Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] [INFO] у її доньки народилась дитина [PERSON] . Дитина народжена поза шлюбом. Відомості про батька дитини були зроблені в порядку ст. 135 СК України за вказівкою матері. На підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі № 227/3991/18 від 22.11.2018 року відповідачку визнано такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Підставою прийняття такого рішення послугувало те, що відповідач з 2002 року не проживала за зареєстрованим місцем свого проживання. З самого народження та по теперішній час онука [PERSON] постійно мешкає разом з позивачкою, дитина фактично знаходиться на постійному її утриманні та піклуванні. Мати дитини мешкає на території [ADDRESS] . За весь час після народження дитини відповідач ніякої моральної та матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, будь-якого піклування про її фізичний і духовний розвиток матір`ю не здійснювалось, відсутнє взагалі спілкування з дитиною, тобто мати не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоюванню загальновизнаних норм моралі, не дає доступу до культурних та інших цінностей. Дитина не отримує від матері ані жодного привітання, ані жодного подарунку на день народження чи новорічні або різдвяні свята, враховуючи те, що відповідачу відомі як контактні дані, так і фактичне місцезнаходження дитини. Окрім того, відповідачка протягом тривалого часу не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається, її життям та здоров`ям не цікавиться. На підставі вищевикладеного, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду також надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Від представника третьої особи також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, окрім того, представником третьої особи було надіслано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Згідно копії свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого міським відділом записів актів цивільного стану м. Добропілля Донецької області 26 квітня 1984 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2018 року [PERSON] , [INFO] , визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Відповідно до рапорту інспектора ЮП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 07.05.2019 року, вбачається, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів [PERSON] протягом тривалого часу не працює, зловживає спиртними напоями. Також встановлено, що у гр. [PERSON] є донька [PERSON] , [INFO] , вихованням якої протягом тривалого часу займається бабуся [PERSON] Вихованням доньки не займається, її життям та здоров`ям не цікавиться. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача, складеного спеціалістом ССД Добропільської міської ради 14.05.2019 року, вона проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в 1-поверховому будинку на 1 поверсі в 4 кімнатній квартирі, родина складається з 3-х осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ( на заробітках), [PERSON] , [INFO] , не проживає. Умови проживання задовільні. Санітарно-гігієнічні норми витримані, опалення, водопостачання та електроенергія є. В будинку чисто. Для однієї дитини є спальне місце та місце для вивчення уроків. [PERSON] забезпечена одягом, а для [PERSON] не має. Чому [PERSON] проживає з бабусею пояснити не може (а.с. 18). Відповідно до характеристики, складеної директором Добропільського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. № 3- ДНЗ, [PERSON] , [INFO] , навчається в НВК з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Володіє учбовим матеріалом на високому та достатньому рівнях. Навчається в повну міру своїх сил, виявляє зацікавленість до навчання. На уроках завжди уважна, активна, завжди виконує домашні завдання, допомагає товаришам. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи. Проживає з бабусею, [PERSON] , яка повністю взяла на себе обов`язки щодо виховання та утримання. Приділяє належну увагу вихованню онуки, постійно цікавиться навчальними досягненнями, співпрацює з класним керівником, відвідує батьківські збори. Мати, [PERSON] , не бере участі у вихованні доньки, матеріально не підтримує, життям та навчанням не цікавиться, на контакт з класним керівником не йде, батьківські збори не відвідує (а.с. 20). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеного спеціалістом ССД Добропільської міської ради 14.05.2019 року, вона проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в 5-поверховому будинку на 4 поверсі в 3- кімнатній квартирі, родина складається з 2-х осіб: [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , [INFO] Умови проживання добрі. Санітарно-гігієнічні норми витримані, опалення, водопостачання та електроенергія є. В квартирі чисто, прибрано. Для дитини є окрема кімната, спальне місце, місце для вивчення уроків, комп`ютер. Дитина забезпечена посезонним одягом та взуттям. Є готова їжа та запас продуктів. Дитина більше року не спілкується з матір`ю, живе в бабусі (а.с. 22). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 10.07.2019 року, орган опіки та піклування вважає, що є підстави позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у зв`язку з ухиленням її від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved