Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», про стягнення нарахованих платежів, в якому просила суд визнати неправомірним нарахування заборгованості за послуги з газопостачання її квартири, які їй не надавались; стягнути з відповідача на її користь 53,32 грн. за не отриману послугу з газопостачання квартири у листопаді 2015 р.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 826, 80 грн.; суму розрахунково-кассового обслуговування банку в розмірі 14,00 грн.; кошти за відправку відповідачу рекомендованого листа в розмірі 6,10 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира газифікована. Газопостачання здійснюється Балаклійською дільницею ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» [PERSON] Договір про надання послуг з газопостачання належної позивачу квартири між нею та відповідачем не укладався, однак позивач проводила оплату квитанцій, що надсилались відповідачем. В належній відповідачу квартирі зареєстрований та проживав її племінник [PERSON], який 04.07.2015 р. виїхав. З 04.07.2016 р. у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає та газом не користується. Однак, відповідно до квитанції відповідача у неї зявилась заборгованість у розмірі 50,32 грн. З метою розяснення вказаного факту, позивач звернулась до відповідача та не отримавши вмотивованої відповіді вважала необхідним звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначивши, що нарахування за послуги з газопостачання позивачу проводились на рівні планового місячного обєму споживання за відповідний період. Крім цього, на момент подачі позивачем вказаного позову, заборгованість по її особовому рахунку за спожитий природний газ була відсутня, та навпаки існувала переплата у розмірі 50,32 грн., яка утворилась через не своєчасне повідомлення позивачем газорозподільного підприємства про припинення споживання природного газу. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 р. серії ВТІ № 676779 (а.с. 50). Вказана квартира газифікована. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 р. постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Для того, щоб мати можливість користуватися газом, всім побутовим споживачам, чиї обєкти в установленому порядку підключені до газорозподільних мереж, крім договору на постачання природного газу, необхідно укласти окремий договір розподілу природного газу з оператором ГРМ в Харківській області - ПАТ «Харківгаз». Ця вимога, зокрема передбачена умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496. Відповідно до п.2.2. договору обовязковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Відповідно до п. 4.4. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам обєм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачам за розрахунковий період здійснюється або за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи, або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Якщо обєми (обсяги) постачання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, постачальник зобовязується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного обєму (обсягу) споживання природного газу за даними оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок споживачу. Пунктом 5.5. Типового договору також передбачено, що побутовий споживач, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобовязаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом пяти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ. У разі неотримання до 06 числа, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обєм розподілу та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного обєму споживання за відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного обєму споживання природного газу за останні три роки. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування обєму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила суду, що сама у належній їй на праві власності квартирі, куди здійснюється газопостачання, не проживає, про свою відсутність та відсутність у вказаному житловому приміщенні інших споживачів вона оператора ГРМ не повідомляла, дій щодо допуску представника постачальника послуг газопостачання до належної їй квартири для зняття останнім показань газового лічильника нею не здійснювалось, оплату квитанцій за нарахуванням обсягу та вартості спожитого газу [PERSON] сплачувала не особисто, а передаючи кошти сусіду, який мав проводити розрахунки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON], оскільки саме з причин не повідомлення позивачкою відповідача про відсутність споживання останньою природного газу, а також не передання нею показників газового лічильника відповідач відповідно до законодавства проводив нарахування вартості послуг з газопостачання на рівні планового місячного обєму споживання за відповідний період, здійснивши відповідний перерахунок після отримання відомостей щодо відсутності споживання природного газу в квартирі позивача. Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи і досліджених в судовому засіданні квитанцій про оплату послуг газопостачання (а.с.53), їх оформлення і проведення оплати здійснюється на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», однак позивачем, згідно уточненої позовної заяви в якості відповідача зазначено ПАТ «Харківгаз», підтвердження нарахування яким плати за спожитий газ позивачем суду не надано. При цьому, як вбачається з досліджених квитанцій на оплату послуг газопостачання, дані лічильника споживачем не заповнені, тобто відомості щодо обсягів спожитого газу відсутні. Посилання представника позивача на положення типового договору від 09.08.13 (а.с.103), як на підставу здійснення нарахування оплати виключно за даними лічильника, суд не приймає, оскільки він був укладений з виконавцем, який на момент звернення позивача до суду не здійснював безпосереднього надання послуг споживачу [PERSON], що підтверджується даними квитанцій, і з яким споживач [PERSON] не уклала договору, що не заперечується нею самою. Також долучений позивачем вищевказаний типовий договір не враховує змін, які були до нього внесені відповідно до Постанов КМУ України від 22.02.12 №119 та від 02.03.15 №74, згідно яких, в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду, за наявності лічильника газу обсяг спожитого споживачем газу визначається за фактичними показаннями лічильника. Споживач зобовязується щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим періодом, знімати фактичні показання лічильника та зазначати їх у платіжних документах у визначений цим договором строк. Постачальник/газорозподільне підприємство має право щомісяця контролювати правильність зняття споживачем показань лічильника газу та оформлення платіжних документів. За відсутності лічильника газу обсяг спожитого споживачем газу визначається за нормами споживання (п.п.6, 7 Договору в редакції чинній на момент звернення позивача до суду). За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до статті 88 ЦПК України. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність, а отже виходячи з позовних вимог позивача щодо стягнення 50, 32 грн. нарахованих відповідачем платежів, суму витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. суд вважає не спів мірною і такою, що не ґрунтується на вищенаведених принципах цивільних правовідносин.

Outcome: dismissed