Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна , в якому просить поділити в рівних частках набуте під час шлюбу майно , а саме 2/3 частини земельної ділянки , кадастровий № [NUMBER] , що розташована на [ADDRESS] у Деснянському районі м.Києва . . Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна , в якому просить поділити в рівних частках набуте під час шлюбу майно , а саме квартиру [ADDRESS], АР Крим . В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві . Зустрічні позовні вимоги не визнали , посилаючись на те , що квартиру [ADDRESS] АР, Крим було придбано в період шлюбу , однак за кошти , що належали позивачу . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнав , зустрічні позовні вимоги підтримав з обставин , що наведені у позові . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню , в задоволені зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного . Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу , є їхньою спільною сумісною власністю , якщо інше не встановлено договором або законом . Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України , майно , набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу) . Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу . Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України , майно , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя , ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна , спір може бути вирішений судом . Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень , крім випадків , встановлених ст. 61 цього Кодексу . Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторінг , які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін , третіх осіб , їхніх представників , допитаних як свідків , показань свідків . письмових доказів , речових доказів . Судом встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2002 р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. шлюб між сторонами розірвано ( а.с.7) . Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] ( а.с.8) . 28.12.2007 р. між [PERSON] ( продавець) та [PERSON] (покупець) , [PERSON].(покупець) був укладений договір купівлі-продажу за умовами якого [PERSON] придбала 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] , що розташована на [ADDRESS] На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач отримала державний акт на право власності на 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] , що розташована на [ADDRESS] В судовому засіданні представник відповідача зазначив про те , що немає заперечень проти вимог первісного позову , заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими , такими що відповідають вимогам діючого законодавства , обставинам справи та не порушують інтереси сторін , а тому останні підлягають задоволенню . В порядку поділа майна подружжя за позивачем та відповідачем суд визнає право власності в рівних частках , т. т. по 1/3 частині за кожним на земельну ділянку , кадастровий № [NUMBER] , що розташована на [ADDRESS] у Деснянському районі м.Києва , площею 0, 019933 га . Відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог суд виходить з наступного . Відповідно до положень ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічна норма міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визна його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N11. Відповідно до п.24 вищезгаданої постанови «Не належить до спільної сумісної власності ма одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування, або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них». За змістом вищезазначеної норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя або працею в набутті майна. З встановлених по справі обставин вбачається , що спірна квартира [ADDRESS] , АР Крим була набута в період шлюбу [PERSON] ( покупець) на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2007 р. ( а.с. 52 ) . Водночас , як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] та наданих нею доказів , проаналізованих у їх сукупності , вбачається , що спірна квартира була придбана за особисті кошті [PERSON] , які остання отримала за рахунок продажу належного їй та її матері [PERSON] на праві власності майна . Посилання представника позивача за зустрічним позовом про те , що спірна квартира була придбана в період шлюбу за спільні сумісні кошти не відповідає встановленим по справі обставинам та наданим доказам , а тому є необґрунтованим . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягають відшкодуванню понесені нею витрати по сплаті судового збору при подачі первісного позову у розмірі 2 424, 00 грн . Понесені відповідачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору при подачі зустрічного позову відшкодуванню не підлягають у зв»язку з відмовою у задоволені зустрічних позовних вимог . На підставі викладеного ,

Outcome: approved