Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2018 року розірвано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно із судовим наказом Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.09.2018 року №766/10945/18 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.06.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, в умовах сьогодення є недостатнім для належного утримання дітей, що ставить позивача та дітей у скрутне становище. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити дітей, доглядати та виховувати їх, а також виконувати інші обов`язки, покладені на неї законом. Проте, на теперішній час матеріальний стан позивача погіршився і це відображається на дітях. Крім того, відповідач є цілком здоровим та працездатним, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні матеріальної допомоги на утримання дітей. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей, які полягають у наступному: витрати на лікування загалом склали 3237,10 грн.; витрати на медичні товари на суму 360,97 грн.; транспортні витрати на оздоровлення дітей на заняття спортом на суму 373,00 грн.; витрати на дитячий одяг на суму 2104,70 грн.; витрати на харчування [PERSON] та [PERSON] у дитячому садку на суму 7436,00 грн.; витрати на непродовольчі товари на суму 213,40 грн.; витрати на дитячі іграшки на суму 263,99 грн.; витрати на канцелярські товари на суму 270,65 грн. Таким чином в період з 2019 по 2020 рік позивачем самостійно понесені додаткові витрати для підтримання належного духовного та освітнього розвитку дітей на суму 14259,81 грн. Зважаючи на положення ст.141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, позивач просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат на дітей, а саме 7129,90 грн. Ухвалою суду від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 17.02.2021 року здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11.06.2021 рокуухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив позовні вимоги задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №54, зробленого 10.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №409, зробленого 25.05.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, згідно п.18. постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Згідно виписки із картки, [PERSON] в ПП «Альфа-Стом» проходив лікування зубів за встановленими діагнозами: 09.042019 року - хронічний глибокий карієс, вторинний карієс зуба. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 750,00 грн.; 12.04.2019 року - хронічний карієс. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 700,00 грн.; 15.11.2019 року - профілактичне фторування зубів. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 150,00 грн.; 22.11.2019 року - вторинний карієс зуба. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 400,00 грн., загальною вартістю 2000 грн. Згідно виписки із картки, [PERSON] в ПП «Альфа-Стом» проходила лікування зубів: 15.11.2009 року - профільне покриття зубів. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 150,00 грн.; 01.07.2020 року - хронічний глибокий карієс. За надання стоматпослуг по лікуванню зубів сплачено 500,00 грн., загальною вартістю 650 грн. Відповідно до фіскального чеку від 30.06.2020 року [PERSON] перебувала на лікуванні на денному стаціонарі в КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.Афанасія і Ольги Тропіних» Херсонської міської ради витрати на лікування (огляд невролога, дитячий ампліпульс, дитячий масаж) складають 587,10 грн. Крім того, були понесені витрати на медичні товари на загальну суму 360,97 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 26.06.2020 року на суму 115,50 грн., від 30.06.2020 року на суму 66,27 грн., від 20.07.2020 року на суму 101,80 грн., від 18.09.2020 року на суму 24,60 грн., від 05.11.2020 року на суму 52,80 грн. Таким чином, позивачем надано докази понесених витрат на дітей, які можна віднести до додаткових витрат відповідно до вимог ст.185 СК України на загальну суму 3598,07 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Враховуючи, що згідно вимог чинного законодавства батьки несуть обов`язки в рівних частках, тому суд вважає за можливе позов задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі половини витрачених коштів, а саме, у розмірі 1799,04 грн. Витрати на транспортні витрати на оздоровлення дітей на заняття спортом на суму 373,00 грн.; витрати на дитячий одяг на суму 2104,70 грн.; витрати на харчування [PERSON] та [PERSON] у дитячому садку на суму 7436,00 грн.; витрати на непродовольчі товари на суму 213,40 грн.; витрати на дитячі іграшки на суму 263,99 грн.; витрати на канцелярські товари на суму 270,65 грн., які понесені позивачем, стягненню не підлягають, оскільки не відносяться до додаткових витрат,що викликані особливими обставинами, такі витрати (одяг, канцтовари тощо) мають покриватись витратами матері на утримання дітей і аліментними платежами батька, що узгоджується з позицією Верховного Суду від 30.04.2018 року у справі № 522\\6424\\16-ц. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial