Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2013 по справі №487/4831/13, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердий грошової суми у розмірі 500 грн. на ј частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що з 06.08.2011 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 30.05.2013. В шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 25.06.2013 з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму , починаючи з 03.06.2013 і до повноліття дитини. До теперішнього часу відповідач сплачує аліменти у розмірі 500 грн., що менше половини мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, встановленого діючим законодавством. Крім того, на теперішній час вона не працює, на її утриманні також знаходиться малолітня дочка 2016 року народження, але вона фактично одноособово утримує сина. З часу ухвалення рішення розмір витрат на утримання сина значно зріс, оскілки дитина навчається, займається англійською мовою, має хронічне алергічне захворювання, потребує збалансованого харчування, регулярного придбання шкільної форми, приладдя для навчання, відпочинку тощо. Відповідач здоровий, працює та має можливість надати в кошти на утримання сина у більшому розмір ніж визначено рішенням суду. що потребує значних витрат. Ухвалою від 28.05.2021 відкрите провадження у справі. 28.09.2021 та 16.12.2021 позивач надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`являється, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином, за адресою його реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи про його відсутності не надав. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, вказана ним причина повторної неявки визнається судом не поважною, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). З матеріалів справи убачається, що [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 23.12.2015, актовий запис №809) та [PERSON] з 06.08.2011 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.05.2013. Сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 25.06.2013 рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва видано судовий наказ у справі №4874831/13-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 03.06.2013 і до повноліття дитини. Звертаючись із позовом, позивач зазначала, що відповідач є працездатною особою, працює, отримує дохід та має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки вважає, що отримані суми аліментів є недостатніми для утримання дитини, а тому, виходячи зі змісту позовних вимог, фактично ставить питання про зміну способу стягнення аліментів (з визначеної за судовим рішенням у твердій грошовій сум на частки від заробітку (доходу). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у позові зазначає, що питання зміни способу стягнення аліментів і встановлення їх у частки від заробітку (доходу) постало через недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначенні судовим рішенням, оскільки у зв`язку з тим, що дитина підросла, збільшилися витрати на її утримання, виховання і навчання, які позивач самостійно не може нести. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частки від заробітку (доходу). Крім того, судом враховується, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня 2021 року - 2510 грн.. з 1 грудня 2021 року - 2618 грн. Тому розмір аліментів, визначений судовим рішенням від 25.06.2013, становить менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину. Отже, з огляду на матеріали справи та обсяг письмових доказів наданих позивачем, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що він проживає разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на його утримання, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки за правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна способу стягнення аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів. У зв`язку із задоволенням позовних вимог та зміни способу стягнення аліментів, слід відкликати виконавчий документ, виданий Заводським районним судом міста Миколаєва на виконання судового рішення у справі №487/4831/13-ц. Відповідно до частин 1,13 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді у розмірі 908 грн.

Outcome: approved