Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 24.05.2014р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] р. в них народився син [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2016р. шлюб між сторонами розірвано. 24.01.2019р. на підставі дозволу Опікунської ради виконавчого комітету Черкаської міської ради сину було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Крім того, позивачем також було змінено шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинились з липня 2015 року, коли відповідач після чергової сварки виїхав на тимчасово окуповану територію, дитина залишилась з позивачем. Весь цей час відповідач не цікавився життям сина, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже чотири роки, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Також у спілкуванні з матір`ю ніколи про нього не питав та не цікавився. З 25 серпня 2018 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якого [PERSON] називає батьком. Зазначає, що вони проживають в трикімнатній квартирі де дитині забезпечені гідні умови та гармонійна атмосфера оточення. У їх новій сім`ї склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Крім того, позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча за рішенням суду повинен сплачувати аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Загальна суму заборгованості по аліментах станом на 06.02.2019р. становить 53536,4грн. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір виплат на утримання сина значно зріс. Так, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просила суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню малолітнього сина [PERSON] та збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів до ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 22.02.2019р. провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначене підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 20.03.2019р. залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. Ухвалою суду від 15.04.2019р. підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала обґрунтовуючи свої вимоги обставинами викладеними у позовній заяві. Представник третьої особи, в судову засіданні підтримав позовні вимоги позивача та вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] . Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.05.2014р. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 10). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 15 березня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму, починаючи з 08.12.2015р. та продовжуючи до повноліття дитини (а.с. 8-9). Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 січня 2019 року прізвище малолітнього [PERSON] змінено та записано повне ім`я як [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25 серпня 2018 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , прізвище якого після укладення шлюбу змінено на [PERSON] (а.с. 18). Позивачка [PERSON] разом із сином [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання (а.с.13, 14). Як видно зі змісту висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.12.2018року №842/30-03-30, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] (а.с.16). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991року, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх сина, позивачка стверджує, що з моменту розірвання їх з батьком дитини шлюбу, останній не приймає участі у вихованні їх спільної дитини, взагалі не приймає участі у її житті. За даними акту обстеження умов проживання дитини, а саме за місцем проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , комісією встановлено, що для повноцінного розвитку дитини створені всі необхідні умови. Дитина має своє спальне місце, обладнане всім необхідним місце для гри, забезпечена одягом, взуттям, речами особистої гігієни, має все необхідне для її розвитку (а.с.10). Крім того, за даними характеристики [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) спеціального типу №27 «Ромашка» з 03.01.2017р., дитина має охайний вигляд, має добре сформовані навички самообслуговування, дотримується культури поведінки та правил особистої гігієни. Загальна та дрібна моторика розвинені на високому рівні. Проявляє інтерес до знань з пізнавальної діяльності. Умови проживання у сім`ї хороші: у дитини є окрема кімната, обладнана всім необхідним. Сім`я матеріально забезпечена, складається з трьох осіб. Вихованням та доглядом за дитиною займається мама - [PERSON] та вітчим [PERSON] . Біологічний батько дитини - [PERSON] у дошкільному закладі жодного разу не з`являвся, не займається вихованням дитини; не цікавиться його здоров`ям, потребами, інтересами (а.с.17). Згідно довідки-розрахунку Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 06.02.2019р. №2148 заборгованість по аліментах [PERSON] . станом на 01.02.2019р. складає 53536,40грн. (а.с. 29-30). Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на встановлене та прийнявши до уваги висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, то суд приходитьт до наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України (в редакції, що набрала законної сили 08 липня 2017 року), способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08 липня 2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні докази, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] з ј частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,4грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768,4грн. На підставі викладеного

Outcome: approved