Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що є спадкоємцем першої черги [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 4/10 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено у прийнятті спадщини, зважаючи на наявність заповіту у спадковій справі на іншу особу. Вважає, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії порушує іі права спадкоємця та просить іі скасувати. До участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] - спадкоємця за заповітом. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Головного управління юстиції у м. Києві [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вказали на відсутність підстав для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Позивач є сестрою померлого [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 4/10 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте постановою від 7 лютого 2017 року № 360/02-31 відмовлено у [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом пункту 1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктом 2.2. цієї ж глави передбачено, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття (пункт 3.1 глави 10 Порядку). Вичерпний перелік підстав для усунення від права на спадкування регламентовано статтею 1224 ЦК України. За змістом 5.4. глави 10 у разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв, не відмовився від її прийняття. Доказів визнання заповіту недійсним Позивачем не надано. Відповідно до пункту 1 глави 13 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З огляду на наявність заповіту від імені [PERSON], посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 вересня 2006 року за реєстровим № 6064, яким він належну йому частину житлового будинку [ADDRESS] заповів [PERSON], який на день розгляду справи є не скасований, не визнаний недійсним, не анульований, тому нотаріус правомірно відмовив у видачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного вище та беручи до уваги Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: dismissed