Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за нею право власності на 5/8 частини гаражного боксу [NUMBER], що розташований в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вул. Челябінській, 2 в м. Києві, в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], спадкодавець залишив заповіт, за яким заповів всю належну йому частку гаражного боксу [NUMBER], що розташований в ГБК «Лівобережний - 1», що знаходиться на вулиці Челябінській, 2 в м. Києві на користь своєї доньки - її. 20 січня 2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас\~О.Ю., було заведено спадкову справу 2/2017 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас\~О.Ю. від 30.11.2017 № 306/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна її батька [PERSON], а саме на частку гаражного боксу [NUMBER] в ГБК «Лівобережний -1», що знаходиться на вулиці Челябінській. 2 в м. Києві, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів. Так, 15 червня 1974 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 3783 [PERSON] придбала гаражний бокс [NUMBER] в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вул. Челябінській, 2 в м. Києві. Після смерті [PERSON], 26 червня 2012 року її син - [PERSON] звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Листом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2012 року № 3628/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим останній був змушений звернутись до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання об'єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року № 22-ц/796/1865/2014 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], зокрема на 3/8 частини гаражного боксу [NUMBER] площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська 2. В рішенні від 27 лютого 2014 року судом апеляційної інстанції встановлено, що гаражний бокс [NUMBER] у ГБК «Лівобережний-1» був набутий подружжям за час шлюбу, тому вказане майно на час смерті [PERSON] відповідно до ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Крім того, в рішенні № 22-ц/796/1865/2014 апеляційним судом встановлено, що [PERSON] був непрацездатною особою та відповідно до ст. 1241 ЦК України мав право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після померлої [PERSON], зокрема на 1/8 частину гаражного боксу [NUMBER] та відповідно до положень ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, після смерті [PERSON], [PERSON] став власником 5/8 частин гаражного боксу [NUMBER] на праві спільної часткової власності з [PERSON] За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому нерухоме майно відповідно до норм чинного законодавства. Згідно інформаційної довідки КП КМР КМБТІ від 14 лютого 2017 року ГЖ-2017 № 267, гаражний бокс [NUMBER] у ГБК «Лівобережний-1» на праві власності зареєстрований на ім'я [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без участі позивача та її представника, позивач свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Уповноважений представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив, в якому просила здійснювати розгляд справи без представника, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подала до суду письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких просив розглянути справу за відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Третя особа [PERSON], представника третьої особи Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-1» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON], батьками якої були записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 15 червня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 4). 21 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаража, відповідно до умов якого [PERSON] купила належний [PERSON] на праві власності цегляно-бетоний гаражний бокс [NUMBER] в цілому ГБУ «Лівобережний-1», площею 18,00 кв.м., який розташований в місті Києві за адресою: Дніпровський район, вул. Челябінська, буд. 2 (а.с. 16). [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). За час свого життя [PERSON] склав заповіт від 11 липня 2014 року, за яким всю належну йому на праві приватної власності частку гаражного боксу [NUMBER], що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ (Дніпровський район), вул. Челябінська, 2, заповів дочці - [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. від 30 листопада 2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна її батька [PERSON], померлого [INFO], а саме: на частку гаражного боксу [NUMBER] в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вулиці Челябінській, 2 в місті Києві, у зв'язку з відсутністю документів в підтвердження належності спадкодавцеві [PERSON] частки вказаного гаражного боксу (а.с. 9). Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно інформаційної довідки від 14 лютого 2017 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради Київським міським бюро технічної інвентаризації, гаражний бокс [NUMBER] в ГБК «Лівобережний-1» по вул. Челябінській, 2 на праві власності зареєстрований на ім'я [PERSON] При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла в місті Києві [INFO] на наступне майно: 3/8 частини квартири [ADDRESS]; 3/8 частин гаражного боксу [NUMBER], площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2; 3/8 частини гаражного боксу [NUMBER], площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2; 3/8 частини гаражного боксу [NUMBER], площею 18,10 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2. Цим же рішенням встановлено, що гаражний бокс [NUMBER] у ГБК «Лівобережний-1» був набути подружжям [PERSON] за час шлюбу, вказане майно на час смерті [PERSON] відповідно до ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Відтак, до складу спадщини, яка відкрилася після померлої [INFO] [PERSON] увійшла ? частка гаражного боксу [NUMBER] у ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 2. Крім того, встановлено, що [PERSON] також має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 квітня 2014 року, [PERSON] на підставі вказаного рішення Апеляційного суду м. Києва було здійснено державну реєстрацію його права власності на 3/8 частки гаражного боксу [NUMBER] в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 2 (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, з викладеного вбачається, що гаражний бокс [NUMBER] в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 2 належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, проте право власності [PERSON] за час свого життя зареєстровано на своє ім'я в порядку спадкування не було, у зв'язку з чим вказаний об'єкт майна є об'єктом права спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2). При здійснення своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, [PERSON], Гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний-1» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved