Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 24 червня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на оплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 червня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №223. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що у період шлюбу між подружжям почали виникати суттєві непорозуміння, які з часом поглиблювалися; у сторін різні характери та погляди на життя, що призвело до повного розірвання будь яких стосунків. Подружжя спільне життя не веде, проживає окремо, а шлюб носить формальний характер. У зв`язку із зазначеними обставинами, як зазначає позивач [PERSON] , подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, та на цих підставах заходи щодо примирення подружжя позивач вважає недоцільними. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] подавати до органів державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу категорично відмовляється, у зв`язку із чим вона і вимушена звернутись до суду із позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить відновити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу просить задовольнити, строк на примирення просить не призначати. Приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 червня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №223, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» \~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами)\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №1 від 13 грудня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved