Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Квартира є комунальною власністю та отримана позивачем за ордером № 2475 від 19.06.2002 року на сімю з двох осіб: на позивача та її сина [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради № 727 від 15.12.2003 року житлова площа квартири, наданої позивачу розширена за рахунок звільнення суміжної невпорядкованої однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 9 м2. 04 серпня 2012 року син позивача [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка зареєструвалася у квартирі позивача 13 грудня 2013 року. З 01.10.2015 року син позивача та його дружина [PERSON] переїхали жити до м.Новогродівка Донецької області. Оскільки відносини між сином позивача та його дружиною не склалися, [PERSON] припинив шлюбні стосунки з [PERSON] 30.01.2016 року і став мешкати за місцем своєї реєстрації. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На теперішній час в квартирі зареєстрована позивач, її син [PERSON] та відповідач [PERSON], яка з 01.10.2015 року за адресою реєстрації не мешкає. Весь цей час позивач змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, незважаючи на те, що відповідач в квартирі не мешкає і добровільно зніматися з реєстрації не збирається. Оскільки відповідач у даному приміщенні не мешкає більше шести місяців, просила суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 6 будинку № 57 по вул.Шахтарська в м. Мирноград Донецької області. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог та додала, що вона планує приватизувати цю квартиру. До того ж, син може ще одружитися та невідомо, як на це подивиться його майбутня жінка. Представник третьої особи КП «СЄЗ» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що квартира знаходиться на балансі КП «СЄЗ». Позивач звернулася на підприємство з приводу приватизації квартири. Їй було пояснено, що у приватизації приймають участь всі зареєстровані особи. Оскільки син з відповідачем шлюб розірвали, їй було запропоновано звернутися до суду з даним позовом. Заборгованості за цією квартирою немає. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому чинним цівільно-процесуальним законодавством, надали суду заяви, згідно з якою [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, просив розглянути справу без його участі, відповідач [PERSON]. позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що позивачу на сімю з двох осіб: [PERSON] та [PERSON], виконавчим комітетом Димитровської ради народних депутатів виданий ордер на житло ДВ № 2475 від 19.06.2002 року на квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). На підставі рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 15.12.2003 року № 727, житлову площу позивача за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Шахтарська, 57/6 розширено за рахунок звільнення суміжної невпорядкованої однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з довідкою, наданою станом на 11.10.2016 року, у квартирі за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Шахтарська, 57/6 зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], третя особа у справі [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21.03.2016 року (а.с. 8, 9). Згідно з актом про непроживання від 20.10.2016 р., відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO], але з жовтня 2015 року до теперішнього часу в ній не мешкає (а.с. 12). Вказані обставини та факт непроживання відповідача в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні також поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її сестра. Відповідач виїхала до м.Новогродівка, а прописана була у позивача. У квартирі сестри не мешкає з 2015 р., особистих речей відповідача у квартирі немає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її сусідка, мешкають в одному будинку. Відповідача також знала, мешкала у цьому ж будинку. Відповідач не мешкає разом з позивачем з жовтня 2015р., з цього моменту її більш не бачила. Особистих речей відповідача у позивача немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] принаймні з жовтня 2015 року, тобто більше шести місяців. Поважних причин не проживання відповідача у даній квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved