Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ТДВ «СТ «Домінанта», третя особа [PERSON], про стягнення страхового відшкодування в сумі 72750 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] в наслідок ДТП, спричиненого водієм забезпеченого транспортного засобу [PERSON], загинув її чоловік [PERSON]. Відповідальність винуватця ДТП була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта». 30 грудня 2015 року страхова компанія сплатила позивачу страхову виплату у розмірі 27250 грн. Враховуючи те, що розмір страхової виплати встановлено у сумі 100000 грн. позивач вважає, що їй не доплачено відповідачем в добровільному порядку 72750 грн., а тому просить суд стягнути вказану суму з відповідача на її користь. Збільшивши свої позовні вимоги додатково просила стягнути з відповідача на свою користь 19352,18 грн. інфляційних втрат та 3-х відсотків річних в зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування. В судовому засідання позивач [PERSON], її представник - адвокат Баленко Н.П. уточнені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Третя особа [PERSON], будучі належним чином завчасно повідомленим судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, неодноразово надавав заяви про розгляд справи у його відсутність, письмово заперечував проти позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 3-4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року, який 06 серпня 2015 року набрав законної сили встановлено, що 18 травня 2013 року з вини водія автомобіля ЗАЗ TF69YO д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на 9-км автодороги Шишаки-Поділ сталось ДТП під час якої загинув чоловік позивача [PERSON] (а.с.7-8). Крім вироку суду факт загибелі [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 20 травня 2013 року Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 09 (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу ЗАЗ TF69YO д.н.з. [NUMBER] на час скоєння ДТП застрахована ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується копією полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1697505 від 19.03.2013 року (а.с.59). 18 травня 2013 року водій забезпеченого транспорту [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку (а.с.60-61). Аналогічна заява, а також заява про виплату страхового відшкодування була подана відповідачу потерпілою (дружиною загиблого) [PERSON] (а.с. 62-64). 15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином за фактом вищевказаного ДТП. Ухвалою суду від 29 вересня 2016 року позовну заяву за клопотанням позивача залишено без розгляду (а.с.79-80). Згідно страхових актів № 1118/15ЦВ від 22.12.2015 страховою компанією визначено розмір страхового відшкодування у сумі 13764 грн. на поховання потерпілого [PERSON], а страховим актом № 1119/15ЦВ від 22.12.2015 року - розмір страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13764 грн.. Одержувачем вказаних коштів в обох випадках є [PERSON] (а.с.65-66). З пояснень позивача та її представника вбачається, що копії вищенаведеного вироку суду по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та інших судових рішень з цього приводу ними до ТДВ «СТ «Домінанта» не направлялись. Будь-які узгодження розміру належного позивачу страхового відшкодування не проводились. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників в Україні шляхом прийняття Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV запроваджено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV страховик (здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Так, згідно ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Як встановлено судом позивач [PERSON] є працездатною оскільки не є інвалідом та не досягла пенсійного віку, а отже не має право на отримання страхового відшкодування в порядку п.27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV. Згідно п.п. 27.3-27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином максимальна сума страхової виплати на яку може претендувати позивач [PERSON], як працездатна дружина загиблого [PERSON], яка здійснила його поховання обмежується 24 мінімальними заробітними платами місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що станом на 18 травня 2013 року складає 27528 грн. (24х1147), з яких на відшкодування моральної шкоди 13764 грн. (12х1147) та така ж сума на відшкодування витрат на поховання. Згідно п. 27.5 ст. 27 Закону № 1961-IV відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно п.п. 9.1., 9.3 ст. 9 вищевказаного закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами 30 грудня 2015 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 27528 грн. двома платежами по 13764 грн. кожний (а.с. 65-66, 72). При цьому в позовній заяві позивач вказала іншу суму 27250 грн. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача про необхідність сплати їй страхового відшкодування у сумі 100000 грн. не ґрунтуються на вимогах закону оскільки вказана сума обмежує розмір страхових виплат, що підлягають виплаті страховиком у разі завдання шкоди життю та здоров'ю одного потерпілого, але не встановлює обов'язку для страховика здійснити виплату страхового відшкодування саме у цьому розмірі. В даному випадку страховик в повному обсязі виплатив позивачу [PERSON] страхову виплату на яку вона має право відповідно до вимог п.п. 27.3-27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, а отже у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю. На думку суду не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 19352,18 грн. інфляційних втрат та 3-х відсотків річних в зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування, виходячи з нижче вказаного. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто, поміж іншого, із факту завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). З пояснень позивача вбачається, що узгодження розміру страхового відшкодування яке підлягало виплаті потерпілій [PERSON], нею з відповідачем не проводилось, а отже кінцевий строк прийняття рішення та виплати страхового відшкодування страховиком становить 90 днів. В той же час згідно абзацу 4 п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Як вбачається з матеріалів справи за фактом загибелі в ході ДТП [PERSON] було невідкладно розпочато кримінальне провадження № 12013180360000267 за ч.2 ст. 286 КК України. 06 липня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні Шишацьким районним судом Полтавської області винесено обвинувальний вирок відносно [PERSON], який набрав законної сили 06 серпня 2015 року. Крім того в порядку цивільного судочинства в період з 16 по 29 вересня 2015 року в Шишацькому районному суді розглядалась цивільна справа № 551/952/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином, а саме спричиненням вищевказаної ДТП. Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду набрала законної сили 05 жовтня 2015 року (а.с.80). Враховуючи те, що ТДВ «СТ «Домінанта» не являлась стороною даних кримінальної та цивільної справ, у відповідності до вимог КПК України та ЦПК України та Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення за наслідками розгляду даних справ з відмітками про набрання ними чинності відповідачу судом самостійно не направлялись, а отже про набрання ними чинності відповідач міг дізнатись лише від заінтересованих учасників судового розгляду або шляхом моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень. В супереч встановленого ст.ст. 10, 60 ЦПК України обов'язку доказування та неможливості доказування ґрунтуватись на припущеннях стороною позивача не надано жодного доказу щодо часу отримання відповідачем копії вищевказаних судових рішень після набрання ними законної сили. Клопотання про витребування таких доказів з інших джерел стороною позивача також не заявлялось. В той же час розгляд обставин ДТП та її наслідків в вищевказаних кримінальній та цивільній справах є безумовною обставиною для припинення визначених п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV строків виплати страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, а також з урахування строків в які обставини ДТП розглядались в кримінальному та цивільному судочинстві, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем строків виплати страхового відшкодування, а вимоги позивача про нарахування інфляційних втрат та 3-х відсотків річних з 01 червня 2013 року по 30 грудня 2015 року не ґрунтуються на вимогах закону, а отже задоволенню не підлягають. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 727,50 грн. сплаченого позивачем судового збору. Під час судового розгляду позовні вимоги були збільшені позивачем на 19352,18 грн., а отже відповідно до вимог пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 та ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягають оплаті судовим збором у сумі 193,52 грн. Ухвалою суду від 10.11.2016 року сплату судового збору в цій частині відстрочено до постановлення судом рішення у справі. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд,

Outcome: approved