Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визначити заборгованість [PERSON] за аліментами, на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року в сумі 123739,50 грн. та стягнути її, а також неустойку в сумі 123739,50 грн. В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири під [ADDRESS] , загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 30,60 кв.м. В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири під [ADDRESS] , загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 30,60 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 03.08.2002 року по 12.08.2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] від виконання своїх обов`язків по сплаті аліментів ухиляється, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, [PERSON] не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментам за період з червня 2015 року по червень 2019 року в сумі 101230,90 грн., що наданий державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, оскільки він містить декілька описок і арифметичних помилок, а саме невірно визначене середня заробітна плата за 12 місяців (липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року) відповідно й ј частка від нього розрахована невірно. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виконаного державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві після передачі виконавчого провадження з Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, середня заробітна плата за вказаний період зазначена інша, а й відповідно 1/4 частка від нього також інша. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] по аліментам становить 123739,50 грн., у зв`язку з чим [PERSON] просила визначити заборгованість по аліментам саме в цій сумі та стягнути її. Крім того, зазначила, що вона має право на неустойку, яка за період з червня 2015 року по серпень 2019 року становить 8484572,99 грн. Однак, враховуючи обмеження максимального розміру неустойки (пені) на рівні 100% заборгованості, [PERSON] просила стягнути неустойку (пеню) в сумі 123739,50 грн. Також зазначила, що за період перебування з [PERSON] у шлюбі, за рахунок спільних коштів ними було придбано квартиру [ADDRESS] . [PERSON] вважає, що вказана квартира підлягає поділу, однак з відступом від принципу рівності часток подружжя, оскільки після розлучення син сторін проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні, оскільки [PERSON] матеріальної допомоги не надає. З урахування викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.1.2018 року об`єднано в одне провадження справу № 760/5702/18 (провадження № 2/760/16188/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, зі справою № 760/17422/18 (провадження № 2/760/5868/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та поділ спільного майна подружжя. Присвоєно справі № 760/17442/18. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль марки «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку з визнанням права власності за [PERSON] на легковий автомобіль марки «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] , визнати заборгованість [PERSON] у сумі 51889,00 грн. по сплаті аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , такою, що є погашено. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу ними була придбана квартири [ADDRESS] та легковий автомобіль марки «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначив, що дійсно він має заборгованість по аліментам в сумі 63756,09 грн. При цьому враховуючи те, що автомобіль «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] є неподільним, а спільне ним володіння та користування є неможливим, враховуючи той факт, що даний автомобіль перебуває у постійному та виключному користуванні відповідача вважає, за доцільне визнати право власності на нього за [PERSON] . При цьому, враховуючи те, що [PERSON] не внесено відповідної суми на депозитний рахунок суду, а він має заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] , вважає за доцільне за рахунок компенсації йому його 1/2 частини автомобіля «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] вважати частину заборгованості у розмірі 51889,50 грн. по сплаті аліментів на утримання дитини погашеною. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 22.10.2018 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що автомобіль «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] , був придбаний 07.06.2012 року за кошти, які особисто належали їй та були подаровані її батьками згідно договору дарування грошових коштів від 05.06.2012 року, а тому вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Крім того, 22.10.2018 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява в якій вона просила визнати автомобіль «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] , її особистою приватною власністю та вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.12.2012 року вона придбала автомобіль «ЗАЗ» (модель TF698K) легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на її ім`я [INFO] . Вказаний автомобіль був придбаний за грошові кошти, які подарували її батьки відповідно до договору дарування грошових коштів від 05.06.2012 року. З урахуванням викладеного просила зустрічний позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 26.07.2019 року від представника [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] в якому вона зазначила, що чинним законодавством України визначено, що договір дарування валютних цінностей на суму більше ніж 850 грн. укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а отже договір дарування грошових коштів від 05.06.2012 року не є належним доказом у справі та підставою для задоволення позову [PERSON] 22.10.2019 року за клопотанням [PERSON] були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник [PERSON] просила задовольнити вимоги свого довірителя, у вимогах [PERSON] просила відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] проти задоволення вимог [PERSON] заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити у повному обсязі. Третя особа Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.08.2002 року до 12.08.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 19.08.2009 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вказаного рішення суду 02.10.2015 року було видано виконавчий лист №760/11080/15-ц, 2/760/5017/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 12.02.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] за виконавчим листом №760/11080/15-ц від 02.10.2015 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно для дитини відповідного віку починаючи з червня 2015 року по червень 2019 року, виконаного державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заборгованість станом на 01.07.2019 року становить 101230,90 грн. Позивач [PERSON] не погоджується з таким розрахунком, оскільки він, на її думку, містить декілька описок і арифметичних помилок, у зв`язку з чим вона просила визначити заборгованість [PERSON] за аліментами, на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року в сумі 123739,50 грн. та стягнути її, а також неустойку в сумі 123739,50 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до постанови про передачу виконавчого провадження від 14.03.2017 року виконавчий документ - виконавчий лист №760/11080/15-ц від 02.10.2015 року було передано до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виконаним державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві зазначена інша заробітна плата, з якої державний виконавець виходив при визначені заборгованості [PERSON] по аліментам, аніж у розрахунку заборгованості державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а саме: за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року, відповідно й 1/4 частка від нього буде іншою, ніж у розрахунку заборгованості по аліментам виконаного державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. За липень 2016 року помилково вказано 575,75 грн., в той час як має бути 8649,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2162,25 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 368,40 грн.; За серпень 2016 року помилково вказано 575,75 грн., в той час як має бути 8586,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2146,50 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 368,40 грн.; За вересень 2016 року помилково вказано 575,75 грн., в той час як має бути 8705,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2176,25 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 368,40 грн.; За жовтень 2016 року помилково вказано 2000,00 грн., в той час як має бути 8751,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2187,75 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 500,00 грн.; За листопад 2016 року помилково вказано 2000,00 грн., в той час як має бути 9008,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2252,00 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 500,00 грн.; За грудень 2016 року помилково вказано 2000,00 грн., в той час як має бути 11094,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2773,50 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 500,00 грн.; За січень 2017 року помилково вказано 3200,00 грн., в той час як має бути 9292,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2323,00 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 800,00 грн.; За лютий 2017 року помилково вказано 3200,00 грн., в той час як має бути 9832,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2458,00 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 800,00 грн.; За березень 2017 року помилково вказано 3200,00 грн., в той час як має бути 11010,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2752,50 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 800,00 грн.; За квітень 2017 року помилково вказано 3710,52 грн., в той час як має бути 10788,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2697,00 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 927,63 грн.; За травень 2017 року помилково вказано 3710,52 грн., в той час як має бути 10558,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2639,50 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 927,63 грн.; За червень 2017 року помилково вказано 3710,52 грн., в той час як має бути 11091,00 грн. і відповідно 1/4 частка становить 2772,75 грн., а не як визначено державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 927,63 грн. Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам становить 123739,50 грн., а тому твердження позивача [PERSON] про невірне визначення заборгованості по аліментам державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знайшли своє підтвердження при розгляді справи та заслуговують на увагу. Твердження [PERSON] про те, що його заборгованість по аліментам становить 63756,09 грн., є необґрунтованими, оскільки зазначені висновки ґрунтуються на розрахунку заборгованості по аліментам, виданого державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, який містить описки та арифметичні помилки. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Так як [PERSON] оспорює розмір заборгованості обчислений державним виконавцем через наявність в ньому описок та арифметичних помилок, то такий розмір заборгованості має бути обчислений судом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визначення заборгованості [PERSON] за аліментами, на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2015 року за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року в сумі 123739,50 грн. та її стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. [PERSON] також просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року в розмірі 123739,50 грн., на що слід зазначити наступне. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правова позиція у справі № 572/1762/15-ц, викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року вказує на те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах. Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94цс15). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи той факт, що за кожним місяцем несплати аліментів прострочено вже понад 100 днів, а також наявність обмеження максимального розміру неустойки (пені) на рівні 100% заборгованості, то загальна сума неустойки (пені) за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року становить 123739,50 грн., а тому вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. [PERSON] також просила в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 30,60 кв.м., за [PERSON] визнати право власності на 1/3 частини вказаної квартири, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що за час сумісного життя у шлюбі сторонами була набута квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.12.2004 року. У зв`язку із наявністю спору про поділ майна подружжя, позивач вважає, що зазначене майно підлягає поділу.

Outcome: partial