Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 17.03.2015 року вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки на цей час шлюб з відповідачем не розірвано, але вони мешкають окремо, спільно господарство не ведуть. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому коштів на утримання дитини у неї не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоч працює, отримує стабільну зіробітну плату, інших утриманців не має, тому може надавати щомісяця допомогу на утримання дитини. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити /а.с. 18/. Відповідач позовні вимоги визнав відповідно до ст. 174 ЦПК України, про що надав відповідну заяву /а.с.19/. За таких обставин суд вважає можливим розглягути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників, які беруть участьу справ, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 6/. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 7/, яка проживає з позивачем. Встановлено, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому коштів на утримання дитини у позивача не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, отримує заробітну плату у середньому розмірі 4500,00 грн, про що зазначив у свіоїй заяві /а.с.19/, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у запропонованому позивачем розмірі. При цьому суд враховує, що позовні вимоги відповідач визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Згідно приписів ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved