Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 24 липня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 19. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який фактично мешкає разом з нею та знаходиться на її піклуванні. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що правовідносини між ними припинені в літку 2014 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довір'я. На даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбно - сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб. Спору про розподіл майна немає, дитина залишається мешкати з нею. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечує, просить слухати справу за його відсутністю. Відповідно до ст. 197 України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 липня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 19. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сім'єю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з літку 2014 року, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, але наполягає на том, щоб їй була залишена дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому після шлюбне прізвище позивача визначити як - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved