Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення часток у праві спільної власності на квартиру та визнання права власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що зазначена квартира загальною площею 60,2 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м за даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім'я [PERSON], [PERSON], а також на її ім'я - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 липня 2002 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації виконкому Харківської міської ради, р. № 9-02-213121. Всі вони є співвласники квартири - рідні один одному люди: мати, донька та онука постійно мешкають у ній. У свідоцтві про право власності на житло частки співвласників не зазначені, але згідно закону вони мають бути рівними - по 1/3 ч. [INFO] р. померла [PERSON], про що є відповідне свідоцтво про смерть. За життя вона не складала заповіту, тому спадкування майна померлої має відбуватися за законом. Єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги являється вона - її донька [PERSON] В нотаріальну контору у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини позивач не зверталась, але прийняла її фактично - постійно проживала у квартирі разом зі спадкодавицею, доглядала її під час хвороби, поховала після смерті. Крім того вона на даний час підтримує технічний стан квартири, сплачує комунальні платежі. У той самий час, вона не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки не визначена частка у квартирі, що є спадщиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача - Харківської міської ради надав суду письмові заперечення і в судовому засідання проти позову заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, звернулась до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (станом на 03.07.2012 р. а.с. 6-8) квартира [ADDRESS] житловою площею 31,2 кв.м., загальною площею 60,2 кв.м. зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім'я [PERSON], [PERSON], а також на ім'я позивача [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 липня 2002 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації виконкому Харківської міської ради, р. № 9-02-213121. Суд дає оцінку наданій на запит суду інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.07.2014 р. ( а.с.68-69), де відомості про право власності на квартиру відсутні та виходить з того, що свідоцтво про приватизацію житла видане 17.07.2002 року і з того часу власники квартири про свої права не заявляли, тоді як п. 3.2 розділу III «Порядку ведення реєстру прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 р. N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 12.10.2010 N 2480/5) ( z0925-10 ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 р. за N 67/7388, реєстрація об'єкта права власності на нерухоме майно проводиться тоді, коли про неї заявляється. Законодавство на момент приватизації квартири не визначало частки у праві спільної власності на квартиру, але відповідно до вимог діючого законодавства - ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. То ж, у даному випадку кожному з співвласників за законом належить по 1/3 частині квартири. Як вбачається з наданих суду свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. ), копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11), довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрації (а.с.48) пояснень позивача, співвласники квартири є рідними один одному люди, на протязі багатьох років проживали разом, підтримували добрі родинні стосунки між собою, разом вирішували сімейні проблеми. [INFO] р. померла [PERSON], про що надано відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 9). Як вбачається з відповіді 1-ї ХДНК № 646/08 від 11.06.2014 р. (а.с. 52), за життя вона не складала заповіту, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась. То ж, спадкування майна померлої має відбуватися за законом. Єдиною спадкоємицею [PERSON] першої черги відповідно ст. 1261 ЦК України являється позивач у справі - її дочка [PERSON], оскільки як пояснила позивач шлюб з батьком розірваний у 1968 році, з того часу відомостей про нього не було. Позивач [PERSON] у своєму позові посилається на те, що не зверталась у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але проживала зі спадкодавицею на час її смерті, доглядала за нею, а після смерті поховала. Зазначене підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» від 09.06.2014 р. Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, ( ст. 1270 ЦК України), він не заявив про відмову від неї. З оглядом на надані по справі докази, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved