Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 09.06.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №36. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалось через поступове погіршення стосунків, протягом останнього року віддалились один від одного що призвело до припинення шлюбних стосунків, і тому подальше сумісне життя та збереження сімї стало неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. З червня 2017 року сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, має намір створити нову сімю. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «Літіченко», судові витрати віднести за рахунок відповідача. У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], про розгляд справи повідомлений завчасно та належним чином, заперечень суду не надав, у судове засідання не зявився, поважність причини неявки суду не повідомив. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення\~ справи не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 09.06.2012 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №36, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та народження дитини (а.с.5,6). Позивач зазначила про категоричну відмову від примирення та збереження сімї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам спільного неповнолітнього сина, а тому відсутні підстави для застосування заходів щодо примирення подружжя. Враховуючи, що сімя сторін розпалась остаточно, з вини обох з подружжя, які не дійшли спільної згоди щодо вирішення життєвих проблем, що призвело до окремого проживання сторін з липня 2017 р. та припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, а тому є підстави вважати, що тривалий час шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить його інтересам, та неповнолітнього сина, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище «Літіченко». За складання позовної заяви позивач сплатила 400 грн. відповідно до квитанції №300496 від 01.09.2017 р., що є витратами на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved