Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.05.2013 року Центрально-Міським районним судом м.Горлівка було винесено заочне рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З вимогами про стягнення аліментів вона була змушена звернутись до суду, оскільки з лютого 2010 року сімейні відносини між нею та відповідачем припинились і останній перестав приймати участь у вихованні та утриманні дитини. В подальшому, в зв`язку з невиконанням відповідачем рішення про стягнення аліментів вона звернулась до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Як зазначає позивач, в зв`язку з відсутністю у відповідача інтересу до дитини, нерегулярну сплату ним аліментів, вона була змушена звернутись до Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 11.12.2017 року такий висновок було надано, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. В зв`язку з наведеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31.01.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду листа, в якому підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, а також просив розглянути справу у його відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних матеріалів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівка від 22.05.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 01.03.2013 року (а.с.63). Як вбачається з розрахунків Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 30.06.2017 року № 52566500/2 та Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 15.02.2019 року № 52566500/13, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2017 року в розмірі 62 197, 39 грн., станом на 15.02.2019 року - 64 914,89 грн. (а.с.127, 128). Згідно висновку Служби у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 11.12.2017 року № 102/03/31-11139, визнано доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.85-86). Згідно зазначеного висновку, відповідач був присутнім на засіданні комісії. Однак, під час розгляду зазначеного питання відповідачем не спростовано факту того, що він не зробив жодних конкретних кроків щодо дійсної участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Неналежне виконання батьком своїх обов`язків підтверджується особистими поясненнями дитини. Батько не довів, що насправді зацікавлений долею дитини. За результатами розгляду комісія дійшла висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на нього обов`язками, матеріально дитину не забезпечує, має заборгованість по сплаті аліментів. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вказаної норми з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved