Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає з 2009 року. При цьому, відповідач є громадянином Російської Федерації та проживає там. У зв`язку з цим, відповідач створює їй незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житловим приміщенням. За таких обставин, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання позивач надала заяву від 15.10.2019 року, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 02.11.2010 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, Витягом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» про державну реєстрацію прав від 02.11.2010 року № 27849721 (а.с. 6, 7). Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 18.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з довідки Квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького від 06.06.2019 року № 403 [PERSON] , 1981 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає там з 2009 року (а.с. 11). Крім того, згідно паспорта громадянина Російської Федерації № 39 [NUMBER] , виданого 17.03.2017 року Міжрайонним відділом УФМС Росії по Республіці Мордовія в с. Зубова Поляна, [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації, місце проживання якого зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає більше дев`яти років у будинку, який належить позивачу, і місце його перебування достовірно невідоме, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved