Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до Йосипівської сільської ради Благовіщенського району про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказала, що вказаний житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] . 10.09.2009 року [PERSON] купила вище зазначений житловий будинок у [PERSON] за 20 000 ( двадцять тисяч) гривень, після чого останній передав документи та ключі від будинку. Нотаріально договір купівлі-продажу будинку не оформляли, так як [PERSON] обіцяв оформити договір в нотаріальному порядку до кінця 2009 року. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємці, на вказане нерухоме майно відсутні. [PERSON] фактично володіє з часу купівлі даним будинком до теперішнього часу, здійснює поточні та капітальні ремонти будинку, сплачує податок за користування земельною ділянкою, безперервно та відкрито володіє та користується ним. Вважаючи, що добросовісно заволоділа вказаним будинком, володіє ним відкрито і безперервно з 2009 року, посилаючись на ст.344 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Йосипівської сільської ради представник до суду не з`явився. Від ради надійшов лист про визнання позовних вимог та клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Відповідно до довідки Йосипівської сільської ради від 14.08.2020 року № 654/02-15 житловий будинок по [ADDRESS] належав померлому [INFO] [PERSON] . [PERSON] придбала даний будинок у 2009 році без нотаріального оформлення у [PERSON] , сплачує комунальні платежі та податки за використання даного будинку та земельну ділянку ( а.с.10). [PERSON] 10.09.2019 року продав [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] за 20 000 грн., про що написав власноручно розписку ( а.с.9) Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] ( а.с.11). Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до змісту ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до змісту ч.4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що будинок, що є предметом спору, був власністю [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка добросовісно заволоділа вказаним будинком 10.09.2009 року і з тих під відкрито, безперервно володіє ним протягом періоду більшого, ніж десять років. Тому вона має право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю.

Outcome: approved