Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS], мотивуючи свій позов наступним. Квартира [ADDRESS] належить їй та її дітям [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.1997 року та Свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2000 року. Станом на день подачі позову в квартирі зареєстровані та проживають позивач [PERSON], її цивільний чоловік [PERSON], син [PERSON] з дружиною та двома малолітніми дітьми. Протягом двох останніх років [PERSON] почав зловживати спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки, погрожує фізичною розправою всім мешканцям квартири, що негативно впливає на виховання дітей. Жодних коштів на утримання квартири не надає. Добровільно виписатися та залишити квартиру не хоче. Його поведінка перешкоджає співвласникам та їх членам сімї вільно користуватися та розпоряджатися власною квартирою. З приводу влаштування останнім бійок та сварок, позивач неодноразово зверталася в міліцію. Оскільки відповідач постійно порушує правила користування житловим приміщенням, просить суд визнати його таким, що втратив право на користування квартирою та зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON], яка є донькою позивача та співвласником квартири [ADDRESS] суду пояснила, що на протязі останнього часу відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння влаштовує у квартирі сварки, побив її матір, це відбувається в присутності малолітніх дітей. Неодноразово мама зверталася в міліцію з приводу її побиття. Відповідач для їх сімї є чужою людиною, а його поведінка робить неможливим проживання в квартирі співвласників та членів їх сімї. Просила позов задовільнити. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши позивача, представника позивача, третя особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.1997 року та Свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2000 року. Згідно будинкової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], малолітні [PERSON], [PERSON]. Також в даній квартирі проживає позивач [PERSON] та дружина [PERSON]. Під час спільного проживання у сімї позивача з відповідачем [PERSON] склались неприязні відносини, в звязку з тим, що останній зловживає спиртними напоями, веде непристойний спосіб життя, знаходячись в стані алкогольного спяніння затіває сварки та бійки, здійснює постійний психологічний тиск на малолітніх дітей. Як убачається з повідомлення МВ УМВС України в Рівненській області від 12.12.2014 по факту нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], відносно [PERSON] внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року убачається, що [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинив насильство в сім'ї за місцем свого проживання кв.[ADDRESS]. Встановлено, що відповідач [PERSON] вселився у квартиру за усною згодою позивача [PERSON] в 2008 році. В матеріалах справи наявна копія розписки від 18.06.2014 року [PERSON] про те, що останній випишеться з [ADDRESS] За положеннями ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У відповідності із положення ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у зв'язку з порушенням порядку та правил проживання у квартирі і позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved