Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON] про визнання солідарним боржником, вказавши в позові, що 30 листопада 2004 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала від неї в борг 4 800 доларів США, що на дату укладеного договору становило 25 968 грн., терміном до 01 грудня 2005 року. Відповідач свої грошові зобов'язання не виконала, і не повернула позичених коштів. У 2007 році, нею була подана позовна заява до Шевченківського районного суду м. Чернівців про стягнення заборгованості за договором позики, і згідно рішення від 12.06.2007 року було присуджено до стягнення з [PERSON], 27305,79 гривень, проте у звязку із перешкоджанням останньої вказане рішення не виконане. На її неодноразові звернення із проханням повернути борг відповідач не реагує. В якості забезпечення виконання договору позики, 30 листопада 2004 року був укладений договір застави автомобіля, якій посвідчений в нотаріальному порядку та підписаний за згодою чоловіка заставодавця [PERSON], однак останній відмовився надавати автомобіль в рахунок погашення вказаного боргу. Оскільки [PERSON], приймав активну участь у позичанні грошей і давав згоду на об'єкт застави, позивач просить визнати його солідарним боржником, а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які викладені в позовній заяві, просила суд позв задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, вказали на те, що вони є безпідставними і не ґрунтуються на Законі. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дiйшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як спосіб захисту свого порушеного права, просила суд визнати солідарним боржником [PERSON]. Відповідно до вимог ст.541 ЦПК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON], 30.11.2004 рокупозичила відповідачу [PERSON] 25968 гривень, що еквівалентно на день позики 4800 доларів США, терміном до 01.12.2005 року, що підтверджується копією договору позики грошей. В якості забезпечення виконання вищевказаного договору позики грошей, 30.11.2004 року був укладений договір застави автомобіляміж позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується копією договору застави автомобіля серії ВВВ №232892 від 30.11.2004 року, при цьому даний договір був посвідчений за згодою чоловіка відповідача [PERSON] Ці обставини сторонами не заперечувались. Позивач вказала на те, що у звязку з невиконанням даного зобовязання у 2007 році вона звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості, і в судовому порядку було вирішено питання про стягнення суми заборгованості, проте до цього часу рішення суду не виконано. Як вбачається із відповіді Відділу ВДВС Глибоцького РУЮ №4347/02-43 від 09.10.2015 року, по виконанню виконавчого листа №2-1087 Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.08.2007 року про примусове стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 27305,79 гривень, було накладено арешт на майно боржника, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою вул. Центральна, 730, с. Слобідка, Глибоцького району, Чернівецької області. Таким чином в судому засіданні було встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики та договір застави, внаслідок невиконання відповідачем зобовязання за цими договорами, позивач звернулась до суду, проте незважаючи на рішення суду, відповідач свої зобовязання не виконала. При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] був укладений будь-який правочин, в тому числі договір поруки, внаслідок якого у останнього виникли якісь зобовязання перед відповідачем, внаслідок якого у позивач виникла право солідарної вимоги до [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання солідарним боржником [PERSON] є безпідставними і не підлягають до задоволення На підставі викладеного, ст.540, 541 ЦК України,

Outcome: dismissed