Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказує, що шлюб між нею та відповідачем укладено 15 травня 2010 року. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. 21.09.2015 року за рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Разом з тим, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, припинив надавати матеріальну допомогу доньці, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви (а.с. 1). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, позов просила задовольнити, пояснивши, що відповідач не бере участі в житті дитини, не бере участі у фінансовому забезпеченні дитини у зв'язку з чим, вона вимушена звернутись до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.23,28). Подав до суду нотаріально завірену заяву про те, що визнає позовні вимоги повністю та просить зазначену цивільну справу розглядати без його присутності (а.с. 29). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивача по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 15.05.2015 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 400, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.05.2015 (а.с.3). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Дитина проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 08.07.2016 року (а.с.12). Судовим розглядом встановлено, що дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача - щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 14.06.2016 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551, 21 грн на користь держави. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved