та їх матері. Купуючи речі не віддає їх, оскільки діти проживають окремо. Працюючи вахтовим методом в Російській Федерації та отримуючи близько 3 тис. доларів США за 45 днів, добровільно не виконує свій обов'язок щодо утримання дітей. Самостійно утримувати дітей позивачка не може, оскільки син не досяг трирічного віку, а вона хворіє та потребує лікування. Дана позовна заява надійшла до суду 31.10.2018 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. 01.11.2018 року було направлено запит на уточнення місця реєстрації відповідача, відповідь на який надійшла до суду 13.11.2018. Ухвалою від відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання на 07.12.2018 року, яке було відкладено у зв'язку з неявкою відповідача на 22.01.2019 року. Позивач, [PERSON], надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, просив позовні вимоги задовольнити частково, оскільки вказаний позивачкою розмір стягнення перевищує його дохід. Та надав копію довідки про доходи за 6 місяців 2018 року. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що судом в ухвалі про відкриття провадження встановлено 15 денний строк для подання заяви із запереченнями про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Із копії паспорта, наданої відповідачем неможливо встановити дату перетину ним кордону та в'їзду з Росії на територію України. При цьому, відповідачем надано довідку про отримання заробітної плати включно по грудень 2018 року. Однак з наданих документів не представляється можливим з'ясувати відсутність можливості подати відповідачем заяву поштою чи відсутність можливості самостійно подати таку заяву протягом січня 2019 року, тобто до до дня розгляду справи. З урахуванням вказаного, суд вважає за можливе відмовити відповідачеві у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та розглядати даний позов за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно з довідкою Бирлівської сільської ради №929 від 24.10.2018 року сторони та їх діти зареєстровані в [INFO]. Однак зі змісту позову вбачається, що позивачка разом з дітьми проживає у своїх батьків в с. Флорино Бершадського району Вінницької області. Відповідач не заперечує факту проживання дітей разом з матір'ю окремо від нього. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 84 цього ж кодексу вказує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом критично оцінено посилання позивачки на розмір доходів відповідача, оскільки останнім надано довідку про доходи , де його середній заробіток у перерахунку на національну валюту України, складає близько 8500 грн. на місяць. Тому стягнення з нього аліментів на утримання дружини та дітей в загальній сумі 18000 грн. значно перевищує доходи та призведе до критичного матеріального становища. Оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що достатнім для належного матеріального забезпечення дітей до їх повноліття та їх матері, до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, буде стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. на кожного, що в сумі складає 6000 грн. та з урахуванням доходу відповідача є пропорційним для кожної особи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

Outcome: partial