Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач повідомила, що вона з відповідачем перебували в шлюбі, який рішенням суду від 22.06.2016 року був розірваний, від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розлучення діти проживають із матір'ю та перебувають повністю на її утриманні, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, надавши письмові заперечення проти позову (а.с.23-27) відповідач позов визнав в розмірі сплати аліментів в розмірі 400 грн., зазначивши, що хоча він із позивачкою розлучений, однак продовжують разом проживати, вести спільне господарство, він продовжує матеріально утримувати дітей, оплачує навчання старшого сина в Донецькому національному університеті. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 14.01.1989 року між сторонами спору укладено шлюб, про що міським відділом РАЦС Львівської області м. Стрий зроблено відповідний актовий запис за №5 ( а.с. 4). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 02.11.1999 року серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради, Свідоцтвом про народження від 27.04.2005 року серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с5-6). Як вбачається із довідки, виданої квартальним комітетом «Пирогово» від 29.06.2016 року №788 (а.с.7) [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею за даною адресою проживають чоловік [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Закладу культури «Міський палац мистецтв» від 21.09.2016 року №224 [PERSON] працює в ЗК «Міський палац мистецтв» на посаді техніка по звуку, його заробітна плата за 2014 рік складає 15239,85 грн., за 2015 рік - 25060,35 грн., за січень - серпень 2016 року - 18049,34 грн. (а.с.28). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд звертає увагу, що вимога відповідача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як просить відповідач, то суд зазначає, що виходячи з положень ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак в даному випадку відповідач офіційно працює, його дохід є стабільним, а тому аліменти підлягають стягненню в частці від заробітку (доходу) відповідача, відповідно ст. 183 СК України. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа, офіційно працює, має стабільний дохід та може надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги, також суд враховує те, що відповідач оплачує навчання старшого сина в Донецькому національному університеті, що підтверджується Договором №706/73-10/16(а.с.29), а тому, зважаючи на викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, тобто про часткове задоволення позову. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 551,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial