Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 березня 2014 року, між нею та відповідачем, укладений шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, що призводило до того, що в сімї часто відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю - не має. Подружні відносини між ними припинилися з листопада 2014 року. З цього часу вони почали проживати окремо один від одного. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просить суд шлюб розірвати. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] матеріально їй та їх спільній дитині - не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона одна не має можливості утримувати їх малолітню доньку. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] - розірвати, малолітню доньку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Букартик, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1 500 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. до досягнення донькою трьох років. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Одночасно уточнила позовні вимоги, та просить при розірванні шлюбу залишити їй прізвище Букартик, та зазначила, що шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] за актовим записом № 95. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №111895 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 26 березня 2012 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб 26 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №95 (а.с.10). -2- У сторін 09 вересня 2014 року народилась донька - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №302667 виданого виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 15 вересня 2014 року (а.с.11). З копії Акту обстеження умов проживання виданого виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №733 від 17 червня 2016 року, стверджуються що малолітня донька [PERSON], 09 вересня 2014 року, з дня свого народження проживає з своєю матірю [PERSON] за адресою с. В.Лучки, вул. Підлісна, буд. №124 Мукачівського району Закарпатської області (а.с.12). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дитини, яка для повного і гармонійного розвитку її особистості повинна рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати їй матеріальну допомогу. Також, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивача до досягнення донькою повноліття трьох років, оскільки на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших видів доходів не має. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. -3- Після розірвання шлюбу, позивачу [PERSON] залишити прізвище «Букартик». Малолітню доньку - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved