Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 82. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є ті обставини, що у них виявилися різні погляди на життя, та на взаємовідносини у родині. Відповідач робив грошові ставки у букмекерських конторах, витрачаючи при цьому грошові кошти з сімейного бюджету, позичав гроші в банківських установах без її відома та згоди. З цих підстав в їх родині стали виникати конфлікти та сварки, що призвело до взаємного відчуження та до небажання підтримувати спільне життя. Позивач вказала, що, не дивлячись на проживання в одному будинку, з квітня 2018 року припинені шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, проте від відповідача до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 18 серпня 2006 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2006), актовий запис №82. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 05.08.2009, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3589) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 05.05.2017, виданого Фрунзенським районним у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №229), де батьками дітей зазначені сторони по справі. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved