Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Разом з позивачем у будинку позивача зареєстрована відповідач [PERSON] - колишня дружина сина. З 2016 року після розірвання шлюбу з сином відповідач у будинку позивача не проживає, особистих її речей у будинку не має. Реєстрація відповідача у будинку порушує право власності позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном. У зв`язку з цим, просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.12.2019 року представник позивача [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги, зазначив, що в позовній заяві невірно зазначено адресу місця реєстрації відповідача. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій позов підтримує, просить його задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.07.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки №244 ОСББ «Будсервіс» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1987 р.н. (син), з 21.10.1992 року та [PERSON] , 1994 р.н., з 28.08.2013 року. Згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2016 року за цивільною справою №666/1390/16-ц шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 15 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №239, розірвано. Рішення набуло чинності 04.10.2016 року. Згідно акту від 28.09.2019 року [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] не проживає з жовтня 2016 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів в спірному жилому приміщенні без поважних на те причин з жовтня 2016 року. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність відповідача понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved