Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалась на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 17 червня 2015 року. Вказувала, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку з цим у сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносити між ними припинені з 2020 року, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає таким, що суперечить її інтересам. На примирення вона не згодна. Тому просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надали. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що не вважає за можливе примирення з відповідачем та відновлення сімейних стосунків. Вона повністю впевнена в своєму бажанні шлюб розірвати. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що також вважає неможливим відновлення сімейних стосунків та збереження сім`ї. Повідомив, що на розірвання шлюбу він згоден. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 червня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с. 3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач позов в судовому засіданні визнав, повідомив, що на розірвання шлюбу згоден. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених відносно них вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн. 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved