Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 21 лютого 2018 року вона надала у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 82000 грн. Між сторонами було встановлено, що повернення коштів відбуватиметься щомісячно у сумі не менше 1700 грн., починаючи з березня 2018 року та відповідач повністю поверне борг до 28 лютого 2022 року. Розписку за довіреністю від імені позивача підписував [PERSON] , що діяв на підставі довіреності серії НХМ 296828, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпко В.О. Розписку було складено в присутності двох свідків. Відповідач постійно порушує зобов`язання та станом на 25 січня 2021 року повернула кошти у сумі 4000 грн. Залишок боргу становить 78000. Позивач неодноразово зверталася до [PERSON] з вимогою виконання графіку розрахунків, але відповідач від спілкування ухиляється. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість у сумі 78000 грн. та судові витрати у сумі 933 грн. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 05 лютого 2021 року справу було прийнято до провадження та вирішено проводити його розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що 21 лютого 2018 року вона надала [PERSON] у борг 82000 грн., про що відповідач власноручно написала розписку, у якій зобов`язалася сплачувати борг щомісячними платежами. Відповідач повинна була почати сплачувати борг з березні 2018 року по 1700 грн. щомісячно, але виконувала зобов`язання з порушеннями, оскільки сплата відбувалася не щомісячно та значно меншими платежами по 300-400 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги взнала в повному обсязі. Вказала, що через складні життєві обставини та хворобу її чоловіка вона повертала борг [PERSON] нерегулярно та меншими сумами, ніж будо узгоджено у власноручно написаній нею розписці від 21.02.2018 року. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що 21 лютого 2018 року вона особисто була присутньою під час складання [PERSON] розписки про отримання від [PERSON] грошових коштів у сумі 82000 грн. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні було досліджено оригінал розписки від 21 лютого 2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 82000 грн. Умовами договору передбачено порядок повернення\~суми боргу шляхом\~\~сплати позичальником щомісячних платежів у розмірі 1700 грн., починаючи з березня 2018 року з кінцевим строком повернення до 28 лютого 2022 року. Згідно\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У\~статті 16\~ЦК\~України \~встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормами ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~\~\~\~ У відповідності до приписів ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України\~передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідач свої\~зобов`язання\~щодо повернення\~коштів не\~виконала,\~доказів здійснення\~щомісячних платежів\~суду не\~надано. Таким чином, у даному випадку має місце прострочення виконання зобов`язання частинами (не менше 1700 грн. щомісячно), що дало позивачу підстави для пред`явлення вимоги про дострокове повернення всієї суми боргу. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.\~\~ Отже, за своєю суттю, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зміст розписки про одержання виконання у\~статті 545 ЦК України\~не встановлений, але, для забезпечення визначеності у відносинах суб`єктів логічним видається вказувати в ній, зокрема: підставу виникнення зобов`язання (наприклад, номер та дату укладення договору); ім`я (найменування) кредитора та боржника; суб`єктів, які здійснили виконання (боржник або інша особа) та які прийняли виконання (кредитор або управомочена ним особа); зміст зобов`язання (наприклад, сплата грошових коштів); дату або момент виконання зобов`язання; місце виконання зобов`язання; обсяг виконання (повний або частковий); місце знаходження (проживання) кредитора та боржника; дату і місце складення розписки. У частині 545\~ЦК\~ України\~ передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями\~статті 545 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог надано розписку від 21 лютого 2018 року, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні.\~ Встановлено, що розписка містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення, що свідчить про існування між сторонами договірних боргових відносин, а також підтверджує факт укладення саме договору позики, і засвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] грошової суми та наявність боргу. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами\~договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. В силу ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Таки чином,\~суд судом\~встановлено наявність\~між сторонами\~правовідносин,\~правова природа\~яких витікає з правочину, коли позикодавець виконав свій обов`язок перед кредитором і передав останньому грошові кошти, про що було складено відповідну боргову розписку, у зв`язку з чим позикодавець набув право на повернення боргу кредитором. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved