Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким з 15.09.1973 перебувала у зареєстрованому шлюбі. На випадок смерті [PERSON] заповіт не залишив. Спадкування здійснюється за законом, вона є спадкоємцем першої черги. 21.11.2019 звернулася до Першої Луцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 23.01.2020 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на приміщення шиномонтажної майстерні в буд. [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Спадщину прийняла у встановлений законом строк, однак з незалежних від неї причин позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно. А тому, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , а саме: на приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.02.2020 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження. У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Позивач подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Від відповідача Луцької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у вирішенні справи покладались на розсуд суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, спадкову справу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15), вбачається що [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] з 15 вересня 1973 року і по день смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем [PERSON] . Позивач в своєму позові просила визнати за нею право власності на майно, яке належало її чоловіку, однак не було зареєстроване за останнім у встановленому законом порядку, а саме: на приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] . Так, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку судом встановлено, що земельна ділянка в [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для будівництва та експлуатації шиномонтажної майстерні, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] , за погодженням місця розташування земельної ділянки для встановлення шиномонтажної майстерні, зареєстрував 18.02.2000 за №25 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 12-14). З технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна в [ADDRESS] приміщення шиномонтажної майстерні ) встановлено наявність майна в натурі. Користувачем даного майна вказано [PERSON] (а.с. 6-9). Даний технічний паспорт було виготовлено станом на 28.03.2003. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС України, чинного на момент набуття земельної ділянки та проведення будівництва шиномонтажної майстерні, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] було побудоване під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , то воно належало їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Виходячи з рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, на момент смерті [PERSON] йому як спадкодавцю та його дружині [PERSON] належало по 1/2 частині нерухомого майна. Отже, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] . Заповіт на спадкове майно померлий [PERSON] не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] в установлений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] - подав заяву про відмову від належної йому частки у спадковому майні, після смерті батька. Факт родинних відносин позивача [PERSON] з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи №612/2019 заведеної до майна померлого, судом встановлено, що позивачу видано свідоцтво про право власності на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - квартиру [ADDRESS] , та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку цієї ж квартири, як на спадкове майно після смерті [PERSON] . Однак свідоцтво на спадщину на майно - приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] , не отримала у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, про що державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 5). Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України. Оскільки, в спадкоємця відсутній правовстановлюючий документа на спадкове майно, позивач об`єктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на приміщення шиномонтажної майстерні по [ADDRESS] в цілому (1/2 частка у спільному майні подружжя + 1/2 успадкована частка після смерті чоловіка).

Outcome: approved