Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Генеральної прокуратури України, Одеської місцевої прокуратури №3, третя особа - Національна асоціація адвокатів України, про визнання професійного права, усунення перешкод у його реалізації, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що нею здійснюється незалежна адвокатська діяльність, в ході здійснення якої створюється перешкоджання у її реалізації з боку відповідачів, що виражається у неналежному здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №12016160500008887, яке здійснюється Одеською місцевою прокуратурою №3, що на думку позивача зумовлено вчиненням систематичних, цілеспрямованих та умисних дій щодо створення їй перешкод, як адвокату, яка здійснює захист підозрюваного у кримінальному провадженні, а відтак, просить: визнати факт порушення професійних прав адвоката; зобов'язати Одеську місцеву прокуратуру №3 усунути перешкоди у наданні позивачем правової допомоги підозрюваному [PERSON] шляхом зобов'язання слідчого Приморського ВП в місті Одеса ГУ НП в Одеській області повідомляти її про проведення слідчих, процесуальних дій; зобов'язати Генеральну прокуратуру України створити належні умови дотримання засад діяльності органів прокуратури, якими у відповідності до ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» є верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об'єктивність. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач - Генеральна прокуратура Українипро день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання представника не направила, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він проти задоволення позову заперечував. Відповідач - Одеської місцевої прокуратури №3про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання представника не направила. Третя особа - Національна асоціація адвокатів Українипро день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання представника не направила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Приморським ВП в місті Одеса ГУ НП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування, а Одеською місцевою прокуратурою №3 процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12016160500008887 за підозрою [PERSON] та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України. Як вказує позивач, відповідно до договору від 31 травня 2017 року за №19/17 про надання правової допомоги адвокат [PERSON] здійснює захист інтересів підозрюваного [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України. Судом також встановлено, що 26 вересня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлено до Малиновського районного суду міста Одеси для розгляду по суті. Як вже зазначено судом, позивач [PERSON] просить визнати її професійне право адвоката порушеним, усунути перешкоди та створити належні умови для його реалізації. З огляду на фактичні обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України судоустрій, судочинство, статус суддів; засади судової експертизи; організація і діяльність прокуратури, нотаріату, органів досудового розслідування, органів і установ виконання покарань; порядок виконання судових рішень; засади організації та діяльності адвокатури, тощо, визначаються виключно законами. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі його порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальних перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спір про припинення дії, яка порушує право, вирішується у порядку цивільного судочинства. З представлених суду матеріалів, обмеження цивільних прав та інтересів позивача не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що фактично [PERSON] оскаржує дії правоохоронних органів щодо неналежного здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №12016160500008887, оскільки на її думку з боку відповідачів вчиняються систематичні, цілеспрямовані та умисні дій щодо створення їй перешкод, як адвокату, який здійснює захист підозрюваного у здійсненні її адвокатської діяльності, проте у визначеному КПК порядку ці дії ним не оскаржувались. При цьому оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування належить до компетенції слідчого судді чи суду залежно від стадії кримінального провадження та в порядку визначеному КПК України, а у порядку цивільного судочинства може бути вирішено лише при наявності спору про право. Враховуючи викладені вище обставини суд не вбачає з боку відповідачів порушення прав позивача, як адвоката, що здійснює захист інтересів підозрюваного у кримінальному провадженні. Слід також зазначити, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту порушеного права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові (п. 3). Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року в справі № 6-951цс16, з якої вбачається, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини. Таким чином, оскільки на час розгляду справи між позивачем та відповідачами спір про порушення права, як адвоката, що здійснює захист інтересів підозрюваного у кримінальному провадженні відсутній, а обраний позивачем спосіб захисту прав за фактичних обставинах справи є неналежним, законні підстави для задоволення позову відсутні, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed