Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Самостійно забезпечити належний рівень життя дитині вона не може, оскільки ніде не працює та окрім спільної з відповідачем дитини утримує ще одну малолітню дитину від попереднього шлюбу. Відповідач є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку, оскільки працює на Придніпровській ТЕС на посаді майстра та має постійний дохід не менш, як 10000,00 грн. Сплата відповідачем аліментів у такому розмірі забезпечує їх рівність при несенні обовязку утримання дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, вважала можливим стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини, оскільки такий розмір не буде меншим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є для нього підйомним. До того ж, він надає матеріальну допомогу своїй матері, яка є пенсіонеркою. Також, відповідачем був наданий відзив (а.с.20-22) в якому викладені обставини аналогічні тим, що виклав його представник у судовому засіданні. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази, дав оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні 21 червня 2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачем. Як зазначила позивач та не заперечував представник відповідача в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Домовленості між сторонами про утримання дитини не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Участь в утриманні дитини є не правом, а є обов'язком батька (матері), і закон не передбачає можливості звільнення особи від участі в утриманні дитини, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру аліментів в разі виникнення спору. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд враховує обставини, передбачені\~ст. 182 СК України, зокрема: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який в силу свого віку є працездатним, має постійне місце роботи та регулярний дохід, має непрацездатну мати [PERSON]М, якій надає матеріальну допомогу та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема обовязок обох батьків в рівній мірі нести витрати по утриманню своєї дитини. З урахуванням всіх цих обстави, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Такий розмір аліментів на думку суду є достатнім для задоволення нагальних потреб дитини. До того ж, визначений судом розмір аліментів не є остаточним та у випадках передбачених ст.192 СК України за рішенням суду може бути збільшений. Питання щодо судових витрат, слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial