Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі. 07.01.2010 року у них народився син [PERSON], а 10.09.2014 року син - [PERSON]. Відповідач матеріально забезпечений, так як працює в м. Києві та отримує дохід, однак у зв'язку з погіршенням сімейних відносин, сторони не можуть дійти згоди з приводу утримання їх дітей. Дана позовна заява надійшла до суду 29.01.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою від 30.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання на 13.03.2019 року. Позивач, [PERSON], надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копій свідоцтв про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч.3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved