Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті, із заявами про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася його дочка - відповідачка,та вона ,дружина померлого. 10.05.2012 року нотаріус винесла постанову та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим , що між спадкоємцями виникла суперечка. З [PERSON] вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з травня 1972 року. Вони мешкали разом за адресою : [ADDRESS],у квартирі яка належала їй. На той момент вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. ,шлюб з яким було розірвано у Центрально-Міського РАЦС 23 січня 1975 року. 6 квітня 1977 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] До шлюбу з нею, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що померла [INFO] року. [PERSON] була отримана у власність земельна ділянка та на ній був збудований будинок [ADDRESS] ( надалі Будинок ). Будинок було оформлено на ім'я [PERSON] 21.04.1971 року в нотаріальній конторі було укладено договір купівлі-продажу Будинку між [PERSON] та [PERSON],хоча [PERSON] не давав згоду на продаж своєї ? частини Будинку. Будинок було продано за 3100 рублів. Фактично [PERSON] купила ? частину Будинку. Тому вони вирішили звернутися в жовтні 1972 року до суду. 25 жовтня 1972 року Ухвалою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу була затверджена мирова угода,згідно умов якої, договір купівлі-продажу Будинку,який було укладено 21.04.1971 року між [PERSON] та [PERSON] було визнано недійсним. За [PERSON] було визнано право власності на Будинок. Згідно умов мирової угоди позивач [PERSON] повинен був при підписанні мирової угоди віддати [PERSON] 3100 рублів, а [PERSON] прийняла на себе зобов'язання звільнити Будинок . У зв'язку з тим , що у [PERSON] не було грошей ,якими би він міг розрахуватися з [PERSON] за Будинок, вони з ним усно домовилися ,що вона візьме у борг гроші у [PERSON] у сумі 3100 рублів для уплати [PERSON] за Будинок ,згідно мирової угоди від 25.10.1972 року,а потім вони сумісно будуть віддавати борг,а Будинок буде їх спільною сумісною власністю. 25 жовтня 1972 року,вона згідно розписки, прийняла на себе зобов'язання повернути борг до 25 листопада 1973 року. Ці гроші [PERSON] передав [PERSON]. Судом була затверджена мирова угода. Для реєстрації Будинку в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації [PERSON] була необхідна довідка про те ,що за ним раніше не було зареєстровано домоволодіння. Цю довідку він міг отримати лише за згодою [PERSON],яка на той час мешкала у [ADDRESS]. За свою згоду [PERSON] потребувала гроші у розмірі 1000 рублів, які були їй направлені поштовим переводом 17.06.1973 року,ці гроші їй надавали її покійні батьки,яким вони сумісно віддавали борг. 08 січня 1973 року в Криворізькому БТІ Будинок було зареєстровано за [PERSON] , на підставі рішення народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу від 25 жовтня 1972 року, про визнання права власності. Реєстраційне посвідчення внесене в реєстрову книгу № 176,стор. 40 запис № 38300. На протязі одного року з 25 жовтня 1972 року по 25 жовтня 1973 року вони проживали сумісно, обидва працювали та відкладали гроші, набирали суму 3100 рублів і 25 жовтня 1973 року вона, згідно розписки ,повернула [PERSON] борг у сумі 3100 рублів . Таким чином вона вважає ,що Будинок ,згідно вимог ст. 122 ЦК України ( в редакції 1963 року ), є їх спільною сумісною власністю: 1/2 частина Будинку належить їй,а інша ? частина Будинку належала померлому [PERSON] 29 грудня 1998 року [PERSON],. на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 452/1 від 08 жовтня 1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0613 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель за адресою : [ADDRESS]. Державний акт про право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 8076 . Згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за № 866-р1,видану Управлінням Держкомзему у місті Кривий Ріг станом на [INFO] року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки по [ADDRESS] складає - 44737,20 грн. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно,виданого 28 лютого 2012 року Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Будинок належить [PERSON],згідно ухвали народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рога від 25.10.1972 року. Домоволодіння [ADDRESS] складається з : А-1 -житлового будинку ,Б-літньої кухні Г-вбиральні ,Д- літнього душу , №1- огорожі, №2 - воріт, №3 -огорожі, 1-водоколонки , 11-замощення. 18 березня 2014 року СПД [PERSON] зробив незалежну оцінку Будинку,який належав померлому [PERSON] і згідно висновку експерта, ринкова вартість домоволодіння складає 143 640.00 грн. Після смерті [PERSON] спадкоємцями на його майно є вона та його донька від першого шлюбу,відповідачка по справі. Відповідно до ст. 60 ч.1 Сімейного Кодексу України, «Майно набуте подружжям за час шлюбу ,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того ,що один з них не мав з поважної причини (навчання , ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу )» Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України «Дружина та чоловік мають рівні права на володіння,користування і розпорядження майном ,що належить їм на праві спільної сумісної власності ,якщо інше не встановлено домовленістю між ними.» . А згідно ст. 122 ЦК України (в редакції 1963 року ) «Майно може належити на праві сумісної власності … двом або кільком громадянам».. Ст. 89 ч. 1 Земельного Кодексу України передбачено « Земельна ділянка може належити на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки : а) подружжя; б) членів фермерського господарства ,якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння ,користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки,що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки». Тому просить суд, визнати за нею право власності на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки ,розташованої за адресою : [ADDRESS] , як на частку у спільному майні. Провести розподіл спадкового майна,яке залишилося після смерті [PERSON],визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки , розташованої за адресою : [ADDRESS].Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та на ? частину земельної ділянки ,розташованої за адресою : [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали повністю, просили суд задовольнити вимоги позову. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнала ,та звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину домоволодіння.. Свій зустрічний позов , обґрунтовуючи тим , що [INFO] року помер її батько [PERSON] На момент смерті батько не залишив заповіту. Після його смерті залишилося спадкове майно : Домоволодіння [ADDRESS] , та земельна ділянка за цією ж адресою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є вона[PERSON] , та відповідачка ,дружина померлого її покійного батька.-[PERSON] Вона та відповідачка своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини . Але листом першої Криворізької державної нотаріальної контори їй було повідомлено про факт суперечностей між ними, відповідно оформлення спадщини,та втрати правостановлючих документів на Будинок, про що заявила [PERSON] А також листом від 01.08.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок по причині того , що втрачені документи,які підтверджують право власності померлого на цей Будинок. Відповідачка всіляко протидіяла їй в оформленні спадщини за законом . Тому вона не змогла у нотаріуса оформити право власності на будинок в порядку спадкування ,і вимушена звертатися до суду. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено , що спадщина належить спадкоємцеві з дня відкриття спадщини. Ст. 1220 ЦК України встановлено , що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належили спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вона не може надати нотаріусу документи , які необхідні ,відповідно до вимог чинного законодавства ,та які підтверджують право власності її померлого батька на Будинок. В зв'язку, з викладеними обставинами вона просить визнати за нею право власності ,як спадкоємиці першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] на : ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки по [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] свій зустрічний позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] зустрічний позов [PERSON] не визнали , та вказали , що [PERSON] має право право власності в порядку спадкування за законом на ? частину Будинку та на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою : [ADDRESS], а не на ? частину Будинку та ? частину земельної ділянки,. як того вона вимагає. Суд вислухавши сторони , представника позивача по первісному позову , свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі , а в первісному позові має бути відмовлено з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина. У зв'язку з чим, із заявами про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася його дочка - [PERSON] та дружина [PERSON]. 10.05.2012 року нотаріус Першої Криворізької нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки «[PERSON] претендує на спадкове майно в цілому, посилаючись на те, що вона сплатила вартість ? частки спадкового житлового будинку дітям померлого. Спадкоємиця [PERSON] претендує на частку спадкового майна. Так як між сторонами виникла суперечка, їм необхідно звернутися до суду для вирішення питання стосовно своїх спадкових справ» (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч.ч.1.2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків,коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Позивачка по первісному позову [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 6 квітня 1977 року. До цього вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким розірвала шлюб 23.01.1975 року. Твердження позивачки, що з [PERSON] вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з травня 1972 року, та разом вони мешкали за адресою: [ADDRESS], у квартирі яка належала їй, суперечить вимогам п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в якій зазначено, що «при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю». Відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1963 року надалі КпШС), який діяв на момент спірних правовідносин, визнається тільки шлюб укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Тобто офіційно [PERSON] та [PERSON] стали подружжям - чоловіком та дружиною в повному розумінні цього слова та відповідно ст. 6 та ст.22 КпШС України та у них з'явилися права на спільну сумісну власність подружжя. До моменту офіційної реєстрації шлюбу - до 06 квітня 1977 року, все майно, яке придбано до шлюбу є роздільним майном подружжя, а саме - особистою приватною власністю кожного з подружжя відповідно до ст. 24 КпШС України. Тобто до 23 січня 1975 року - дати розірвання шлюбу позивачки, по первісному позову, з [PERSON] у неї відповідно була спільна сумісна власність з громадянином [PERSON] Майно, яке було придбано [PERSON] до 06 квітня 1977 року є його особистою приватною власністю. Відповідно Ухвали народного суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу від 25 жовтня 1972 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним та визнання права власності на домоволодіння вбачається, що «[PERSON] перебував у законному шлюбі з [PERSON], сумісно вони збудували будинок [ADDRESS]( надалі Будинок). Документи про право власності на Будинок оформили на [PERSON]. В травні 1970 року [PERSON] з [PERSON] шлюб розірвали, та вона виїхала з Кривого Рогу. 21.04.1971 року в нотаріальній конторі було укладено договір купівлі-продажу Будинку між [PERSON] та [PERSON], хоча [PERSON] не давав згоду на продаж своєї ? частини Будинку. Будинок було продано за 3000 рублів. Фактично [PERSON] купила ? частину Будинку. Договір купівлі-продажу просив визнати частково недійсним, оскільки йому належить ? частина спірного будинку, яку він відповідачці не продавав. В судовому засіданні сторони склали мирову угоду, згідно умов якої, договір купівлі-продажу Будинку, який було укладено 21.04.1971 року між [PERSON] та [PERSON] було визнано недійсним. За [PERSON] було визнано право власності на Будинок. Згідно умов мирової угоди позивач [PERSON] повинен був при підписанні мирової угоди віддати [PERSON] 3100 рублів, а [PERSON] прийняла на себе зобов'язання звільнити Будинок» (а.с. 11). 25 жовтня 1972 року Ухвалою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу була затверджена мирова угода, за [PERSON] було визнано право власності на будинок по [ADDRESS]. 25 жовтня 1972 року, згідно розписки [PERSON] взяла у борг у [PERSON] суму 3100 рублів для уплати вартості домоволодіння по [ADDRESS] прийняла на себе зобов'язання повернути борг до 25 листопада 1973 року. Із розписки [PERSON], вбачається, що він отримав від [PERSON] в рахунок погашення суму боргу (а.с. 20-21). Розписки надані в судовому засіданні позивачкою по первісному позову датовані 25.10.1972 року та 25.10.1973 року, тобто на час перебування позивачки в офіційному шлюбі з [PERSON] Суд вважає, що між [PERSON] та [PERSON] на той час існували цивільно -правові відносини,термін позовної давності по яким ,відповідно до ст. 71 ЦК України (1963 року) сплив. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була свідком при реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], які жили до реєстрації шлюбу з 1972 року у квартирі [PERSON] Їй відомо про те, що [PERSON] позичав гроші, щоб викупити Будинок, та був винен повертати борг багатьом людям. Гроші для викупу Будинку йому позичала [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що померлий її брат. З першою жінкою брат прожив 17 років, а потім став проживати з позивачкою. Їй відомо, що брат сплатив гроші за половину Будинку, він позичав гроші у [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] також займала гроші, та разом сплачували борги. Свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON], коли продала свою квартиру, то віддавала борги за Будинок по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON] займав гроші, та виплачував борги за Будинок. Будинок був оцінений в 6000 рублів, а [PERSON] виплатив половину -3000 рублів. [PERSON] відправляла свої 1000 рублів, його першій дружині за довідку з БТІ. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За відсутності заповіту єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рівних частках є позивачка [PERSON], як дружина померлого, та донька померлого [PERSON], кожному з яких належить спадкувати по 1/2 частині спірного майна. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, одним зі способів якого виступає визнання права. Таким чином, з врахуванням наведеного спадкуванню [PERSON] та визнанню за нею в судовому порядку підлягає право власності на 1/2 частину Будинку. Відповідно до вимог п. 5 ст. 57 Сімейного Кодексу України,особистою приватною власністю дружини чоловіка є земельна ділянка набута ним нею за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки ,що перебувала у її його ,користуванні або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств,установ та організацій або одержана із земель державної комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації визначених Земельним Кодексом України 29 грудня 1998 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 452/1 від 08 жовтня 1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0613 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель за адресою : [ADDRESS]. Державний акт про право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 8076 9 (а.с.14). Земельна ділянка в домоволодінні [ADDRESS] була отримана [PERSON] в порядку безоплатної приватизації. Вона є особистою приватною власністю [PERSON] Статтєю 60 СК України передбачено , що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один із них не мав з поважної причини (навчання ведення домашнього господарства,догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування,є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст.ст. 81 , 116 Земельного Кодексу України окрема земельна ділянка ,одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно нажите подружжям, а про одержану громадянином частку із земельного фонду Тому одержана [PERSON] в 1998 році безоплатно у приватну власність із земельного фонду спірна земельна ділянка є його особистою власністю ,а не спільною власністю подружжя.. Вимоги, які заявлені позивачкою по первісному позову виключають вимоги які викладені в зустрічному позові , а тому виходячи з вищевикладеного суд , вважає , що в первісному позові необхідно відмовити , а зустрічний позов задовольнити. На підставі викладеного ,

Outcome: approved