Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтувала тим, що з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2017 року працювала в Державному навчальному закладі «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» на посадах заступника директора, заступника директора з навчально-виробничої роботи. 30 червня 2017 року звільнилась із займаної посади за власним бажанням у звязку з порушенням навчальним закладом законодавства про працю. Згідно з наказом у трудову книжку внесено запис про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. Пунктом 2.2 наказу їй призначена виплата вихідної допомоги при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка передбачена ст.44 КЗпП України. Також, у січні, лютому, березні, квітні 2017 року їй не в повному обсязі виплачувалась нарахована заробітна плата. Заборгована сума заробітної плати 8500,00 грн. була виплачена 11 травня 2017 року. Так як відповідач не виконав покладені на нього зобовязання щодо оплати праці позивачеві, то вважає, що, згідно до вимог\~ст. 34 ЗУ «Про оплату праці»,\~в травні 2017 року повинен був виплатити компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленого чинним законодавством. У день звільнення відповідач, відповідно до вимог ст.116 Кодексу законів про працю України, не провів із нею повний розрахунок та не виплатив належну позивачу заробітну плату. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила стягнути з Державного навчального закладу «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» на свою користь не виплачену при звільненні вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 41128,14 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати за січень - квітень 2017 року в сумі 153,10 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 липня 2017 року по 29 березня 2018 року в сумі 132171,52 грн. Представник відповідача надав суду відзив на уточнену позовну заяву [PERSON], в якому позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував. Вважає, що у позивача не було підстав для звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України у звязку із порушенням навчальним закладом законодавства про працю у звязку з тим, що на момент подання заяви про звільнення порушення були відсутні, а саме: заборгована заробітна плата за січень-квітень 2017 року була виплачена навчальним закладом у травні. Посилається на відсутність вини закладу у затримці виплати заробітної плати, про існування обєктивної неможливості з боку закладу виплачувати заробітну плату в повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що наказ про звільнення не надавався на погодження головному бухгалтеру, а тому вважає дії директора здійсненими з перевищенням його службових повноважень. Вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду. Просить суд при винесені рішення врахувати той факт, що відповідач є бюджетною установою. Представник позивача [PERSON] \~у своєї відповіді на відгук вимоги, викладені в уточненому позові, підтримала в повному обсязі, при цьому послалась на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, звертала увагу суду та те, що заперечення відповідача в більшій частині не стосуються предмету позову, відповідач не надає заперечень стосовно правомірності вимог позивача та розміру стягнення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким\~ЦПК України\~викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу\~ХІ\~Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито\~\~ до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. 17 січня 2018 року судом винесено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (на час трудових відносин [PERSON], згідно зі свідоцтва про зміну імені від 17.01.2018 року серії І-КИ №018567) дійсно працювала заступником директора, заступником директора з навчально-виробничої роботи в Державному навчальному закладі «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» з 01 серпня 2013 року, що підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці (а.с.13-19). Наказом директора КЦПОММ від 20 червня 2017 року №85-к/тр (а.с. 21) 30 червня 2017 року позивача було звільнено із займаної посади за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням навчальним закладом законодавства про працю. В трудову книжку позивача внесений запис №27 про звільнення 30 червня 2017 року за власним бажанням ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с. 20) Пунктом 2.2 наказу призначена виплата вихідної допомоги при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, але повний і своєчасний розрахунок з позивачем в день звільнення проведено не було. Згідно з довідкою про доходи, наданою ДНЗ «КЦПОММ» у червні 2017 року [PERSON] сплачена сума ставки заробітної плати за посадою 2968,70 грн., персональна надбавка 1481,37 грн., надбавка за вислугу років 1225,22 грн., заробітна плата за викладання пед.годин 1063,83 грн., надбавка за престижність педагогічної праці 816,81 грн., металургійна надбавка 148,43 грн., допомога на оздоровлення 4241,00 грн., заробітна плата за час відпустки 1607,04 грн., компенсація за невикористані дні щорічної відпустки 21189,48 грн., індексація заробітної плати 49,85 грн., компенсація за відрядження 1046,50 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 98 КЗпП України\~оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Згідно ч. 3\~ст. 38 Кодексу законів про працю України\~працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Згідно з ч. 1\~ст. 44 Кодексу законів про працю України\~при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Стаття 2 Закону України «Про оплату праці»\~визначає структуру заробітної плати. Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно з підпунктами г, д, є п. 6.3. Статуту ДНЗ «КЦПОММ» директор самостійно приймає на посади та звільняє з посад працівників Центру; видає в межах своєї компетенції накази і розпорядження, заохочує працівників, учнів та слухачів Центру; встановлює премії і доплати до посадових окладів і ставок заробітної плати працівників Центру за конкретні результати праці. Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2017 року [PERSON] звернулась до директора ДНЗ «КЦПОММ» із заявою про звільнення за власним бажанням у звязку з порушенням навчальним закладом відносно нього законодавства про працю (а.с. 20). Серед порушень вказала на не виплату у повному обсязі заробітної плати протягом січня-квітня 2017 року, систематичну виплату заробітної плати за першу половину місяця в розмірі меншому ніж за фактично відпрацьований час, не виплату заробітної плати (авансу) за першу половину травня 2017 року. Крім того, вказала, що при виплаті у травні 2017 року заборгованої заробітної плати навчальний заклад не виплатив їй компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати. Наказом директора від 20.06.2017 року №85-к/тр [PERSON] була звільнена із займаної посади у звязку із порушенням навчальним закладом законодавства про працю за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України. Пунктом 2.2 наказу їй призначена виплата вихідної допомоги при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку. Згідно довідки Відповідача середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 13709,38 грн. (а. с.22). Сума вихідної допомоги позивача у розмірі тримісячного середнього заробітку складає: 41128,14 грн. (13709,38 грн. х 3 = 41128,14 грн.) Вирішуючи позовні вимоги в частині суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідачем не спростовувалися надані позивачем докази на підтвердження розміру не нарахованої та не виплаченої суми вихідної допомоги при звільненні, а отже, при розрахунку суми заборгованості суд керується доказами наданим позивачем, які містять інформацію щодо предмета спору. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що у позивача не було підстав для звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України, що наказ не надавався на погодження головному бухгалтеру, а тому здійснений директором з перевищенням його службових повноважень як такі, що суперечать наказу відповідача від 20.06.2017 року №85-к/тр, за яким він звільнив позивача за її власним бажанням у звязку із порушенням навчальним закладом законодавства про працю. Відповідачем не надано доказів про те, що наказ відповідачем, або за заявою позивача змінювався, скасовувався та є не чинним на час розгляду справи. Суд оцінює письмові докази в сукупності із іншими доказами, і вважає їх належними в частині доведення факту невиплати позивачу заробітної плати у вигляді вихідної допомоги при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку. За таких обставин, позов в частині стягнення не отриманої заробітної плати в сумі 41128,14 грн. є обґрунтований, не суперечить фактичним обставинам справи, тому є таким, що підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за січень - квітень 2017 року, заборгованість за якою була сплачена відповідачем у травні 2017 року, суд зазначає наступне. У відповідності до норми \~ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р.,\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. та\~Постанови КМУ від 21.02.2001р. №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»\~у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток, підприємство зобовязане виплатить працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обовязок з нарахування та сплати якої, згідно\~ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобовязано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Згідно довідки відповідача про доходи [PERSON] під час виплати заробітної плати за січень 2017 року їй не були виплачені\~1000,00 гривень із суми, передбаченої до виплати, за лютий 3200,00 гривень, за березень 3300,00 гривень, за квітень 1000,00 гривень. Заборгована Відповідачем сума заробітної плати (8\~500,00 грн.) була виплачена 11 травня 2017 року. Сума не виплаченої заробітної плати за січень 2017 року 1000,00 грн. Сума компенсації визначається шляхом перемноження індексів споживчих цін у процентному відношенні та діленням на 100 за період з лютого 2017 року по квітень 2017 року включно за даний період суми чистої невиплаченої заробітної плати у розмірі 1000,00 грн. і становить: (1,01х1,018х1,009 1) х 1000,00=(1,037 1)х1000,00 = 0,037х1000,00 = 37,00 (грн.) Сума не виплаченої заробітної плати за лютий 2017 року 3200,00 грн. Сума компенсації визначається шляхом перемноження індексів споживчих цін у процентному відношенні та діленням на 100 за період з березня 2017 року по квітень 2017 року включно за даний період суми чистої невиплаченої з/п у розмірі 3200,00 і становить: (1,018х1,009 1) х 3200,00=(1,027 1)х3200,00 = 0,027х3200,00 = 86,40 (грн.) Сума не виплаченої заробітної плати за березень 2017 року 3300,00 грн. Сума компенсації визначається шляхом перемноження індексу споживчих цін у процентному відношенні та діленням на 100 за квітень 2017 року за даний період суми чистої невиплаченої з/п у розмірі 3300,00 і становить: (1,009 1) х 3300,00= 0,009х3300,00 = 29,70 (грн.) Всього сума компенсації складає 153,10 грн. (37,00+86,40+29,70 = 153,10) Зазначені позовні вимоги відповідачем не визнані, але і не спростовані. Судом не можуть бути визнані поважними посилання представника відповідача про існування обєктивної неможливості з боку закладу в січні-квітні 2017 року здійснювати виплати заробітної плати в повному обсязі з причини недофінансування державного навчального закладу розпорядником коштів вищого рівня і про відсутність його вини як роботодавця, якими він обґрунтував не виплату позивачу компенсації втрати ним частини заробітної плати за січень - квітень 2017 року,

Outcome: approved