Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до територіальної громади с. Онут Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що [INFO] в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, до якого входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Заповіту на спадкове майно померлий [PERSON] не залишив, він є єдиним спадкоємцем його майна за законом. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Онут Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу у його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, врахувавши заяву представника відповідача вважає, що визнання останнім позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON], котрий помер [INFO], що підтверджується довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №243 від 15.09.2014 року (а.с.11), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.12) та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2014 року (а.с. 10). Правовстановлюючі документи на будинок не оформлялись, заповіт відсутній. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.1976 року (а.с. 24), довідками сільської ради (а.с. 20, 22) та копією спадкової справи 296/2013, заведеної до майна [PERSON] Позивач вчасно прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №725/02-31 від 23.10.2014 року (а.с. 19), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35022740 від 04.09.2013 року (а.с. 18). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. З огляду на вказане, право власності спадкодавця [PERSON] на спірний житловий будинок підтверджується, випискою з погосподарської книги (а.с. 20), будівельний паспорт будинок не виготовлявся, свідоцтво про право власності не видавалось, житловий будинок відповідає вимогам нормативних документів, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 12) та копією інвентарної справи (а.с. 13-17). Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином, оскільки обов'язкова реєстрація права власності на момент набуття такого права не була передбачена. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved