Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. в розмірі 21221грн., що складаються з понесених витрат на відпочинок в Туреччині, придбання окулярів та мобільного телефону. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач має у власності нерухоме та рухоме майно, сплачує аліменти, однак їй не вистачає коштів для забезпечення повноцінного рівня життя дітей і вона змушена самостійно оплачувати усі витрати по утриманню спільних дітей, а саме витрати на проїзди, шкільний інвентар, продукти харчування та житлово-комунальні послуги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подавши заяву про слухання справи за їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, з вимогами позивача не погоджуються та просять відмовити в задоволенні позову, долучено до матеріалів справи квитанцію про оплату витрат на придбання окулярів для дітей. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано 02.09.2013року, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду. В шлюбі в подружжя народилися син [PERSON], [INFO].н. та син [PERSON], [INFO].н., що стверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 29.04.2004 року та свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 01.08.2007року. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, і не заперечується сторонами, що батьки дітей разом не проживають, діти [PERSON], [PERSON], знаходяться на утриманні матері [PERSON] і проживають з нею. Згідно звітів про здійснення відрахувань та виплати від 18.07.2014року №2-3/4053, від 20.01.2015року №2-3/362, від 29.08.2016року №2-3/1562, а також звітів про виплату аліментів з 01.01.2014року по 01.09.2017року, наданих Управлінням ДСНС України у Тернопільській області, відповідач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], на користь позивачки [PERSON], а отже виконує свій обов'язок щодо утримання дітей. Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно розрахункової квитанції та додатку до договору №К380/170627-3 на туристичне обслуговування від 27.06.2017року, [PERSON] було здійснено оплату за перебування на відпочинку у Туреччині з 12.07.2017року по 19.07.2017року в розмірі 28200грн., з них за [PERSON] сплачено 10706грн., за [PERSON] сплачено 6788грн. На придбання окулярів для [PERSON] та [PERSON] сплачено 1130грн. [PERSON], що стверджується замовленням від 27.03.2017року. [PERSON] сплачено половину вартості придбання окулярів в розмірі 560грн., шляхом перерахування коштів [PERSON], що підтверджується квитанцією ПАТ «А-Банк» від 18.10.2017року. Також [PERSON] було придбано для сина [PERSON] мобільний телефон «Lenovo С2», вартістю 2597грн., що стверджується товарним чеком ФОП [PERSON] від 03.05.2017року. Таким чином судом встановлено, що з боку позивача [PERSON] не подано переконливих доказів понесення нею додаткових витрат на утримання дітей [PERSON], [PERSON], оскільки витрати на придбання окулярів для дітей оплачені сторонами порівну, а витрати на відпочинок у Туреччині та придбання мобільного телефону не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), є звичайними витратами, оплата яких хоч і здійснюється безпосередньо позивачем, проте і за рахунок сплачених відповідачем аліментів на утримання дітей. Отже, аналізуючи вище викладене, відсутність належних та допустимих доказів з боку позивача, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено факту оплати додаткових витрат на утримання дітей [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н., а тому позов до задоволення не підлягає за недоведеністю вимог позивача.

Outcome: approved