Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона є\~власником квартири\~№ 37,\~що знаходиться\~в будинку\~№ 14\~по вул.\~Київська в\~м.\~Тернополі.\~ Відповідачі\~близько 15\~років не\~проживають в\~квартирі,\~їх речі\~та майно\~відсутні,\~вони не\~бере участі\~в утриманні\~житла та\~не вносять\~плату за\~комунальні послуги.\~Наявність реєстрації\~відповідачів,\~змушує її\~сплачувати за\~них кошти,\~в той\~час коли\~вони не\~користуються та\~не проживають\~в даній\~квартирі.\~ У звязку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням\~квартирою №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі. У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подала відзив\~на позов\~у якому\~позовні вимоги\~не визнала\~повністю і\~заперечує щодо\~наведених позивачем\~обставин та\~правових підстав\~позову.\~Виходячи з\~того,\~що 08.09.1973\~вона вступила\~в зареєстрований\~шлюб з\~[PERSON].\~Від шлюбу\~у них\~народились два\~сини:\~[PERSON],\~1974\~р/н\~і [PERSON],\~1976\~р/н.\~За час\~шлюбу ними\~було набуто\~у власність\~в ЖЕК\~№ 12\~житлово-будівельних\~кооперативів кооперативну\~квартиру [ADDRESS].\~07.05.1979\~її сім'ї\~був виданий\~ордер №\~1404\~на вселення\~у спірну\~квартиру.\~25.10.1991\~вартість кооперативної\~квартири була\~повністю оплачена.\~23.10.1991\~шлюб між\~[PERSON]\~і [PERSON]\~був розірваний.\~Таким чином\~вона являється\~власником ?\~частини квартири\~[ADDRESS],\~і має\~право на\~проживання у\~вказаній квартирі.\~Таким чином,\~[PERSON]\~набула права\~власності на\~? частину\~квартири [ADDRESS],\~власником якої\~є [PERSON],\~і ?\~частка квартири\~неправомірно та\~незаконно вибула\~з володіння\~позивача не\~з її\~волі,\~вона має\~право витребувати\~? частку квартири від [PERSON] як добросовісного набувача. Тобто,\~право власності\~[PERSON]\~на ?\~ частину квартири [ADDRESS], не припинилося, оскільки вона не проявила свою волю до розпорядження нею, шляхом укладання будь-якої із цивільно-правових угод, наявність якої є умовою для набуття позивачем права власності на частку спірної квартири. Отже, за положеннями зазначених норм [PERSON] не втратила права власності на належну їй частину спірної квартири і має право, як власник майна витребувати належне їй майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Як власник, вона має право проживати або не проживати у належній їй квартирі. Доводи позовної заяви [PERSON] про те, що я ніби - то втратила право проживання у спірній квартирі є повністю безпідставними і не ґрунтуються на законі. ЇЇ син [PERSON] з часу набуття права користування нею спірною квартирою зареєстрований у ній, набув права і має право на користування, як член її сім»ї і набув це право задовго до того, як позивачі незаконно зареєстрували свої право на спірну квартиру. У належній їй квартирі він має право проживати, а тому тоже не може бути визнаний таким, що втратив право на проживання. Тому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] відзив не подав. Відповідачі у судове засідання не зявилися, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Позивачем подано відповідь на відзив на позов, в якому зазначено, що на доведення обставин не проживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі позивачем було надано суду докази. Окрім того, рішенням Тернопільського районного народного суду від 30 травня 1991 року по справі №2-162 встановлено, що сторони ([PERSON] та [PERSON]) подружнім життям на протязі останніх двох років не проживають. Тобто, відповідачка ще з 1989 року не проживає у [INFO]. Однак відповідачі не наводить суду поважних причин своєї відсутності у спірній квартирі понад 1 рік. Доводи відповідачки про те, що у квартирі [ADDRESS] знаходяться її речі, у 2012 році провела ремонт, замінила труби до сантехніки, електропроводку та по грудень 2017 року сплачувала всі комунальні послуги за квартиру, є виключно припущеннями та домислами самої відповідачки, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Отже, на момент розірвання судом шлюбу [PERSON] вже два роки як не вела спільного господарства із [PERSON], а відтак немає підстав вважати, що [PERSON] брала участь спільною працею або коштами у набутті квартири [ADDRESS]. Однак, відповідачка не наводить доказів того, що після розірвання шлюбу із [PERSON] нею вживалися заходи щодо поділу квартири [ADDRESS], яку, як вона вважає, було набуто в шлюбі. Відповідачка також не надає доказів того, що на протязі трьох років після розірвання судом шлюбу, вона зверталася до суду із позовом про поділ майна подружжя. Також звертаємо увагу суду, що на момент смерті [PERSON] відповідачка не заявляла про свої спадкові права, не оскаржувала заповіт [PERSON] та не вживала будь-яких дій для вступу у права власника спірної квартири. Заслухавши учасників справи, дослідивши обєктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково позов\~виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 05.02.2010 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, спадкоємцями квартири №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі, що належала на праві приватної власності [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки № 2110, виданої 31.10.2016 року ТзОВ «СОВР-1» в квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі зареєстровані, однак не проживають [PERSON], [PERSON] Відповідно акту комісії від 08.09.2016, затвердженого директором ТзОВ «СОВР-1», [PERSON] та [PERSON], за місцем реєстрації в квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі, не проживають близько 5 років. [PERSON] та [PERSON], за місцем реєстрації в квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі, не проживають близько 5 років і не користуються даною квартирою, їх особисті речі відсутні у квартирі. Вказані обставини були підтвердженні свідком [PERSON] Рішенням Тернопільського районного народного суду від 30 травня 1991 року по справі №2-162 встановлено, що сторони ([PERSON] та [PERSON]) подружнім життям на протязі останніх двох років не проживають. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд. Нездійснення\~особою права\~на захист\~не є\~підставою для\~припинення цивільного\~права,\~що порушене,\~крім випадків,\~встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується \~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі, більше 5 років, та не користуються даною квартирою, їх особисті речі відсутні у квартирі. Відповідачі не мають з позивачем жодних домовленостей щодо їх проживання у спірній квартирі. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачі не подали будь-яких доказів, які б спростовували твердження відповідача. Посилання відповідача [PERSON], що вона являється власником квартири №37, що знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Тернополі, а тому вправі нею користуватися разом із сином [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки дані твердження не було підтверджено належними доказами. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою №37, що знаходиться в будинку № 14, по вулиці Київській в м. Тернополі. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачами, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом і слід усунути перешкоди\~[PERSON]\~у користуванніквартирою №37, що знаходиться в будинку № 14, по вулиці Київській в м. Тернополі шляхом визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою №37, що знаходиться в будинку № 14, по вулиці Київській в м. Тернополі. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved