Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до відповідача [PERSON], якими просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 листопада 2000 року. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не підтримують подружніх стосунків. Окрім цього позивач просить припинити право власності відповідача на квартиру, яка розташована за адресою:[ADDRESS], визнати за нею право власності на вказану квартиру та автомобіль MITSUBUSHI Outlander , 2005 року випуску, червоного кольору, номер [NUMBER], припинивши право власності на нього [PERSON], припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0418 га, розташованої у [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на вказану частку нерухомого майна, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,1501га, яка розташована в [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на автомобіль WOLKSWAGEN Passat,2013 року випуску, білого кольору, номер [NUMBER], в порядку поділу спільного майна подружжя. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись вчасно та належним чином у спосіб встановлений ЦПК України. Позивачем було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вивчивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановлено, що позивачем на підтвердження укладення шлюбу надано «Свидетельство о заключении брака» видане Цибулевською сільською радою Дубосарського району(Придністров'я). На підтвердження укладення шлюбу позивачем надано шлюбний контракт укладений між [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кирилюк Г.О. та зареєстрований в реєстрі за№3884. Згідно ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.60 цього ж Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.74 цього ж Кодексу якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 110 цього ж Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Вирішуючи даний позов слід зазначити про відсутність підстав для його задоволення, оскільки позивач пов'язуючи поділ спільного майна подружжя з укладенням шлюбу з відповідачем не надала підтверджуючого належного документу щодо реєстрації їх шлюбу. Надану копію «Свидетельство о заключении брака» виданого Цибулевською сільською радою Дубосарського району(Придністров'я) слід визнати неналежним підтвердженням укладення між сторонами шлюбу. За викладених підстав слід вважати, що застосування положень ст.ст.60,70 Сімейного кодексу України до відносин які виникли між сторонами є безпідставним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed