Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» код ЄДРПОУ 30160757 на користь [PERSON] [INFO] , ІПН [NUMBER] , складову заробітної плати - премію за грудень 2014 року в розмірі 2 121,26 грн. (дві тисячі сто двадцять одну грн. 26 коп.) Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» № 111 КА/к-п від 28.10.2014 року її прийнято на посаду юриста корпоративного відділу юридичного департаменту ТОВ «Комплекс Агромарс». При оформленні на роботу з роботодавцем погоджено розмір заробітної плати 4 870,00 грн. в місяць, в тому числі 2 000,00 грн. - оклад та 2 870,00 грн. - премія. Вказаний розмір заробітної плати позивач отримала за 4 відпрацьовані дні у жовтні 2014 року та за листопад 2014 року, що підтверджується розрахунковими листками підприємства за вказані місяці, довідкою про доходи №379 від 16.08.2019 року, розрахунковою відомістю ТОВ «Комплекс Агромарс» за жовтень 2014 р. - січень 2015 р. Так, відповідно до розрахункової відомості ТОВ «Комплекс Агромарс» за жовтень 2014 - січень 2015 р.р. за відпрацьований час мені було нараховано за: жовтень 2014 року оклад 347,83 грн., премія 713,04 грн.; листопад 2014 року оклад 2 000,00 грн., премія 2 870,00 грн. Зазначені розрахункові листки, довідка про доходи №379 від 16.08.2019 року, розрахункова відомість ТОВ «Комплекс Агромарс» за жовтень 2014 р. - січень 2015 р. в свою чергу підтверджують й досягнуті при оформленні на роботу домовленості з роботодавцем стосовно розміру оплати праці. Наказом № 121 КА/к-з від 30.12.2014 року на підставі ст.38 КЗпП України позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням з 02.01.2015 року. При цьому, розрахунковий листок за грудень 2014 року, довідка про доходи №379 від 16.08.2019 року, розрахункова відомість ТОВ «Комплекс Агромарс» за жовтень 2014 р. - січень 2015 р. свідчать, що за відпрацьовані 17 днів у грудні 2014 року роботодавцем за відсутності будь-яких правових підстав зменшено розмір моєї заробітної плати та нараховано лише 1 490,20 грн.. До складу даної нарахованої суми заробітної плати за грудень 2014 року позивачу не нараховано та не виплачено премію, що є складовою заробітної плати. Враховуючи, що складова заробітної плати - премія, при прийнятті мене на роботу фактично погоджена в розмірі 2 870,00 грн. в місяць, то за 17 відпрацьованих днів у грудні 2014 року мені протиправно не нараховано та не виплачено премію в сумі 2 121,26 грн. виходячи з наступного розрахунку. Таким чином, в день звільнення позивача, тобто не пізніше 02.01.2015 року, роботодавець повинен був здійснити з позивачем повний розрахунок шляхом нарахування та виплати складової заробітної плати - премії в розмірі 2 121,26 грн. за 17 відпрацьованих днів у грудні 2014 року. 01.10.2019 року на адресу ТОВ «Комплекс Агромарс» позивачем було направлено лист з вимогою нарахувати та виплатити складову заробітної плати - премію за грудень 2014 року. Однак, в порушення вимог діючого трудового законодавства премія мені до теперішнього часу не нарахована та не виплачена. 28 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 20 грудня 2019 року. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 15 листопада 2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. 04 грудня 2019 року відповідачем по справі було подано до суду відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи тим, що сторони погодили в наказі розмір оплати праці [PERSON] відповідно до штатного розпису, про що свідчить підпис на наказі роботодавця та особистий підпис [PERSON] . Відповідно до штатного розпису ТОВ «Комплекс Агромарс» місячний посадовий оклад [PERSON] складав 2000,00 гривень. Відповідно до розрахункової відомості за період роботи з 28 жовтня 2014 року по 02 січня 2015 року [PERSON] нараховано 7 844,57 гривень та за вирахуванням сплачених податків на заробітну плату, виплачено 6 492,87 коп. При нарахуванні заробітної плати за листопад 2014 року [PERSON] була нарахована премія в розмірі 2 870,00 гривень, Розмір та порядок виплати премії сторонами трудового договору при укладанні трудового договору не встановлювався. [PERSON] з Положенням «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс» при прийомі на роботу була ознайомлена. При розрахунку премії, виходячи із «погодженої» за словами Позивача суми 2 870,00, за 4 робочих дні жовтня 2014 року мала б бути нарахована премія в розмірі: 2 870,00 : 23 х 4 = 499,13 гривень. Проте, за 4 робочих дні жовтня 2014 року Позивачу була нарахована та виплачена премія в розмірі 713,04 гривень. Дані факти підтверджують те, що нарахування премії здійснювалась роботодавцем відповідно до вимог законодавства і не була визначена і тим більше обумовлена сторонами у фіксованій сумі. Нарахування та виплата премії [PERSON] в жовтні -грудні 2014 року відбувалась відповідно ст.97 КЗпП України, ст.2,15 Закону України «Про оплату праці» та Положення «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс». Позивач стверджує, що в зв`язку із тим, що судами за іншими судовими справами встановлено, що Положення «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс» в установленому Законом порядку трудовим колективом не затверджено, тому посилання роботодавця на Положення «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс» судом до уваги прийматись не повинні. В такому разі, оскільки при укладанні трудового договору між Позивачем та Відповідачем була обумовлена оплата праці відповідно до штатного розпису, яким Позивачу встановлено посадовий оклад в розмірі 2000,00 гривень, у Позивача відсутні будь-які правові підстави для отримання премій, незалежно від тих положень, які викладені в Положенні «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс». 09 січня 2020 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. 22 січня 2020 року відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив до позовної заяви, в якому просить відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у даних запереченнях та відзиві на позовну заяву. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Одним із основних прав людини є право на працю, яке закріплене у ст. 43 Конституції України. Згідно вказаної норми кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Основним законом, який регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності є Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України). Норма ст. 2-1 КЗпП України забороняє будь-яку дискримінацію у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 111 КА/к-п від 28 жовтня 2014 року [PERSON] була прийнята на роботу 28 жовтня 2014 року зі строком випробовування 3 місяці на посаду юриста корпоративного відділу юридичного департаменту ТОВ «Комплекс Агромарс» на період відпустки для догляду за дитиною [PERSON] до дня її фактичного виходу на роботу, з оплатою праці відповідно до штатного розпису. З наказом № 111 КА/к-п від 28.10.2014 року та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Положенням «Про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс»» [PERSON] була ознайомлена 28 жовтня 2014 року, про що свідчить її особистий підпис на наказі № 111 КА/к-п від 28 жовтня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Випадки, у яких укладення трудового договору в письмовій формі є обов`язковим, зазначено в ч.2 ст.24 КЗпП України. Трудовий договір з [PERSON] укладався шляхом подачі її особистої заяви про прийняття на роботу та документів для прийому на роботу, задоволення заяви Відповідачем та видачу відповідного наказу. Сторони погодили в наказі розмір оплати праці [PERSON] відповідно до штатного розпису, про що свідчить підпис на наказі роботодавця та особистий підпис [PERSON] . Відповідно до штатного розпису ТОВ «Комплекс Агромарс» місячний посадовий оклад [PERSON] складав 2000,00 гривень. Відповідно до розрахункової відомості за період роботи з 28.жовтня 2014 року по 02 січня 2015 року [PERSON] нараховано 7 844,57 гривень та за вирахуванням сплачених податків на заробітну плату, виплачено 6 492,87 коп. Встановлено, що колективного договору у відповідача не укладено, а форми і системи оплати праці, робочий час, норми праці, розцінки, ставки тощо визначені Положенням про оплату праці працівників ТОВ «Комплекс Агромарс» (далі - Положення), затвердженим президентом товариства та погодженим з генеральним директором 01.01.2009 року. Згідно з пунктом 4.3.1 Положення премія працівникам підприємства нараховується по закінченні місяця у розмірі, передбаченому розцінками, системами преміювання чи штатним розкладом. Підпункти 4.3.1.2, 4.3.1.3, 4.3.1.3. цього пункту визначають випадки, коли премія за відповідний місяць не нараховується. До таких випадків відноситься, зокрема, прогул, відпустка без збереження заробітної плати, непрацездатність, звільнення з роботи протягом місяця, звільнення з роботи протягом випробувального терміну, нестача матеріальних цінностей та виникнення лишків у матеріально відповідальної особи за результатом інвентаризації, порушення трудової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, чергова щорічна відпустка протягом місяця. Відповідно до підпункту 4.3.1.5 на підприємстві застосовується наступний порядок преміювання працівників, розмір премій яких вказаний у штатному розкладі: керівник кожного структурного підрозділу по закінченню звітного місяця надає на перевірку у відділ нормування та оплати праці подання на преміювання; відділ нормування та оплати праці після перевірки отриманого подання формує загальну премію по підприємству та надає на затвердження президенту; після затвердження президентом премії по підприємству вона надається в бухгалтерію для нарахування працівникам преміальної оплати. Відповідно до наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» від 19.12.2014 року за№ 231/1 КА/к-в [PERSON] була надана відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 3 календарних дні з 24.12.2014 по 26.12.2014. Відповідно до наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» від 22.12.2014 року за № 234 КА/к-в [PERSON] була надана відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 5 календарних днів з 29.12.2014 по 02.01.2015. Таким чином, кількість робочих днів в грудні 2014 року, під час яких [PERSON] була у відпустці без збереження заробітної плати складає - з 24.12.2014 по 26.12.2014 - 3 робочі дні, з 29.12.2014 по 31.12.2014 - - 3 робочі дні. Всього в грудні 2014 року у відпустці без збереження заробітної плати [PERSON] перебувала 6 робочих днів. Відповідно до календаря, в грудні 2014 року було 23 робочих дні, тому відповідно до розрахункової відомості за грудень [PERSON] була нарахована заробітна плата виходячи із днів, в які вона працювала, а саме за 17 робочих днів. Отже, у грудні 2014 року позивачу була нарахована заробітна платна згідно встановленого штатним розписом посадового окладу та без нарахування премій. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. За приписами ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. З наведених норм Закону випливає, що премія відноситься до додаткової заробітної плати, встановлення її розміру є правом, а не обов`язком роботодавця, тому зміна розміру премії не вважається зміною умов оплати праці та не потребує додаткового погодження, а отже доводи позивача, що ТОВ «Комплекс Агромарс» змінило оплату праці у сторону погіршення є безпідставними, оскільки у грудні 2014 року вона повністю отримала заробітну плату згідно встановленого посадового окладу та у відповідності до кількості відпрацьованих днів. До того ж представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечував, що заробітна плата позивача у вказаний період виплачувалась без нарахування премії, посилаючись на те, що у товариства були підстави не нараховувати премію позивачу у грудні 2014 року, оскільки останній була надана відпустка без збереження заробітної плати згідно відповідних наказів. Наказом № 121 КА/к-з від 30.12.2014 року на підставі ст.38 КЗпП України позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням з 02.01.2015 року. З огляду на вищевикладене, суд не вбачає в діях відповідача порушень норм трудового законодавства, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про стягнення заробітної плати. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed