Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] та її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її дитини [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , в обґрунтування якого зазначила наступне. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] в особистих інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволено повністю, визнано [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] яка дії в особистих інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку відсутності в житловому приміщенні, вселенні та усуненні перешкод у користуванні житловим приміщенням, відмовлено повністю. Проте, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.07.2015 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2015 року було скасовано та ухвалено нове, згідно з яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, позов [PERSON] задоволено частково, усунено перешкоди в користуванні квартирою та вселено [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] до квартири [ADDRESS] , в задоволенні інших вимог відмовлено. Після ухвалення рішення апеляційною інстанцією відповідачам було надано час для вселення в спірну квартиру, з боку позивача та її дітей жодних перешкод останнім не створювалося. Відповідачам було підготовлено екземпляр ключів від вхідних дверей та надано вільний доступ до квартири. Але, з початку 2016 року відповідачі не скористалися наданою можливістю та правом на вселення до квартири, за вищевказаною адресою. Більше трьох років відповідачі у квартирі не проживають, комунальні послуги та послуги з утримання будинку не сплачують, не отримують кореспонденцію за даною адресою та взагалі не цікавляться станом квартири, речі останніх у квартирі відсутні. Позивачу стало відомо, що відповідачі зареєстрували у вказаній квартирі своїх малолітніх дітей, які жодного дня не проживали в квартирі. Позивач зазначає, що відповідачі добровільно обрали собі інше місце проживання та не користуються спірною квартирою більше трьох років поспіль без поважних причин. Ухвалою від 22.07.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подали, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Онищенко В.О. не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні, що відбулося 02.12.2019 року позивач та її представник надали суду пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, клопотань, заяв не надали. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав письмові пояснення, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що задоволення позову призведе до порушення прав малолітніх. Також надав письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що нормами законодавства не передбачено надання органом опіки та піклування висновку щодо розв`язання спорів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив суд задовольнити позов, пояснивши, що відповідачі та їх малолітні діти у квартирі [ADDRESS] , останні три роки не мешкають, ані з боку позивача, ані з боку третіх осіб, перешкод останнім у вселенні до квартири, не чинилося. З часу ухвалення рішення апеляційним судом відповідачі жодного разу до квартири не приходили. Майна, особистих речей відповідачів у квартирі не має. За комунальні послуги, послуги з утримання будинку, відповідачі не сплачують. У квартирі постійно мешкають позивач та її діти - [PERSON] , [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, суду пояснили, що вони є сусідами позивача та підтвердили той факт, що відповідачі та їх малолітні діти за адресою: [ADDRESS] , тривалий час не проживають, їх речей у квартирі немає, в утриманні квартири останні участі не приймають. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з відповіддю Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/11875, № 01-71/11839, № 01-71/11872, 01-71/11873, № 01-71/11869, № 01-71/11870, № 01-71/11871, 01-71/11874, від 23.07.2019 року, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33). Згідно з актом житлового органу - довідки ТОВ «Житлосервіс «Рассвет» від 05.06.2019 року у квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] разом із сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 01.06.2019 року, в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] фактично проживають та користуються нею: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , головний квартиронаймач [PERSON] сплачує комунальні послуги за квартир, приймає участь в утриманні будинком. [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її малолітня дитина - [PERSON] у даній квартирі не проживають більше трьох років, участі в утриманні житлових приміщень не приймають, комунальні послуги не сплачують. Дитячих речей в квартирі не має. Малолітні діти дитячі дошкільні заклади за місцем реєстрації не відвідують. Дані обставини підтвердили мешканці будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що стоїть підпис останніх. Спірна квартира знаходиться у комунальній власності, не приватизована мешканцями. Як встановлено матеріалами справи, позивач [PERSON] у вересні 2014 року вже зверталася до суду із такими самими вимогами. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя суду від 04.06.2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] в особистих інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволено повністю, визнано [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] яка дії в особистих інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку відсутності в житловому приміщенні, вселенні та усуненні перешкод у користуванні житловим приміщенням, відмовлено повністю. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.07.2015 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2015 року було скасовано та ухвалено нове, згідно з яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, позов [PERSON] задоволено частково, усунено перешкоди в користуванні квартирою та вселено [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] до квартири [ADDRESS] , в задоволенні інших вимог відмовлено. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі з 2016 року у спірній квартирі не проживають, тобто більше 6 місяців, без поважних причин, після набрання судовим рішенням сили, спроб вселитися у спірну квартиру не здійснювали, до суду з відповідним позовом не зверталися, речей, майна та речей, їм належних у квартирі не має, квартплату не здійснюють, перешкод у користуванні та вселенні відповідачем з боку позивача не чинилося. При цьому малолітні діти відповідачів в квартирні ніколи не проживали, лише зареєстровані за адресою реєстрації їхніх матерів, з якими відповідачі постійно проживають за іншими адресами, підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилою площею у спірній квартирні.

Outcome: approved