overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують з 2011 року і протягом вказаного часу проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, шлюбні відносини не підтримують, спору щодо проживання дитини вони не мають. Вважає спільне життя з відповідачем у шлюбі неможливим. В судове засідання позивач не з»явилась, але направила до суду нотаріально завірену заяву, де зазначила про підтримання позовних вимог в повному обсязі, відсутність необхідності надання часу на примирення та просила суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з»явився, але надав суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи у його відсутність, де позовні вимоги підтримав та просив суд шлюб розірвати. Дослідивши надані сторонами заяви та інші письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.02.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції в м.Севастополі, актовий запис №149 від 29.02.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення йому не потрібно, спільне життя з відповідачем вважала неможливим. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач спільно із ним не проживає вже тривалий час, часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №949 від 04.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю, проживають тривалий час окремо. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення їй не потрібно, спільне життя з відповідачем вважала неможливим, оскільки він не проживає разом з нею, дитиною не цікавиться. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач спільно із ним не проживає вже тривалий час, часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.09.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1391 від 02.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривали лий час і протягом вказаного часу проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, шлюбні відносини не підтримують, спору щодо проживання дитини вони не мають. Вважає спільне життя з відповідачем у шлюбі неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити, вважаючи спільне життя із відповідачем неможливим та відсутність необхідності надання часу на примирення та просила суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, вважав збереження шлюбу неможливим та просив суд його розірвати. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2005 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім»ї, актовий запис №2483 від 10.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів одне до одного, їхній шлюб на даний час існує лише юридично, оскільки з січня 2015 року спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.06.2007 року у відділі РАЦС Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 170 від 23.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ОК № 044526 . (а.с 6). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.7). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними\~ немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, відсутність почуття любові одне до одного, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, часу на примирення просила не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Просила суд змінити її прізвище на жіноче «[PERSON]». Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.12.2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2497 від 23.12.2006 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народилось 2-е дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. У позовній заяві та в судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу змінити її прізвище з «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Ураховуючи вимоги ст. 235 ЦПК України, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу слід змінити прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, за період спільного проживання виникали різні непорозуміння та сварки. За період спільного проживання вони стали зовсім чужими людьми одне для одного. На даний час їхній шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спору щодо місця проживання дитини та розподілу майна не мають. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та залишення їй прізвища «Дуганова» підтримує в повному обсязі. Позовну вимогу в частині залишення проживання разом з нею сина [PERSON], просить суд не розглядати, оскільки на даний час спору щодо місця проживання дитини не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.09.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 239 від 23.09.2000 року. (а.с.6). Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. (а.с. 7). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати та залишити позивачу прізвище «Дуганова». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, між ними є непорозуміння по відношенню один до одного, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже біля 12 місяців, проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, часу на примирення надавати не потрібно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з викладених у позові підстав, часу на примирення надавати не потрібно, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.03.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №161 від 30.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже 9 місяців, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають та проживають в різних сім»ях. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що необхідності у збереженні шлюбу немає, часу на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.10.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №2883 від 26.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують з вересня 2016 року, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. В судовому засіданні позивач та її представник просили суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно, збереження шлюбу є неможливим, спільних інтересів сторони не мають. Відповідач та його представник просив суд розірвати шлюб, зазначивши, що необхідності у збереженні шлюбу немає, часу на примирення просив не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1374 від 17.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved