Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідач проти позову в цілому не заперечував, але не погодився з розміром аліментів, які просить стягнути позивач на своє утримання, зазначив, що позивач ще 25 листопада 2016 року влаштувала дитину до дитячого садочку, тому, у разі якщо їй не вистачає коштів може приступити до роботи та отримувати заробітну плату. Йому відомо, що позивач брала в банках кредити, але він не має намір допомагати їй їх виплачувати, сплачуючи аліменти, оскільки вона не радилася з ним. коли укладала кредитні договори. Просив врахувати, що з нього рішенням суду вже стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки заробітку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує щомісяця одноразову допомогу по народженню у розмірі 860 грн, яку вона повністю витрачає на доньку, інших доходів не має, тому коштів їй не вистачає. Не заперечувала, що дитину оформила до дитячого садочку, але в звязку з хворобою дитина відвідувала садочок тільки у листопаді 2016 року, знаходиться під постійним наглядом лікаря, тому вийти на роботи позивач не може. Відповідач добровільно їй допомогу не надає, хоч працює на промисловому підприємстві, щомісяця отримує стабільну заробітну плату, інших утриманців, крім доньки, не має, тому вона вважає, що він може надавати допомогу їй, як матері спільної малолітньої дитини, яка не досягла трьох років. Просить позов задовольнити повністю. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 3/, відповідач дійсно є батьком дитини [PERSON], [INFO] /а.с. 4/, догляд за якою на цей час здійснює позивач, з якою дитина проживає. Встановлено також, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує одноразову допомогу по народженню 1-єї дитини у розмірі 860,00 грн /а.с. 15/, і хоч згідно з довідкою № 01-38/08 від 30.01.2017 [PERSON], [INFO] з 21.11.2016 відвідувала КДНЗ № 132, позивач не працює, інших доходів крім соціальної допомоги не має, коштів у неї не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] працює машиністом екскаватора в карєрі ПрАТ «ІнГЗК», середній розмір його заробітної плати становить 6226,47 грн /а.с.23/, інших утриманців, крім малолітньої дитини, не має. Згідно з приписами ч.4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, \~материнства та стягнення аліментів», \~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, \~матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, \~непрацездатних чоловіка, \~дружини, батьків, повнолітніх дочки, \~сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач працює, отримує щомісяця стабільну заробітну плату, інших утриманців крім малолітньої дитини, не має. Посилання відповідача на те, що позивачу потрібні кошти на погашення самовільно отриманих кредитів, суд не може прийняти, як доказ неможливості сплати ним аліментів на утримання непрацездатної матері малолітньої дитини, оскільки, як зясувалося в судовому засіданні, кредитні договори позивачем було укладено під час спільного проживання сторін, для загальних потреб, отже відповідач був обізнаний про наявність кредитів. До того ж, доказів куди саме позивач витрачатиме кошти, відповідач не навів та суду не надав. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує також розмір доходів позивача, яка хоч і не працює, але її сукупний дохід з урахуванням допомоги по народженню дитини у розмірі 860,00 грн, аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки доходів відповідача, та аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки, не буде меншим від прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» для осіб відповідної категорії. Тому суд вважає, що саме у розмірі 1/6 частки доходу відповідача буде справедливим та обгрунтованим стягнення з нього аліментів у цій справі. Встановленим у справі обставинам відповідають правовідносини, передбачені ч.2 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітної плати (доходу), тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: partial