Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна, а саме просили суд зняти арешт з усього майна, належного її матері [PERSON], в тому числі з квартири [ADDRESS], що накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 23.12.2003 року.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 26.06.2007 року померла її мати [PERSON], якій на підставі свідоцтва на спадщину від 06.10.1993 року №2454 належить кв. №14 в будинку № 5 в м. Фастів Київської області, позивач є спадкоємцем за законом після свої матері [PERSON], але реалізувати своє право на спадщину не може ,оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження, а саме накладено арешт постановою ВДАС Фастівського МРУЮ від 23.12.2003 року на все майно [PERSON]., тому позивач змушена звернутись з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував та підтримав викладені у позові обставини. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що [PERSON] набула право на спадкування за законом, після смерті 26.07.2015 року, своєї матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 8, 16). Відповідно до витягу з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів на вказану квартиру [ADDRESS] зареєстроване обтяження за\~ №1253952 від 21.08.2004 року, державним нотаріусом Фастівської держаної нотаріальної контори, на підставі постанови, АА 811385 від 23.12.2003, Державної виконавчої служби м. Фастів накладено арешт на все майно належне [PERSON]. (а.с.6-7). Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»\~ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~ У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Між тим, як стверджує позивач, то їй невідомо про обставини накладення арешту на вказаний квартиру. Крім того, вказані обставини підтверджується довідкою №033-22/9123-9 від 21.07.2014 наданої відділом ДВС Фастівського МРУЮ згідно даних ЄДРВП на виконанні у відділі державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції, станом на 21.07.2014 року (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, оскільки позивач [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] на законних підставах і ніяких належних доказів обтяження на вказане майно немає. За викладених обставин, ніяких законних підстав для обмеження прав користування і розпорядження цією квартиро позивача немає, тому суд вважає за можливе позов задовольнити і зняти арешт із квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved