Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] наполягаючи на стягненні з відповідача аліментних платежів на її користь на утримання повнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісяця з індексацією, на період навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона досягла повноліття, але на цей час навчається в ДЗ «Луганський національний університет ім.. Т. Шевченка» та потребує матеріальної допомоги, тому просить стягнути аліменти з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 30 серпня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, відповідач [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданому 14.04.1998 року на ім`я [PERSON], [INFO], зазначений батьком /а.с. 04/. Також вбачається, що [PERSON] досяг повноліття, але її вік є меншим за 23 роки. На підставі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до довідки № 593 від 1 лютого 2016 року, [PERSON] навчається на першому курсі за державним замовленням в ДЗ «Луганський національний університет ім.. Т. Шевченка» /а.с. 05/. З довідки від 03 березня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Кононівської сільської ради Луганської області вбачається, що [PERSON] мешкає разом з позивачем /а.с. 13/. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] хоча досягла повноліття, проте продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача можливо стягнути аліменти на користь [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісяця на утримання повнолітньої доньки до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст. 199 СК України,

Outcome: approved