Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 17.01.2016 року, на земельну ділянку №1, площею 0,1534 га, що передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, належній померлій [PERSON], яка померла 11 квітня 1996 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №064895, виданого на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 23.02.1995 року №20, який зареєстрований у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168 та виданого на імя [PERSON] державним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу [PERSON] у спадковій справі №224/2001, реєстровий номер 956, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.04.2001 року; на земельну ділянку №2 площею 0,1288 га, розташовану на території с.Годовиця, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, належної померлій [PERSON], яка померла 11 квітня 1996 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №064895, виданого у відповідності до рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 23.02.1995 року №20, який зареєстрований у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168 та у відповідності до свідоцтва про право на спадщину від 02.04.2001 року, виданого на імя [PERSON] державним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу [PERSON] у спадковій справі №224/2001, реєстровий номер 961. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2016 року помер її батько [PERSON] За свого життя він склав заповіт на її імя, яким все своє майно заповів їй. 11.04.1996 року померла її баба по батьковій лінії [PERSON], після її смерті батько отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Батько успадкував 1/2 частку житлового будинку в с.Годовиця, Пустомитівського району, земельну ділянку площею 0,1534, передану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також земельну ділянку площею 0,1288 га, що передана для ведення особистого селянського господарства. За час свого життя [PERSON] встиг зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свої матері [PERSON], яке стосується житлового будинку по вул. Шевченка, 3 в с.Годовиця Пустомитівського району, у Годовицько-Басівській сільській раді. Інше майно, а саме земельні ділянки, батько не встиг зареєструвати у Годовицько-Басівській сільській раді, а тому вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку на спадкове майно за заповітом батька. Через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на імя [PERSON], наявність спадкоємця першої черги, вона змушена звернутися до суду. Вважає, що строк для прийняття спадщини вона не пропустила, оскільки батько, будучи людиною похилого віку, проживав з нею, вона його доглядала. Таким чином позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину. У судове засідання позивач не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомленою, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала заяву про визнання позову, у якій вказала, що на спадкове майно після смерті її батька [PERSON] не претендує, пропустила строк на прийняття спадщини та в судовому порядку не буде просити встановити додатковий строк на прийняття спадщини, не заперечує, щоб спадкове майно після смерті батька отримала її сестра. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.1996 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 082359 від 12.04.1996 року, яке видане Годовицько-Басівською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області. Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в склад якої увійшло наступне майно: земельна ділянка №2 площею 0,1288 га, розташована на території с.Годовиця, Годовицько-Басівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, передана для ведення особистого підсобного господарства, належна померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ №064895, виданого на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №20 від 23.02.1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168; 1/2 частка житлового будинку, розташованого в с.Годовиця вул. Шевченка №3 Пустомитівського району Львівської області, який в цілому складається з трьох житлових кімнат житловою площею 50,7 кв.м та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: сарай, гараж, криниця, вбиральня. Ця 1/2 частка житлового будинку розташована на земельній ділянці №1 площею 0,1534 га, переданій для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, належній померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ №064895, виданого на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №20 від 23.02.1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської Ради народних депутатів від 23.02.1995 року №20, їй передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,2822 га в межах згідно з планом на території с.Годовиця Годовицько-Басівської сільської Ради для обслуговування житлового будинку на господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №168. Згідно плану земельна ділянка складається з двох ділянок площею 0,1534 га та 0,1288 га. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.2001 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] земельну ділянку №2 площею 0,1288 га, розташовану на території с.Годовиця, Годовицько-Басівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, переданої для ведення особистого підсобного господарства, належної померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ №064895, виданого на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №20 від 23.02.1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168; 1/2 частки житлового будинку, розташованого в с.Годовиця вул. Шевченка №3 Пустомитівського району Львівської області, який в цілому складається з трьох житлових кімнат житловою площею 50,7 кв.м та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: сарай, гараж, криниця, вбиральня. Ця 1/2 частка житлового будинку розташована на земельній ділянці №1 площею 0,1534 га, переданій для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, належній померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ЛВ №064895, виданого на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №20 від 23.02.1995 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю 10.04.1996 року за №168. Судом встановлено, 17 січня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 415559 від 20.01.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2011 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів доньці [PERSON]. Згідно довідки Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №1256 від 27.10.2016 року за померлим [PERSON] рахується земельна ділянка, загальною площею 0,2822 га, що розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомтівського району Львівської області, переданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Шевченка, 3 у с.Годовиця Пустомитівського району Львівської області та для веденя особистого селянсього господарства. Як вбачається, з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.11.2016 року, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], який помер 17.01.2016 року, житловий будинок №3, розташований в с.Годовиця, вул. Шевченка, Пустомитівського району Львівської області. Судом встановлено, що [PERSON] на день смерті батька [PERSON] постійно проживала разом з ним за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Сихівчанка» та довідкою Годовицько-Басівської сільської ради від 02.11.2016 року №146, про те що [PERSON] проживала разом з батьком та доглядала за ним до дня смерті. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Враховуючи викладене, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], який з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на земельну ділянку №1 площею 0,1534 га, розташовану на території с.Годовиця, Годовицько-Басівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, передану для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та на земельну ділянку №2 площею 0,1288 га, розташовану на території с.Годовиця, Годовицько-Басівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, передану для ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], спадщину якого, як спадкоємець за заповітом прийняла його донька [PERSON]. За вказаних вище обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги те, що позивач є спадкоємцем, яка претендує на спадкове майно та фактично прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved