Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконкому Тульчинської міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.02.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з погіршенням сімейних відносин, шлюб між ними було розірвано, син залишився проживати з нею. В зв`язку з тим, що відповідач не надавав ніякої допомоги на утримання сина, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Тульчинського районного суду від 08.02.2011 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , однак жодного разу відповідач аліменти не сплатив. Спільний син, будучи малолітнім, потребує догляду та матеріальної допомоги. Однак відповідач [PERSON] взагалі матеріальної допомоги на утримання сина не надавав та не надає. Станом на 30.09.2018 має заборгованість по аліментах на суму 105302,07 грн. Відповідач також не виконує своїх батьківських обов`язків, з 2010 він з сином не проживає, участі у його вихованні не приймає. Він не спілкується з дитиною, не телефонує йому, не цікавиться його життям, здоров`ям. Таким чином, відповідач не займається вихованням та утриманням дитини понад вісім років. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради від 19.09.2018 прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , судові витрати стягнути відповідно до закону. Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повідомлення через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. Третя особа - представник виконкому Тульчинської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить розглянути справу у відсутність представника виконавчого комітету, як органу опіки та піклування, висновок комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради підтримує, на задоволенні позову наполягає. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні вставновлено, що сторони з 16.02.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.05.2011, яке набрало законної сили 06.06.2011, було розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду від 26.05.2011 справа №2-158/11 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 14.08.2018 серія [NUMBER] (а.с.7), 14.08.2018 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження від 07.08.2009 серія [NUMBER] (а.с. 9), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 28.04.2011 (а.с.11) вбачається, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2010 і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] , виданого Тульчинським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.10) вбачається, що станом на 30.09.2018 заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] , складає 105302,07 грн. Відповідно до висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] у м.Тульчині Вінницької області (а.с.12), комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] у м. Тульчині Вінницької області. Також даним висновком було встановлено, що [PERSON] самоусунувся від належного виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] . Не дбає про здоров`я дитини, про його фізичний, моральний та духовний розвиток. Починаючи з 2010 року став проживати окремо від сім`ї. Жодного разу дитину не відвідав, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини відповідного віку, не цікавиться станом його здоров`я, його захопленнями, дозвіллям, існуючими проблемами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, батько малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень на спростування позиції позивача в судове засідання не надав. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний, моральний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved