Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 3255,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовує зазначенням обставини, що відповідач рішення суду не виконує, від сплати аліментів ухиляється. Позивачка підтримала позов повністю в розмірі 3255,71 гривень, просить його задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що відповідач, який має постійну роботу та отримує пенсію, ухиляється від сплати аліментів. Відповідач позов не визнав, вважає, що заявлений позов про стягнення неустойки є необґрунтований, оскільки аліменти регулярно стягуються з його заробітної плати за місцем роботи та з отримуваної пенсії, інших постійних заробітків чи доходів він не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Позивачем на обґрунтування позовних вимог надано копії: довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області про перебування сторін у шлюбі з 10.04.1991 року по 07.11.2000 року (а.с. 3); свідоцтва про народження дитини сторін сина [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Також надані копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії рішень суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Під час розгляду справи в судовому засіданні судом встановлені обставини щодо звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення, виходячи з наступного. Суду надані лист від 25.02.2016 року № П-56/07-1-15 головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та довідки №№ 185, 186 від 26.04.2016 року про нарахування аліментів, видані Сарненською державною районною лікарнею ветеринарної медицини, з яких вбачається, що відповідачу вчасно нараховується заборгованість по аліментах, яка повність не виплачується з незалежних від відповідача [PERSON] причин, оскільки відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), а відповідно до ст. 26 Закону України «Про оплату праці» розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Заборгованість по аліментах при стягненні: з пенсії відповідача станом на 01.03.2016 року складає 2787,63 грн.; з заробітної плати відповідача станом на 01.04.2016 року складає 390,36 грн. Враховуючи припинення нарахування заборгованості зі сплати аліментів у звязку з досягненням сином [PERSON] віку 23 років, вказана заборгованість буде погашена найближчим часом. Як вбачається зі вказаних матеріалів справи, відповідач [PERSON] не мав об'єктивної можливості для сплати повної суми аліментів, будь-яких дій для ухилення від сплати аліментів не вживав, а заборгованість відповідача за аліментами виникла з незалежних від нього причин. Тобто, під час розгляду справи судом не було встановлено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Згідно зі ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів, що заборгованість по аліментам утворилася з залежних від відповідача причин, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів не підлягають задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ч. 5 ст. 11 ЦК України, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed