Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача суму недоплачених аліментів в розмірі 18 472. 00 грн. та пеню у розмірі 64 190, 00 грн., та просить встановити аліменти на утримання дітей у розмірі 1 000, 00 грн. на одну дитину. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.07.2013 року стягнуто аліменти з відповідача на утримання дітей. Державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, по стягненню аліментів на [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із самого початку нарахування аліментів відповідач злісно ухилявся від їх сплати у повному обсязі. За весь час обов'язку сплачувати аліменти, він повинен був сплатити за 2013 року 27 772, 00 грн. різниця в оплачених та недоплачених аліментах становить 18 472, 00 грн. та пеня становить 64 190, 00 грн. Повний розрахунок долучається до матеріалів справи. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 6 404, 30 коп., згідно розрахунку наданим державним виконавцем станом на 04.11.2015 року, також додатково пояснив, шо про заборгованість по сплаті аліментів дізнався після звернення позивачкою до суду та долучив до матеріалів справи письмові заперечення, згідно яких щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечив, та просив у задоволенні таких відмовити за безпідставністю. Пояснив, що бажає у найблищий час заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6 404, 30 коп. погасити. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 16.07.2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі № 450/998/13-2 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішення суду набрало законної сили 30.07.2013 оку. Зазначеним рішенням суду вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.03.2013 року до досягнення дітьми повноліття. 15.10.2013 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Саків О.В., винесено постанову про звернення стягнення на доходи (заробітну плату) [PERSON] на виконання зазначеного вище рішення Пустомитівського районного суду Львівської області. Встановлено, що аліменти стягуються із заробітної плати [PERSON], який працює в лікарні швидкої медичної допомоги, та займає посаду лікаря, про що свідчить довідка про доходи від 02.11.2015 року № 1167. Судом встановлено, що у відповідача станом на 04.11.2015 року заборгованість по аліментах становить 6 404 гр. 30 коп., що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 04.11.2015 року виданим Шевченківським ВДВС ВДВС Львівського МУЮ. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Всупереч зазначеним нормам закону позивачем не доведено перед судом факту ухилення відповідача від сплати аліментів, а саме що з його вини утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тому такі задоволенню не підлягають. Так судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, та з нього присуджено стягувати аліменти на утримання дітей сторін в частці від його доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, як зазначено у ч. 1 ст. 184 СК, можливе тоді, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або коли частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, судом підстав для зміни способу стягнення аліментів, а саме стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі не встановлено, тому в задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed