Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує\~тим,\~що вона\~перебуває в\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем,\~від цього\~шлюбу в\~них народилась\~донька [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Вказує,\~що її\~сімейне життя\~з відповідачем\~не склалося,\~наразі вони\~спільно не\~проживають та\~не підтримують\~шлюбних відносин.\~При цьому\~дочка залишилась\~проживати разом\~з нею\~та перебуває\~на її\~утриманні,\~відповідач жодної\~участі в\~житті дитини\~не приймає.\~Наразі в\~дочки діагностовано\~проблеми зі\~здоров`ям,\~що потребує\~додаткових коштів\~для лікування\~та профілактики\~хвороби.\~Крім того,\~дитина потребує\~повноцінного харчування,\~придбання одягу,\~взуття.\~Відповідач є\~здоровим чоловіком\~працездатного віку,\~а тому\~зобов`язаний сплачувати\~аліменти на\~утримання дочки. Через малолітній вік дитини вона позбавлена можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Свій обов`язок по утриманню дружини, передбачений ст. 84 Сімейного кодексу України, відповідач в добровільному порядку не виконує. На підставі наведеного позивач просить: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою від 08 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження. 28 липня 2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає про часткове визнання позову та просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1300 гривень щомісячно, а на утримання дружини 350 гривень щомісячно. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що він офіційно працевлаштований, однак розмір його доходів є незначним. У відзиві відповідач також просить розгляд справи здійснювати без його участі. Представник позивача адвокат Татарин В. М. не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , вид. Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 18 березня 2020 року (а.с. 6). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 05 травня 2018 року Виконавчим комітетом Купичівської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 5). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка її доглядає, виховує та матеріально утримує. З досліджених\~письмових доказів\~суд позбавлений\~можливості перевірити\~матеріальне становище\~відповідача,\~оскільки останній\~документально не\~підтвердив види\~та розмір\~своїх доходів.\~Разом з\~тим,\~відповідач є\~чоловіком працездатного\~віку,\~має задовільний\~стан здоров`я,\~інших осіб\~на своєму\~утриманні \~не має. Суд відхиляє аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про низький рівень його доходів, адже такі обставини не звільняють його від обов`язку утримувати свою малолітню дитину в розмірі, необхідному для її гармонійного розвитку. Крім того, відповідач не підтвердив доказами ті обставини, які вказані ним у відзиві. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі 2500 гривень, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини. У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, має можливість працювати, обирати можливості для заробітку з метою забезпечення на належному рівні своїх потреб та потреб дитини, дружини, та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 700 гривень щомісячно з дня подачі позову та до досягненням дитиною трьох років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надані такі документи: договір про надання правової допомоги від 02 липня 2021 року, акт до договору про надання правової допомоги, за змістом якого загальна вартість робіт (послуг) за договором про надання правової допомоги становить 7500 грн, з яких: консультація 500 грн; підготовка та подача позовної заяви 3500 грн; підготовка та подача клопотання про долучення доказів 1000 грн; участь в судових засіданнях 2 000 грн; підготовка та подання заяви про видачу рішення 500 гривень. Також матеріали справи містять копію квитанції про сплату позивачем адвокату Татарин В. М. гонорару в розмірі 7500 грн. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). На підставі наведеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 гривень відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved