Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.08.2014 року між нею та відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №559, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 01.08.2014 року вони із відповідачем перебувають в шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №559. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Позивач стверджує, що їх сім`я розпалась. Шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем зіпсувались навесні 2018 року, у зв`язку із застосуванням психічного та фізичного насилля щодо неї з боку відповідача. Позивач стверджує, що на теперішній час вони з [PERSON] проживають окремо, єдиного сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Окрім того, позивач зазначає, що повернення до шлюбних відносин з відповідачем неможливе. Вважає, що шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер. В зв`язку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за своєї відсутності та відсутності позивача. Відповідач, у судове засідання не з`явився, при цьому представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, сторони перебувають у шлюбі з 01.08.2014 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №559, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Також, судом встановлено, що від шлюбу подружжя спільних дітей не має,шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Як видно з положень ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106 та 107 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст.112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 01.08.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №559. Згідно з ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01.08.2014 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін, з урахуванням поданої нею заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 352,40 грн., а інші 50% (352,40 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved