Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про реальний поділ житлового будинку, а саме, виділити позивачу в натурі належну їй на праві власності 1/2 частку житлового будинку № 8, що знаходиться по вулиці Південна в місті Тернополі Тернопільської області, а саме: підвали: підвал позиція IV площею 10.1 м.кв., підвал позиція V площею 1,4 м.кв., підвал позиція VI площею 11,1 м.кв., підвал позиція VII площею 3,5 м.кв., хід в підвал позиція VIII площею 2,7 м.кв.; І поверх: коридор позиція 2-1 площею 6.4 м.кв., кухня позиція 2-2 площею 13,9 м.кв., туалет позиція 2-3 площею 1,0 м.кв., ванна позиція 2-4 площею 2,6 м.кв., тамбур поз. IX площею 1,8 м. кв.; II поверх: коридор позиція 3-1 площею 19,1 м.кв., житлова позиція 3-2 площею 8,8 м.кв., житлова позиція 3-3 площею 21,2 м.кв., житлова позиція 3-4 площею 13,5 м.кв., житлова позиція 3-5 площею 17,4 м.кв., сходова позиція 3-6 площею 1,1 м.кв., разом: 135,6 м.кв., та огорожу позиція 1 в розмірі 45,0 м. пог., яка знаходиться в межах території земельної ділянки за тією ж адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони по справі упродовж тривалого часу не можуть дійти згоди щодо реального поділу спірного житлового будинку, а тому позивач бажає виділу їй в натурі 1/2 частки даного житлового будинку. У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явилася, надавши суду заяви про розгляд справи у її відсутності, відносно задоволення позовних вимог не заперечила, позов визнала у повному обсязі. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявитиклопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд № 8, що знаходиться по вулиці Південна в місті Тернополі Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] 27 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-19. Відповідач [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд №8, що знаходиться по вулиці Південна в місті Тернополі Тернопільської область, на підставі свідоцтва про права на спадщину за заповітом, виданого Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 02 серпня 2007 року, зареєстрованого Тернопільським ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 09 серпня 2007. Сторони по справі є співвласниками у рівних частках земельної ділянки по 0,0595 га кожна, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вулиці Південній в місті Тернополі Тернопільській області, кадастровий номер земельної ділянки 6110100000130020058, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 059665, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 27 листопада 2008 року за №010866100714, виданого на ім'я позивача [PERSON] Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном передбачено статтею 317 Цивільного кодексу України. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Відповідно до статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади, (частини 1, 2 статті 356 Цивільного кодексу України). Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до частини першої статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. У частині другій статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2 статті 183 Цивільного кодексу України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 Цивільного кодексу України). Таким чином, виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 Цивільного кодексу України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що порушуючи справу даної категорії, суд з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати: висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках -органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань; про дозвіл виконкому місцевої Ради на переобладнання і перепланування жилого будинку. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна від 29 вересня 2016 року № 02/09, виданого суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діє на підставі кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) пов'язаних із створенням об'єктів архітектури серії АЕ №002243, виданого Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового - комунального господарства України 19 квітня 2013 року, спірний житловий будинок може бути поділено, наявні два окремими входи, може бути відокремлений і виділений в натурі, після поділу: 1/2 частка, власником якої є позивач [PERSON], складатиметься з наступних приміщень: Підвал: підвал: підвал позиція IV - площею 10.1 м.кв., підвал позиція V-площею 1,4 м.кв., підвал позиція VI - площею 11,1 м.кв., підвал позиція VII - площею 3.5 м.кв., хід в підвал позиція VIII - площею 2,7 м.кв.; I поверх: коридор позиція 2-1 - площею 6.4 м.кв., кухня позиція 2-2 площею 13,9 м.кв., туалет позиція 2-3 площею 1,0 м.кв., ванна позиція 2-4 - площею 2,6 м.кв., тамбур позиція IX - площею 1,8 м.кв.; II поверх: коридор позиція 3-1 - площею 19,1 м.кв., житлова позиція 3-2 площею 8,8 м.кв., житлова позиція 3-3 - площею 21,2 м. кв., житлова позиція 3-4 - площею 13,5 м.кв., житлова позиція 3-5 - площею 17,4 м.кв., сходова позиція 3-6 - площею 1,1 м.кв. Разом: 135, 6 м.кв. Господарські споруди, а саме, огорожа поз. 1 приймається в межах території земельної ділянки, що знаходиться в користуванні фізичної особи [PERSON] в розмірі 45,0 м. пог. На підставі вищевказаного висновку спеціаліста та за письмовим звернення позивача [PERSON] управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради прийнято розпорядження №28 від 28 березня 2015 року, яким вирішено присвоїти 1/2 частині житлового будинку загальною площею 135,6 кв. м., житловою площею 60,9 кв.м. (згідно матеріалів інвентаризації TOB «Міське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2014 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2014 р.) з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. Південна, 8, адресний номер вул. Південна 8/2. Згідно запропонованого спеціалістом варіанту поділу спірного житлового будинку у зазначеному вище висновку, його співвласникам пропонується виділити в натурі окрему площу, яка є ізольованою від приміщення іншого співвласника, має окремий вихід (вхід), окрему систему життєзабезпечення, тобто складає окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 Цивільного кодексу України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» та є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вищевикладене та запропонований експертом варіант поділу домоволодіння, суд прийшов до висновку здійснити реальний поділ житлового будинку, а саме, виділити позивачу в натурі належну їй на праві власності 1/2 частку житлового будинку № 8, що знаходиться по вулиці Південна в місті Тернополі Тернопільської області, а саме: підвали: підвал позиція IV площею 10.1 м.кв., підвал позиція V площею 1,4 м.кв., підвал позиція VI площею 11,1 м.кв., підвал позиція VII площею 3,5 м.кв., хід в підвал позиція VIII площею 2,7 м.кв.; І поверх: коридор позиція 2-1 площею 6.4 м.кв., кухня позиція 2-2 площею 13,9 м.кв., туалет позиція 2-3 площею 1,0 м.кв., ванна позиція 2-4 площею 2,6 м.кв., тамбур поз. IX площею 1,8 м. кв.; II поверх: коридор позиція 3-1 площею 19,1 м.кв., житлова позиція 3-2 площею 8,8 м.кв., житлова позиція 3-3 площею 21,2 м.кв., житлова позиція 3-4 площею 13,5 м.кв., житлова позиція 3-5 площею 17,4 м.кв., сходова позиція 3-6 площею 1,1 м.кв., разом: 135,6 м.кв., та огорожу позиція 1 в розмірі 45,0 м. пог., яка знаходиться в межах території земельної ділянки за тією ж адресою. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 9, 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 356, 358, 364, 379, 380, 382 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

Outcome: approved