Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 05.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 115. У судовому засіданні позивач в обгрунтування своїх вимог зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що між нею та відповідачем шлюбні стосунки фактично припиненні, вони більше року мешкають окремо. Спроби налагодати подружнє життя позитивного результату не дали. Проти надання строку на примирення категорично заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Шило». Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, піжтвердив, що останій час з позивачем мешкають окремо, сімейні та подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просив не надавати. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2011 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, зроблено відповідний актовий запис № 115 та видано Свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 170960 від 05.10.2011 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 257703 виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Нововодолазького РУЮ Харківської області 13.01.2012 року. Судом було встановлено, що подружжя, проживають окремо, сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На поступки примирення сторони не згодні, від можливості надання судом строку на примирення сторони відмовились. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Судові витрати покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved