Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення боргу 12000 Євро за договором позики від 23 січня 2016 року з визначенням еквівалента такої суми у гривні відповідно до офіційного курсу гривні до євро встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 січня 2016 року відповідач отримав в якості позики від позивача кошти 12000 Євро, про що була складена відповідна розписка. Відповідно до договору позики від 23 січня 2016 року та розписки [PERSON] зобов`язався повернути отримані грошові кошти в повному обсязі до 23 січня 2017 року. Розписка написана відповідачем власноруч та завірена підписом останнього. Відповідач борг не повернув, тому позивач [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість 12000 Євро з визначенням еквівалента такої суми у гривні відповідно до офіційного курсу гривні до євро встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення у справі, витрати на правничу допомогу, а також судові витрати по справі. 11 листопада 2019 року ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року, постановлену без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, вважають заявлені [PERSON] вимоги підставними та просять їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. 23 січня 2016 року [PERSON] взяв у борг у позивачки [PERSON] 12000 Євро, що на той час було еквівалентно 320538 грн., які зобов`язувався повернути в готівковій формі, в строк до 23 січня 2017 року, про що свідчить договір позики (а.с.7), укладений між сторонами письмово та боргова розписка від 23 січня 2016 року (а.с.8) складена власноручно відповідачем Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, оскільки не повернув отримані у позику кошти. Як вбачається із інформації отриманої на офіційному сайті Національного банку України, станом на 03 січня 2020 року, курс євро по відношенні до гривні України становить Євро 26.42200000 грн. Проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, стягнувши із відповідача в користь позивача суму неповернутого боргу за договором позики від 23 січня 2016 року в сумі 317064 грн., виходячи із розрахунку: 317064 грн = 12000х26,4220, де 12000 Євро - борг, 26,4220 - офіційний курс гривні до євро встановленого Національним банком України на 03.01.2020 року, а 317064 гривень - сума неповернутої позики. Таким чином, судом встановлено, що мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 320538 гривень. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 93 від 06 листопада 2019 р, позивачкою [PERSON] сплачено кошти за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 3282 гривні судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд. На підставі наведеного,

Outcome: approved