Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про скасування дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі. Позивач просить суд: -Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №06д від 06 липня 2016 рою «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].» -Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №07д від 21 липня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].» -Визнати незаконними дії Відповідача щодо її звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України; -Визнати незаконними дії Відповідача щодо її безпідставного звільнення за п.1 ст. 36 КЗпПУкраїни; -Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №239к від 15 вересня 2016 року «Про звільнення за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, п.3 ст. 40 КЗпП України.» -Визнати незаконним та скасувати Наказ Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №241 к від 15 вересня 2016 року «Про звільнення за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України.» -Поновити її на роботі на посаді майстра відділення «Лівобережне» Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». -Стягнути з Відповідача на її користь невиплачену суму належних їй коштів під час тимчасової непрацездатності. -Стягнути з Відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. -Зобов'язати Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» поновити її у черзі на отримання службового житла. У мотивування позовних вимог позивач вказує, що вона працювала майстром в Комунальному підприємстві з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» з 10.09.2007 р. по 15.09.2016 р., коли її було звільнено одночасно за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором ( наказ № від 15.09.2016 р.) та згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (наказ № 241 к від 15.09.2016р.). Її посада входить в перелік посад, що дають право на надання службових житлових приміщень і користування ними. Дев'ять років вона проживала в гуртожитку та перебувала у черзі на отримання службового житла. Після її намагання зв'ясувати ситуацію з просуванням черги на отримання службового житла на неї почались утиски зі сторони адміністрації. Зокрема, було сфабриковано незаконні та необгрунтовані догани на неї від 08.10.2015 р, 06.07.2016 р.,21.07.2016 р., хоча до цього на протязі 27 років трудового стажу в комунальній сфері її професійні якості не викликали сумніву в роботодавця та вона отримувала заохочення за добросовісне виконання своїх трудових обов'язків та надбавку до заробітку за складність та напруженість. Скарг та нарікань на неналежне виконання мною нею своїх посадових обов'язків ні від мешканців будинків, ні від власників нежитлових приміщень, які знаходяться на дільниці, яку вона обслуговує, не надходило. Проти неї адміністрація почала чинити протизаконні дії для визнання її не відповідною займаній посаді з послідуючим звільненням з вересня 2015 року, для чого використовувались такі інсінуації, як написання керуючими посадовими особами КП «Житло-сервіс» неправдивого акту, на підставі якого було винесено їй догани за № 7д від 08 жовтня 2015 р. Це вона вважає пов'язаним з тим, щоб не надавати їй службове житло на отримання підходить її черга. Рішенням Голосіївького районного суду м. Києва від 17.05.2016 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2016 р. було визнано факт упередженого до неї ставлення керівництва. Але відповідачем КП «Житло-сервіс» було продовжено дії щодо її незаконного звільнення, для чого на протязі місяця 06 липня 2016 р. та 21 липня 2016 року було сфабриковано винесення їй ще двох безпідставних протизаконних доган. Акт від 30.09.2015 року який раніше був визнаний судом незаконним, слугував підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності згідно Наказу в.о.директора КП «Житло-сервіс» за №7д від 08.10 2015 р. Проте 15 вересня 2016 року її було незаконно звільнено, при цьому звільнено одночасно за двома статтями Кодексу Законів про працю України, що є недопустимим. Згідно з Наказом від 21.07.2016 р. на неї було накладено стягнення у формі догани «за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов'язків», в той же час 15.09.2016 р. за той же самий поступок на неї було накладено друге стягнення- у формі звільнення «за невиконання своїх службових обов'язків». Таким чином, до неї було протизаконно застосовано два дисциплінарних стягнення - і оголошення догани і звільнення водночас. Посадовими особами КП «Житло-сервіс» було сфабриковано догани, що слугували підставами для її незаконного звільнення . Так, Наказом № 06д від 06 липня 2016 р. та Наказом № 07-д від 21 липня 2016 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].» їй було оголошено догани. З цього приводу було написано заяву до директора КП «Житло-сервіс» вх.№Т-8/752 від 25.07.2016 р. щодо неправомірності догани і обгрунтування незаконності винесення догани та про надання їй документів, на підставі яких на неї, без витребування від неї пояснень було накладено дисциплінарне стягнення. Крім того, трудовий колектив звернувся із клопотанням про зняття цього стягнення, яке було проігнороване з боку керівництва. При винесенні догани не розглядались її службові та доповідні записки, заявки, факсограми, пояснення двірників. У відповідь директор вказав, що «не вбачає за собою обов'язку надати їй копії запитуваних документів». Застосовану до неї догану щодо невиконання поливу вважає незаконною. Роботи з поливу та санітарного прибирання виконують робітники з комплексного прибирання згідно своєї робочої інструкції, за виконання якої несуть відповідальність і згідно технологічної карти. Проте виконавці робіт не були покарані, їм була виплачена премія у повному розмірі, а їй, як їх безпосереднього керівника, було покарано безпідставними доганами. Про те, що полив зелених насаджень проводився у вранішній час стверджують у своєму клопотанні робітники з комплексного прибирання і мешканці будинку. Для полегшення поливу зелених насаджень нею адміністрації було запропоновано встановити до\-даткові поливочні точки , вона додала свої доповідні записки з пропозиціями для закупівлі необхідних для цього матеріалів, але ці ініціативи проігноровано. Полив вдосконалено завдяки тому, що вона за свої особисті грошові кошти купила шланг і вертушку для поливу, що також вказувалось нею доповідних записках адміністрації. В Наказі №07д від 21.07.2016 р. було посилання на Акт від 11.07.16 р. З цим Актом категорично незгодні безпосередні основні споживачі комунальних послуг, інформація, викладена в Акті не відповідає дійсності, про що вона повідомила в своєму поясненні, додала Акти санітарних перевірок, завірені начальником відділення, пояснення виконавців робіт, проте всі ці доводи були проігноровані з боку керівництва. Акт від 11.07.2016 р., який слугував підставою для видання оспорюваного наказу, був складений без її присутності, хоча згідно п.1.1 Посадової інструкції Майстра відділення вона належить до професійної групи «Керівники». Тому вона надала в своєму поясненні дійсні факти при перевірці 11.07.2016 р. Безпосереднє прибирання території здійснюють робітники з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями і їх обов'язки визначені у відповідній робочій інструкції, в якій робітник несе відповідальність згідно п.4.5 «За неналежний санітарний стан», але безпосередні виконавці робіт не були покарані, мешканцям будинків не було зроблено перерахунок за неякісні з погляду комісії роботи з санітарного утримання, тобто упереджене ставлення до неї є очевидне, бо акт перевірки від 11.07.2016 р. не відповідає дійсним обставинам, що й підтверджують своїми підписами мешканці. Крім того, при її звільненні відповідачем було вчинено ряд порушень законодавства про працю, зокрема не проведено повний розрахунок в день звільнення і не виплачено всієї суми, в т.ч. згідно листків непрацездатності після отриманої нею травми на робочому місці під час виконання посадових обов'язків і при побитті її тещею директора [PERSON]- [PERSON] Позивач вказує, що як тільки в перший день після лікування 15.09.2016 р. вона вийшла на роботу, ще навіть не закривши лікарняний листок непрацездатності, терміново були скликані збори комітету профспілок для узгодження її звільнення відповідно до п.З с.40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків покладених трудовим договором, про це її повідомили в обідню перерву. На засіданні профкому протокол ніхто не вів, після закінчення зборів її вимогу ознайомити її з протоколом щойно закінчених зборів було проігноровано. Лише 16 вересня 2016 року близько 12-тої години голова профкому [PERSON] надала набраний нею в її присутності на комп'ютері так званий витяг з протоколу № 29, який вона підписала у начальника відділу кадрів [PERSON] та завізувала сама тобто її звільнення було проведено без наявної на це згоди профспілки підприємства. Вона розписалась за отримання трудової книжки 16.09.2016 р, проте трудову книжку їй не віддали, а під психологічним тиском посадових осіб КП «Житло-сервіс», незацікавлених в проведенні повторного розслідування нещасного випадку з нею на робочому місці щодо отриманих нею травм внаслідок побиття в робочий час її співробітницею [PERSON] - тещею директора , змушена була написати заяву про звільнення 19.09.16 р. за угодою сторін заднім числом. Вона отримала трудову книжку тільки 19.09.2016 року, про що свідчить її підпис, а також вказала при ознайомленні з наказом № 240 к що заява написана нею під психологічним тиском. Бажання терміново звільнитись 19.09.2016р. за угодою сторін та ще й заднім числом у неї не було і не було фактично ніякої угоди між мною та роботодавцем і не було домовленості про цю підставу припинення трудового договору. Вона не мала іншого місця роботи і перебувала в скрутному матеріальному становищі, через отриману на роботі травму внаслідок побиття її на роботі, лікувалась за власні кошти, за час лікування кошти їй не були нараховані, до того вона вдова і має на своєму утриманні 4-х непрацездатних пенсіонерів - двох своїх батьків і двох батьків загиблого чоловіка. Винна в її побитті особа є тещею директора [PERSON] не звільнена через грубе порушення трудової дисципліни, погрожувала їй, а її вимогу перемістити цю неадекватну особу в інший робочий кабінет адміністрацією було проігноровано. Адміністрацією відповідача їй не було надано вільний від роботи день за донорство, згідно наказу за № 2378 від 12 травня 2016 р., що є порушенням ст.9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» від 23.06.1995 року та ст. 124 КЗпП України. Також адміністрацією не було створено для працівників умови, необхідні для ефективного виконання функціональних обов'язків. Вона зверталась до адміністрації з доповідними про те що робітники виконують роботи без спецодягу, а це суперечить Колективному Договору та п.2.4. щодо забезпечення робітників спецодягом. Також я просила допомогти в придбанні спецодягу та аптечки що було проігноровано адміністрацією. Також позивач вказує, що вона вимушена була застосовувати у роботі своє особисте майно, принести свій комп'ютер та монітор який після звільнення з роботи адміністрація їй не повернула. Упереджене ставлення до неї адміністрації та вчинений на неї морально-психологічний тиск адміністрацією примусили її до написання заднім числом після наявного звільнення заяви про звільнення за згодою сторін. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, пояснили в судовому засіданні що позивач недобросовісно виконувала свої службові обов'язки, до неї двічі застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді доган, а за останне порушення позивач 15.09.2016 року була звільнена за п.3 ст.40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором. В подальшому адміністрація пішла назустріч позивачці та звільнила її за п.1 ст.КЗпП, за угодою сторін, а попередній наказ про її звільнення за п.3 ст.40 КЗпП був відмінений. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що як споживач послуг, що надає Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» контактувала з майстром [PERSON] яка обслуговувала будинок на у якому вона проживає. Вона навела лад на обслуговуваємої дільниці. Позивач завжди вчасно організовувала прибирання та завжди дотримувалась належного санітарного стану будинку та прибудинкової території. Як представник домового комітету вона зауважує, що ніколи до [PERSON] не було претензій бо вона завжди та вчасно реагувала на заяви мешканців. З приходом [PERSON] ситуація змінилась у гіршу сторону. На заяви мешканців останній не реагує. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що з 2006 року працювала разом з позивачкою у Комунальному підприємстві з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Після призначення нового директора останній вирішив змінити всіх старих працівників. Коли позивачка стала цікавитись коли вона за чергою отримає службове житло, то позивачку керівництво стало цькувати з метою домогтися щоб вона звільнилась. В позивачки вже підходив час на отримання службового житла. А при її звільненні не треба було надавати позивачці службове житло. У позивачки на обслуговуванні була найбільша дільниця. На робочому місці позивачка була побита працівником Гавриною. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона приймала участь у складі комісії при перевірці роботи [PERSON] 11.07.2016 року. За результатами перевірки був складений акт де вказані всі виявлені недоліки. З цим актом [PERSON] була ознайомлена. Вважає що позивач була недостатньо вимоглива до своїх підлеглих та може належним чином організовувати їх роботу. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона працює у відділі кадрів Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Позивач відмовилась давати пояснення по складеним відносно неї актам щодо неналежного виконання нею посадових обов'язків і про таку відмову був складений акт. 15.09.2016 року позивач була звільнена за п.3 ст. 40 КЗпП України. Адміністрація пішла на зустріч позивачці. Позивач написала заяву про звільнення за згодою сторін, попередній наказ про звільнення був скасований та виданий новий наказ про її звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП України. Фактично заява позивача про звільнення за згодою сторін, скасування попереднього наказу про звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП та новий наказ про звільнення [PERSON] за п.1 ст. 36 КЗпП України були зроблені наступного дня після першого звільнення позивачки тобто 16.09.2016 року. Журнал виходу на роботу, не заповнення якого вказувалось в провину позивачу не офіційно не передбачений, але так склалось що усі майстри його ведуть. Адміністрація з кращіх міркувань пішла на зустріч позивачці, скасувавши наказ про звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП, але позивачка використовує це звернувшись до суду за поновленням на роботі. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що він працює начальником відділення «Лівобережне» Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». У його підпорядкування знаходяться майстри чотирьох дільниць, у тому числі [PERSON] До її роботи було найбільше зауважень. Він був показаний у липні 2016 року за недотримання санітарного стану що на його міркування відбулось через погану роботу майстра [PERSON] яка не організувала роботу на своєї дільниці. Щодо допомоги в організації поливу зелених насаджень пояснив, що не завжди міськводоканал дає згоду на організацію таких місць для поливу та лише після перевірки він отримав пропозиції від [PERSON] щодо організації поливу зелених насаджень. В липні до нього зверталась позивач з приводу її побиття працівницею Гавриною, але зайшовши до них в кабінет він не бачив явних наслідків побиття у [PERSON] Комп'ютер, що належить [PERSON]. після її звільнення не повернутий останній. Свідок [PERSON] пояснила судовому засіданні, що знає позивача з 2012 року по спільній роботі у Комунальному підприємстві з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Цей свідок підтвердила, що у зв'язку із спекою полив зелених насаджень проводився до 09-00 ранку. Перевірка дільниці майстра [PERSON] проводилася після 15-00 години, тобто на момент проведення перевірки позивачки, у спекотну погоду земля після поливу вже висохла. Акт що складався відносно [PERSON] вона підписала не читаючи його змісту та на саму перевірку не ходила. Пояснила суду, що частіше всього перевірки проводились саме відносно [PERSON] Після приходу нового керівництва у КП «Житло-сервіс» на собі відчула тиск з боку адміністрації з вимаганням звільнитись. Вона не стала конфліктувати та написала заяву про звільнення за власним бажанням. Вислухавши позивача, представників відповідача, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач працює майстром відділення в Комунальному підприємству з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Посадові обов'язки позиваки визначені в посадової інструкції, доказів належного ознайомлення позивача адміністрацією з посадовою інструкцією відповідачем не надано.. Відповідно до п.1.1. посадової інструкції позивача, майстер належить до професійної групи «Керівники». Виробничі завдання та обов'язки позивачки визначені у розділі 2 Посадової інструкції. Безпосереднє прибирання території здійснюють робітники з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями і їх обов'язки визначені у відповідній робочої інструкції(а.с.90). Наказом в.о. директора Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за № 7 д від 08 жовтня 2015 року( який визнаний незаконним та скасований за рішенням суду) позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Підставою для винесеного цього незаконного наказу був Акт від 30.09.2015 року. Правомірність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за № 7 д від 08 жовтня 2015 року та правомірність Акту від 30.09.2015 року що слугував підставою для дисциплінарної відповідальності позивачки вже були предметом судового розгляду та з цього приводу є таке що набрало чинності рішення суду та ухвала апеляційної інстанції. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року(12-15), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2016 р.(а.с.16-18) було визнано незаконним та скасовано виданий на підставі Акту від 30.09.2015 року Наказ в.о. директора Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за № 7 д від 08 жовтня 2015 року за яким позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. В цьому ж рішенні суд прийшов до висновку про те, що відомості, викладені в цьому акті відповідача від 30.09.2015, не несуть нормативно-правових підстав для висновку про наявність підстав для притягання [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного покарання. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за № 06д від 06 липня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].», позивачу [PERSON] було оголошено догану «за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов'язків» (а.с.84,161-162). Суд вважає, що до позивача безпідставно застосовано це дисциплінарне стягнення на підставі наказу за № 06д від 06 липня 2016 року. Дисциплінарно стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується до працівника, який порушив трудову дисципліну. В судовому засіданні не встановлено факту порушення трудової дисципліни [PERSON] з підстав викладених в цьому наказі. В судовому засіданні встановлена наявна упередженість до позивачки з боку адміністрації. Так згідно технологічної карти поливання зелених насаджень за допомогою поливального шлангу(або лійками) у літній період проводиться один раз на день(вранці або ввечері). Як встановлено в судовому засіданні факсограму про організацію проведення поливу прибудинкових територій позивач отримала 22.06.2016 року(а.с.92 т.1), та вже 23.06.2016 року адміністрація не врахувавши пояснення [PERSON] про те що точки поливу не працюють, а полив проводився зранку лейками(а на час перевірки було 16-00 годин) безпідставно застосувало цю підставу для її дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією не враховано що очищення отворів зливної каналізації проводиться не кожного дня, а згідно технологічної карти, робітниками з комплексного прибирання. Також в судовому засіданні встановлено, що неналежне ведення журналу виходу на роботу не може бути підставою для притягання позивачки до дисциплінарної відповідальності оскільки ведення цього журналу та форма його ведення не затверджувалась адміністрацією та ніяким чином це не впливає на виконання посадових обов'язків позивачкою. Також суд враховує що ніхто з підлеглих [PERSON] в цей час не був покараний адміністрацією за неналежне виконання своїх обов'язків по прибиранню. Суд приходить до висновку про те що це накладене на позивачку дисциплінарне стягнення у вигляді догани є незаконним та наказ за № 06д від 06 липня 2016 року про застосування дисциплінарного стягнення підлягає скасуванню. Перевіривши підстави винесення наказу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №07д від 21 липня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].» (а.с.100) яким позивачу [PERSON] була оголошена догана, суд не вбачає підстав для визнання його незаконним. Підставою для винесення цього наказу був акт від 11.07.2016 року(а.с.101-102). Обставини складання цього акту були досліджені в судовому засіданні. Підстав вважати що інформація викладена в цьому акті не несе нормативно-правових підстав для висновку про наявність підстав для притягання [PERSON] до дисциплінарної відповідальності немає. Акт був складений внаслідок проведеної перевірки комісією з виходом на місце, та в ньому зафіксовани певні виявлені факти. Перевірка стосувалась не тільки дільниці майстра [PERSON] Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №239к від 15 вересня 2016 року «Про звільнення [PERSON].» позивач [PERSON] майстер відділення «Лівобережне» була звільнена за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором» за п.3 ст. 40 КЗпП України.(а.с.153 т.1). Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147,148, 149 КЗпП правила та порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Суд вважає незаконними дії відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» щодо звільнення [PERSON] за п.3 ст. 40 КЗпП України оскільки на час видання наказу про її звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України не було підстав для такого звільнення. В судовому засіданні встановлено що у відповідача існує наказ за № 240к від 15.09.2016 року «Про скасування наказу від 15.09.2016 року № 239к «Про звільнення [PERSON].»(а.с.154) та наказ № 241к від 15.09.2016 року про звільнення [PERSON] 15.09.2016 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.(а.с.156). В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2016 року ці документи не виносились відповідачем та сфальсифіковані відповідачем відносно вказаної в них дати «15.09.2016 року». Датою складання наказу за № 240к від 15.09.2016 року «Про скасування наказу від 15.09.2016 року № 239к «Про звільнення [PERSON].» та наказу № 241к від 15.09.2016 року про звільнення [PERSON] 15.09.2016 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України фактично була дата 16.09.2016 року. Зрозумівши, що після відхилення апеляційної скарги на рішення суду про скасування наказу № 7 д від 08.10.2015 року «Про накладання дисциплінарного стягнення на [PERSON].» [PERSON] вже не може бути звільнена за п.3 ст.40 КЗпП України, ще не віддавши їй трудову книжку, 16.09.2016 року адміністрація відповідача вчинила тиск на [PERSON], та під моральним тиском на останню отримала від неї 16.09.2016 року заяву датовану начеб то 15.09.2016 року(а.с.155) та допустивши фальсифікацію документів про звільнення. Так адміністрація відповідача наступного дня, 16.09.2016 року, заднім числом, видала наказ за № 240к датований від 15.09.2016 року «Про скасування наказу від 15.09.2016 року № 239к «Про звільнення [PERSON].»(а.с.154) та наказ № 241к датований від 15.09.2016 року про звільнення [PERSON] 15.09.2016 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. Судом встановлено, що ніякої домовленості між працівником [PERSON] та адміністрацією Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про припинення трудового договору за згодою сторін не було. Заява [PERSON] про звільнення п.1 ст.36 КЗпП України за була написана нею 16.09.2016 року під моральним тиском адміністрації відповідача, оскільки остання наміру звільнятись не мала, не мала іншого місця роботи для працевлаштування, перебувала в скрутному матеріальному становищі, внаслідок побиття її на роботі, лікувалась за власні кошти. На час написання такої заяви остання вже була звільнена з підприємства. Хоча в заяві [PERSON] про звільнення п.1 ст.36 КЗпП України датована 15.09.2016 року, фактично вона написана нею 16.09.2016 року. Таким чином підлягають визнанню незаконними дії Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» щодо звільнення [PERSON] за п.1 ст. 36 КЗпП України, а наказ Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за №241 к від 15 вересня 2016 року «Про звільнення [PERSON].» за угодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України підлягає скасуванню. Позивач [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді майстра відділення «Лівобережне» Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» з 15.09.2016 року. Згідно ч.1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З дня звільнення до часу прийняття рішення про поновлення на роботі у позивача [PERSON] 148 днів вимушеного прогулу(врахована кількість робочих днів). Для розрахунку середнього заробітку суд застосовує відомості про заробітну плату позивача за червень та липень 2016 року як два останні повні відпрацьовані місяці (а.с.242 т.1). Середній заробіток позивача складає 5786 грн. 88 коп., виходячи з цієї суми середньоденний заробіток позивача складає 263 грн. 04 коп. До виплаті позивачу за час вимушеного прогулу підлягає 38929 грн. (5932,35+5641,41=11573,76 :2 = 5786,88 : 22 дн = 263,04х148 дн. х 148 дн.= 38929 грн.). Твердження представника відповідача про те що з позивачкою був проведений повний розрахунок при її звільненні підтвердження В судовому засіданні встановлено що відповідач не провів розрахунок з позивачкою по оплаті листів непрацездатності за час її тимчасової непрацездатності, то суд вважає за необхідне зобов'язати Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» виплатити [PERSON] грошові кошти за час її тимчасової непрацездатності. У зв'язку з поновленням позивача [PERSON] на посаді вона підлягає також поновленню у черзі на отримання службового житла. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача та зобов'язати Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» поновити [PERSON] у черзі на отримання службового житла. Рішення суду у частині поновлення [PERSON] на роботі та виплаті їй заробітної плати за один місяць в розмірі 5786 грн. 88 коп. на підставі ст.235 КЗпП України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial