Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в сумі 2500 гривень щомісячно на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду і до її повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 22 квітня 2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач після припинення шлюбних стосунків взагалі відмовився приймати участь в утриманні їхньої доньки. Їхня донька постійно хворіє. На лікування дитини потрібні значні кошти. Також, кошти потрібні для придбання продуктів харчування, одягу. На даний час вона не працює у зв'язку з доглядом за донькою, отримує допомогу від держави. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати у добровільному порядку кошти, але її розмови нічого не змінили. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом по стягнення з відповідача аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки в сумі 2000 гривень щомісячно. Крім того, відповідачем також було подано письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 39-41). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які просили справу розглянути у їхню відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 22 квітня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року, з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2017 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років (а.с. 43). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від доньки, при цьому є особою працездатного віку. Відповідно до довідки від 02 лютого 2018 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільпо-ФУД», [PERSON] працює в ТОВ «Сільпо-Фуд» на посаді продавця продовольчих товарів, Відділ свіжих продуктів по теперішній час (а.с. 44). Згідно довідки про отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку від 15 липня 2016 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, [PERSON] зареєстрована у Державній службі зайнятості як безробітна з 30 грудня 2015 року. Припинено реєстрацію з 14 липня 2016 року у зв'язку з поданням письмової заяви про бажання здійснення догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку. (а.с. 5). З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України про обопільний обов'язок батьків в утриманні та вихованні дитини, суд, беручи до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, при цьому не заперечує проти утримання власної доньки, частково визнаючи позов, приходить до висновку про стягнення з останнього на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial