Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Комунального підприємства «Трамвай» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позивач у своєму позові [PERSON] просить суд стягнути з Комунального підприємства «Трамвай» на її користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 853,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 10 січня 2012 року працювала на Комунальному підприємстві «Трамвай» на посаді ведучого юрисконсульта. 12 січня 2016 року вона була звільнена за власним бажанням. На день звільнення з роботи їй було нарахована заробітна плата, але заробітна плата виплачена лише 20 січня 2016 року, що є порушенням строків виплати заробітної плати. Тому, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 січня 2016 року по 20 січня 2016 рік в сумі 1 853,40 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд стягнути з Комунального підприємства «Трамвай» на її користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 853,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., посилалась на обставини викладені в позові. Представник відповідача Комунального підприємства «Трамвай» Вишнякова С.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, тому як дійсно із позивачем в день його звільнення не був проведений повний розрахунок, але затримка була лише до 20 січня 2016 року. В частині моральної шкоди просить відмовити, у зв'язку з тим, що позивачем на спричинення моральної шкоди не надані докази. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 10 січня 2012 року по 12 січня 2016 рік працювала на Комунальному підприємстві «Трамвай» на посаді ведучого юрисконсульта, що вбачається з копії трудової книги позивача. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] остання була звільнена 12 січня 2016 року, що вбачається з Наказу № 6-к про припинення трудового договору від 12.01.2016 року. Ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Судом встановлено, що дійсно відповідач Комунальне підприємство «Трамвай» після звільнення позивача не здійснив повний розрахунок з [PERSON] та остаточний розрахунок по заробітній платі здійснено лише 20 січня 2016 року, що не заперечується представником відповідача, а також підтверджується випискою з картки позивача. Крім того, як роз'яснено у ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні позивача, відповідно до положень ст.117 КЗпП України та в строки передбачені ст.116 КЗпП України з вини відповідача, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 12 січня 2016 року по 20 січня 2016 рік, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до наданих суду документів вбачається, що заробітна плата за два останніх місяці роботи позивача складає 7 031,51 грн.+6 561,72 грн., та середньоденна заробітна плата відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, становить 308,9 грн. Кількість днів прострочення виплати заробітної плати за період з 12 січня 2016 року по 20 січня 2016 року складає 6 робочих днів, отже середній заробіток за час затримки розрахунку за даний період становить 1 853 грн. 40 коп. = ( 308,90 грн. х 6 робочих днів). Таким чином, з Комунального підприємства «Трамвай» на користь позивача підлягає стягненню 1 853 грн. 40 коп. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 12 січня 2016 року по 20 січня 2016 року. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останньої внаслідок затримки з нею розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на її користь з відповідача в розмірі 300 грн. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial