Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований у відділі актів громадянського стану у м.Каїр (Арабська Республіка Єгипет), номер громадянської реєстрації №2573 від 11 квітня 2017 року. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 11 квітня 2017 року між сторонами у відділі актів громадянського стану у м.Каїр (Арабська Республіка Єгипет) укладений шлюб (офіційний шлюбний контракт), номер громадянської реєстрації №2573 від 11 квітня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, з січня 2018 року сторони проживають окремо. Позивач переконана, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, так як суперечать інтересам позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала, просила суд розглянути справу за її відсутності та витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 11 квітня 2017 року, згідно до законів шаріата, між [PERSON] та [PERSON] укладено офіційний шлюбний контракт, зареєстрований у відділі реєстрації громадянського стану у м.Каїрі, номер громадянської реєстрації №2573 (а.с.3-4; 5-6). Арабська Республіка Єгипет не є державою - учасницею Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, документи видані уповноваженими органами цієї держави, визнаються дійсними в Україні за умови їх консульської легалізації. Як убачається з відповіді Міністерства юстиції України №33068/19.4.2/-21 від 13 липня 2021 року, до офіційного шлюбного контракту, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 11 квітня 2017 року, згідно до законів шаріата, зареєстрованого у відділі реєстрації громадянського стану у м.Каїрі, номер громадянської реєстрації №2573, застосовано процедуру консульської легалізації. Згідно зі ст. 54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України №127/94 від 02 квітня 1994 року (зі змінами та доповненнями), документи та акти, складені за участю властей консульського округу, або такі, що входять від цих властей легалізує консул (а.с. 40) Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивач є громадянкою України, проживає на території України, відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет, зареєстроване місце проживання якого на території України (а.с.19). За таких обставин суд вбачає підстави для застосування законодавства України щодо припинення шлюбу. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна подружжя на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач процесуальним правом взяти участь у судовому засіданні та подати відзив на позовну заяву не скористався, доказів, які мали спростувати наведені позивачем підстави для розірвання шлюбу, суду не надав. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved