Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 25 січня 2018 року їх шлюб було розірвано, дитина залишилася проживати з нею. В подальшому рішенням суду від 11.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку, але обов`язки по утриманню сина відповідач не виконує, борг по аліментам станом на 01 січня 2021 року становить 118781,56 грн. Також не займається вихованням дитини, не спілкується з ним, останній раз вони бачились у 2918 році. Де на цей час знаходиться батько дитини їй достовірно невідомо, однак із неофіційних джерел має інформацію про те, що він мешкає у АР Крим, працює в Російський Федерації. Через таку поведінку відповідача малолітній син позбавлений можливості виїжджати на тривалий час за кордон, оскільки за його відсутності неможливо отримати нотаріально засвідчену згоду на це, як батька дитини. Зазначила, що таке обмеження не сприяє розвиту дитини, якій міг у разі відпочинку у дитячому таборі за кордоном поліпшити знання англійської мови. Також вона не може без згоди батька вирішити ряд інших питань - змінити його реєстраційний облік, провести щеплення тощо. Вважає, що байдуже ставлення до долі сина є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою від 21 квітня 2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02 червня 2021 року. Ухвалою від 02.06.2021 судом було витребувано докази у справі. 15.07.2021 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. Порядок виклику відповідача, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, але відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Позивач та її представник наполягають на розгляді справи за відсутності відповідача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наданих позивачем доказів, та оголосив про розгляд справи в заочному порядку відповідно до ст.280-282 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просила врахувати, що точне місцезнаходження відповідача невідомо, але при розгляді у 2020 році судом справи за його позовом про зміну розміру аліментів з відповіді державної прикордонної служби було встановлено, що відповідач виїхав за межі України і не повертався. Зазначила, що підставою для звернення до суду було те, що відповідач мешкає у іншому місті і не виконує належним чином батьківські обов`язки, з сином практично не спілкується, участі в його вихованні не приймає, незважаючи на те, що вона у цьому не заперечує. Дитина дуже обдарована, займається ай-ті технологіями, у зв`язку чим має можливість відвідувати інші країни. Просить позбавити відповідача батьківських прав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради пояснив, що відповідач на території району не проживає, а тому неможливо з`ясувати причини відсутності його у житті дитини, як батька? та встановити факти злісного його ухилення від виховання дитини неможливо, а наданих позивачем доказів недостатньо для позбавлення батька дитини батьківських прав. З вказаних підстав проти задоволення позову заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 16.08.2021 пояснила, що вона товаришує з позивачем з 2009 року, знайома з батьком дитини - [PERSON] , якого не бачила більше трьох років. Від позивача знає, що батько дитини допомогу не надає, у вихованні сина участі також не приймає. Позивач не перешкоджає спілкуванню сина з батьком, навіть готує начебто від нього подарунки синові. Бажає, щоб дитина всебічно розвивалася, тому завжди бере сина з собою відпочивати, і намагається відвезти його на відпочинок за кордон, але відсутність згоди батька стає перешкодою для цього. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює разом з позивачем з 2016 року, знайома з її колишнім чоловіком [PERSON] . Від позивача знає, що у неї завжди існують проблеми в отриманні дозволу на виїзд дитини за кордон для відпочинку, як це відбувалося у 2018-2020 роках. Оскільки зі слів позивача вона бажає, щоб син і навчався за кордоном, то відсутність у місті батька та його згоди стане для цього перешкодою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є тіткою відповідача, оскільки останній є сином її померлої сестри. Тому [PERSON] вважає своїм внуком, з яким перебуває у гарних відносинах, дитина після школи йде до неї. Тому добре знає ситуацію в сім`ї позивача, її відносини з відповідачем та відповідача з сином. [PERSON] зовсім не спілкується з [PERSON] , незважаючи на те, що вона його просила про це. Але з того часу, як відповідач створив нову сім`ю, він підпал під вплив нової дружини і зовсім припинив участь у долі сина. При цьому позивач не налаштовує сина проти свого батька. Допитаний в судовому засіданні в присутності педагога неповнолітній [PERSON] , 2008 року народження, суду пояснив, що до того моменту, поки батьки не розлучались, у них були добрі відносини, а зараз немає зовсім ніяких відносин. Останній раз спілкувались два роки тому, коли приїхав в Крим з бабусею відпочивати він сам зателефонував батькові, який мешкає неподалеку, запропонував йому зустрітися, але той зустрічатись не захотів. Батько йому не телефонує, і зараз у нього навіть немає його номеру телефону. Подарунки на свята не дарує. Вважає, що ставлення до нього у батька змінилося після того, як він знов одружився. Тепер батько навіть думає, що він не є його біологічним батьком, оскільки в телефонній розмові висловлював думку про необхідність проведення тесту. Пояснив також, що мати не забороняє йому спілкуватись з батьком, але батько сам не висловлював такого бажання. Він має плани після 9 класу навчатись в Швейцарії, а тому за умови такого ставлення до нього з боку батька, не бажає з ним в подальшому підтримувати відносини. Вислухавши представників позивача, органу опіки та піклування, свідків, з`ясувавши думку неповнолітньої дитини, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього /а.с.8/. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 27.02.2018 /а.с.6-7/. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 24.09.2013 /а.с.9-10/. Згідно з довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС, станом на 01.01.2021 заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] (виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення від 11.09.2013), становить 118781,56 грн. /а.с.11-12/. З довідок про реєстрацію місця проживання особи, видно, що позивач [PERSON] і неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] /а.с.14-15/. Згідно з характеристикою, виданою адміністрацією КЗШ № 59 КМР на ім`я [PERSON] , [INFO] , дитина виховується в неповнолітній сім`ї, його вихованням займаються мати [PERSON] та бабуся [PERSON] , які приділяють належну увагу навчанню та розвитку дитини. Батько [PERSON] у вихованні та навчанні дитини участі не бере, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує. На ухвалу суду надійшло рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради від 21.07.2021, згідно з яким, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, беручи до уваги, що [PERSON] на території Інгулецького району м. Кривого Рогу не проживає, встановити його ухилення від виконання батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, неможливо, вважає недоцільним позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження /а.с.54/. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками своїх неповнолітніх дітей та порядок позбавлення батьківських прав. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з положеннями ч.2 ст.157 цього Кодексу, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічну норму містить і частина 4 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», яка крім того, визначає, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Водночас, положеннями ст.166 СК України визначено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON] і [PERSON] щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, оскільки покази, що вони давали суду, ґрунтуються на їх обізнаності із ситуацією, що склалася між позивачем, відповідачем та їхньою неповнолітньою дитиною, виключно із спілкування з позивачем, тобто наданою суду інформацією вони володіють лише зі слів останньої. При цьому, суд вважає, що показання свідка [PERSON] та дитини переконливо свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків у відношенні вина [PERSON] . Зокрема, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участь у вихованні сина [PERSON] , 2008 року народження, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, розвитком, не підтримує морально, духовний зв`язок між батьком та сином на цей час втрачено. Суд вважає, що та обставина, що відповідач мешкає з сином у різних містах, на значній відстані один від одного, не звільняє його від обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення здобуття ним освіти, участі та/або сприяння її духовному, фізичному розвитку тощо. При розгляді справи суд враховує, що виконком Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради у своєму висновку хоч і вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав, але зазначає, що встановити ухилення батька дитини від виконання батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, неможливо. За змістом Постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. При вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] , 2008 року народження, відповідно до ст.171 СК України, судом враховується його думка щодо відносин з батьком, яку він надав усвідомлено в процесі опитування, проведеного судом у формі, яка відповідає віку дитини, в присутності педагога. З пояснень дитини вбачається, що він проживає з мамою, його вихованням займається також бабуся, а тато з ним не спілкується, навіть не телефонує, не цікавиться його життям, відмовляється від зустрічей, і дитина висловила думку про те, що не бажає з ним в подальшому підтримувати відносини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Судом у цій справі не встановлено жодних намагань батька виховувати дитину, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, суд враховує, що відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав, підстави, викладені позивачем в позовній заяві, та надані нею докази не заперечував ніяким чином, що суд розцінює як відсутність у останнього інтересу до спору, який розглядається судом, та байдуже ставлення до долі дитини, і незважаючи на те, що позивачем не доведено тієї обставини, що відповідач є неблагонадійним, негативно впливає на дитину або сприяє її незадовільному розвитку, тобто не доведено негідну поведінку відповідача, вважає, що доказами у справі доведено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, ухилення від їх належного виконання, зокрема щодо виховання дитини, його духовної підтримки та розвитку. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, встановлене в судовому засіданні байдуже ставлення відповідача [PERSON] до дитини - [PERSON] , 2008 року народження, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню - є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог понесені позивачем судові витрати покладається на відповідача.

Outcome: approved