Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи позовні вимоги тим, що від спільного шлюбу у них з відповідачем народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Шлюб між нею та відповідачем розірвано та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.08.2014 року стягнено з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 05.08.2014 року і до досягнення дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] повноліття. Вважає, що вказаний розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, не задовольняє потреб дітей для нормального фізичного, духовного та морального розвитку, не сприяє гармонійному розвитку. Посилаючись на зміни в законодавстві, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду, позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї через канцелярію суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно перевіривши усі фактичні обставини, викладені в позовній заяві, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено відносно цих вимог, що від спільного проживання однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9-10). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.02.2013 року шлюб зареєстрований 12.08.2005 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міського управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1224 між позивачем та відповідачем [PERSON] - розірвано та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.08.2014 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 600,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 05.08.2014 року і до досягнення ними повноліття (а.с.6-7). На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.08.2014 року видано виконавчий лист 15.08.2014 року (а.с.5). Малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] навчаються в 6 «Б» та 2 «Б» класах ЗОШ №11 м.Чернівці, відповідно до довідки №356 ві 21.09.2017 року (а.с.11). Позивачу присвоєно прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON], [INFO] року, актовий запис 829 (а.с.13), та у них народилася дитина [PERSON] (а.с.14). Позивач та малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] у відповідності до довідки виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію КЖРЕП №17 від 21.09.2017 року (а.с.15). У відповідності до акта КЖРЕП №17 від 23.09.2017 року, позивач [PERSON], малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно акта ЖБК №31 від 25.09.2017 року, позивач [PERSON], малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.17). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статею 182 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 214 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Закон України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» та ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України було викладено в новій редакції, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані зміни вступили в силу 08 липня 2017 року. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач є молодою, працездатною особою, на його утриманні інших непоновнолітніх дітей не має, відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач згідно закону звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved