Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], 3-я особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності та визначення частки у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON], яка 12.07.2011 року оформила заповіт та розпорядилася, що все належне їй майно, вона заповідає [PERSON] 05.07.2013 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за заявою позивачки заведена спадкова справа. Зазначає, що [PERSON] знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10 грудня 1999 року. В період шлюбу [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.04.2005 року була придбана квартира [ADDRESS]. [PERSON] надавала кошти на придбання квартири та її подальшого облаштування. На підставі викладеного, позивачка просить визнати за нею право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після померлої [PERSON] 18.03.2014 р. відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], 3-я особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання майна особистою власністю, яка ухвалою суду від 17.04.2014 була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що з 10.12.1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який припинився у зв'язку зі смертю останньої. [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого вона заповіла своє майно доньці - [PERSON], яка у встановлений законом строк прийняла спадщину. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Зазначив, що спірна частина квартири не відноситься до спадкової маси після смерті [PERSON], оскільки вказана квартира була придбана 02.04.2005 року за особисті грошові кошти [PERSON], які були отримані останнім від продажу належної йому частини квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить визнати квартиру [ADDRESS] його особистою приватною власністю. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, наведених вище. Вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не визнав, з тих підстав, що відповідачем не доведено, що саме за кошти, які були отримані за продаж квартири [ADDRESS], відповідач придбав квартиру [ADDRESS]. Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, наведених вище. Просив у задоволенні первісного позову відмовити, оскільки спірна квартира була придбана за особисті кошти [PERSON] Представник третьої особи Шостої Харківської державної нотаріальної контори надав суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва серії [NUMBER], виданого 10.12.1999 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, 10 грудня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №808. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER], виданого [INFO] Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, у віці 74 років, актовий запис №79). Відповідно до заповіту, складеного 12 липня 2011 року у м.Харкові, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1828, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на яке за законом вона матиме право, вона заповіла повністю дочці [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом [PERSON] звернулася до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34445613 від 05.07.2013 року після померлої [PERSON] Ганни Степанівни Шостою Харківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №54690861. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №34443920 від 05.07.2013 року свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися. Постановою державного нотаріуса Шостої харківської нотаріальної контори Лучкіної І.М. від 27.02.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], оскільки нею не надано правовстановлюючого документа на зазначену квартиру. Також, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО та зареєстрованим за реєстровим №237, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Цей факт підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №845009 від 02.04.2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №7011731 від 14.04.2005 року, за реєстровим № 10331409, номер запису: П-1-6831 в книзі 1. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Разом із цим, стаття 57 Сімейного кодексу України визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. У частині першій цієї статті зазначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до придбання спірної квартири мав на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 12.06.1996 року за реєстровим №2-96-61964, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 17.06.1996 року за реєстром №П-2-10768. Згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО, квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] продали за 212000 (двісті дванадцять тисяч) гривень, які продавці одержали від покупця під час укладення цього договору у рівних частках кожний, що безпосередньо зазначено у договорі, тобто по 106000 (сто шість тисяч) гривень. Через день, 02.04.2005 року [PERSON] придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру №307, розташовану у будинку [ADDRESS]. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинювався за 92750 гривень, які продавець одержав від покупця під час укладення цього договору. Таким чином, враховуючи викладене, належними доказами встановлено, що [PERSON], будучи у шлюбі з [PERSON] мав на праві спільної сумісної власності квартиру, та за його особисті кошти, отримані від реалізації частини вказаної квартири ним була придбана спірна квартира. Представник позивача та позивачка [PERSON] не надали до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що остання приймала участь у фінансуванні придбання спірної квартири. Суд не приймає до уваги надану представником позивача за первісним позовом довідку про заробітну плату [PERSON] та те, що остання була інвалідом ІІ групи та отримувала пенсію, як на підтвердження тих обставин, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, оскільки судом достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана в період шлюбу, але за особисті кошти відповідача за первісним позовом. Грошові кошти, які були отримані [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS] у сумі 106000 (сто шість тисяч) гривень були вже через день витрачені на придбання квартири [ADDRESS], яка була продана за ціною 92750 (дев'яносто дві тисячі сімсот п'ятдесят) гривень. Враховуючи викладене, судом достовірно встановлено, що спірна квартира придбана в період шлюбу, але за особисті кошти відповідача за первісним позовом, а тому суд дійшов висновку, що квартиру [ADDRESS] не можна вважати спільним сумісним майном подружжя, у зв'язку з чим позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Натомість позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі як законні та обґрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: approved