Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 24 жовтня 2006 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі - 300 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 28.08.2006 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Також відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2009 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі - ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.10.2009 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Вказує, що батько дітей, [PERSON], добровільної допомоги на утримання синів не надає, аліменти не сплачує, не бере участі у додаткових витратах. Станом на 01.04.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментах на наповнолітнього сина [PERSON] на суму 37 277,44 грн. та заборгованість по аліментах на наповнолітнього сина [PERSON] на суму 32 212,43 грн. На даний час відповідач працює, має постійний дохід та спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. В зв'язку з наведеним, просить збільшити визначений рішенням суду від 28.10.2006 року розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] до 800 грн. щомісячно, та збільшити визначений рішенням суду від 23.11.2009 року розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення синами повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позв не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши сторін, представника відповідача, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 24 жовтня 2006 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі - 300 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 28.08.2006 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 3-4). Також відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2009 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі - ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.10.2009 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 5-6). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З пояснень позивача встановлено, що відповідачем не сплачувались аліменти на утримання дітей та станом на 01.04.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментах на неповнолітнього сина [PERSON] на суму 37 277,44 грн. (а.с. 17-20) та заборгованість по аліментах на неповнолітнього сина [PERSON] на суму 32 212,43 грн. (а.с. 21-23). Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку ніякої допомоги на утримання малолітніх синів не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим і працездатним. Як вбачається з пояснень позивача, вона вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання двох малолітніх дітей, крім того відповідач добровільно не сплачує аліменти та має заборгованість. На підтвердження своїх матеріальних витрат позивачем були подані: довідка № 1140 від 22.04.2014 року про перебування [PERSON] на обліку в Департаменті соціальної політики як одержувач тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.02.2010 року в розмірі 771,60 грн. (а.с. 26); довідка № 50 від 21.05.2014 про відвідування [PERSON], [INFO] старшої групи дошкільного навчального закладу № 18 (а.с. 27), довідка № 02-1.6/170 від 28.04.2014 року про навчання [PERSON] в 3- В класі НВК № 9 м. Луцька (а.с. 29), довідка від 05.05.52014 року видана [PERSON] про те, що він займається у КЗ «Спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву з плавання» м. луцька з 01.09.2008 року (а.с. 30). Основним мотивом позовної заяви є перебування сина [PERSON] в ДНЗ № 18 та періодичне відвідування спортивно-лікувального закладу (басейну), в зв'язку з чим у позивача зросли витрати на його утримання, а також хронічне захворювання сина [PERSON], що підтверджено довідкою від 21.05.2014 року, виданою Луцькою міською дитячою поліклінікою (а.с. 15), та відповідно необхідність щорічного оздоровлення морською водою. На момент розгляду даної справи встановлено, що відповідач [PERSON] періодично не офіційно працює будівельником, заробітна плату невелика, крім того ознайомлений державним виконавцем про заборгованість по аліментах та попереджений про кримінальну відповідальність (а.с. 24-25). Судом роз'яснено позивачу, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Проте [PERSON] такої вимоги не ставить. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів про зміну матеріального стану відповідача, що давало б суду підстави для збільшення розміру аліментів, то вимога [PERSON] безпідставна. Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На стягненні судових витрат позивач не наполягала.

Outcome: dismissed