Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із названою позовною заявою, якою просила суд стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету на користь позивача в рахунок відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих їй [PERSON] фондом України та його територіальним органом управлінням [PERSON] фонду України в Дзержинському районі міста Харкова щодо не нарахованої та не отриманої пенсії державного службовця за період з липня 2012 року по серпень 2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 85248,64 грн. шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією та бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що вона з вересня 2009 року перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні пенсійного фонду України м. Харкова, яке є правонаступником управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова і отримує пенсію за віком як державний службовець. Для призначення пенсії позивачем до органу пенсійного фонду надано довідку Харківської міської ради про складові заробітної плати за останні 24 місяці роботи з 01.09.2007 року по 31.08.2009 року за № 11 від 09.09.2009 року за формою, затвердженою постановою правління ПФУ від 30.10.2008 року № 19-11. На підставі цієї довідки позивачу призначено пенсію. У липні 2012 року позивачу здійснено перерахунок пенсії у звязку із виходом на пенсію на підставі довідки № 235 від 17.07.2012 року. У названій довідці містилась графа «інші виплати», де була відображена сума 2805,47 грн. надбавка 50 % посадового окладу згідно рішення ІІ сесії Харківської міської ради ХХІІ скликання від 19.10.1994 р. б/н. 20.07.2016 року позивач звернулася до управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати №109 від 15.07.2016 р. виданої Харківською міською радою та про перерахунок з 01.01.2016 р. на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 20.07.2016 р. №114, виданої Харківською міською радою. Управління відмовило Позивачу у проведенні перерахунку про що повідомило її листом від 21.07.2016 р. № 11971-02/26. Повивач скориставшись своїм правом звернулась з адміністративним позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова. Постановою Дзержинського районного суду від 12.09.2016 року по справі № 638/12737/16-а позов [PERSON] до управління про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень задоволений, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з вересня 2009 р. [PERSON] з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за рішенням II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994 р., грошової винагороди згідно постанови КМУ від 24.02.2003 р. № 212 «Про затвердження Порядку видачи грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків» на загальну суму 27289 грн. 01 коп. із збереженням проценту нарахування пенсії 82 % на момент виходу на пенсію. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року апеляційну скаргу управління задоволено частково. Постанову Дзержинського районного суду від 12.09.2016 року скасовано, прийнято нову, якою позов [PERSON] за період з вересня 2009 року по 05.02.2016 року залишено без розгляду та зобовязано управління провести перерахунок пенсії державного службовця. З врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки 50% посадового окладу та грошової винагороди згідно довідки про складові заробітної плати, виданої Харківською міською радою від 15.07.2016 року № 109, починаючи з 01.08.2016 року та виплатити її у повному обсязі, з врахуванням вже виплачених сум. При вивченні вищеназваних довідок про складові заробітної плати, позивачем зясовано, що в довідці, яка надавалася нею для перерахунку пенсії у 2012 р. Харківською міською радою, у розділі «інші виплати» було включено надбавку за рішенням II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994 р. на загальну суму 2805 грн. 47 коп. Однак ця сума управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова не була врахована при перерахуванні пенсії. Саме з 12.09.2016 р., як стверджує позивач, їй стало достеменно відомо, що управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щомісяця, з липня 2012 р. по 01.08.2016 р. незаконно не доплачувало їй пенсію у розмірі 932 грн.37 коп. (27289 грн. 01 коп.: 24 міс.: 100 х 82). У період з липня 2012 р. по серпень 2016 р. з вини органів [PERSON] фонду України позивач, згідно позовної заяви, недоотримала пенсію у сумі 39159 грн.54 коп.( 932 грн.37 коп. х 42 місяці ), з врахуванням індексу інфляції станом на 12.09.2017р. - 85248 грн.64 коп. Вказану суму позивач просить стягнути як упущену вигоду. 29.09.2017 до суду надійшли письмові пояснення відповідача у справі Шевченківського обєднаного управління [PERSON] фонду України м. Харкова, у яких представник просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення коштів за період з вересня 2009 року та відмовити у задоволенні позову. Від відповідача Державної казначейської служби України 17.10.2017 були подані письмові заперечення на позовну заяву, у яких представник, вважаючи вимоги щодо стягнення з держави недоотриманої пенсії та інфляційних збитків необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та посилався на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб'єктів. Позивач знаходився у правовідносинах з відповідним органом [PERSON] фонду України, саме внаслідок дій цього державного органу виникла підстава для звернення позивача до суду для відновлення порушених його прав. Окрім того, представник вказав, що судом не встановлена незаконність дій органів державної влади, тому у позивача немає підстав для відшкодування шкоди. 17.10.2017 представником відповідача [PERSON] фонду України подано письмові заперечення проти позову, у яких представник просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що цивільна справа за вказаним позовом підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, тому подано окреме клопотання про закриття провадження у справі, а також на те, що у даній справі відсутній обов'язковий елемент складу цивільного правопорушення (протиправність дій) та особлива умова застосування ст. 1175 Цивільного кодексу України - визнання нормативно-правового акту незаконним та його скасування, строк позовної давності позивачем пропущено, помилковий розрахунок суми відшкодування. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з положеннями процесуального закону, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визнаються малозначними і розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, як передбачено ч. ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України. Встановивши, що ціна позову становить 85248 грн. 64 коп., тобто менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку за участі сторін (їх представників) та третіх осіб у справі. Ухвалою суду від 22.11.2017 у задоволенні клопотання представника позивача у справі про закриття провадження у справі відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав необґрунтованості позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився, у письмових запереченнях просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про судове засідання, у письмових поясненнях просив суд розглянути справу за відсутності представника Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З вересня 2009 року позивач перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні [PERSON] Фонду України м. Харкова, яке є правонаступником управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (в подальшому - Відповідач по справі) і отримує пенсію за віком як державний службовець. Звертаючись до Управління [PERSON] фонду України у Московському районі м. Харкова за призначенням пенсії державного службовця, для розрахунку розміру позивач надала Харківської міської ради про складові заробітної плати за останні 24 місяці роботи з 01.09.2007 р. по 31.08.2009 р. за № 111 від 09.09.2009 р. за формою, яку затверджено постановою Правління [PERSON] фонду України від 30.10.2008 р. № 19-11. Згідно з довідкою № 111, виданій позивачу, до складу заробітної плати при розрахунку пенсії органом [PERSON] фонду України не було включено матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, надбавка 50% посадового окладу за рішенням II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994 р. та грошова винагорода на підставі постанови КМУ від 24.02.2003 р. № 212 на загальну суму 27289 грн. 01 коп. Відповідно до постанов Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11 та від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування позивачем сплачено у тому числі з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Постановами Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 (справа № 2-а-4753/09/2670) та від 03.10.2012 (справа 2а-8893/12/2670), якими визнано постанову правління [PERSON] фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11, такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо невключення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань, які передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановами Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, від 12.09.1997 № 1013, від 20.12.1993 № 1049, від 31.05.2000 № 865, зобов'язано [PERSON] фонд України привести у відповідність до вимог законодавства форми довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії, визначених в підпунктах 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 Постанови правління [PERSON] фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11. З 24.03.2017 набрала чинності Постанова Правління [PERSON] фонду України від 17.01.2017 № 1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048, якою також визнано такими, що втратили чинність, постанови правління [PERSON] фонду України від 14.02.2011 № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 18.02.2011 за № 210/18948; від 04.09.2013 № 15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за № 1661/24193; від 04.07.2016 № 15-2 «Про внесення змін до постанови правління [PERSON] фонду України від 04.09.2013 № 15-1», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 25.07.2016 за № 1020/29150. Управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова при перерахунку мені пенсії у липні 2012 р. застосувало довідку про складові заробітної плати, форма якої була скасована Окружним адміністративним судом м. Києва. Постановою Дзержинського районного суду по справі № 638/12737/16-а від 12.09.2016 р. за позовом [PERSON] до управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова Управління зобовязано провести з вересня 2009 р. перерахунок та виплату пенсії державного службовця позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за рішенням II сесії XXII скликання Харківської міської ради від 19.10.1994 р. , грошової винагороди згідно постанови КМУ від 24.02.2003 р. № 212 «Про затвердження Порядку видачи грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків» на загальну суму 27289 грн. 01 коп. із збереженням проценту нарахування пенсії 82 % на момент виходу позивача на пенсію. 22.11.2016 р. Харківським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову по справі № 638/12737/16, якою постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.09.2016 р. скасовано і прийнято нову постанову, якою управління [PERSON] фонду України в Дзержинському районі м. Харкова зобовязано провести мені перерахунок пенсії державного службовця починаючі з 01.08.2016 р. У відповідності до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 56 Основного Закону України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ця норма кореспондується з нормами статті 1173 Цивільного кодексу України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно з висновком Верховного Суду України, висловленим у справі 6-237цс16 у постанові від 18.05.2016, діями відповідача, зокрема, наданням довідок щодо отримання грошового забезпечення за посадою на момент виходу на пенсію, які не відповідали дійсності, позивачу було завдано збитків, які полягали в нарахуванні позивачеві щомісячної грошової виплати у розмірі, меншому за той, на який вона мав право. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає,а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає в наслідок порушення його цивільного права. Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 2 ч. 2 cт. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Згідно з ст. 1175 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Таким чином, затвердження [PERSON] фондом України форми довідки, яка не відображає всі складові заробітної плати, на які нараховуються внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, призвело до того, що в період з липня 2012 року по серпень 2016 року включно з вини [PERSON] фонду України позивачу щомісяця не нараховувалася пенсія у розмірі 39159 грн. 54 коп. Згідно з розрахунком, сума інфляційних збитків позивача за період з 01.07.2012 по 12.09.2017 складає 46089 грн. 10 коп. Відповідно до Положення про [PERSON] фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 № 1261 (яке було чинним на момент призначення пенсії позивачеві) [PERSON] фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. [PERSON] фонд України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. [PERSON] фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністра праці та соціальної політики. До функцій Правління [PERSON] фонду України належить визначення поточних та перспективних завдання Фонду; прийняття у межах своїх повноважень постанови, затверджує положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Фонду. Тому Правління [PERSON] фонду України, приймаючи постанову від 30.10.2008 № 19-11, якою було затверджено форму довідки, яка не мала в своєму складі усіх складових заробітної плати державних службовців, з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, реалізував свої повноваження як центрального органу виконавчої влади, щодо прийому у межах своїх повноважень нормативно-правового акту. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Частиною 2 цієї статті визначено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з ст. 2 Цивільного кодексу України, держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, n. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» - «Рисовський проти України» від 20.10.2011). Згідно з ст. 2 Цивільного кодексу України, держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15.04.2015 № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З огляду на положення ст.ст. 2, 1173 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, сума майнової шкоди підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Відповідно до підпункту 2 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45), казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Виконання рішення про стягнення коштів здійснюється відповідно до пунктів 35-40 вказаного Порядку Казначейством. З приводу заяв відповідачів про застосування строку позовної давності суд зазначає про те, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За наявними матеріалами справи, позивач дізналась про порушення її прав 12.09.2016 року. Крім того, відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За таких обставин, заява про застосування строку позовної давності до розглядуваних правовідносин застосуванню не підлягає. З огляду на наведене, позовні вимоги суд вважає доведеними, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved