Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалась на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 10 червня 2011 року. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Після реєстрації шлюбу виявилося, що вони мають зовсім різні погляди на життя. У звязку з цим у сімї відбувалися часті сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. На примирення вона не згодна. Тому просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, уповноваживши [PERSON] представляти її інтереси в суді. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Просила не надавати подружжю термін на примирення, оскільки позивач не тільки не бажає миритися з відповідачем, але не бажає з ним і спілкуватися. Тому вона не зявилася в судове засідання, і наміру зявлятися не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що бажає помиритися з дружиною, зберегти сімю. Тому просив суд надати подружжю термін на примирення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 10 червня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сімю, відновити подружні стосунки. Неявку позивача в судове засідання через небажання навіть спілкуватися з чоловіком суд також розцінює як обставину, що свідчить про впевненість позивача у бажанні шлюб розірвати. Суд також зважає на пояснення відповідача та представника позивача, з яких вбачається, що під час провадження у даній справі сторони намагалися помиритися, востаннє на день народження позивача 17 листопада 2017 року, але примирення не досягнуто. Враховуючи, що позивач з відповідачем миритися не бажає, суд вважає, що на час розгляду справи примирення є неможливим. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. Тому не підлягає до задоволення клопотання відповідача про надання подружжю терміну на примирення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з приписів ч.1 ст.24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Позов підлягає до задоволення, шлюб необхідно розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище [PERSON]. Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved