Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої (неповнолітньої) дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 червня 2012 року, вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Враховуючі різні погляди на життя, різні інтереси та життєві цінності сімейне життя не склалося і позивачка вирішила припинити шлюбні відносини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Малолітній син залишився проживати разом із позивачем. Залишивши позивача з маленькою дитиною на руках, відповідач фактично залишив їх у безпорадному стані, позивачка доглядала грудну дитину і не мала можливості працювати. Відповідач добровільно надавати будь-яку допомогу відмовлявся. Позивачка була змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів. Заборгованість відповідача за аліментами за період з 04 лютого 2016 року по 01 січня складає 21907,10 гривень. По сьогоднішній день відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню їхньої дитини, зокрема не надає матеріальної допомоги на утримання, не піклується про стан здоров'я дитини, фізичний, моральний і духовний розвиток, не цікавиться життям, не спілкується з ним. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач ніколи не перешкоджала відповідачу виконувати свої батьківські обов'язки, навпаки, просила про це, однак всі прохання позивача залишились без відповіді. Поведінка відповідача по відношенню до своєї дитини яскраво свідчить про його свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, небажання займатись вихованням дитини та брати будь-яку участь у його житті. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд провести за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2012 року між сторонами було укладено шлюб (а.с.9). [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано та стягнено аліменти з [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-13). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 24 квітня 2017 року, складеного комісією у складі завідуючого сектору ССД Касянчук М.В., головного спеціаліста ССД Хмельова А.Ю., [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається з двох кімнат, має всі комунальні зручності. Дитина мешкає у кімнаті разом з мамою, у дитини є власне ліжко, шафа для речей та одягу, багато іграшок. Стосунки та традиції в сім'ї дружні, доброзичливі (а.с.40). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], складеного Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією від 29 травня 2017 року, розглянувши матеріали справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація встановила наступне. Малолітній [PERSON] народився під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між ними розірвано 15 квітня 2016 року. З моменту розірвання шлюбу батько з дитиною не проживає, зі слів матері, не бере участі у вихованні, розвитку та утримання дитини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заборгованість по аліментам станом на 01 січня 2017 року становить 21907,10 гривень. На даний час [PERSON] разом з матір'ю, проживає за адресою: [ADDRESS]. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку. На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 27 квітня 2017 року, 11 травня 2017 року біли присутні [PERSON], [PERSON]. [PERSON] заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, вказував на те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином. В свою чергу [PERSON] заявила, що він ніяким чином не бере участі у їх житті, не дає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, не спілкується з сином. З метою прийняття виваженого та об'єктивного рішення, а також надання [PERSON] часу для виправлення ситуації, яка склалась, налагодження стосунків з сином, розгляд даного питання було перенесено на наступне засідання комісії з питань захисту прав дитини. 25 травня 2017 року [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, про причини неявки не повідомив. Беручи до уваги вищевказане, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 25 травня 2017 року №10), можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров'я. З метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.42-43). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved