Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON]; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про розподіл майна, придбаного в період шлюбу. У своєму позові позивач прохала суд поділити між нею та її чоловіком [PERSON], набуте за час шлюбу нерухоме майно - приміщення багатофункціонального призначення (вбудоване приміщення [NUMBER]), загальною площею 48,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; визнати на нею право власності на ? частку зазначеного приміщення та на ? частку за [PERSON]. У своєму позові позивач посилалась на те, що 08 червня 1991 року був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]. Із зазначеного часу вона з відповідачем проживають спільно у квартирі за адресою: [ADDRESS], пов'язані спільним побутом, ведуть спільне господарство. Згідно договору купівлі-продажу квартири її чоловік [PERSON] на їх спільні кошти придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. Після придбання майна ними здійснено за власні кошти поліпшення квартири. Вважає, що реєстрація права власності спільно набутого ними з відповідачем у шлюбі нерухомого майна тільки за відповідачем порушує її право власної на зазначене майно. Тому звернулась до суду та просила поділити майно. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, прохала суд поділити між нею та її чоловіком [PERSON], набуте за час шлюбу нерухоме майно - приміщення багатофункціонального призначення (вбудоване приміщення [NUMBER]), загальною площею 48,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; визнати на нею право власності на ? частку зазначеного приміщення та на ? частку за [PERSON]. Посилалась на обставини викладені в позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав, суду пояснив, що дійсно з 08 червня 1991 року [PERSON] із позивачем перебуває у шлюбі. За період шлюбу ними було придбане нерухоме майно, яке було зареєстровано на ім'я відповідача. Вважає, що позовні вимоги щодо розподілу подружнього майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав лист, у якому прохав суд розглянути справу у його відсутність. Вислухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1991 року, що вбачається з наданої суду копії свідоцтва про укладення шлюбу, яке видане відділом рагсу Дніпровського районного виконкому м.Дніпродзержинська від 08 червня 1991 року, актовий запис № 492, та не заперечується сторонами. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу, сторони придбали нерухоме майно, яке складається з квартири [ADDRESS], що не заперечується сторонами. Зазначене також підтверджується договору купівлі-продажу квартири від 10.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., зареєстрована в реєстрі № 1-1581, витягом про державну реєстрацію прав, видане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 18 вересня 2012 року, згідно яких право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 3 статті 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.1 ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За даних обставин, а також враховуючи думку сторін, суд вважає, що право позивача [PERSON] на поділ спільного майна, як визнання за нею право власності на ? частку нерухомого майна на ? частку за відповідачем, є доведеним. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 347,85 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved