Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з 14.11.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї є сварки, що виникають на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. З 2012 року вони не підтримують будь-яких відносин, проживають окремо. Відповідач, утриманням сім'ї не займається, в добровільному порядку допомоги для утримання доньки не надає. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розпався, носить формальний характер. Саме тому просить його розірвати, а також стягувати із [PERSON] аліменти на її користь для утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній, просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. З 21.07.2014 року вона з донькою [PERSON] проживає окремо від відповідача. Вона перебуває в декретній відпустці. Відповідач працює офіційно в Заставнівському відділені ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» де отримує регулярний дохід, допомагає продуктами, але матеріально не допомагає. Дитина здорова, відповідач має на утриманні хвору матір.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позов доведений та обґрунтований, а тому є підстави для його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.11.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім'ї є сварки, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. З 21.07.2014 року сторони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На виконання вимог ст. 235 ч.8 ЦПК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. Від сумісного життя у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Малолітня [PERSON] здорова за станом здоров'я, перебуває на повному утриманні позивача, проживає разом з нею, що підтверджується висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 9), довідкою виконкому Заставнівської міської ради Чернівецької області №2565 від 14.07.2014 року (а.с. 11), актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.07.2014 року (а.с. 12). Позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що видно з наказу (а.с. 13). Відповідач [PERSON] утриманням сім'ї займається частково, працює офіційно на посаді контролера в Заставнівському підрозділі ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» де отримує офіційний дохід, розмір якого за період з січня по червень 2014 року становив 14578,89 гривень, здоровий за станом здоров'я, інших стягнень не має,проживає разом з мамою, яка хворіє. Вказані обставини вбачаються з довідки про доходи в№255 від 21.07.2014 року (а.с. 16) та встановлені судом. Добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 3 ст. 88 ЦПК визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 31.07.2014 року, стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача з якою проживає їх неповнолітня донька до досягнення останньою трьох років, поклавши судові витрати на відповідача.

Outcome: approved