Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. У них народився син [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого, батьками зазначено [PERSON], [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], добровільну матеріальну допомогу на утримання матері дитини не надає, чим ставить позивача в дуже скрутне матеріальне становище. Статтею 91 СК України визначено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а саме жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON] [INFO], трирічного віку. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 84 СК України передбачено, право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, взявши до уваги те, що відповідач є працездатною особою і є батьком неповнолітньої дитини, має регулярний дохід, позивач постійно проживає з дитиною, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача стосовно стягнення із відповідача аліментів на її утримання. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд врахував, що відповідно до п. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів не більше як п'ятдесят відсотків. З урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, та приймаючи до уваги рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2016 року, за яким відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача і тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи: свідоцтво про народження, (а. с. 3), довідка з місця мешкання (а. с. 6), довідка УСЗН Жовтневого району м. Кривого Рогу (а. с. 5), рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини (а. с. 37-39), та з урахуванням їхнього матеріального становища, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягають з відповідача на утримання матері дитини, аліменти в розмірі 1/6 частини, до досягнення сином трирічного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial