Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.12.1986 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх 5 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач систематично зловживає спиртними напоями, будучи в нетверезому стані вчиняє суперечки, які доходять до фізичного насильства. Більше року вони не підтримують шлюбні стосунки та проживають роздільно. Позивач вважає спільне проживання неможливим, поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається. В позові позивач просила постановити рішення про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просила справу розглянути без її участі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, тому шлюб між ними має бути розірваний. 13.12.1986 року Ємільчинським районним відділом ЗАГС Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.1986 року, актовий запис № 97 (а.с. 10). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. Сторони неповнолітніх дітей не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved