Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду Дергачівського району Харківської області з позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] у якій вона проживає та має місце реєстрації разом з відповідачем [PERSON] - є не приватизованою. За вказаною адресою зареєстрований син позивача [PERSON], [INFO], та онука [PERSON] [INFO].Відповідач у справі - [PERSON] - є також сином позивача.Вказане житлове приміщення було надане позивачу у користування разом (нарівні) з нею та його синами.Родинні відносини між позивачем та [PERSON] підтверджується записом в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області 03.04.2001 року, та свідоцтвом про народження [NUMBER] видане 27.08.1985 року Полівською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] не дивлячись на свою реєстрацію у квартирі, з травня 2016 року не проживає за вказаною адресою, та фактично проживає за іншою адресою, яка позивачу не відома. Крім того відповідач не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги - не сплачує. Його особисті речі у квартирі - відсутні.Позивач зазначив, що основною причиною по визнанню відповідача таким, що втратив право на проживання є та обставина, що через реєстрацію відповідача вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги.Крім того, в зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі - у позивача почали виникати складнощі у оформленні субсидії. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно наданою позивачем документацією, квартира [ADDRESS] у якій вона проживає та зареєстрована разом з відповідачем [PERSON] є не приватизованою (ордер на житлове приміщення №19 від 08.10.1996, рішення виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 12.05.2009). Згідно довідки КП «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство» від 14.06.2018 №2350 наданої [PERSON], про те, що вона дійсно проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з нею зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 2018 року народження. Відповідач у справі є сином позивача, що підтверджується записом в паспорті громадянки України [PERSON] серії [NUMBER] виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області 03.04.2001 року, та свідоцтвом про народження [NUMBER] видане 27.08.1985 року Полівською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Як вказує позивач, відповідач з травня 2016 року не проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується актом, який складено 11.06.2018 року депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області [PERSON] у присутності свідків. Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Так, відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в належному позивачу житловому приміщенні залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved