Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом, яким просила суд стягнути із відповідача [PERSON] суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 430\~959,98 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала про те, що 23.09.2015 року відповідач, [PERSON], керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENZ, номерний знак [NUMBER], по вулиці Отакара Яроша міста Харкова, порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДД України, допустив зіткнення з автомобілем PORSCHE PANAMERA, номерний знак [NUMBER], внаслідок чого належний позивачу автомобіль був пошкоджений. 19.05.2016 року старшим слідчим відділу ДТП СУ ГУ НП в Харківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 236 КК України, у зв'язку з тим, що потерпіла [PERSON], в результаті ДТП отримала легкі тілесні ушкодження. Були виділені та направлені матеріали кримінального провадження до УПД ГУ НП в Харківській області для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до постанови апеляційного суду Харківської області від 17.08.2016 року зазначену вище постанову суду змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2016 року висновки суду першої інстанції щодо визнання та доведеності вини [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін. При цьому в постанові Апеляційного суду Харківської області від 17.08.2016 року зазначено, що закриття провадження по справі не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи, дорожньо-технічної та фототехнічної експертизи і експертизи матеріалів та засобів відео звукозапису №9465/9466/9467/521/522, складеного 03.02.2016 року, а саме, по питанням 16-22, зазначено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Порше [PERSON] не мала технічної можливості зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання нею вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням ДТП. По питанням №23-25 - у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Мерседес [PERSON] В Я. повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 і 10.4 ПДЦ України. У даній дорожньо-транспортній ситуацій технічна можливість запобігти зіткнення автомобілів Порше та Мерседес для водія автомобіля Мерседес [PERSON] зазначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України, для чего він не мав будь - яких перешкод технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1., 10.4 ПДР країни та з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином відповідач є винною особою в скоєнні ДТП 23.09.2015 року. Під час досудового слідства по факту ДТП, було проведено судову авто товарознавчу експертизу, за висновком якої від 05.04.2016 року за №9450, встановлено вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля PORSCHE PANAMERA номерний знак АХ 7077АХ, яка становить 889103,60 грн. Ринкова вартість зазначеного автомобіля на момент ДТП (23.09.2015 року) становить 1542301,40 грн. Довідкою, виданою слідчим Сагайдак Є.С., позивачу дозволено проводити ремонтні роботи мого автомобіля, а також продати даний автомобіль. Автомобіль позивач не ремонтувала, а вирішила продати у стані, в якому він знаходився після ДТП. Відповідно до довідки - рахунку від 10.11.2015 року позивач продала належний їй автомобіль [PERSON] за 446000,00 гривень. Таким чином, розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди складає 889103,60 гривень. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як стверджує позивач, їй спричинено значну моральну шкоду. Згідно висновку судово-медичної експертизи 35279-АЯ/15 від 09.12.2015 p., вона отримала легкі тілесні ушкодження, а саме: синці, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з лікворно-гіпертензивним, вестибуло-атаксичним, антенно-невротичним синдромом. Також після ДТП позивач була змушена звертатись до органів ДАІ та слідчого, займатись проведенням експертизи. Зазначене спричиняло мені незручності, я перебувала у нервовій напрузі, через те, що вимушена витрачати час на пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, а не на свою родину, відпочинок чи займатись роботою. Завдану позивачу моральну шкоду вона оцінила в 500\~000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила про обставини справи як це описано по тексту позовної заяви. Проти позовної заяви третьої особи [PERSON] представник позивача заперечувала, вважає позовні вимоги безпідставні. Представник відповідача проти позову заперечував, позовну заяву третьої особи до позивача підтримав та наголосив, що стороною позивача покладено в основу обґрунтування позовних вимог висновки експертизи, використовується фрагментарно вирвано із контексту. Позивачем не враховано, що автомобіль відповідача, згідно п.26-27 Експертизи, був нерухомим, тому позовні вимоги безпідставні. При встановленні причинно-наслідкового звязку між діями водіїв та настанням ДТП, представник відповідача просив врахувати, що названими пунктами експертами констатовано, що безпека руху залежала в тому числі від КП «ХТМ», яка не мала належної організації безпеки дорожнього руху, у звязку із чим неможна стверджувати, що саме дії відповідача були причиною ДТП. Також зазначено, що одним із елементів підстав стягнення шкоди, в тому числі моральну, є наявність протиправної поведінки відповідача. Жодним документом такого не встановлено. Справа про адміністративне правопорушення закрито, матеріали справи не містять достатніх і належних доказів вини відповідача. Самі висновки експертів про наявність можливості відповідача запобігти ДТП суперечать положенням того ж висновку щодо того, що його автомобіль був нерухомим. Оскільки вимоги про моральну шкоду є похідними від матеріальної шкоди, вважаємо що і в цій частині варто відмовити через недоведеність вини відповідача. Представник третьої особи [PERSON] підтримав позовну заяву довірителя та пояснив про обставини справи, як про це вказано у їх позовній заяві та просив стягнути з позивача відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Підтвердив належність автомобіля, яким керував [PERSON] третій особі [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у звязку із наступним. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 23.09.2015, близько 09 години 40 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz, номерний знак [NUMBER], по вулиці Отакара Яроша, в районі будинку № 28 міста Харкова, порушивши вимоги п.п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілем Porsche Panamera, номерний знак [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Розмір шкоди, спричиненої автомобілю Porsche Panamera, номерний знак [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження, встановлено проведеною автотоварознавчою експертизою від 25.09.2015, шкода, спричинена ДТП складає 889\~103,60 грн. (Матеріали кримінального провадження № 12015220010000389, том 1, а.с.131-149). Згідно висновку комплексної судової транпсортно-трасологічної, авто технічної експертизи, дорожньотехнічної та фототехнічної експертизи і експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 9465/9466/9467/521/522 від 03.02.2016 року, в діях водія автомобіля Porsche Panamera, номерний знак [NUMBER], не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, натомість водій автомобіля Mercedes, державний номер [NUMBER], згідно висновку названої експертизи, повинен був діяти відповідно до вимог 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру (Матеріали кримінального провадження № 12015220010000389, том 1, а.с.32-80). Пояснення представника відповідача щодо наявність причинно-наслідкового звязку між проведенням ремонтних робіт КП «Харківські теплові мережі» та зазначеним вище ДТП у судовому засіданні не встановлено. Таким чином, суд вважає доведеним наявність провини [PERSON] у розглядуваній дорожньо-транспортній пригоді. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Зазначеною постановою також розяснено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Автомобіль Мерседес використовувався відповідачем за цільовим призначенням. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Такі обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.07.2016 по справі № 638/10456/16-п. Виходячи із викладених підстав, позовні вимоги третьої особи [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають. Вимогами ст. 1192 ЦК України чітко визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зважаючи, що належний позивачу [PERSON] автомобіль було відчужено, відшкодуванню підлягає різниця між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля до і після ДТП. За таких обставин, суд вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір матеріальної шкоди обґрунтованим. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст.1167 ЦК України). Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, спричиненої [PERSON], позивачу спричинено легкі тілесні ушкодження (висновок судово - медичної експертизи 35279-АЯ/15 від 09.12.2015 p., Матеріали кримінального провадження № 12015220010000389, том 1, а.с. 209-211), а саме: синці, закриту черепно - мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з лікворно-гіпертензивним, вестибуло-атаксичним, антенно-невротичним синдромом. Крім того, позивач стверджує, що у звязку із вказаними обставинами змінився нормальний уклад її життя вона перебувала у нервовій напрузі, була вимушена витрачати час на пошкоджений автомобіль. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, спричинених ДТП, суд вважає розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення з відповідача, обґрунтованим. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved