Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний виконавець Вольф Т.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача судових витрат. Під час розгляду справи, позивач звернулась із позовної заявою до АТ «Банк Форвард» та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 362, вчинений приватним нотаріусом КМНО Незнайко Наталією Миколаївною від 19.09.2019р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] ; зобов`язати АТ «Банк Форвард» вчинити дії по розблокуванню рахунків зі спеціальним режимом, які має [PERSON] , а саме дати розпорядження виконавцю Вольф Т.Л. (Повелків) вчинити дані дії; зобов`язати АТ «Банк Форвард» повернути кошти на рахунок [PERSON] , які були перераховані з рахунків [PERSON] на користь приватного виконавця Вольф Т.Л. і на користь АТ «Банк Форвард»; стягнути судові витрати. Позов обґрунтований тим, що позивачем був отриманий кредит в розмірі 10000 грн. по якому останній платіж був здійснений у 2016 році. У листопаді 2019 року позивачка дізналася, що 28.11.2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 60430354 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ГМНО Незнайко Наталією Анатолівною № 362 від 19.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 28821,47 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 362 від 19.09.2019 року вчинено з грубими порушеннями і порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, відкрито неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконавчий напис № 362 від 19.09.2019 року є неправомірним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, через недотримання встановлених законодавством вимог під час вчинення виконавчого напису, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку документів затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МУЮ від 22.02.2012 року за № 296/5. Крім того, виконавчий напис виданий після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Представник АТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 28 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника за виконавчим написом № 362 від 19.09.2019 року, виданим приватним нотаріусом ГМНО Незнайко Н.А. про стягнення заборгованості в розмірі 24383,15 грн. на користь АТ «Банк Форвард» (а.с.11-12). З копії виконавчого напису № 362 від 19.09.2019року, витребуваного судом за клопотанням позивачки, вбачається, що 20.02.2013 року, [PERSON] у ПАТ «Банк Руский Стандарт» підписала заяву № 104275412 про надання кредиту в розмірі 15000 грн. строком з 20.02.2013 року по 20.02.2016 рік. 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис № 362. Відповідно до змісту виконавчого напису № 362 від 19.09.2019 року, внаслідок виниклої заборгованості за кредитним договором № 104275412 від 20.02.2013року, яка виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником [PERSON] , умов кредитного договору, задоволено вимоги АТ «Банк Форвард», що є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» та стягнуто з [PERSON] сума повної заборгованості в розмірі 23533,15грн., яка включає: заборгованість за сумою кредиту 22547,28грн.; заборгованість за процентами - 985,87грн. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] зокрема, посилалась на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 19.09.2019 року не переконався у безспірності заборгованості що підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, крім того нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~від 02\~вересня 1993\~року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~від 02\~вересня 1993\~року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором та можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Банк Форвард» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачкою, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також, нотаріус не перевірив строки позовної давності, враховуючи, що термін дії кредитного договору № 104275412 від 20.02.2013 року сплив 20 лютого 2019 року, в той час як виконавчий напис видано 19 вересня 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Правова позиція Великої Палати Верховного суду викладена в постанові від 15.01.2020р. по справі № 305/2082/14ц, містить п.34 в якому зазначається, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження без спірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та доведеними, належними та допустимим доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зобов`язання АТ «Банк Форвард» вчинити дії по розблокуванню рахунків зі спеціальним режимом, які має [PERSON] , а саме дати розпорядження виконавцю Вольф Т.Л. ( [PERSON] ) вчинити дані дії та зобов`язання АТ «Банк Форвард» повернути кошти на рахунок [PERSON] , які були перераховані з рахунків [PERSON] на користь приватного виконавця Вольф Т.Л. і на користь АТ «Банк Форвард» суд не приймає до розгляду, оскільки ці вимоги не можуть розглядатися в одному провадженні із первинним позовом, оскільки має різний предмет спору та, відповідно, інший спосіб доказування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 840,80 грн., витрат по сплаті за заяву про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. та клопотання про витребування доказів в розмірі 420,40 грн., а всього 1681,60 грн.

Outcome: partial