Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилається на те, що уклала шлюб із відповідачем 21.12.2002 р., в шлюбі народилося двє дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, у звязку із протилежністю характерів і різними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності,\~ позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою.\~ Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач і відповідач уклали шлюб, який зареєстрований 21.12.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 1038 (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя\~ і протилежність характерів, що негативно впливає як на позивачку, так і на відповідача, а також на неповнолітнього сина, у звязку із чим збереження подружнього життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, у звязку з чим позивач заявила про неможливість збереження подружніх стосунків, відповідач з цього приводу\~ заперечень не має, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою, як ініціатором розірвання шлюбу.

Outcome: approved