Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначила, що 06 січня 2015 року померла мати її чоловіка - [PERSON], свідоцтво про смерть видано виконкомом [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 1. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та його сестра [PERSON]. Чоловік [PERSON]- [PERSON] помер 26.03.2005 року, про що свідчить свідоцтво про смерть видане виконкомом [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 10. ЇЇ чоловік [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] б.ЗЗ кв.57, але фактично мешкав разом з матірю за адресою: Красноармійський р-н с. Прогрес вул.. Польова 6.1, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради. 29 вересня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 10. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є вона- Онищенко [PERSON] дружина спадкодавця, [PERSON] син спадкодавця та [PERSON] донька спадкодавця. Після смерті матері її чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, яке розташовані за адресою: Донецька область, Красноармійський р-н, с. Прогрес, вул. Польова будинок №1, та земельної ділянки загальною площею 2.00 га, розташованою на території [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області. Після смерті матері, чоловік не подав заяву про прийняття спадщини, так як вважав, що він і так її прийняв, через те, що мешкав разом з матір»ю до смерті, та поховав її. Крім того, смерть матері дуже сильно загострила його хворобу, а саме рак шлунку, через що він не міг навіть рухатися по хаті самостійно, що підтверджується відповідною лікарською довідкою. Їй довелося переїхати жити до нього в с. Прогрес, та доглядати його до смерті. Після смерті чоловіка, вона звернулася до нотаріальної конторі для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка, адже він був зареєстрований за адресою в м. Димитров, а фактично мешкав та помер в с. Прогрес Красноармійського району Донецької області. Після надання довідки з місця реєстрації в нотаріальній конторі їй повідомили, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вона є особою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. В той же час, для того, щоб прийняти спадщину після смерті матері чоловіка їй необхідно подати заяву про прийняття спадщини відповідно до положень ст. 1276 ЦК України. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Вона не може це зробити, так як сплив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на норми ст., ст. 1268, 1276, ч.3 ст. 1272 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України позивачка просить суд надати їй ([PERSON] ) додатковий строк 3 місяці, який буде достатнім, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері її чоловіка [PERSON], яка померла 06 січня 2015 року. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області та відповідач [PERSON] до суду не зявились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином (а.с.32, 31). Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] вважає вимоги позивачки незаконними, оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] і претендує на спадкове майно. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається , що 06 січня 2015 року померла [PERSON], що є свекрухою позивачки та матір»ю її покійного чоловіка [PERSON] ( а.с.7, 10,11). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та побутовими спорудами, розташований в с. Прогрес Красноармійського району Донецької області, вул.. Польова, будинок №1, що належав спадкодавцю на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2006 року (а.с.35) та земельна ділянка площею 2,00 га, розташована на території [PERSON] сільської ради для ведення особистого селянського господарства, що належала [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації від 14 травня 2002 року №151 (а.с.18). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який помер 29 вересня 2015 року, та донька спадкодавця [PERSON] - відповідач по справі, яка претендує на спадкове майно. Згідно довідки, виданої ПП «Домінант-сервіс» чоловік позивачки [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом з жінкою, позивачкою [PERSON], з 27.01.1987 року по 29.09.2015 року, тобто по день своєї смерті, (а.с.12). Також, з матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON], свекруха позивачки, на день смерті проживала разом з сином [PERSON] в с.Прогрес, вул..Полова, буд.№1, [PERSON] сільської ради Красноармійського району Донецької області, та вели сумісне господарство (а.с.15). Суд вважає неналежними доказами зазначені довідки, оскільки вони суперечать одна одній. А рішення суду про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час її смерті суду не надано. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.\~1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачка не надала суду належних доказів того, що її чоловік прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], або доказів фактичного проживання її чоловіка зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (рішення суду про встановлення факту спільного проживання). Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка [PERSON] не є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], яка є матірю її померлого чоловіка [PERSON], в шестимісячний строк після смерті матері [PERSON] спадщину не прийняв і доказів того, що він фактично прийняв спадщину суду не надано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері її чоловіка [PERSON], померлої 06.01.2015 року задоволенню не підлягають, оскільки вони суперечать вимогам закону.

Outcome: dismissed