Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 21732,97 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.09.2015 року відносно неї скоєно злочин [PERSON] , яка завдала позивачу легкі тілесні ушкодження. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12015230040005684, у якому позивача визнано потерпілою. З приводу отриманих тілесних ушкоджень остання проходила амбулаторне лікування. 30.09.2015 року [PERSON] навмисно пошкодила автомобіль Mercedes-Benz Е240 реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у користуванні позивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача завдана матеріальна шкода становить 9697,43 грн. Окрім матеріальної шкоди позивачеві було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я від злочину. Діями відповідача завдано немайнових втрат, таких як моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни в житті: переживання, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, хвилювання щодо його стану здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя, оскільки вимушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Страждання полягає у тому, що з моменту отримання тілесних ушкоджень позивач відчуває внутрішні неприємні переживання, а саме: з приводу фізичного болю; з приводу того, що за час проведення досудового розслідування та судового розгляду, отримала сильне емоційне потрясіння. Вказані обставини призвели до необхідності порушити звичний спосіб життя, витрачати свій час для лікування, на участь у слідчих діях, у судовому розгляді, на звернення за правовою допомогою задля отримання якихось компенсацій втраченого здоров`я та у зв`язку з порушенням емоційного стану, що є негативними, небажаними змінами її звичного способу життя. Завдану моральну шкоду оцінює у 10000,00 гривень. 24.04.2019 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Кравчук Т.М. подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Ухвалою від 22.07.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Дослідивши матеріали справи та надані докази, матеріали кримінального провадження №12015230040005684 та справи №766/11965/16-к, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Людина, яка потерпіла від посягання на своє життя, здоров`я, честь і гідність, а також на належне їй майно, потребує правового й соціального захисту, матеріальної та моральної підтримки. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 30.09.2015 року за заявою [PERSON] , були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230040005684, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України, по факту нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень. 30.09.2016 року позивачем подано цивільний позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, який прийнято до провадження Херсонським міським судом Херсонської області разом з розглядом кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.08.2018 року по справі №766/11965/16-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності. Кримінальне провадження №12015230040005684, від 30.09.2016 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито. Цивільний позов [PERSON] в частині стягнення матеріальних збитків задоволено у повному обсязі у сумі 14697,43 грн. в частині відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково у сумі 5000,00 грн. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 21.11.2018 року за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10.08.2018 року змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини ухвали посилання на вирішення питання про задоволення цивільного позову. У відповідності ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивач посилається на висновок експерта №Вс-15 від 25.05.2016 року, оригінал якого міститься у матеріалах кримінального провадження №12015230040005684, згідно якого, завдана позивачу майнова шкода становить 21732,97 грн. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. Суд враховує те, що своїми діями відповідачем завдано невиправної моральної шкоди позивачу, що виразилася в моральних стражданнях, а саме сума у розмірі 10000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем під час розгляду кримінального провадження не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) висловила правову позицію, яка полягає у тому, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. Процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial