Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача Повного товариства «Ломбард «Дружба» ТОВ «Ремберг» і компанія», в якій просить, з врахуванням уточнених позовних вимог від 01.10.2020р., стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 23667 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона за трудовим договором працювала у Повному товаристві «Ломбард «Дружба» ТОВ «Ремберг» і компанія» касиром, однак, після її звільнення 20.11.2019р. за угодою сторін, їй не була виплачена заробітна плата за останній місяць роботи та не виплачена грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку. Також зазначає, що такими діями відповідача їй також була завдана і моральна шкода, яку вона просить їй відшкодувати. Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про місце і дату розгляду справи, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з підтвердженням заявлених вимог та не запереченням щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про місце і дату розгляду справи. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Як встановлено судом, згідно строкового трудового договору від 01.03.2019р., укладеного між Повним товариством «Ломбард «Дружба» ТОВ «Ремберг» і компанія» та [PERSON] , предметом цього строкового трудового договору є трудові відносини в межах, визначених цим договором, повноважень працівника, які реалізуються і за допомогою працедавця. Договір - це угода, згідно якої працівник зобов`язується виконувати роботу в межах посадових обов`язків та/або за письмовим наказом працедавця, а останній зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату, а також забезпечувати матеріальні та організаційні умови праці, необхідні для виконання ним своїх посадових обов`язків. Працівник зобов`язаний виконувати доручену йому роботу особисто і в межах його посадових обов`язків та/або за письмовим наказом працедавця. Працівник займає посаду касира-оцінювача. Цей договір є чинним з 01.03.2019р.(п. 1.2-1.6). Сторони визнають, що режим робочого часу працівника є повним робочим днем з 08.00 до 17.00 (п. 3.1). За виконання посадових обов`язків, вичерпний перелік яких передбачений додатком до цього договору, працедавець виплачує заробітну платню (посадовий оклад) працівникові у такому розмірі: 90 грн. за один робочий день; за виконання планових показників працівникові виплачуються бонуси. Розмір посадового окладу може бути збільшений на підставі додатково укладених сторонами письмових угод (п.4.1, 4.2). Також з трудової книжки [PERSON] вбачається запис Повного товариства «Ломбард «Дружба» ТОВ «Ремберг» і компанія» про те, що остання 28.02.2019р. згідно наказу №6-0000000045 від 28.02.2019р. прийнята на посаду касира торговельного залу. 20.11.2019р. згідно наказу №23-0000000045 від 20.11.2019р. звільнена з посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. З виписки АТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2020р. по картці [NUMBER] і додатковим каркам договору [PERSON] за період 01.03.2019-30.11.2019 вбачається про сплату по два рази на місяць як зарплату, ломбард Дружба, за період з березня 2019р. по жовтень 2019р. включно в сумі по 3381 грн. щомісячно. З заяв [PERSON] про скоєння злочину вбачається про звернення останньої до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про прийняття її заяви та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про безпідставну невиплату їй заробітної плати при звільненні та відшкодування за невикористану відпустку з боку Повного товариства «Ломбард «Дружба» ТОВ «Ремберг» і компанія». Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. За ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.п. 2, 7, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по не виплаченій заробітній платі за останній місяць роботи та не виплаченій грошовій компенсації за невикористану щорічну відпустку, а саме: заборгованості по заробітній платі за період з 01.11.2019р. по 20.11.2019р. в сумі 2734 грн. 90 коп., а також грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 4800 грн., оскільки вимоги позивача в цій частині основані на законі та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Так, така невиплата з боку відповідача вбачається з банківської виписки до рахунку позивача та з виписки з трудової книжки останньої, де зазначений період її роботи у відповідача. Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2020р. по картці [PERSON] за період 01.03.2019-30.11.2019, остання виплата їй заробітної плати відповідачем проведена за жовтень 2019р. включно. Щодо розрахунку заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд виходив з п.п. 2, 7, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, а тому заборгованість по заробітній платі вираховувалась судом таким чином: - 4200 грн.(нарахована заробітна плата)х2 міс.=8400грн.; 8400 грн. : 43дні (робочі дні за 2 останні місяці)=195 грн. 35 коп.; 195 грн. 35 коп. х14 днів (робочі дні у листопаді 2019р.)=2734 грн. 90 коп.; - 4200 грн. х 8 місяців (період роботи позивача у відповідача)=33600 грн.; 33600 грн. : 168 днів (всього кількість робочих днів за період роботи) =200 грн. х 24 дні (кількість днів відпуски)=4800 грн. В іншій частині позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі суд відмовляє в задоволенні за недоведеністю. Оскільки справляння і сплата податку на доходи фізичних осіб є обов`язком роботодавця, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 50000 грн., суд виходить із того, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, в який здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається позивачем, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, тому обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності та при визначенні її розміру враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи розмір заявлених позивачем вимог в цій частині, їх обґрунтування даною стороною, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. у відшкодування спричиненої останній моральної шкоди в зв`язку з втратою нормальних життєвих зв`язків, вимагання від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а в іншій частині суд відмовляє позивачу в задоволенні цих вимог за недоведеністю.

Outcome: partial