Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 січня 2013 року вона ([PERSON]І.) уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконкомі Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №1. У шлюбі в них народився син [PERSON], 23 липня 2013 року, який на даний час проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, так як відповідач не виконував свої обовязки чоловіка, батька, зневажливо ставився до неї та сина, не приймав участь у його вихованні та утриманні. Виходячи з ситуації, яка склалася та не бажаючи травмувати сина, який спостерігав за нашими постійними сварками, вона вирішила розлучитись з [PERSON]. Відповідач є здоровою, працездатною особою, однак він не забезпечує сина. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Левринць, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 500 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. до досягнення сином трьох років. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №098840 виданого 10 січня 2013 року, виконкомом Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, між відповідачем - [PERSON] та позивачем [PERSON], зареєстровано шлюб 10 січня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с.4). У сторін, 23 липня 2013 року народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] І-ФМ №262899 виданого виконкомом Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (а.с.5). З Довідки виданої виконкомом Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області №338 від 22 лютого 2016 року, стверджуються що до складу сімї [PERSON], входять : [PERSON] - син, [PERSON] - мати, [PERSON] - батько, [PERSON] - бабуся (а.с.6). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та знайдено підставність до часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дитини, який для повного і гармонійного розвитку його особистості повинен рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дітей окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати їм матеріальну допомогу. Також суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання позивача [PERSON] в розмірі 250 грн. до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Левринць». Малолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved