Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , Фізична особа підприємець [PERSON] , фізична особа підприємець [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовним вимог зазначає, що 31.03.2020 р. державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровській області Новікова Л.В. після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадковому майні на квартиру [ADDRESS] частину квартири належала її матері, яка померла [INFO] була спадкоємцем після покійного чоловіка, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Іншим свідоцтвом про право власності за законом спадкова справа № 181/2005 від 31.03.2020 р. державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., [PERSON] видане свідоцтво про право власності на 2/3 частки в спадковому майні після смерті її батьків на квартиру [ADDRESS] . Після смерті батька, частка матері в спадковому майні була розподілена між позивачкою її братом та на той час мамою, а після сперті матері, яка померла через три дні після смерті батька її частка в розмірі 1/3 частини була розподілена між нею та відповідачем по 1/6 частині. [PERSON] офіційно, у державного нотаріуса відмовився від прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину № 181/2005 мати позивачки мала 1/3 частку в спадковому майні, а донька 2/3 частки, з урахуванням 1/3 частки від якої відмовився її брат [PERSON] . Таким чином позивачка на підставі права на спадщину за законом є офіційним власником 5/6 частини квартири, а її рідний брат [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відмовився від своєї частки на вказану квартиру. Згідно свідоцтва про право власності за законом, право власності на 1/6 частку квартири підлягає державній реєстрації, спадкова справа № 1832005, зареєстрована в реєстрі № 1-523. Позивачка [PERSON] квартиру [ADDRESS] вважає\~повністю своєю\~власністю,\~але оформити\~право власності\~ на\~1/6\~частину \~не має\~можливості у\~зв`язку з\~накладеними арештами\~ приватних\~виконавців,\~а саме:\~на підставі\~рішення Господарського\~суду Дніпропетровської\~області приватним\~виконавцем Мосейко А.Г. по виконавчому провадженню № 55898926 про стягнення з [PERSON] на суму 125\~566,36 грн. та накладено арешт на все майно боржника. Тому з урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог просить суд: визнати право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , РНПОКПП [NUMBER] , а саме: квартири [ADDRESS] накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Євгеном Сергійовичем по виконавчому упровадженню № 59558380 в межах суми звернення стягнення у розмір 257 898,56 грн. запис обтяження № 32795217; зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , РНПОКПП [NUMBER] , а саме: квартири [ADDRESS] накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжелою Геннадіївною по виконавчому провадженню № 55898926 про стягнення з [PERSON] на суму 125 566,36 грн. постанови № 55898926 про арешт майна від 28.02.2018 року про накладання арешту на все нерухоме майн, реєстраційне обтяження № 25058000; скасувати постанову про арешт майна ВП № 59558380 № обтяження 32795217 накладену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Євгеном Сергійовичем накладений на квартиру [ADDRESS] . скасувати постанову про арешт майна ВП № 55898926 про арешт майна від 28.02.2018 року про накладання арешту на все рухоме майно № обтяження 25058000, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжелою Геннадіївною. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Є.С. Мосейко А.Г., треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , Фізична особа підприємець [PERSON] , фізична особа підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлений належним чином. 02.06.2020 р. Ухвалою суду залишено позову заяву без руху. 18.06.2020 р. року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання 20.01.2021 року ухвалою суду призначено справу до розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2020 р. державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровській області Новікова Л.В. після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадковому майні на квартиру [ADDRESS] частину квартири належала її матері, яка померла [INFO] була спадкоємцем після покійного чоловіка, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Іншим свідоцтвом про право власності за законом спадкова справа № 181/2005 від 31.03.2020 р. державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., [PERSON] видане свідоцтво про право власності на 2/3 частки в спадковому майні після смерті її батьків на квартиру [ADDRESS] . Після смерті батька, частка матері в спадковому майні була розподілена між позивачкою її братом та на той час мамою, а після сперті матері, яка померла через три дні після смерті батька її частка в розмірі 1/3 частини була розподілена між нею та відповідачем по 1/6 частині. [PERSON] офіційно, у державного нотаріуса відмовився від прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину № 181/2005 мати позивачки мала 1/3 частку в спадковому майні, а донька 2/3 частки, з урахуванням 1/3 частки від якої відмовився її брат [PERSON] . Таким чином позивачка на підставі права на спадщину за законом є офіційним власником 5/6 частини квартири, а її рідний брат [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відмовився від своєї частки на вказану квартиру. Згідно свідоцтва про право власності за законом, право власності на 1/6 частку квартири підлягає державній реєстрації, спадкова справа № 1832005, зареєстрована в реєстрі № 1-523. Відповідно до виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на квартиру є спільним частковим з розміром частки 1/6 [PERSON] з 13.08.2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. накладено арешт на майно ВП № 59558380 в межах суми звернення стягнення в розмірі 257\~898,56 грн. за номером обтяження 32795217. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. накладено арешт на все нерухоме майно ВП № 55898926 за номером обтяження 25058000. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року, вимоги позивача ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Відповідно до ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1,2,3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі\~набрання законної\~сили судовим\~рішенням про\~зняття арешту\~з майна\~боржника арешт\~з такого\~майна знімається\~згідно з\~постановою виконавця\~не пізніше\~наступного дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому\~пунктом 10\~частини першої\~статті 34\~цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має намір розпорядитись належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений намарно порушує право власності позивача. Відповідно до ст..316,317,319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що виконавче провадження закінчено а накладений арешт порушує її право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved