Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів та в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2013 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 червня 2013року до досягнення дітьми повноліття. Однак, в даний час рівень життя змінився, їй не вистачає визначеної судом суми аліментів для належного виховання та утримання дітей, а відповідач дохід що отримує, використовує на власні потреби. У зв`язку з цим просить суд змінити розмір аліментів та встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 2600 грн. на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом РАЦС Тернопільського районного управління юстиції зроблено актовий запис за №43 від 14.09.2008року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 30.09.2013 року Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 червня 2013року до досягнення дітьми повноліття. Наявності доказів існування заборгованості про сплату присуджених рішенням суду аліментів, Судом не встановлено. Згідно довідки Великогаївської сільської ради, [PERSON] є жителькою с.Баворів, Тернопільського району Тернопільської області, її склад сім`ї син [PERSON] та дочка [PERSON] . Як вбачається із довідок про стан здоров`я №21,22 виданих КНП «Баворівська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON]. знаходилась на амбулаторному лікуванні з приводу гострого бронхіту, гострого ринофарингіту, а [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що на даний час у позивача витрати по належному утриманню та вихованню дітей збільшилися в порівнянні з тим розміром аліментів, який був раніше встановлений, крім того є загальновідомою та обставина, що рівень споживчих цін в Україні зріс, й не потребує доказування за правилами ст. 82 ч.3 ЦПК України. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров`я дітей, матеріальне становище відповідача, виходить з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2013 року, встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1300 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial