Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 06.07.2016 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року було внесено зміни в ряд статей Сімейного кодексу України. Так, згідно ст.182\~цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З цих підстав вона просить змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.17), надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити (а.с.21). Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судових викликів (а.с.22), проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив суд розглянути справу у підготовчому судовому засіданні (а.с.23). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, в судовому засіданні було встановлено, що від спільного проживання у позивача з відповідачем 11.01.2014 року народився син, [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-БП №159095, батьком дитини є [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає разом з матір'ю. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 06.07.2016 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 23 червня 2016 року до повноліття дитини включно (а.с.8) Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.1 ст.82 ЦПК України зазначено, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 181 СК передбачає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи викладені норми права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнав та не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що не суперечить вимогам закону зміна розміру аліментів визначених за рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 06.07.2016 року з розміру ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з [PERSON] на ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної комісії від 17.11.2016 року серії 12ААА №489478 [PERSON] являється інвалідом ІІ групи з ураженням ОРА, трудове каліцтво (а.с.24) Отже, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, тобто судовий збір в розмірі 704,80 грн. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved