Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття старшої дитини, [PERSON] , тобто до [INFO] . А потім в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Позов мотивований тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Також зазначила, що син [PERSON] згідно посвідчення серії [NUMBER] від 30.06.2009 року є дитиною з інвалідністю і потребує особливого догляду. У зв`язку з доглядом сина позивач не в змозі працевлаштуватися. Відповідач є фізично і психічно здоровою людиною, інших утриманців не має. Хоча шлюб між сторонами не розірваний, однак проживають за різними адресами і кожен веде відокремлено своє господарство. Відповідач надає допомогу на власний розсуд, проте цієї суми не вистачає для належного утримання дітей, а тому позивач звернулась до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 квітня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 22-24). Від представника відповідача, 10 грудня 2020 року через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда (вх. 41339 від 10 грудня 2020 року) надійшла заява, про приєднання до матеріалів справи довідки Злинської сільської ради про проживання в селі Злинка одинокої матері [PERSON] , [PERSON] , 1949 року народження, довідку про її доходи (пенсію), довідку про розмір заробітку відповідача в ТОВ «М`ясокомбінат «Ятрань», копії розписок позивача про сплату аліментів до рішення суду. Крім того, просила врахувати необхідність додатково витрачати кошти на утримання матері відповідача та винести рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) без визначення розміру аліментів на утримання доньки (а.с. 70). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 лютого 2021 року, за заявою позивача позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше мінімального розміру аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), після досягнення повноліття сином, [PERSON] , (після [INFO] ) до повноліття дочки [PERSON] , (до [INFO] ), залишено без розгляду (а.с. 92). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву (вх. №8891 від 04.03.2021 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Додатково зазначив, що позивач змушена увесь свій час витрачати на догляд за дитиною та її лікуванням. 1/3 частка від доходу платника аліментів є загальноприйнятою, без врахування будь-яких інших обставин, саме тому законодавець надав право звертатись до суду про стягнення аліментів в такому розмірі у спрощеному (в наказному провадженні). Вважає, що з огляду на хворобу сина та необхідність постійного догляду за ним зі сторони матері, що унеможливлює її працевлаштування, ? частина від доходів відповідача на утримання двох дітей- цілком справедливий розмір (а.с. 86, 97). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача направила на електронну адресу Кіровського районного суду міста Кіровограда заяву (вх. № 8629 від 04.03.2021 року) про розгляд справи без їх участі (а.с. 95-96). Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено таке. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частиною другою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 20 жовтня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] від 30.10.2001 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 824 (а.с. 4). Від шлюбу мають дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6), які проживають з позивачем (а.с. 7) та знаходяться на її утриманні. Вказана обставина не заперечується відповідачем, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 05.07.2004 року виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис за № 1277, батьками дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14.08.2014 року виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 294, батьками дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] , [INFO] з 19 травня 2009 року є дитиною з інвалідністю, якому призначено державну соціальну допомогу до 17 квітня 2022 року, про що свідчить копія посвідчення серії [NUMBER] виданого 30 червня 2009 року, довідка №422 від 11 березня 2020 року (а.с. 8, 9). Згідно з консультативним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» лікаря-психіатра дитячого [PERSON] від 15 грудня 2020 року, [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: дитячий аутизм із якісними порушеннями соціальної взаємодії, комунікації, стереотипними формами поведінки, когнітивною недостатністю (а.с. 87). Відповідно до психолого-педагогічною характеристики на учня 8-А класу [PERSON] , за підписом директора комунального закладу «Спеціальна шкода № 1» Станкевич Н.В. та вчителя [PERSON] , [PERSON] , 2004 року народження, навчається в закладі за індивідуальною формою навчання. Матеріал навчальної програми засвоює на низькому рівні. Увага нестійка; повільно переключається з одного виду діяльності на інший. Учень має низьку пізнавальну активність, труднощі в розумінні та використанні логіко-граматичних структур. Малий обсяг оперативної, смислової пам`яті. Математичні дії додавання і віднімання виконує з допомогою вчителя на конкретному лічильному матеріалі. Не співвідносить число і кількість предметів. Читання: букви знає, але не всі, називає їх, але в склади не зливає. Не читає, не робить звуко-буквений аналіз слів, не виділяє звук у слові. На слух прочитане вчителем не сприймає, починає говорити у відповідь без зв`язку з ситуацією мовлення. Вірш напам`ять вивчити не може, зі слів вчителя не відтворює, повторює лише останнє почуте слово. Українська мова: пише лише по контуру олівця; не списує ні рукописний, ні друкований текст. Природознавство: пори року знає, за допомогою вчителя називає ознаки пір року. Проявляє інтерес до занять з образотворчого мистецтва, трудового навчання. Повторює лише за зразком вчителя, «копіює» та наслідує дії. Мислення в межах простих елементарних понять. В часі і просторі орієнтується слабо. Мовлення змазане, малозрозуміле. Порушена звуковимова, словник нижче вікової норми. Порушена складова структура слів. Дитина слабо орієнтується в часі та просторі. Не може адекватно оцінювати свої дії, передбачувати їх наслідки. Потребує постійного контролю. Під час уроків учень міг встати з місця, бігати по квартирі, жбурляти свої речі, навчальний матеріал. Спостерігалися прояви агресії, аутоагресії. Поведінка - не керована, експресивна, часті перепади настрою. Навички особистої гігієни сформовані слабо. Дитина потребує постійного контролю та піклування з боку дорослих (а.с. 88). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). У відповідності до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За статтею 19 Конвенції, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частини першої статті 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 Сімейного кодексчу України). За роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно частини другої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 Сімейного кодексу України). Частинами першою, другою, третьою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, чинне законодавство України не містить вимоги щодо конкретного визначення часток від доходу при вирішенні питання про стягнення аліментів на одну, дві або більше дітей, оскільки розмір аліментів визначається судом у кожному конкретному випадку. Положення частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України застосовується виключно при стягненні аліментів в наказному, а не позовному, провадженні. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач є повнолітньою, працездатною людиною, має регулярний дохід у вигляді постійного заробітку за місцем роботи, батьком, який за законом зобов`язаний утримувати своїх дітей до їх повноліття. Наявні у справі докази, зокрема, довідка про доходи [PERSON] за період із липня 2019 року по червень 2020 року, свідчать про наявність у відповідача - платника аліментів постійного місця роботи та доходу, середньомісячний розмір якого, за вирахуванням податків та обов`язкових платежів, становить 12540,02 грн. щомісяця (а.с. 74), а тому зобов`язаний утримувати своїх дітей, в розмірі, який буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Судом враховано докази надані стороною відповідача, згідно яких [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , за даною адресою зареєстрована та проживає одна (довідка №725 від 28 липня 2020 року, а.с. 72). Однак, суд ставиться критично до посилання відповідача про те, що в останнього на утриманні перебуває його мати, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаної обставини щодо розміру утримання, яке постійно (щомісяця) чи періодично надається ним непрацездатній матері. Як вбачається із довідки за №3993 5195 9118 2919 сформованої 28 липня 2020 року та виданої пенсіонеру [PERSON] , остання перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (Маловисківський район) і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2020 року по 31.07.2020 року складає 23066,85 грн. (а.с. 73), а тому у матері відповідача наявні власні доходи у вигляді пенсії. Відповідно до частин першої, третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, їх вік та стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей відповідає потребам дітей відповідного віку і стану їх здоров`я. Так, діти сторін у справі, проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, крім того, неповнолітній [PERSON] [INFO] , є дитиною з інвалідністю, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто. Разом з цим, та обставина, що позивач отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю жодним чином не звільняє батька від обов`язку утримувати свою дитину, брати участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні тощо. Окрім того, діти з інвалідність потребують як додаткового догляду так і суттєво більших витрат на забезпечення їм належного розвитку. Наявність хвороби у старшої дитини повністю позбавляє позивача можливості працювати та покращити матеріальні умови утримання дітей, оскільки догляд за аутичними дітьми вимагає значних емоційних затрат та завжди носить довготривалий характер. Крім того, старша дитини досягає повноліття у квітні 2022 року, відтак визначення розміру аліментів у розмірі, заявленому позивачем не призведе до значного, стійкого погіршення матеріального стану відповідача. Таким чином, є необхідність визначення розміру аліментів на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у єдиній частці у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, як і заявляє позивач, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що узгоджується з вимогами частини першої статті 182 Сімейного кодексу України та покриватиме суттєву частину витрат на дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Окрім того, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дітей. Визначений судом розмір аліментів не є таким, що значно перевищує запропонований відповідачем, а саме 1/3 частину заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно. При цьому суд звертає увагу на те, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задовольняються в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved