Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ТОВ «Кредитні ініціативи» про поділ майна подружжя. У своєму позові позивач [PERSON], з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд залишити за нею квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул.Сировця, буд.№ 5, кВ.№ 46, вартість якої складає 26 000 гривень; залишити за відповідачем [PERSON] побутове майно на загальну суму 11 059 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості виділеного їй майна у натурі, зменшену на суму різниці, яка підлягає сплаті ним, від отриманого побутового майна у сумі 7 636,50 грн. Позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 25 лютого 2006 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. 06 лютого 2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за 26 000 грн. було придбано квартиру [ADDRESS]. Також ними було придбано побутове майно, а саме плазмовий телевізор Aquos Care Plan, теперішня ринкова вартість з урахуванням 50% зносу 10 000 грн.; мясорубка Moulinex ME 41013 Е, вартістю 559 грн., мікрохвильова піч Panasonik ринкова вартість з урахуванням 50% зносу 500 грн., загальна суму побутового майна складає 11 059 грн. 30 січня 2009 року шлюб було розірвано та вона залишилась проживати в квартирі з дитиною. Відповідач виїхав з квартири на даний час в квартиру не зявляється. До адреси суду від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, в яком, з урахуванням уточнень до позову, просив суд визначити за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по ? частини квартири [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; визначити за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по ? частини автомобіля марки MAZDA 6 2007 року випуску, державний номер AE9292BT, кузов JMZGG12F771699442. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи за її відсутність від 08 грудня 2014 року, де позовні вимоги підтримує та просить її позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги відповідача, просив суд поділити майно подружжя та визначити за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по ? частини квартири [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; визначити за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по ? частини автомобіля марки MAZDA 6 2007 року випуску, державний номер AE9292BT, кузов JMZGG12F771699442. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги сторін такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 30 січня 2009 рік, що вбачається з наданого суду свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду від 30 січня 2009 року та не заперечується відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження дитини від 19 вересня 2006 року, яка на даний час проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що під час знаходження сторін в шлюбі ними було придбано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06 лютого 2007 року, який посвідчений приватний нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 544. Згідно до ч.2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до вимог ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 3 статті 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.1 ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За даних обставин, а також враховуючи думку сторін, суд вважає, що право сторін на поділ спільного майна, яке придбане в період шлюбу, щодо поділу квартири [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, по ? частини за кожним, є доведеним. Оскільки сторони на рекомендації суду не виявили бажання встановити дійсну вартість спірного майна шляхом проведення експертизи, тому суд приймає до уваги надані сторонами докази щодо вартості вищезазначеного майна. В частині позивних вимог позивача щодо стягнення з неї на користь [PERSON] різницю вартості виділеного їй майна, квартири в натурі, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч.ч.4, 5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В частині позовних вимог позивача про поділ та виділення відповідачу побутове майно: плазмовий телевізор Aquos Care Plan, вартістю 10 000 грн., мясорубку Moulinex ME 41013 Е, вартістю 559 грн., мікрохвильову піч Panasonik, вартість 500 грн. також слід відмовити, у звязку з відсутністю доказів про наявність вказаного майна, неможливості встановити його вартість та ідентифікувати це майно. Окрім цього, з наданих суду документів не можливо встановити ким та коли воно було придбано. Позовні вимоги позивача щодо поділу спірного майна, як автомобіля марки MAZDA 6 2007 року випуску, державний номер AE9292BT, кузов JMZGG12F771699442, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Оскільки в судовому засіданні відповідачем [PERSON] не надані докази стосовно вартості майна, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України останньому було розяснено право призначення експертизи для встановлення вартості майна, тому суд позбавлений можливості поділити це майно між сторонами, виділивши його одному із подружжю із компенсацією іншому подружжю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, при зверненні до суду сторонами були сплачені судові витрати, але враховуючи, що позивачу в задоволенні позовних вимог щодо виділення їй квартири в натурі було відмовлено, суд вважає, що судовий збір в частині суми 365,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial