Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 14 лютого 2007р. між позивачем та відповідачем, було укладено шлюб, який зареєстрований Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ , про що зроблено актовий запис №29. Спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Сім'я розпалась з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, тому збереження сім'ї шкодить інтересам подружжя. Від вказаного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальне забезпечення дитини за її рахунок є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає. Спорів щодо місця проживання дитини немає. Прохала шлюб розірвати, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]». Також прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила та прохала стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, вказала що примирення та збереження сім'ї неможливі, наполягала на розірванні шлюбу, прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання відповідач, [PERSON], повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, проти чого позивач не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що 14 лютого 2007р. між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після одруження «[PERSON]»), було укладено шлюб, який зареєстрований Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ , про що зроблено актовий запис №29. Спільне життя не склалося, проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Сім'я розпалась з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, тому збереження сім'ї шкодить інтересам подружжя. Спорів щодо поділу майна немає. Від вказаного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальне забезпечення дитини за її рахунок є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає. Спорів щодо місця проживання дитини немає. Стан здоров'я відповідача задовільний, має змогу надавати матеріальну допомогу. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] народилася [INFO], в графі «батько» зазначено - «[PERSON]», в графі «мати» зазначено - «[PERSON]». Відповідно частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved