Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими , що втратили право на житло. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 30 червня 1988 року , від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. В 1990 році їх сім'ї, яка складалася із трьох чоловік, була надана квартира за адресою: [ADDRESS], в яку в 1992 році вони вселилися та згодом отримали ордер за № 100 від 02 грудня 1993 року. В послідуючому [PERSON] без її відома та згоди приватизував квартиру на себе одного, і отримав свідоцтво про право власності на житло, зареєструвавши його в Козятинському БТІ. На підставі рішення Козятинського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року зазначене свідоцтво було визнане недійсним, та скасована його державна реєстрація. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року [PERSON] був визнаний таким, що втратив право на житло, з грудня 1995 року. Потім з'ясувалося, що [PERSON] без її згоди та відома в квартирі 24 липня 2003 року зареєстрував свою співмешканку [PERSON] та двох їх дітей [PERSON], [PERSON] на правах членів своєї родини, при цьому [PERSON] зареєстрований 30 серпня 2013 року, а [PERSON] - 31 жовтня 2014 року. В квартирі з часу вселення постійно проживає вона з сином , проплочує за комунальні послуги , утримує квартиру, виконую всі обов'язки за договором найму. Відповідачі в квартирі не проживають з моменту реєстрації. В добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають , що заважає їй . Тому, позивачка просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на проживання її квартирі . Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України , в судове засідання не зявилася без поважних причин. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України , в судове засідання не зявився без поважних причин. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України , в судове засідання не зявився без поважних причин. А тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії ордеру, виданого комітетом Козятинської міської ради народних депутатів 02.12.1993 року ордер виданий на квартиру [ADDRESS] гр.. [PERSON], сімя якого складається з трьох чоловік: ([PERSON] квартиронаймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син). Ордер видано на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів міста Козятина від 25 листопада 1993 року № 198 (а.с. 7) Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.07.2014 року, встановлено, що [PERSON] з грудня 1993 року по 17.10.2013 року безперервно проживала в [INFO]. Визнано недійсним свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] видане на імя [PERSON], виконкомом Козятинської міської ради 21.10.1997 року. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] імя [PERSON]. Відповідно до довідки центра надання адміністративних послуг в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 24.07.2003, [PERSON] з 30.08.2013, [PERSON] з 31.10.2014, [PERSON] (а.с.13). З акту від 20.04.2016 року по факту проживання за адресою [INFO] вбачається, що [PERSON],[PERSON],[PERSON] на час перевірки в даній квартирі не проживають. Особистих речей в квартирі не має. (а.с. 14). Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 27.01.2016 визнано [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за № 12 в будинку № 33 по вулиці Катукова у м. Козятині Вінницької області, з грудня 1995 року (а.с.11-12) Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст. 71 ЖК України, відповідно до якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;\~ 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом всього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки, відповідачі понад шість місяців не проживають без поважних причин у квартирі і не проживали з часу реєстрації , в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, що перешкоджає позивачу, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON], [PERSON],[PERSON] такими, що втратили право на житло.

Outcome: approved