Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідач більше десяти років не проживає в квартирі, її речі та майно відсутні, вона не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідача, змушує позивача сплачувати за неї кошти, в той час, коли вона не користується та не проживає в даній квартирі. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належної їй на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав та обґрунтувань викладених у ньому та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року. Згідно довідки ПП «Благоустрій» № 727 від 09 серпня 2019 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві фізичні особи, зокрема: [PERSON] - власник (позивач) та [PERSON] - онука (відповідач), яка не проживає згідно акту - опиту свідків-сусідів від 09.08.2019 р. Згідно акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 09.08.2019 р., складеного комісією ПП «Благоустрій», в ході обстеження виявлено, що [PERSON] зареєстрована, але дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні з`ясовано, що відповідач за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] , не проживає більше року та не користується даною квартирою, її особисті речі відсутні у квартирі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт того, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає більше десяти років. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач не подала будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що [PERSON] втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належної їй на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved