Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд: надати дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька; надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнім дітям за межі України: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення ними 16 років, тобто [PERSON] до 2019 року, а [PERSON] до 2020 року до наступних країн Шенгенської зони: Естонії, Латвії, Литви, Польщі, Чехії, Словаччини, Угорщини, Греції, Італії, Словенії, Австрії, Німеччини, Франції, Іспанії, Португалії, а також Республіки Болгарія, Республіки Хорватія, Російської Федерації, Турецької Республіки, Республіки Білорусії, Грузії та Румунії, Республіки Албанії, Республіки Молдова, Чорногорії, Ізраїля, Арабської Республіки Єгипет. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 листопада 1999 року по 25 березня 2009 року, в якому народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] га [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано на підставі рішення Євпаторійського міського суду у справі АРК № 2-2078\\2009 від 25 лютого 2009 року, відповідно до якого місце проживання дітей визначено з матір'ю, тобто з нею. Однак, у зв'язку з сімейними обставинами 2011 році вона з дітьми переїжджає на постійне місце проживання у м. Івано-Франківськ, про що повідомила усно батька дітей та письмово Євпаторійську Службу по справах дітей. На що батько ніяких заперечень не мав. На даний час діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті. У 2014 році, після анексії Криму російськими окупантами, були втрачені останні зв'язки з батьком дітей. Вони не знають його місце реєстрації, так як 24 січня 20011 року рішенням Євпаторійського міського суду у справі №2-298\\201 1 було скасовано його реєстрацію по місцю прописки, а саме по адресу АРК [ADDRESS] .Також не відомо його місце проживання і місце роботи, немає навіть номера телефону (весь Крим перейшов на російського оператора). Відповідач сам дітям і їй не дзвонить. В утриманні, вихованні та догляді за дітьми участі не бере, їхнім фізичним, духовним та моральним розвитком не займається і не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. 20 лютого 2016 року вона звернулася до ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою про встановлення місця проживання колишнього чоловіка [PERSON] Згідно отриманої відповіді 22 березня 2016 року, стало відомо, що після проведеної перевірки, встановити місце проживання гр. [PERSON] на даний час не представилось можливим, так як після направлення запиту у сектор інформаційного забезпечення Івано-Франківського ВП ГУНП в області, з приводу надання інформації про те, чи перетинав кордон гр. [PERSON] зазначається, що згідно даних системи «Аркан», такий громадянин у період часу з 01 січня 2013 року по 25 лютого 2016 року відповідач не перетинав митний кордон та на територію України не заїжджав. Це доводить неможливість отримання від відповідача дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон. Діти навчаються в СШ №1 з поглибленим вивченням іноземних мов, учні якої часто їздять за кордон для поглиблення і удосконалення знання іноземних мов. Однак її діти через відсутність батька в Україні і інформації про нього, не мають змоги їздити з класом, чи з матір'ю, яка також має намір забезпечити повноцінний відпочинок своїм дітям в ближнє і дальнє зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їхнього здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Діти цікавляться багатьма речами, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності позивача, в якому просила суд розгляд справи здійснити без її присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Рішенням Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 лютого 2009 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.7). Заочним рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 24 січня 2011 року, реєстрація [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було скасовано (а.с.8). Відповідно до листа-відповіді Івано-Франківського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області від 22 березня 2016 року, встановити місце проживання гр. [PERSON] на даний час не представилось можливим (а.с.14). Згідно висновку № 1700 від 02 березня 2016 року, складеного Івано-Франківського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, згідно даних системи «Аркан», гр. [PERSON], у період часу з [INFO] по 25 лютого 2016 року кодон не перетинав (а.с.15). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; - якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Пунктом 5 цих же Правил визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається з довідки № 274 від 08 вересня 2016 року, виданої Івано-Франківською спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 з поглибленим вивченням англійської мови Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, [PERSON] навчається в 6-Г класі Івано-Франківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 з поглибленим вивченням англійської мови. При цьому, відповідно до довідки № 278 від 09 вересня 2016 року, виданої вказаним вище навчальним закладом, учні школи перебувають у партнерських зв'язках з начальними закладами республіка Польща (м. Рибнік, м. Забже) та Великобританії (Оксфорд хаус коледж). Співпраця відбувається на підставі угод між навчальними закладами на постійній основі. Впродовж 2016 року учні школи прийняли участь у 2 міжнародних проектах. Відповідно до довідки № 206 від 09 вересня 2016 року, виданої Івано-Франківським природничо-математичним ліцеєм, [PERSON] дійсно навчається в Івано-Франківському природничо-математичному ліцеї у восьмому класі (І курс). Згідно довідки № 205 від 09 вересня 2016 року, виданої Івано-Франківським природничо-математичним ліцеєм, учні ліцею перебувають у партнерських зв'язках з начальними закладами республіки Польща (м. Нова-Сол) та Румунії (м. Сігет). Співраця відбувається на підставі угод між навчальними закладами на постійній основі з 2007 року. Впродовж 2016 року учні ліцею прийняли участь у 4 міжнародних проектах. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місце перебування відповідача встановити неможливо, позивач не може отримати згоду на оформлення документів на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей та безпосередній виїзд дітей за межі території України, в результаті чого позивач позбавлена можливості вивести дітей до інших країн дія відпочинку, оздоровлення, розширення кругозору, а також культурного і духовного виховання дітей. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved