Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що деякий час проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. 14 жовтня 2000 року у сторін народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. На даний момент сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання сина, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи вчасно та належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень щодо вимог позивача не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Позивач [PERSON] деякий час проживала з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. 14 жовтня 2000 року у сторін народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач (а.с.5). На сьогоднішній день сторони проживають окремо. На день звернення до суду дитина проживає з позивачем [PERSON], про що свідчить довідка про склад сім'ї (а.с.7). Положення ст.180 Сімейного кодексуУкраїни (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Абзацами 3,4,5, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судпо винен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність востаннього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом із позивачем, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання сина з боку його батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] З відповідача [PERSON] також слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved