Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що вона проживала з чоловіком [PERSON], [INFO] по вул. Шевченка, 1, в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, якому на праві власності належали земельні ділянки загальною площею 0,99 га (ділянка № 1 площею 0,9200 га, ділянка № 2 площею 0,0700 га), призначені для товарного виробництва, виділені на підставі рішення IV сесії 13 демократичного скликаня від 21.08.1995 року Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 042637 від 14.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. 19.12.1997 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, позивач вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка та бажає оформити право власності на вищевказані земельні ділянки на своє імя. В нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини у звязку з тим, що Державний акт на право власності на земелю був виданий після смерті спадкодавця. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,99 га, призначені для ведення товарного виробництва, розташовані на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право приватної власності на земелю серії IV-ІФ № 042637 від 14.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133, [PERSON], на підставі рішення IV сесії 13 демократичного скликаня від 21.08.1995 року Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, належало право власності на земельну ділянку, площею 0,99 га, яка розташована на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, призначена для товарного виробництва, та до складу якої входять земельні ділянки: площею 0,9200 га та площею 0,0700 га (а.с. 5-5 зворот). 14.09.1980 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (позивач) та після державної реєстрації шлюбу останній було присвоєно шлюбне прізвище «Бондін» (а.с. 10). 19.12.1997 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (чоловік), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом, що підтверджується довідкою Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 19/02-32 від 23.10.2017 року (а.с. 6). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 226/2017 від 10.11.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (чоловік) (а.с. 21-29), згідно якої [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку загальною площею 0,99 га, яка розташована на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за законом на земельні ділянки у звязку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, який належить померлому [PERSON] (чоловік), був виданий після його смерті, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 710/02-31 від 10.11.2017 року (а.с. 9). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 320,0 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved