Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що [INFO] в с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області померла її мати - [PERSON]. За життя 11.02.2004 [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповіла в рівних долях донькам - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Заповіт не змінений та не відмінений. У шестимісячний строк, встановлений для звернення до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини позивач не звернулася, оскільки не знала про існування цього заповіту, так як з 25 серпня 2004 року до 25 вересня 2004 року знаходилася на лікуванні в обласному онкологічному диспансері, а після виписки з лікарні ще довгий час лікувалася. Позивач зазначила, що вона запитувала сестру, яка є відповідачем у справі, стосовно спадщини, на що та відповідала, що все добре. Про існування заповіту вона дізналася лише після того, як звернулася до Цекинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області з питання про стан земельного паю, який був власністю покійної матері, де 26.01.2017 отримала копію заповіту і їй повідомили про те, що спадщину прийняла відповідач. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, їй було відмовлено, у зв'язку з пропущенням строку. Позивач вважає пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. Вважаючи свої права невизнаними, позивач просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася внаслідок смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що її мати - [PERSON] довгий час проживала у неї. На момент смерті матері вона перебувала у м. Вінниця разом зі своєю донькою, яка хворіла і перебувала на лікуванні. У зв'язку з хворобо, дитині необхідно було щомісяця їздити здавати аналізи та проходити обстеження. Після цього вона важко захворіла, її оперували в онкологічній лікарні. Про існування заповіту вона нічого не знала, а дізналася про нього лише в січні 2017 року, коли було оголошення в місцевій газеті про неоформлені земельні паї і що необхідно звернутися в сільську раду. Позивач зазначила, що після лікування в м. Вінниця вона поверталася в місце свого проживання, але її голова була зайнята іншим і вона не знала, що необхідно писати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Вона чекала того моменту, коли вона та її дві сестри зустрінуться разом, оскільки зі слів матері спадщина ділилася на трьох. Позивач вказала, що до серпня 2004 року займалася проблемами, пов'язаними зі здоров'ям її дитини, а з серпня по вересень 2004 року обстежувалася у лікарів сама. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку ст.. 74 ЦПК України - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця її проживання. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача [PERSON], ухвалено про розгляд справи без її участі. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є сусідкою та вчителем позивача і добре знає її сім'ю. Їй відомо, що після смерті матері позивач [PERSON] важко хворіла, також хворіли її діти і вона фізично не мала можливості порушувати питання спадкування. Із серпня по вересень позивач перебувала на лікуванні, а до цього хворіли її діти, а саме - її молодша донька, яку вона не могла залишити та відлучитись. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є донькою позивача. Протягом шести місяців в період з [INFO] позивач перебувала в м. Вінниця, оскільки її донька [PERSON] хворіла на тяжке захворювання, після цього позивач сама захворіла і перебувала на лікуванні, потім постійно їздила на обстеження, тому і не могла подати заяву до нотаріуса. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого 14.04.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [INFO] в с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON]. Із копії заповіту від 11.02.2004, посвідченого секретарем виконкому Цекинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] заповіла в рівних долях своїм донькам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом вона матиме право. Заповіт не змінено та не відмінено, про що в заповіті є відмітка, зроблена 26.01.2017 секретарем Цекинівської сільської ради. Із копії довідки, виданої Ямпільським районним медичним центром первинної медико-санітарної допомоги 27.02.2017, встановлено, що [PERSON] знаходилась на оперативному лікуванні з 25.08.2004 до 25.09.2004 в обласному онкологічному диспансері. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30.01.1983, встановлено, що 30.01.1983 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Із копії довідки №132 Вінницького пологового будинку №1 від 10.04.2009 встановлено, що [PERSON] знаходилася на лікування в гінекологічному відділенні з 05.04.2009 по 10.04.2009. Із копії Свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 25 січня 1958 року, встановлено, що [INFO] в с.Надушита Дрокієвського району Молдовська РСР народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47639097 від 06.05.2017 встановлено, що до майна померлої [INFO] [PERSON] Ямпільською державною нотаріальною конторою 17.05.2006 заведена спадкова справа №261/2006 та видані Свідоцтва про право на спадщину. Із копії спадкової справи №261/2006 встановлено, що 17.05.2006 заведено спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] Заяву про прийняття спадщини за законом подала донька [PERSON], в якій повідомила про те, що крім неї інших спадкоємців немає. 17.05.2006 на ім'я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на: житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по [ADDRESS]; майновий пай члена КСП «Дністер» с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності правонаступника КСП «Дністер» с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, в розмірі 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі та грошовий вклад з належними відсотками та всіма видами нарахувань, який зберігається в Цекинівській філії ощадбанку 2915/07 на рахунку [NUMBER]. Із анамнезу захворювання встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у Вінницькому обласному онкологічному диспансері на стаціонарному лікуванні (хірургічне лікування) в періоди: з 06.11.2006 по 20.11.2006, з 27.12.2006 по 12.01.2007, з 11.02.2009 по 19.02.2009. Із епікризу встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні в період з 24.02.2004 по 15.03.2004. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленим, що дійсно позивач [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Однак оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її матері, виходячи із наступного. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України позивач зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик інших свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач своїми доводами та наданими письмовими доказами не довела об'єктивних, непереборних, істотних труднощів,які унеможливили вчинення не. Дій по поданні до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері у строк, встановлений ст. 1272 ЦК України. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 судом не можуть бути визнані поважними такі причини строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Судом встановлено, що мати позивача - [PERSON] - померла [INFO]. Письмові докази, які надала суду позивач, підтверджують той факт, що донька позивача перебувала на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній клінічній лікарні в період з 24.02.2004 по 15.03.2004, а сама позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди: з 25.08.2004 по 25.09.2004, 06.04.2009 по 10.04.2009, з 06.11.2006 по 20.11.2006, з 27.12.2006 по 12.01.2007 та з 11.02.2009 по 19.02.2009. Встановлені обставини доводять те, що позивач не весь строк, визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини, перебувала на лікуванні, періодично приїздила в місце свого проживання, і тому мала можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Суд не бере до уваги як доказ показання свідків, що позивач через хворобу дитини та свою пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК є обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 хвороба не може підтверджуватись лише показаннями свідків. Крім цього, позивачем не доведено неможливості вчинення відповідної нотаріальної дії відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Позивач не довела про наявність у неї перешкод для надіслання заяви про прийняття спадщини поштою, що передбачено п.3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Іншу причину, на яку вказала позивач у своїй позовній заяві - необізнаність про існування заповіту та спадкового майна, суд також вважає не поважною, оскільки сама позивачка спростувала цей факт своїми доводами у судовому засіданні, а саме - що не зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, тому, що чекала моменту, коли вона та її дві сестри зустрінуться разом, оскільки зі слів матері за її життя, спадщина ділилася на трьох. Названі позивачем причини пропуску строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, а саме - хвороба та необізнаність про існування спадкового майна не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до положень ст. 1272 ч.3 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд вважає названу позивачем причину пропуску вказаного строку неповажною. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову і має підстави для відмови у його задоволенні.

Outcome: dismissed