Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] \~ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивувала тим, що від спільного подружнього життя у сторін\~ народилася дочка- [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося, а тому в 2011 році шлюб між сторонами розірвано, дочку залишено на проживання з матір`ю.\~ Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, не цікавиться її життям та розвитком. На даний час позивачка не спроможна самостійно утримувати дитину, забезпечувати їй належний матеріальний рівень, а враховуючи, що відповідач постійно їздить на заробітки в Польщу, де має постійне місце праці та стабільні доходи, просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] в твердому грошовому розмірі\~ по 3000 грн.\~ щомісячно до досягнення нею повноліття.\~\~ Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо її представником подано суду заяву до змісту якої позов підтримала в повному обсязі, просить суд врахувати, що відповідач має дозвіл на проживання в Польщі, на підтвердження чого подала суду письмові докази ( а.с. 35), зі злів довірительки відповідачу відомо про розгляд даної справи та згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, а тому представник просить в заяві позов задоволити в повному обсязі та розглянути справу у відсутності сторони позивача. Просила стягнути з відповідача в користь позивача витрати понесені нею на правову допомогу в розмірі 3000грн. згідно квитанції долученої до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому порядку адресу реєстрації місця проживання та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відносно чого не заперечував представник позивача в поданій заяві. . Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо реалізації ними своїх прав та виконання батьківських обов`язків, які регулюються нормами СК України. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя\~ у сторін народилася дитина: дочка- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.05.2006 ( а.с. 4). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, якою передбачено, що за рішенням суду можуть стягуватися тільки кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до положень ст. 181 СК Українги, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є фізично працездатною особою, інших утриманців та стягнень за виконавчими листами не має, має дозвіл на проживання в Польщі, де і зі слів позивача працює та отримує стабільний дохід, однак доказів про доходи відповідача позивачем суду не представлено.\~\~ Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн, з 1 липня 1699 грн, з 1 грудня 1779 грн;\~ для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 грн, з 1 липня 2118 грн, з 1 грудня 2218 грн. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька,\~ інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, виправдання дійсними потребами дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки- [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2000 грн.\~ щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів слід розпочати з 07 червня\~ 2019 року. Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави та 3000 грн витрат понесених позивачем на отримання правової допомоги згідно поданої квитанції ( а.с. 31). В решті вимог позову слід відмовити. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial