overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської Теребовлянського району, в якому просить визнати за нею право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Тютьків, вул.Степана Бандери, 19, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Стахурська) [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] відповідно до складеного останнім 20 жовтня 2014 року заповіту. Згідно з довідкою [PERSON] сільської ради Теребовлянського району від 5 травня 2017 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у с.Тютьків, вул.Степана Бандери, 19, Теребовлянського району Тернопільської області. Спадкодавець [PERSON] помер 19 листопада 2015 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 408309 грн. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування майна [PERSON] та які б прийняли спадщину, немає. Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу від 14 лютого 2017 року № 100/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] у зв»язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Судові витрати позивач просить покласти на неї за її згодою. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с.Тютьків, вул.Степана Бандери,19, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 19 листопада 2015 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], Соснівської сільської ради Теребовлянського району, в якому просить визнати за нею право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та уточнення позовних вимог, згідно з якими просить визнати за [PERSON] право власності житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] Відповідач Соснівська сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Третя особа приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Соснівської сільської ради Теребовлянського району. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ року вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 88652 грн. Позивач фактично вступила в оперативне управління спадковим майном. Інший спадкоємець майна померлого [PERSON] його син [PERSON] (відповідач у справі) подав нотаріусу заяву про відмову від частки у спадковому майні, яке залишилось після смерті його батька. Таким чином, спору щодо часток у спадковому майні між його спадкоємцями немає. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина, діти спадкодавця. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] третя особа: Відділ державної виконавчої служби Новотроїцького районного управління юстиції про виключення майна з акту опису й арешту, вказуючи на те, що 21 травня 2014 року згідно наказу №923/1012/13 виданого від 10.01.2014 року Господарським судом про стягнення з [PERSON] на користь Херсонського областного управління водних ресурсів 78505, 56 грн.. державним виконацем відділу ДВС Новотроїцького РУЮ Франчук А.В. було описане майно що належить їй, оскільки було подароване разом з будинком. Позивачка просить виключити майно з акту опису й арешту що належить їй. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, згоден що вказане майно належить позивачці. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії договору дарування від 30.09.13 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] по 1/3 частини житлового будинку з надвірними будовами та спорудами за номером [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи вищевикладене та проти чого не заперечують строни позивачка придбала житловий будинок відповідача разом з меблями що в ньому знаходились, тому дане майно не підлягає аршу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом знесення самовільно встановленого паркану і металевих стовпчиків, посилаючись на те, що вона з вересня 2013 року є власником квартири [ADDRESS], у якій вона постійно проживає зі своєю сім»єю, а тому відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в [PERSON]» вона є членом територіальної громади. Приблизно з 2012 року за будівельною адресою біля будинку № 12 та будинку № 14 по вул. Лесі Українки, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області було встановлено тимчасовий будівельний паркан, який обмежував прохід та проїзд біля будівництва. Однак, після закінчення будівництва виявилось, що територія сільської вулиці (тротуар і проїжджа частина) і надалі є обмеженими парканом. З початку грудня 2014 року біля будинку № 14 по вул. Лесі Українки за вказівкою [PERSON], який є фактичним забудовником ЖК «[PERSON] від [PERSON]», було встановлено металевий паркан і металеві стовпчики, якими було обмежено ширину проїжджої частини по вул. Л.Українки, та перекрито пішохідний перехід на перехресті вулиць Л.[PERSON] та вул. Академіка [PERSON]. Таким чином, власником землі, на якій знаходиться вулиця, є територіальна громада села. А отже, сільська рада, як виборний орган територіальної громади, має право визначати режим його користування та вирішувати питання про встановлення будь-яких обмежень щодо проїзду та проходу до їхніх багатоквартирних будинків. Оскільки землі загального користування (вулиця) за цільовим призначенням повинні використовуватись для вільного проїзду і проходу всіх користувачів, то створення будь-яких перепон для вільного проходу і проїзду власників інших земельних ділянок є порушенням їх прав. Встановлення паркану порушує права невизначеного кола осіб, та її права, як жителя багатоквартирного будинку, оскільки: 1) не дає можливості повноцінного використання сільської вулиці [PERSON], як жителя багатоквартирного будинку; 2) обмежує можливість руху пішоходів та займає пішохідний перехід, не даючи можливість пішоходу завершити його перехід по нанесеній розмітці без порушень Правил дорожнього руху України; 3) обмежує рух особистого та громадського транспорту по вул. Л.Українки та по частині вул. Академіка [PERSON], і погіршує оглядовість перехрестя, що робить його аварійно небезпечним. Вона є жителькою села Софіївська Борщагівка і не може у повній мірі використовувати землі спільного користування для проїзду та проходу, і її права є порушеними, як і права невизначеного кола осіб. 17 грудня 2014 року з метою вирішення земельного спору,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Вишнівчицької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач Вишнівчицька сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] після укладення 3 грудня 2012 року шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». Спадкодавець [PERSON] 20 червня 2001 року склала заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON]. Вказаний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 40476 грн. Позивач [PERSON] звернулась до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Інші спадкоємці майна померлого до нотаріальної контори не звертались. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у в [ADDRESS], Теребовлянського району, після смерті [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 04.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №326. Свої вимоги мотивує тим, що 04.10.2014 року вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, позивач та відповідач втратили почуття один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №326. Позивач надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, до суду заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило (а.с. 17, 23). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.10.2014 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №326 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 04.03.2015 року (а.с. 5). Спільне сімейне життя сторін не склалося через несумісність характерів, втрати почуттів один до одного, відсутності взаєморозуміння. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Згідно ст.ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд шлюб, зареєстрований 05.08.2017 року між нею та відповідачем Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 787, - розірвати. У сторін дітей від шлюбу немає. В обґрунтування позову зазначено, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо, відновлення стосунків неможливе, а тому вона вимушена звернутись із даним позовом до суду та просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась. До суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 05.08.2017 року Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, - було зареєстровано шлюб, актовий запис № 787 (а.с.3). Сторони малолітніх та неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх стосунків неможливе та доказів зворотному суду з боку відповідача суду надано не було. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв»язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] і просить стягнути аліменти з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі. З урахуванням змін до ЦПК України вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено, що сторони знаходились в цивільному шлюбі з 2006 по 2014 роки. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON], яка не має постійної роботи здійснюючи її пошук. Відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, але не має постійної роботи перебиваючись тимчасовими заробітками, але при цьому має високі заробітки. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд виходячи із рівності сторін вважає можливим ухвалити відповідне рішення, допустивши його негайне виконання. При цьому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього аліменти в розмірі 2 000грн. на утримання дитини щомісячно до досягнення повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що добровільної участі в утриманні дитини відповідач не приймає. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі. 12 грудня 2017 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, якою вимоги позивача визнав повністю, просив провести розгляд у його відсутність. 26 січня 2018 року позивач [PERSON] подала заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. З урахуванням змін до ЦПК України вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON], яка не працює. Відомості про працевлаштування відповідача відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд виходячи із рівності сторін вважає можливим ухвалити відповідне рішення, допустивши його негайне виконання. При цьому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved