Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно,а саме житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,85 га цільове призначення якої для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, які батько успадкував після смерті свого батька [PERSON] померлого [INFO] Зазначає, що при житті батько склав заповіт який 27.03.2007 року посвідчив в Зіболківській сільській раді. Позивач стверджує, що 23.03.2012 року Жовківською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом- житловий будинок в [ADDRESS] на підставі якого зареєстровано і її право власності на будинок. Однак щодо спадкування земельної ділянки їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документу на таку. Вказує, що після смерті [PERSON] її батько [PERSON] на підставі додаткового свідоцтва від 09.12.1999 року успадкував земельну ділянку площею 0,85 га, яка належала померлому його батькові на підставі Державного акту серії [NUMBER], однак не зареєстрував свого права власності на своє ім'я. Стверджує, що вже після смерті батька вона звернулася до землевпорядної установи де присвоєно кадастрові номери земельній ділянці, що належали ще дідові [PERSON] Дану земельну ділянку площею розділено на 4 частини, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, такій присвоєно кадастровий номер [NUMBER] земельній ділянці площею 0,2120 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER], земельній ділянці площею 0,2964 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] а площею 0,0916 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] Однак кадастрові номери ділянкам присвоєно на ім'я померлого діда [PERSON], а не на ім'я померлого батька, тому їй нотконторою відмовлено у видачі свідоцтва після смерті [PERSON] та роз'яснено про судовий порядок. Зазначає, що батько при житті фактично набув право на власність земельної ділянки, однак такого права не зареєстрував на своє ім'я після смерті свого батька. В подальшому позивачем уточнено позовні вимоги в яких позивач просить постановити рішення яким визнати її право власності на земельну ділянку площею 0,85 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] померлого [INFO] та яка успадкована ним на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1999 року, що належала [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] в склад якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 0,2120 га кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 0,2964 га кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 0,0916 га кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача- Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адрес суду клопотання про розгляд справи без їх участі, не заперечив проти позову. Представник третьої особи Жовківської ДНК в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно Жовківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 27 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] За життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те на що він мав право за законом і що належало йому на день смерті заповів у власність своєї дочки [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 27.03.2007 року посвідченого секретарем виконкому Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, який зареєстровано в реєстрі під № 14. Даний заповіт не скасовано і не відмінявся, що підтверджується відміткою на ньому від 14.01.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] звернулася 06.12.2011 року у Жовківську ДНК Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто подала в шестимісячний термін після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті останнього. Даний факт підтверджується і виданим свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.03.2012 року, а саме на житловий будинок [ADDRESS] Щодо спадкування земельної ділянки за цією ж адресою, то як вбачається із листа Жовківської ДНК Львівської області № 297/01-16 від 07.03.2017 року позивачу роз'яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналу правовстановлюючого документу (державного акту) щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також Витягу з кадастрового реєстру про присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номера і нормативно-грошову оцінку землі. У випадку відсутності таких документів вказано про необхідність звернення в судові органи для оформлення права власності. З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] встановлюється, що земельна ділянка розташована на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області площею 0,8500 гектарів належала [PERSON]. Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року спадкоємцем майна, зокрема земельної ділянки, що розташована на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області площею 0,8500 гектарів наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства є [PERSON]. Однак як вбачається із витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку власником вказаної вище земельної ділянки є [PERSON]. Тобто [PERSON] не зареєстрував право власності на земельну ділянку на своє ім'я. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], прийняла спадщину після його смерті. Водночас статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як вбачається із матеріалів справи спадкодавцем [PERSON] заповідалася позивачу земельна ділянка розташована на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області площею 0,8500 гектарів, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Водночас судом з'ясовано, що позивач вже після смерті спадкодавця [PERSON] звернулася до землевпорядної установи, де присвоєно кадастрові номери земельній ділянці, що належали ще [PERSON] Дану земельну ділянку площею 0,8500 га розділено на 4 частини, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, такій присвоєно кадастровий номер [NUMBER] земельній ділянці площею 0,2120 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER], земельній ділянці площею 0,2964 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] а площею 0,0916 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] Однак кадастрові номери ділянкам присвоєно на ім'я померлого [PERSON], а не на ім'я померлого [PERSON]. А тому суд вважає, що так як згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, то за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,85 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] та яка успадкована ним на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1999 року, що належала [PERSON], який помер [INFO] на підставі Державного акту серії [NUMBER]. Водночас у визнанні права власності на 4 частини даної земельної ділянки в яку входять земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, такій присвоєно кадастровий номер [NUMBER] земельна ділянка площею 0,2120 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка площею 0,2964 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,0916 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] суд відмовляє, оскільки цільове призначення даних земельних ділянок відмінне, сам предмет спадкування в такому випадку є відмінним від того, що вказаний у заповіті. Зібрані по справі докази оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed