Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18.08.2001 року вона та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. 22.05.2012 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва їх шлюб було розірвано. Дитина постійно проживає з нею ([PERSON]), вона сама займається її вихованням та утриманням. Батько дитини - [PERSON] з донькою не проживає, вихованням та утриманням її не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріально не допомагає, аліменти не виплачує. Дочка навчається в п'ятому класі середньої загальноосвітньої школи №224. За час навчання дитини в даній школі батько [PERSON] в школу жодного разу не приходив, не відвідував батьківські збори. [PERSON] жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, що свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з цим, вона ([PERSON]) звернулася до органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. На засідання комісії викликали [PERSON], однак він двічі не з'явився, хоча був запрошений належним чином. На комісії була присутня дитина, яка підтримала її заяву, що батько не бере участі у її вихованні та утриманні. За результатами розгляду заяви орган опіки та піклування надав висновок, згідно якого вони вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Враховуючи це, звернулася до суду з даним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, оскільки він є безпідставний, вона ніколи не чинила відповідачу перешкод в спілкуванні з дитиною, ніколи не заперечувала їх спілкуванню, ніколи не було такого, щоб приходив до них відповідач, а вона його не впускала чи забороняла приходити, спілкуватися з дитиною. Пояснила, що як після розлучення, так і після прийняття рішення про стягнення аліментів вона жодного разу не отримувала матеріальної допомоги на утримання дитини, аліментів від відповідача. Про стягнення з відповідача аліментів останній знав, подавав свої заперечення щодо розміру аліментів, що було судом враховано. Розірвання їх шлюбу було за позовом відповідача, вона не була присутня в суді, дізналася про таку справу та рішення взагалі в червні 2012 року, тоді ж дізналася і про те, що у відповідача друга сім'я, народилася дитина. Ці обставини вважає і були підставою для розлучення. За час розгляду справи про позбавлення відповідача батьківських прав думка дитини не змінилася, вона не хоче з ним спілкуватися. Зазначила, що вона проживає разом з дитиною, сама займається її вихованням, утриманням. За останні два роки відповідач жодного разу не приходив до дитини, не телефонував їй, не поздоровляв зі св'ятами, не цікавився взагалі дитиною, її життям, здоров'ям. Останній раз відповідач бачився з дочкою в травні 2012 року. Зазначила, що коли відповідач пішов від неї (позивача), він забрав все золото і її, і дитини, і її матері, він має борги в банках, має борг її батьку. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні з малолітньою дитиною, посилаючись на те, що він перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2001 року. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між ним та [PERSON] розірваний рішенням суду від 22.05.2012 року. Останнім часом відносини між ним та [PERSON] погіршилися з причин того, що вони мають різні погляди на життя, стали чужими людьми один до одного. На даний час [PERSON] стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Він не взмозі займатися та брати участь у вихованні доньки. На його прохання щодо вирішення даного питання мирним шляхом [PERSON] відмовляє, пояснюючи тим, що справа знаходиться в суді. Такі дії порушують його права як батька, оскільки він має намір проводити більше часу зі своєю донькою. 10.02.2014 року він був вимушений звернутися до Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві з письмовою заявою відносно [PERSON], якою просив попередити працівників міліції про відповідальність останньої про підбурювання дитини відносно нього. Враховуючи викладене, звернувся до суду з зустрічним позовом та просив суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою та визначити його участь у вихованні доньки у формі спілкування з нею щосуботи кожного місяця з 10-ї до 13-ї години. В судовому засіданні представник позивача просив відмовити з задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав та задовольнити їх зустрічний позов. Пояснив, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] і він бажає і хоче з дитиною спілкуватися, але не може це робити, оскільки позивачка [PERSON] йому в цьому перешкоджає, у зв'язку з чим був вимушений звернутися до міліції. Не заперечував того, що це відбулося під час розгляду справи в суді, до цього [PERSON] нікуди не звертався. Зазначив, що між сторонами склалися з 2012 року складні сімейні стосунки. [PERSON] має іншу сім'ю, він працює а у вихідні дні приділяє більше уваги маленькій дитині від другого шлюбу, новій сім'ї. На даний час у [PERSON] складне матеріальне становище. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала наданий ними висновок, вважала, що є всі підстави для задоволення позову [PERSON] Пояснила, що на комісії була присутня дитина сторін, яка повідомила, що це вона просила маму про позбавлення батька батьківських прав, що батько не приходив до неї, не телефонував, не цікався нею. Дитина пояснювала все спокійно. Щодо звернень батька дитини - [PERSON] до них, пояснила, що було лише одне звернення в період розгляду справи в суді, до цього [PERSON] до них не звертався щодо чинення йому перешкод в спілкуванні з дитиною чи з інших причин. Вважала, що підстав для задоволення зустрічного позову немає. Представник Прокуратури Дніпровського району міста Києва в судовому засіданні вважала, що є всі підстави для задоволення позову [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], це буде відповідати інтересам дитини. Просила врахувати, що позов [PERSON] повністю доведений в суді наданими документами, показами свідків, висновком органу опіки та піклування. Є всі докази того, що [PERSON] життям дитини не цікавився і не цікавиться, не надає матеріальної допомоги, не відвідує дитину. Підстав для задоволення зустрічного позову, вважає, немає. Вислухавши пояснення [PERSON], представника [PERSON], представників Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Прокуратури Дніпровського району міста Києва, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 18.08.2001 року між сторонами - [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. 22.05.2012 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано, з позовом про розірвання шлюбу звертався [PERSON], рішення було заочне, справа була розглянута без участі [PERSON] Після розірвання шлюбу сторін їх дитина - дочка [PERSON] залишилася проживати з матір'ю - [PERSON] 24.12.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва було постановлено рішення, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.11.2012 року і до повноліття дитини. З даного рішення слідує, що [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини його доходів. [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав свої письмові заперечення, в яких зазначав про те, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], але не ? частину, а 1/6 частину, оскільки він проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], з якою мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]; його дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини, так як на його утриманні знаходяться дружина і малолітня донька [PERSON]. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження ВДВС Дніпровського РУЮ у міста Києві. Згідно довідки від 11.11.2013 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві - стягувач аліментів [PERSON] не отримує і не отримувала аліменти від боржника [PERSON] по виконавчому листу, виданому на підставі рішення суду від 24.12.2012 року. Довідка видана за період з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] і на час розгляду справи в суді не отримала від [PERSON] жодної виплати в рахунок сплати аліментів. Посилання представника відповідач [PERSON] на те, що останній не знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, не може бути прийняте до уваги, оскільки це спростовується тим, що ним надавалися до справи письмові заперечення, в яких він повідомляв, що не згоден з запропонованим позивачем розміром аліментів - ? частина, просив визначити розмір - 1/6 частину з урахуванням наявності у нього нової сім'ї та ще одної дитини, [INFO]. З довідки Дитячої музичної школи №13 ім. М.І.Глінки від 22.10.2013 року, довідки середньої загальноосвітньої школи №224, характеристики з вказаної школи на дитину, слідує, що дитиною [PERSON] опікується тільки мати - [PERSON], яка контролює навчання дитини, поведінку, приділяє багато уваги вихованню доньки; батько дитини інтересу до її виховання та навчання не виявляв, в школу жодного разу не приходив, батьківські збори не відвідував. Ці обставини в судовому засіданні не заперечував та не спростовував представник [PERSON] [PERSON] зверталася до органу опіки та піклування з заявою про надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх доньки [PERSON] і відповідно до Висновку вказаного органу опіки та піклування від 09.12.2013 року №8737/41/2/103 останні вважали за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В даному висновку зазначено, що комісією було встановлено те, що дитина проживає з матір'ю [PERSON], яка самостійно займається її вихованням та утриманням. Батько дитини [PERSON] з січня 2012 року з донькою не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріально не допомагає, в школу жодного разу не приходив, не відвідував батьківські збори, жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, що свідчить про самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків. На засідання комісії [PERSON] двічі не з'явився, хоча був запрошений належним чином. Малолітня дитина [PERSON] була присутня на засіданні комісії, підтримала заяву матері та підтвердила, що батько не бере участі у її вихованні та утриманні. Встановленими, підтвердженими та неоспореними стороною відповідача [PERSON] є наступні факти: з січня 2012 року відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав; вихованням дитини не займався, життям, навчанням, здоров'ям дитини не цікавився, дитину не відвідував. З січня 2012 року як до прийняття рішення суду про стягнення аліментів (24.12.2012 року), так і після постановлення вказаного рішення суду, відкриття виконавчого провадження - аліменти на утримання дитини не сплачував, матеріальної допомоги не надавав. Не надавалася ніяка матеріальна допомога та не сплачувалися аліменти і в період розгляду даної справи про позбавлення батьківських прав в суді (позов надійшов до суду 18.12.2013 року). Судом враховується і те, що [PERSON] двічі не з'являвся на запрошення до комісії органу опіки та піклування, не з'являвся жодного разу в судові засідання, що свідчить, на думку суду, про небажання приймати участь у вирішенні питання стосовно його дитини. Посилання представника [PERSON] на те, що останній не приходив до дитини [PERSON], не приймав участі в її вихованні із-за складних сімейних стосунків з позивачем [PERSON], із-за зайнятістю на роботі, із-за необхідності приділяти увагу другій дружині, дитині [PERSON], [INFO], - суд не може прийняти як належні та допустимі, прийнятні обставини щодо причин ухилення від виховання та утримання дитини [PERSON]. Зазначене про складні стосунки між сторонами взагалі є безпідставним, оскільки з січня 2012 року сторони не мають ніяких відношень, не спілкуються, не зустрічаються. Не може бути враховано судом і те, що в період розгляду справи в суді [PERSON] звертався до Служби у справах дітей (25.02.2014 року), до Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві (13.02.2014 року) з приводу чинення позивачем [PERSON] перешкод в спілкуванні з дитиною [PERSON], оскільки дані звернення були вже під час розгляду справи в суді (позовну заяву [PERSON] отримав згідно поштового повідомлення 25.01.2014 року). Крім цього, жодного доказу, пояснень з приводу того, коли саме приходив [PERSON] до дитини і йому чинила перешкоди в спілкуванні з нею [PERSON] - представник [PERSON] в судовому засіданні не надав. Позивач [PERSON] заперечувала те, що [PERSON] під час розгляду справи приходив до дитини, а йому хтось чинив перешкоди в їх спілкуванні. Таким чином, на думку суду, вказані вище звернення [PERSON] до зазначених органів були безпідставні та спрямовані на отримання документів про наявність таких звернень для подачі їх до зустрічного позову. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Відповідно до ст.ст. 153, 155, 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст.159 СК України у разі спору між батьками, суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи вимоги вказаних статей Сімейного кодексу України та встановлені і доведені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON]. Дані позовні вимоги є доведені та неспростовані відповідачем [PERSON] Навпаки, наданими в судовому засіданні стороною відповідача [PERSON] документами та поясненнями представника [PERSON] підтверджено той факт, що ще до розірвання шлюбу сторін, з січня 2012 року, і до подачі [PERSON] даного позову до суду - відповідач [PERSON] самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його доньки [PERSON], не надавав на її утримання матеріальної допомоги, не займався її вихованням, не цікавився її життям, навчанням, здоров'ям. Жодної перешкоди в спілкуванні, вихованні дитини [PERSON] відповідачу [PERSON] не чинилося як [PERSON], так і будь-якими третіми особами. Це було встановлено в суді як доказами та поясненнями [PERSON], так і поясненнями представника [PERSON], наданими в судовому засіданні, показами свідків. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] є безпідставні, до них не надано жодного належного та допустимого доказу. Викладені в зустрічному позові факти повністю спростовані стороною позивача [PERSON] та наявними у справі документами. Всі викладені вище обставини підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки зі сторони [PERSON] Суд враховується і приєднана до справи заява дитини [PERSON], та її пояснення, надані на комісії Органу опіки та піклування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved