Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 13.05.2006 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , у якому в них народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Протягом двох місяців вони проживають окремо. Кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. За наведених обставин вважає, що їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку із чим виникла необхідність в юридичному оформленні розірвання шлюбу. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Вказує, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя в них з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. А тому просить розірвати шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяви про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Вказала, що збереження сім`ї не бажає. Жодний строк для примирення не зможе змінити її позицію щодо розірвання шлюбу, оскільки відповідач робив все упродовж тривалого часу, щоб вона втратила до нього почуття любові та поваги. З відповідачем не примирилася і надалі настоює на розірванні шлюбу. Звернула увагу, що за весь час, який надавався для примирення, відповідачем не вживалося жодних заходів для збереження сім`ї, вони навіть з відповідачем не спілкувалися. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Ухвалою суду від 12.03.2019 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю 3 (три) місяці. Помилково було призначено розгляд справи на 13 травня 2019 року. Однак для дотримання трьохмісячного строку, який надавався для примирення, 13 травня 2019 року ухвалою суду було призначено розгляд справи на 13 червня 2019 року о 10 год. 00 хв. Тобто суд вжив всіх заходів, щоб сторони мали можливість примиритися протягом саме трьохмісячного строку, який їм був визначений ухвалою суду від 12.03.2019 року. Однак в подальшому в судові засідання, які були призначені на 13 червня 2019 року о 10 год. 00 хв. та 01 липня 2019 року о 09 год. 15 хв., відповідач не з`явився, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без участі позивача, зважаючи на те, що вона належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі відповідача, який, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що, виходячи із норми ч. 3 ст. 131 ЦПК України, вважається неявкою без поважних причин. В той же час суд не вбачає підстав для постановлення заочного рішення, так як відповідач звертався на адресу суду із заявою про надання строку для примирення. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 13.05.2006 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстували шлюб 13.05.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 29. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] . У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 31.08.2006 року, та дочка, [PERSON] , [INFO] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 16.11.2011 року. Батьком дітей є відповідач, а матір`ю- позивач по справі. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, непорозуміння, втрата почуттів любові та поваги зі сторони позивача до відповідача. Суд враховує, що сторонам надавався строк для примирення тривалістю три місяці, однак як вбачається із матеріалів справи, зокрема, заяви позивача, протягом даного строку вона з відповідачем не примирилися, крім того позивач стверджує, що відповідачем навіть не було вжито жодних заходів для примирення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, сім`ї фактично не існує. А тому суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час суд враховує, що позивач, у поданих нею на адресу Жовківського районного суду Львівської області заявах, а саме від 13.02.2019 року та від 13.06.2019 року питання стягнення судового збору з відповідача просить не вирішувати, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved