Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду і просить розірвати шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 24 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міськвиконкому Київської області, актовий запис № 50. Посилається на те, що 24 квітня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різних характерів, через що між ними виникають сварки. Спільного господарства вони не ведуть, мають різні бюджети, проживають окремо, подружні відносини між ними припинені. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам кожного з них, а тому вони не мають намірів для збереження сім?ї. Спору про місце проживання дитини між ними немає. На підтвердження факту одруження позивач надала оригінал свідоцтва про одруження від 24.04.1999, серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міськвиконкому Київської області. Факт народження дитини підтверджений свідоцтвом про народження [PERSON] , що видане 12.05.2004, серії [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області. До позову також додано довідку про склад сім?ї № 1669 від 14.08.2019, що видана виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. У відповідності до положень ст.ст. 3, 24 СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобов?язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, за правилами якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України врегульовано, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України. З урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved