Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідачів і просила вселити її у квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування даним помешканням надавши їй кімнату, площею 17,3 м2 та зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користування квартирою. На обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що [PERSON] отримала у спадок за законом ? частину майна померлого спадкодавця її брата (а.с.20) [PERSON], а саме квартири [ADDRESS] згідно відповідного свідоцтва. Іншу частину спадкового майна отримали її племінниці - співвідповідачі у справі по ? частині кожна. Проте, 22.11.2012 року відповідачі таємно захопили квартиру, чинять позивачці перешкоди у користуванні її власністю, встановили замки до вхідних дверей даної квартири і взагалі не пускають позивач до даного помешкання. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернулася до суду, також в інтересах своєї сестри [PERSON], із зустрічним позовом до [PERSON] і просила припинити право власності останньої на ? частки спірної квартири. Мотивує свої вимог відповідач тим, що 19.08.2011 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона та її сестра, дійсно отримали у спадщину по ? частки квартири [ADDRESS]. Однак, 05.10.2012 року належну їй частину квартири [PERSON] подарувала своїй сестрі [PERSON], яка має психічне захворювання. У зв'язку з тим, що її сестра через психічне захворювання за станом здоров'я не може проживати у одній квартирі із сторонніми особами, відповідач внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Житомирської області кошти в сумі 168 700,00 грн. (а.с.56), що становить ? частки квартири. У судовому засіданні представники позивачки за первісним позовом підтримали заявлені вимоги повністю і надали пояснення, які відповідають змісту позову, зустрічні вимоги представники не визнали. Представник відповідачів та відповідачка [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнали, вважали його безпідставним, зустрічний позов просили задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінюючи, відповідно до ст.212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємопов'язаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Спірна квартира [ADDRESS] належить у рівних частках по ? кожному: [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом - а.с.3,12,13) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину та договір дарування - а.с.3,12,13,43,45). [PERSON] за рішеннями Корольовського райсуду м. Житомира від 11.06.1992 р. та від 28.11.2006 р. була визнана недієздатною особою і над нею встановлено опіку з призначенням у якості опікуна її сестри [PERSON] (а.с.41). За медичними показниками [PERSON], як інвалід з дитинства, потребує постійного стороннього нагляду та догляд (а.с.52-55). В спірній квартирі позивач [PERSON] разом із відповідачами не проживала, факт створення їй перешкод у користуванні вказаним помешканням стороною відповідачів не заперечується. Спірна квартира складається з: кімнати 1 (поз.5) площею 12,7 м2, кімнати 2 (поз.7) площею 17,3 м2, кухні (поз.4) площею 7,4 м2, вбиральні (поз.2) площею 1,2 м2, ванної кімнати (поз.3) площею 2,6 м2, коридору (поз.1) площею 7,3 м2, комори (поз.6) площею 1,5 м2, балкону площею 0,96 м2. Усього площа квартири складає 50,96 м2, а житлова 30,0 м2. Квартира має один вхід, кожна з житлових кімнат має окремий вхід з коридору. Вказані обставини встановлені технічним паспортом (а.с.5-6). Відповідачі у листопаді 2012 року на дверях спірної квартири замінили замок, ключів від нового замка позивачу не надали. Позивач [PERSON] має намір користуватися спірною квартирою. Згоди про подальше користування, розпорядження спірною квартирою сторони дійти не можуть. Вказані обставини, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, встановлено в ході пояснень сторін. Сторони не можуть дійти згоди щодо дійсної вартості квартири, представлені у справі висновки про оціночну вартість (а.с.66,82) в обох випадках визначені шляхом застосування порівняльного методичного підходу, оскільки суб'єкти оціночної діяльності доступу до об'єкту оцінки не мали, через перешкоди, що чинились стороною відповідачів. Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Право на житло гарантоване людині статтями 47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Конституції проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. У відповідності до ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними. Як передбачено ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи це, належить після визначення часток співвласників, вважати спірну квартиру такою, що перебуває у спільній частковій власності. Правовідносини між сторонами регулюються ст.356, 358 ЦК України згідно норм співвласникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав, тому згідно ст.386 ЦК України власник може вимагати захисту свого права шляхом встановлення порядку користування власністю. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач просить виділити у користування кімнату 2 (поз.7) площею 17,3 м2 спірної квартири. У керівних роз'ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири. Спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною власністю, виділивши позивачу [PERSON] у користування вказану кімнату площею 17,3 м2, а відповідачці [PERSON] кімнату площею 12,7 м2. При цьому право власності сторін не порушується, так як вищезазначені кімнати не виділяється сторонам у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі. Так, встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про наявність конфліктної ситуації між сторонами у ній з приводу користування спірним житлом, мирне врегулювання спору між сторонами виявляється не можливим. Оскільки спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою та задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо виділення їй у користування кімнати, площею 17,3 м2, з урахуванням того, що відповідачі вимог про встановлення порядку користування квартирою не заявляли, на будь-які варіанти не погоджувались, кімната, що залишається у користуванні [PERSON] є ізольованою, найближче розташованою від допоміжних приміщень квартири через коридор, що з врахуванням її хвороби, вважається судом найбільш прийнятним у виниклих між сторонами відносинах. Як вказувалось вище, виділ у користування [PERSON] вищевказаної кімнати не буде порушенням права власності на майно іншого власника, а є лише способом визначення порядку користування квартирою. У зв'язку з вище викладеним, суд вважає первісні позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні зустрічного позову, судом враховуються вимоги ст. 365 ЦК України де вказано, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У судовому засіданні [PERSON] фактично просить припинити право [PERSON] на частку у спільному майні. Але частка останньої дорівнює ? частки квартири, тому не є незначною. Обставини, які свідчать про неможливість володіння і користування спірним помешканням судом не встановлено, так сторони раніше не користувались і на даний час сторони взагалі не користуються квартирою спільно і тому доводи відповідачів про таку неможливість ґрунтуються лише на припущеннях. Припинення права [PERSON] на ? частку спірної квартири завдасть істотної шкоди її інтересам. З огляду на це, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, з урахуванням об'єму задоволених позовних вимог, стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 1583,6 грн. (а.с.1,87-89,91,92).

Outcome: approved