Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Мамалигівської сільської ради Дністровського району Чернівецької області права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] в селі Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало її на момент смерті в тому числі і на 2 земельні ділянки площею 0,5835 га. та 0,3763 га., які знаходиться на території с. Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області. Вказує, що при житті [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача [PERSON] . Зазначає, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] був лише [PERSON] , який спадщину не прийняв. Після смерті [PERSON] позивач своєчасно прийняла спадщину оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно 1269 Цивільного кодексу України свідчить про те, що вона своєчасно прийняла спадщину. Також стверджує, що під час життя спадкодавець втратила оригінал державного акту на земельні ділянки та не виготовила дублікат державного акту, а тому відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки вона не подавала оригінали правовстановлювальних документів, у відповідності до ст. 392 ЦК України право власності у таких випадках може бути визнано тільки у судовому порядку. На підставі зазначеного просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/1 частини земельних ділянок площею 0,5835 га. кадастровий номер 7323087500:02:003:0106 та площею 0,3763 га. кадастровий номер 7323087500:02:006:0240, що знаходиться на території с.Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області та посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ЧВ № 048072 від 17 вересня 2004 року, в порядку спадкування як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, місце та час розгляду справи про що наявне підтвердження в матеріалах справи, разом з тим до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та провести судове засідання без їх участі, а представник відповідача надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в селі Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області померла бабуся позивача [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17а) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, що належало її на момент смерті в тому числі і на 2 земельні ділянки площею 0,5835 га. та 0,3763 га., які знаходиться на території с. Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області, що посвідчується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ №048072 від 17 вересня 2004 року (а.с. 7). Встановлено, що при житті, а саме 28.07.2006 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] позивач своєчасно прийняла спадщину оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно 1269 Цивільного кодексу України свідчить про те, що вона своєчасно прийняла спадщину, даний факт також підтверджується заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори №1087 від 02.08.2011 року (а.с. 13). Згідно представлених доказів вбачається, що під час життя спадкодавець втратила оригінал державного акту на земельні ділянки та не виготовила дублікат державного акту, а тому відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки вона не подавала оригінали правовстановлювальних документів, у відповідності до ст. 392 ЦК України право власності у таких випадках може бути визнано тільки у судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Згідно частин 1, 2 ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. На підставі наведеного, враховуючи що відповідач Мамалигівська сільська ради Дністровського району Чернівецької області позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 328, 392,\~ 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved