Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі обмінного ордеру №8674 від 22.1 1.1988 року придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,40 кв.м. На теперішній час у зазначеній квартирі зареєстровані: - основний квартиронаймач - [PERSON], 1957 року народження, її чоловік [PERSON], 1953 року народження, її донька - [PERSON], 1985 року народження, онук, малолітній [PERSON], 2006 року народження та її донька - [PERSON], 1977 року народження. Відповідач, [PERSON], 1977 року народження вже тривалий час, а саме з 1995 року не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в квартирі не має і, взагалі квартирою вона не цікавиться. В зв'язку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи, КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.1, 2 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], КП «Жилкомсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, а саме [PERSON], на підставі обмінного ордеру №8674 від 22.1 1.1988 року придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,40 кв.м. На теперішній час у зазначеній квартирі зареєстровані: - основний квартиронаймач [PERSON], 1957 року народження, її чоловік [PERSON], 1953 року народження, донька - [PERSON], 1985 року народження, онук, малолітній [PERSON], 2006 року народження та донька - [PERSON], 1977 року народження. Відповідач, [PERSON], 1977 року народження вже тривалий час, а саме з 1995 року не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в квартирі не має і, взагалі квартирою вона не цікавиться. Згідно акту, підписаного начальником комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №1 в квартирі за адресою [ADDRESS] з 1995 року не проживає [PERSON] Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному домоволодінні, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням за адресою: кв. [ADDRESS], так як на даний момент за вказаною адресою вона не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному домоволодінні. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у її будинку відповідача. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд, що не суперечить вимогам ч.2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі, а саме визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved