Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з 27 травня 2016 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час з відповідачем проживають окремо, дитина, залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні, відповідач будь-якої участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надана письмова заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 27.05.2016 року Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області судом встановлено, що сторони з 27.05.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що стверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітня дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає (а.с.7). Із довідки №158 Рожищенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини встановлено, що [PERSON] , 2016 року народження здоровий, на диспансерному обліку не перебуває (а.с.8). Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні малолітньої дитини не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку. На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є особою молодого віку, інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач дійсно ухиляється від обов`язку по утриманню малолітньої дитини, хоча зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, є працездатним і це гарантує стабільне надходження коштів на повсякденні потреби дитини і відповідає її інтересам, а тому з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин. На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 182, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved