Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 14.05.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №461. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що три роки тому відповідач почав систематично їздити до Польщі на заробітки, у зв'язку з чим по шість, а то й по дванадцять місяців не перебував вдома з сім'єю. Відповідно позивачка була вимушена самостійно вирішувати всі питання матеріального, побутового та іншого характеру спільної сім'ї, в тому числі спільної дитини. Стверджує, що протягом останніх десяти місяців її відносини з відповідачем значно погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, однак шлюб між сторонами на даний час не розірвано. Спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивач звертає увагу суду на те, що протягом трьох років відповідач по справі один раз привітав сина з днем народження та подарував 10000 гривень, однак в інших випадках жодного разу не намагався виконувати свої батьківські обов'язки ні в частині морального виховання, ні в частині матеріального забезпечення. При цьому, позивач неодноразово намагалась досягти усної домовленості з відповідачем щодо матеріального утримання дитини і виконання ним своїх обов'язків, а також намагалась домовитись з відповідачем щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон, однак відповідач категорично відмовляється вирішувати будь-які питання щодо утримання сина. Вказує, що дитина на даний час навчається у Чернівецькій спеціалізованій школі І-го ступеня №9. На дитину необхідні значні витрати, зокрема на продукти харчування, навчання, одяг, взуття, харчування в школі, кошти на додаткові заняття з англійської мови, спортивні гуртки, належний відпочинок та належні умови проживання. На даний час ці витрати складають близько 5000 гривень щомісяця та покладаються виключно на позивачку. Стверджує, що вона на даний час працює, однак їй важко самостійно утримувати дитину. Також на неї покладаються комунальні витрати за проживання в квартирі з сином, забезпечення всім необхідним. Позивач вказує, що наскільки їй відомо аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей у відповідача немає. Також позивач вважає, що відповідач є здоровою, працездатною особою, останні три роки їздить на заробітки у Польщу, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак добровільно ухиляється від цього. Таким чином, позивачка вважає, що з урахуванням встановленої чинним законодавством суми прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в сумі 2500 гривень щомісяця. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Вказала, що дійсно минулого року на день народження дитини відповідач подарував сину кошти в сумі 10000 гривень, однак на даний час матеріальної допомоги на утримання сина не надає. При цьому, окрім необхідних витрат на дитину вона щомісяця сплачує 400 гривень за спортивні заняття дитини та 1200 гривень за курси англійської мови. Наскільки позивачці відомо, відповідач має відкриту робочу візу в Польщу та зі слів відповідача їй відомо, що він заробляє приблизно 500 доларів США щомісяця. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували щодо стягнення з відповідача аліментів в сумі 1000 гривень щомісяця. Відповідач суду вказав, що дійсно періодично виїжджає на заробітки в Польщу та заробляє приблизно 6000 гривень щомісяця. Також він має у власності автомобіль 2007 року випуску. Інших дітей на утриманні не має, нерухомості у власності також не має. При цьому, відповідач звернув увагу суду на те, що позивачка по справі не дозволяє йому бачитись з сином, він хотів пересилати їй щомісяця грошові кошти, однак вона відмовилась. Також він бажав купити дитині приладдя до школи, але позивачка все купила сама. Спроможний сплачувати у місяць не більше 1200 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №461, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки ПП «Регіон-Центр» №2021 від 04.06.2018 року (а.с.11) позивачка [PERSON] та неповнолітній [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько неповнолітнього - [PERSON], зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При цьому, твердження позивачки в судовому засіданні з приводу того, що останній не допомагав їй з утриманням спільної дитини - знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на дитину підлягає частковому задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково, суд також виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших непрацездатних членів сім'ї чи неповнолітніх дітей на його утриманні не перебуває. Разом з тим, суд враховує і те, що утримання дітей є і обов'язком позивачки, яка є працездатною особою. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього - [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 гривень щомісячно, починаючи з 11.06.2018 року до настання ним повноліття,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial