Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд позбавити останнього батьківських прав відносно [PERSON] . Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем позивач не проживає з квітня 2015 року. З часу виїзду від повідач до дитини не з`являється, вихованням та утриманням не займається. Дитина повністю знаходяться на її утриманні, вона займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, вони мешкають в окремому житловому будинку, який складається з 5 житлових кімнат, в належних житлово-побутових умовах, дитина забезпечена іграшками та особистими речами, мешкає зі нею в окремій кімнаті. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Біляївського району від 23 вересня 2016 року визнане за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляду справи за його відсутності та відсутності його довірительки. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Від представник органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 05 липня 2016 року. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 08.04.2015 року, актовий запис №255. Згідно довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 2702 від 21 вересня 2016 року, вказано, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] та до складу сім`ї входять: син - [PERSON] , 2015 року народження. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до довідки виданої [PERSON] від 04.12.2019 року дитина [PERSON] , [INFO] відвідує ОДНЗ «Ясла - садок» №107. Також, як вбачається з довідки, приводить і забирає дитину мама. Дитина регулярно відвідує дитячий сад. Мама є єдиним вихователем дитини, батька за навчально - виховний рік не бачили жодного разу. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, позивач з дитиною мешкають в окремому житловому будинку, який складається з 5 житлових кімнат, в належних житлово-побутових умовах, дитина забезпечена іграшками та особистими речами, мешкає зі нею в окремій кімнаті. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Біляївського району від 23 вересня 2016 року визнане за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved