Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, [PERSON] , [INFO] , є власником та проживає за адресою: [ADDRESS] . Даний житловий будинок належить на підставі договору дарування від 29 грудня 1998 року, зареєстровано в реєстрі за №1-3861, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москаленко П. Вона добросовісно використовує дану житлову площу, сплачує кошти за проживання, що підтверджується розрахунковими книжками. За власні кошти утримує даний житловий будинок у належному стані, постійно проводить капітальні та поточні ремонти. В належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , її син. Відповідач протягом року не проживає, при цьому, зніматися з реєстраційного обліку (виписуватися) з житлового будинку не бажає. Зазначені обставини підтверджуються доданим до позову Актом обстеження фактичного проживання від 31.03.2020 року, підписаний сусідами ( [PERSON] , [PERSON] ), згідно якого комісія провівши обстеження фактичного проживання у її сім`ї, встановили факт не проживання відповідача у житловому будинку [ADDRESS] з червня 2019 року. В житловому будинку відсутнє будь-яке майно належне відповідачу, він житловим будинком зовсім не цікавляться, не несе витрат на утримання житла. Вона повинна сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги по житловому будинку з урахуванням реєстрації відповідача, через його реєстацію у будинковолодінні вона не може оформити субсидії, а тому виникла необхідність звернутися до суду. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні не отримав, останнє повернуто за закінченням встановленого строку зберігання, яке міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як вбачається із копії Договору дарування жилого будинку від 29.12.1998р., посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.М., Гнатків Юлія Миколаївна подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається з трьох кімнат жилою площею 40,8 кв.м. та однією кухнею, який розташований на земельній ділянці площею 646,0 кв.м. Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується Актом №37 від 31.03.2010р., згідно якого громадянин [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з червня 2019 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] - в будинку немає. Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з червня 2019 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] - в будинку немає, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими. Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності чле\-на сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved