Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2019 року о 17 годині 10 хвилин, на 157 км. автодороги Київ - Харків - Довжанський, [PERSON] допустив порушення правил дорожнього руху, в результаті чого автомобіль позивача Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] отримав механічних пошкоджень та потребував ремонту. Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16.04.2019 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі звіту про огляд пошкодженого автомобіля, вартість ремонту автомобіля складає 28100, 00 грн., вартість запасних частин для заміни пошкоджених - 27665,00 грн., загальна сума відновлювального ремонту складає 55765,00 грн. Страхова компанія здійснила виплату витрат на відновлювальний ремонт у розмірі 36905,68 грн. Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача різницю між завданою шкодою та відшкодуванням, які були здійсненні страховою компанією, що складає 18859,32 грн. внаслідок скоєного ДТП. Крім матеріальної шкоди, позивач зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 5000 грн., оскільки була змушена змінити свій спосіб життя, тривалий час залишалася без транспортного засобу, витрачала сили та здоров`я для проведення відновлювального ремонту. Всі події, пов`язані із ДТП, для позивача є надзвичайними та психотравмуючими. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.61-63). Відповідно до відзиву, відповідач заперечує щодо задоволення позову у повному обсязі, оскільки позивач не є власником транспортного засобу Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] ., а відповідач на момент ДТП, перебував у трудових відносинах із ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД», ДТП відбулось під час використання ним службового автомобіля у зв`язку із виконанням трудових обов`язків, в робочий час, а відтак визначений позивачем відповідач є неналежним. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 13.03.2019 року о 17 годині 10 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем Scania p94db, д.н.з. [NUMBER] , на 157 км автодороги Київ - Харків - Довжанський, при виконанні маневру розвороту, не надав перевагу в русі автомобілю Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку. В результаті ДТП, автомобіль Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16.04.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушенні, передбаченого ст.. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З письмових матеріалів справи вбачається, що власник транспортного засобу Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с3). 02.10.2019 року [PERSON] уповноважила [PERSON] експлуатувати (керувати) на умовах і за ціну за її розсудом, а також на період дії довіреності експлуатувати автомобіль за цільовим призначенням (а.с.81-83). Згідно копії полісу ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» № АО/3157129 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.03.2019 року вбачається, що [PERSON] є страхувальником автомобіля Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] (шкода заподіяна життю і здоров`ю - 200000 грн., шкода заподіяна майну - 100000 грн., франшиза - 1000 грн.) (а.с.4). Доводи відповідача про те, що [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки не є власником транспортного засобу, а відтак не має права звертатися до суду із вказаним позовом, суд до уваги не приймає, оскільки факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Вказана позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2018 року № 61-37571 св18, від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14. Відповідно до наказу № 24-к від 18.10.2018 року ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД» [PERSON] прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 19.10.2018 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а.с.74). З довідки від 29.04.2020 року, видана ТОВ «Фідем Трейдинг ЛТД» вбачається, що [PERSON] станом на 13.03.2019 року дійсно працював на вказаному підприємстві водієм та працює по теперішній час (а.с.67). З посвідчення про відрядження № ФТ-0000037 від 13.03.2019 року вбачається, що [PERSON] відряджений до м. Київ - м. Суми - м. Київ, термін відрядження 2 дні: з 13.03.2019 року по 15.03.2019 року. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 6.11.2013 №6-108цс13, від 21 вересня 2016р. № 6-1376ц16. Враховуючи те, що відповідач під час ДТП, виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом Scania p94db, д.н.з. [NUMBER] , а тому суд приходить до висновку, що шкода, в тому числі і моральна має відшкодовуватися володільцем транспортного засобу Scania p94db, д.н.з. [NUMBER] , а не водієм - [PERSON] , отже первісний відповідач є неналежним. Відповідно до ч. 2 ст. 51 якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а уразі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Оскільки позивач не з`явилася в жодне судове засідання на численні виклику суду, натомість надсилала клопотання про розгляд справи у її відсутність, суд враховуючи положення ч. 2 ст. 51 ЦПК України позбавлений можливості самостійно замінити первісного відповідача на належного відповідача, а тому на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Крім того, суд звертає увагу на наступне. З позовної заяви вбачається, що позивач на підтвердження вартості ремонту автомобіля по його відновленню посилається на звіт № 125 PZU № ЦРЦВ-5496. Відповідно до звіту № 125 PZU № ЦРЦВ-5496 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, виконаний на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група» вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 207 д.н.з. [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 12.03.2019 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів, складає 43843,60 грн. (а.с.5-8). Резолютивна частина вказаного звіту містить посилання на ДТП 12.03.2019 року, дата оцінки 12.03.2019 року (а.с.5), а також протокол технічного огляду КТЗ - дата ДТП 12.03.2019 року (а.с.10) в той час, як відповідно до постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, ДТП мала місце 13.03.2019 року, а не 12.03.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed