Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2011 року помер її син [PERSON], з яким з січня 2009 року вона постійно проживала разом в [INFO] до дня його смерті. Після смерті сина відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з права на земельну ділянку. Крім неї спадкоємців вказаного майна немає. Вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Втім, постановою нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона не надала необхідних документів для підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 28.07.2011 р., а саме на земельну ділянку площею 3,23 га, яка знаходиться на території Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /кадастровий номер 1820983500:05:000:0081/, встановивши факт постійного проживання позивача з [PERSON] на час відкриття спадщини. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно проживала разом з сином в с. Биків з 2009 року до дня його смерті, разом з ним вела господарство. Вказали, що інших спадкоємців в померлого [PERSON] не було, оскільки він ніколи не був одружений та дітей не мав. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, її представника, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] помер 28.07.2011 року (а.с. 6). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 116662 від 06.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 20.09.2004 р. № 306, земельна ділянка площею 3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради (раніше Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області), кадастровий номер 1820983500:05:000:0081, належить [PERSON] (а.с. 8). Також встановлено, що позивач [PERSON], є матірю [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги після його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON]О.( а.с. 11). При цьому згідно довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Житомирської області № 417 від 17.10.2017 року, [PERSON] з 2009 року постійно без реєстрації проживала разом зі своїм сином [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], по день його смерті смерті, при цьому й на даний час в будинку проживає [PERSON]Ф.(а.с. 4). Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] з 2009 року та на момент його смерті також підтвердили допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] Постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Житомирської області від 23.09.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки [PERSON]не надала необхідних документів для підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с. 7). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] проживала з сином [PERSON] з 2009 року та до дня його смерті 28.07.2011 року в будинку № 13 по вул. Коростишівський с. Биків Брусилівського району Житомирської області та фактично прийняла спадщину у вигляді належної йому земельної ділянки площею3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради (в межах Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області), кадастровий номер 1820983500:05:000:0081, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] селищної ради Житомирської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі ст.ст. 1261, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved