Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з вказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. Посилається на те, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться станом його здоров'я, не бере участі у його лікуванні, не цікавиться навчанням сина у школі, його інтересами та справами в цілому. Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради надав висновок №39-01 від 30.01.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою від 28 березня 2019 року було відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача визнав повністю, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду нотаріально посвідчену заяву від 06.04.2019 про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина та розгляд справи за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Лой К. І. вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 13 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. За правилами ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України

Outcome: approved