Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власницею квартири [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Шуть О.Г. 27.01.2012 за реєстровим № 738. Одразу після придбання квартири в ній також було зареєстровано доньку [PERSON] , а також племінника - [PERSON] . Останній фактично у належній позивачу квартирі не проживав, а після подій 2014 року виїхав на постійне проживання до Російської Федерації, де в подальшому отримав російське громадянство та проживає на даний час. Зважаючи на реєстрацію місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі, вона має складнощі в оформленні субсидії та змушує сплачувати зайві кошти за комунальні послуги, у той час, як він не проживає в квартирі чотири роки. Крім того, реєстрація особи, яка фактично не проживає у квартирі призводить до складнощів у разі необхідності розпорядження нею. Тому позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій відмовилася від виклику свідків по справі, просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] , до суду повторно не з`явився про слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Шуть О.Г. 27.01.2012 за реєстровим № 738, що підтверджується копією договору, витягом з Державного реєстру правочинів, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с. 7-9). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.08.2019 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] . (а.с. 10). На запит адвоката начальник Основянського ВП ГУ НП в Харківській області І.Зіненко повідомив, що працівниками відділу поліції було здійснено вихід на адресу: [ADDRESS] , де встановлено, що за вказаною адресою мешкає [PERSON] (власниця), разом із своєю донькою [PERSON] та онучкою [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з копії заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] - відповідач приймає після нього спадщину (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишив, не проживає у квартирі понад 1 рік без поважних причин. Даних, що позивач порушив права відповідача на проживання, суду не надано, в зв`язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з тим, що судом було достовірно встановлено, що позивач є особистим власником квартири, відповідач [PERSON] у квартирі не проживає без поважних причин вже тривалий час, будь-якої домовленості стосовно цього між нею та позивачем не має, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved