Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить винести рішення про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області. В обґрунтування позову наведено наступне. Позивач є власником житлового будинку на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області. У вказаному будинку зареєстровані та проживають: донька позивача [PERSON], онуки: [PERSON] та [PERSON], а також там зареєстровані відповідачі у справі, що доводяться позивачу синами. Відповідачі більше п'яти років не проживають з позивачем за вищевказаною адресою, не приймають участь у спільному побуті та не несуть витрат на утримання будинку. На даний час відповідачі, за власним бажанням проживають у своїх дружин. Особистих речей відповідачів у будинку позивача немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач відповідачам не чинила. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задоволити посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмове заперечення на позов, відповідно до якого, позову відповідач не визнав. Зазначив, що він є сином позивача і з народження зареєстрований та проживав у будинку за адерсою: вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області. В 2000 році він одружився і переїхав до дружини в м. Дрогобич. Шлюбне життя у них не склалося і у 2007 році вони розлучилися. На даний час він перебуває у цивільному шлюбі, а його цивільна дружина проживає в будинку свого дядька, через що він не може зареєструватися за місцем її проживання. Тому, він не має іншого постійного місця проживання, де міг би зареєструватися. Він дійсно був відсутній при складанні актів перевірки паспортного режиму, оскільки працює у м. Москва, РФ. Тому він вважає, що не втратив права користування житловим приміщенням в будинку позивача, добровільно він не вибував з будинку, а тривала відсутність повязана з небажанням позивача прийняти його нову сімю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнали, посилаючись на наступне. [PERSON] є матір'ю [PERSON], а в житловому будинку на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області, відповідач зареєстрований з 26.10.1988 року. Позивач була категорично проти одруження відповідача з [PERSON] У зв'язку з цим між ними склалися недружелюбні та напружені відносини. Тому, відповідач з дружиною у 2010 році змушені були переїхати проживати до батьків [PERSON] в с. Крупсько, Миколаївського району, Львівської області. Батьки [PERSON] відмовляються зареєструвати відповідача у своєму будинку, оскільки хочуть щоб в їхньому будинку залишилася проживати молодша сестра дружини відповідача. Відповідач стверджує, що добровільно не вибував із спірного будинку, а навпаки зробив це на вимогу позивача. Відповідач вважає, що акти перевірки паспортного режиму складені формально і в них не відображено дійсних причин його відсутності у житловому будинку на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області. Представник Миколаївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.12.1989 року, зареєстрованого за №224 позивачу на праві особистої власності належить житловий будинок на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області. Згідно будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області з 23.09.1986 року, а відповідач [PERSON] - з 26.10.1988 року. Згідно актів перевірки паспортного режиму від 30.01.2015 року, 27.02.2015 року, 31.03.2015 року, 30.04.2015 року, 28.05.2015 року та 30.06.2015 року відповідачів, на час огляду, у будинку на вул. Б.Хмельницького, 116, с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області не було. Згідно довідки від 16.10.2015 року №893 відповідач [PERSON] не зареєстрований за адресою: [INFO], де проживає його дружина і син. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.12.1989 року, зареєстрованого за №318 будинок №8 на вул. Задністровській у с. Розвадів, Миколаївського району, Львівської області, даний житловий будинок, у якому на даний час проживають відповідач [PERSON] з цивільною дружиною, належить на праві особистої власності [PERSON] Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.13 Конституції України власність зобовязує. Зокрема, право власності не повинно використовуватись на шкоду людині. Тому право власності на житло охороняється законом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки). Таким чином, відповідачі у справі належать до членів сім'ї позивача. А отже, до спірних правовідносин слід застосовувати ст.405 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, непроживання у жилому приміщенні понад встановлений законом строк лише без поважних причин, дає підстави для визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно заперечень відповідачів, вони з поважних причин не проживають житловому будинку позивача. Зокрема, причиною є те, що кожен з відповідачів не мав змоги проживати у вищевказаному житловому будинку разом з своєю дружиною, оскільки позивач перешкоджала цьому. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed