Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Посилалась на те, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] Батьку на праві власності належала земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,57 га, розташована на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на підставі державного акту на праві приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №005829, виданого 20 квітня 2001 року на підставі рішення восьмої сесії 23 скликання Валківської сільської ради від 16 грудня 1999 року. Після смерті батька, яка настала 21 квітня 2005 року, належне йому майно успадкувала її мати, а вона відмовилась від прийняття спадщини, про що подала до нотаріальної контори заяву. 23 липня 2007 року її мати вийшла заміж за [PERSON]. 15 грудня 2013 року мати померла. Після смерті батьків залишилося спадкове мано, яке складається з житлового будинку із господарськими спорудами та земельною ділянкою в с.Валок Полтавського району по вул.Жовтнева,34. Також залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,57 га, розташованої на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем першої черги та у відповідний строк подала заяву про прийняття спадщини. У звязку з не оформленням матірю права власності на земельну ділянку при наявності у неї свідоцтва про право на спадщину, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити у нотаріуса право на спадщину. В Полтавській районній державній нотаріальній конторі їй стало відомо, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за її заявою та заявою [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину, а саме, на приватизовану земельну ділянку площею 6,57 га не може бути видане в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності. Вважає, що спадкоємець [PERSON] не може бути спадкоємцем першої черги та повинен бути усунений від спадкування оскільки під час короткого шлюбу матері [PERSON] та [PERSON] за період з 23 лютого 2007 року по 15 грудня 2013 року, останній не утримував матір, проживав лише за її рахунок, забирав у неї гроші, які витрачав на наркотичні речовини та алкогольні напої. Після звільнення з місць позбавлення волі, створив для матері умови, які не давали їй можливості проживати у квартирі, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. Вважає, що відповідач не може бути спадкоємцем, так як не виконував свій обовязок щодо надання допомоги спадкодавцю та створював неможливі умови для її проживання. Враховуючи вказане, просила усунути [PERSON] від права спадкування за законом за померлою 15 грудня 2013 року [PERSON]; визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку загальною площею 6,57 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2006 року №1-1612. Позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та його поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники третіх осіб надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, при розгляді справи по суті покладалися на розсуд суду. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 21 квітня 2005 року помер [PERSON], батько позивача та 15 грудня 2013 року померла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть серії 1-КЕ №010848, виданого виконавчим комітетом Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 23 квітня 2005 року та серії 1-КЕ №255978, виданого виконавчим комітетом Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 16 грудня 2012 року (а.с.12, 19). Спадкоємець, позивач по даній справі [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу. На даний час позивач бажає усунути від прав на спадкування за законом [PERSON], оскільки в період проживання з матірю позивача останній її не утримував, проживав за її рахунок, забирав у неї кошти та витрачав на наркотичні речовини та алкогольні напої, бив матір, загалом вів аморальний спосіб життя. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, що правило ч.5 ст.1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобовязані утримувати спадкодавця. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Будь-яких доказів на підтвердження того, що спадкодавець за життя потребував допомоги саме відповідача, а останній за життя дружини мав можливість надавати їй допомогу та свідомо ухилявся від її надання суду не надано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши матеріали справи, вислухавши свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що відповідач проживав з матірю позивача у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, вживали разом спиртні напої, проте знаходження матері позивача у безпорадному стані не підтвердили, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України,\~\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. За своїм організаційно-правовим статусом судові органи не можуть здійснювати функції нотаріальної контори. Позивачка посилається у позові на те, що не має змоги оформити спадщину у нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та у цьому позивачці відмовляють нотаріальні контори, однак у матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса, вчинена у встановленому законом порядку, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з чим викладені у позові обставини, за яких позивачка не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, не підтверджуються належними на те доказами. Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилаються позивачка, як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed