Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2018 року нею усиновлена малолітня [PERSON] , [INFO] , мати якої була позбавлена батьківських прав на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року, вона не перебувала у шлюбі, тому відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, було внесено зміни в актовий запис про народження дитини, прізвище змінене з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі батько вказано « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] », повторно видано свідоцтво про народження « [PERSON] », що народилася [INFO] , актовий запис № 181 від 09.02.2011 року. З самого початку проживання дівчинки в сім`ї стало зрозуміло, що це дуже складна дитина, але вона сподіваючись на педагогічну запущеність дитини, почала приділяти багато часу та уваги до виховання, бо дитина не вміла читати, рахувати і навіть спілкуватись. Вона приділяла вихованню та адаптації дитини весь свій вільний час, намагалась дати їй те, чого вона була позбавлена у ранньому дитинстві, а саме: любові, доброти та турботи, але всі намагання зводились нанівець, бо дитина не сприймала і не сприймає її як матір, як старшу людину, не проявляла елементарної поваги. Дитина крала, брехала, на зауваження взагалі не реагувала, кричала, без дозволу йшла з дому гуляти, приходила коли захоче, категорично не слухала, ігнорувала, зневажала її, навмисно ламала речі в домі, замки, постійно крала гроші та ключі. Дитина не проявляла реальної уваги та інтересу до навчання, в колективі з дітьми постійно конфліктувала, поводила себе знервовано, на зауваження вчителів не завжди реагувала правильно. Дитина зауважила їй, що не бажає називати її мамою, бо вона її не любить, ніколи не любила та не поважала, мала єдине бажання покинути дитячий будинок, підрости та знайти свою біологічну маму [PERSON] , яка навчила її красти та зневажати всіх. [PERSON] не розмовляла спокійно, постійно кричала та нервувала. Така обстановка в сім`ї привела до того, що її стан здоров`я значно погіршився, у неї виявлена онкологічна хвороба. Поведінка дитини змусила її звертатися за допомогою до практикуючого психолога та до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР за допомогою, у зв`язку з складними життєвими обставинами, пов`язаними з адаптацією при усиновленні, де була надана довідка, якою рекомендовано розглянути питання про розусиновлення (скасування усиновлення) дитини, бо сумісне проживання між усиновлювачем - [PERSON] та усиновленою дитиною - [PERSON] набули негативної динаміки. Спільне проживання не дасть ніяких позитивних результатів ні для матері, ні для дитини. Психологічна несумісність буде поглиблювати дистрес матері та дезадаптацію дівчинки. Позитивний розвиток відносин між жінкою та дитиною неможливий і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки як для жінки, так і для дитини. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить скасувати її усиновлення, неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (після усиновлення [PERSON] ), передавши неповнолітню [PERSON] на опікування Органу опіки та піклування (управління служби у справах дітей) Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та внести зміни до актового запису про народження № 181 від 09.02.2011 року, [PERSON] змінивши прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по - батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі батько « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 22 лютого 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради - Нікіфорова Ю.В. надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути цивільну справу без її участі і залучити до справи висновок органу опіки та піклування. Представник Управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради - Борисенко А.В. на електронну адресу суду надіслала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення в інтересах дитини. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 59, 81). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно висновку Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 118 від 11.11.2016 року [PERSON] може бути усиновлювачем і поставлена на облік в управлінні службі у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (а. с. 40-41). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2018 року [PERSON] усиновлена малолітня [PERSON] , [INFO] , також зазначеним рішенням встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , заочним рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року позбавлена батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 16-18). Також судом встановлено, що на підставі рішення суду від 26 січня 2018 року, внесено зміни до актового запису № 181 від 09 лютого 2011 року про народження [PERSON] , [INFO] , змінено прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові зазначено за заявою матері, ім`я, місце та дату народження дитини залишено без змін; в графі батьки записано: мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - за заявою матері. [PERSON] , [INFO] , повторно видане Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис № 181 (а. с. 9). 04 грудня 2020 року КЗ «Дніпропетровським центром соціально-психологічної допомоги» ДОР надано довідку № 129, з якої вбачається, що згідно результатів психологічного діагностування, включеного та відстороненого спостереження, у Богдани деформована потреба в прив`язаності, цінність родинних стосунків, присутні рентні установки - піклування про [PERSON] сприймається нею як даність, яку не слід цінувати. Тобто спостерігаються прояви нерозвиненості ціннісної та морально-етичної, емоційної сфери особистості, що не сприяє встановленню відносин між дівчинкою та [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] відсутні довірливі відносини, дівчинка не сприймає матір як авторитетну людину. Ті негативні навички, які керують її поведінкою, вона намагається впровадити у нові відносини у новій родині. Виховні страттегії [PERSON] виявляються нерезультативними, оскільки проти них у [PERSON] іде підсвідомий та свідомий протест. Спільне проживання не дасть ніяких позитивних результатів ні для матері, ні для дитини. Психологічна несумісність буде поглиблювати дистрес матері та дезадаптацію дівчинки. Таким чином, вищезазначене дозволяє стверджувати, що позитивний розвиток відносин між жінкою та дитиною неможливий і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки як для жінки, так і для дитини. Рекомендовано: сумісне проживання між усиновлювачем [PERSON] та усиновленої дитини [PERSON] набули негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про розусиновлення (скасування усиновлення) дитини (а. с. 12-15). 07 грудня 2020 року практикуючим психологом КНП «Міська поліклініка №1» ДОР Литвиненко Д.В. надано висновок, де зазначено, що на перший план дитини виступає емоційно-вольова незрілість з ознаками психо-емоційного травмування і проявом девіантної поведінки, має наявність тенденція до формування депресивного стану з проявом емоційної лабільності і негативізму. Критичість і логіка збережені. Самооцінка нестійка. Соціальна адаптація вікова (а. с. 11). Також судом було прослуханого аудіозапис, наданий позивачем з якого вбачається, що між усиновлювачем - [PERSON] та дитиною - [PERSON] склалися напружені стосунки, дитина ігнорує, не любить та не поважає позивача, визнає той факт, що краде гроші і її речі, шкодить їй, все робить на зло, зазначає, що бажає мати більш заможних та щедрих усиновлювачів (а. с. 28). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 19.02.2021 року за № 3/9-14, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , скасувати усиновлення, оскільки відповідно до довідки КЗ «Дніпровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, встановлено, що між малолітньою [PERSON] та [PERSON] відсутні довірливі відносини, дівчинка не сприймає матір як авторитетну людину. Ті негативні навички, які керують її поведінкою, вона намагається впровадити у нові відносини в новій родині. Виховані стратегії [PERSON] виявляються нерезультативними, осільки проти них у [PERSON] йде підсвідомий і свідомий протест. Спільне проживання [PERSON] не дасть ніяких позитивних результатів ні для матері, ні для дитини. Психологічна несумісність буде поглиблювати дистрес матері та дезадаптацію дівчинки. Рекомендовано сумісне проживання між усиновлювачем [PERSON] та усиновленою дитиною [PERSON] набула негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про скасування усиновлення. На цей час малолітня [PERSON] , [INFO], перебуває в КНП «ДЦГІМСД №6» ДМР. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] , має діагноз С50.5 (злоякісне новоутворення нижнього квадранта правої молочної залози) та потребує оперативного лікування. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 03.02.2021 року була заслухана мати, яка підтримала заяву щодо надання висновку про доцільність скасування усиновлення, у зв`язку з тим, що між нею та дитиною склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання та виконання своїх батьківських обов`язків (а. с. 74-75). Згідно із довідкою № 277 від 06.05.2021 року [PERSON] з 24.03.2021 року по 06.05.2021 року знаходилась на лікуванні в Дніпропетровському обласному клінічному онкологічному диспансері ДОР (а. с.95), та довідкою № 124675 серії 12 ААВ від 20.05.2021 року підтверджується, що [PERSON] встановлена третя група інвалідності безстроково (а. с. 94). За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 СК України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно із ч. ч. 3-5 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п. п.1-3 ч. ч. 1, 4 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний суд України в постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан та інше. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України передбачено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Відповідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а тому, враховуючи визнання позову Управлінням служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved