Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18.06.2007р. вона працювала в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» і 31.01.2015р. її було звільнено з посади начальника відділу з діловодства управління правового забезпечення за згодою сторін. За час роботи, відповідачем порушувались строки виплати заробітної плати і на час звільнення позивача існувала заборгованість, яка була стягнута судовим наказом від 27 лютого 2015р. в розмірі 24253 грн. 88 коп. Разом з тим, зазначена заборгованість відповідачем не погашена і тому відповідно до положень ст.ст. 116, 117 КЗпП України, позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 103280 грн. 64 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у відсутності представника відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з 18.06.2007р. працювала в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (назва до 20.04.2011р. ВАТ УСК «Дженералі Гарант»), 03.09.2012р. була переведена на посаду начальника відділу з діловодства управління правового забезпечення та 31 січня 2015р. позивач була звільнений з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією сторінок трудової книжки останньої. В день звільнення позивач не отримала заборгованість по заробітній платі та з нею не було проведено відповідного розрахунку. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення, що передбачено ст.116 КЗпП України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). З довідки про заборгованість вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача з виплати заробітної плати [PERSON] за період з листопада 2014р. по січень 2015р. становить 24253 грн. 88 коп. Як зазначила в судовому засіданні позивач, зазначену в довідці заборгованість по заробітній платі вона не отримала в день звільнення, що змусило її звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу. 27 лютого 2015р. судом було видано наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі. Отже, відповідно до вимог закону, відповідач зобов'язаний виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 09 листопада 2015р. становить 103280 грн. 64 коп. (192 дні затримки х 537,92 грн. середньоденна зарплата = 103280 грн. 64 коп.). Суд вважає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1032 грн. 80 коп. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved