overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.1983 року у Рахнянській сільській раді Шаргородського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04.09.1983 року зроблено запис за №40. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.09.1983 року у Рахнянській сільській раді Шаргородського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04.09.1983 року зроблено запис за №40, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №497190, виданого Рахнянською сільською радою Вінницької області 04.09.1983 року (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Драчук». Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 06.05.2014 року складено відповідний актовий запис №29. Від шлюбу у сторін дітей не має. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 06.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 06.05.2014 року складено відповідний актовий запис №29, згідно свідоцтва про шлюб серії І-МИ №096876, виданого В ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області 06.05.2014 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін дітей не має. З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідача не надійшло будь-яких заперечень проти позову. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №3798. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, так як сім»я в них існує формально з чоловіком не проживають 3 місяці. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 23.11.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24.09.2014 року зроблено відповідний актовий запис за №3798, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №048494, виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 23.11.2007 року (а.с.3). Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та три місяці фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позичу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Бондар». Витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2013 року між сторонами було укладено шлюб. У період шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Згодом спільне життя у сторін не склалось і через несумісність поглядів вони фактично припинили шлюбні відносини. Таким чином, сім'я фактично розпалася, збереження шлюбу є недоречним. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна немає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2015 року. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, просив - задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1685 (а.с.5). У період шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім′єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від спільного шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами та різними поглядами на сімейні відносини, виховання дитини та ведення господарства. З вересня 2013 року подружні відносини між позивачем та відповідачем припинились, з грудня 2013 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї та примирення між сторонами не можливе, оскільки подальше спільне подружнє життя суперечить їхнім інтересам. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, майнові претензії один до одного відсутні. З наведених причин просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] вимоги позову підтримав, наполягав на розгляді справи та розірванні шлюбу, вказував на те, що строк для примирення сторонам надавати не потрібно. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Зазначив, що строк для примирення надавати не потрібно, також вказав, що їхня з позивачем дитина проживає разом із ним, спорів з цього приводу сторони не мають. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем, спору про місце її проживання між сторонами немає. З грудня 2013 року подружжя шлюбні відносини не підтримує і відновлювати їх не має наміру, у зв`язку з втратою взаєморозуміння, та різними поглядами на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, сім'я розпалася остаточно. Суд вважає, що сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Майнових претензій подружжям не пред'явлено. Згідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст.ст. 104, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що 27.04.1996 року між сторонами було укладено шлюб. У період шлюбу народились діти: сини - [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, сварки та конфлікти. Таким чином, сім'я фактично розпалася, збереження шлюбу є недоречним. У зв'язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, оскільки шлюб існує формально. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, просив - задовольнити. В судовому засіданні 13.07.2015 року просив надати строк на примирення, заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 1996 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 357 (а.с.7). У період шлюбу народились сини - [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач категорично не бажає. Наданий судом строк на примирення нічого не надав. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що декілька років тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, оскільки їх сімейне життя не склалось через різницю характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри між ними. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти позову позивача, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 травня 2006 року у Виноградській сільській раді Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 4 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя сторін не склалось через різницю характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри між ними. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у вересні 2009 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у адресованих суду своїх письмових заявах, та також вказали у цих заявах, що їхня неповнолітня донька [PERSON] залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони не заявляли у даній справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З березня 2016 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, кожен веде свій окремий бюджет (а.с. 2-3). Позивач в судовому засіданні наголошувала на своїх позовних вимогах, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Строку на примирення просила не надавати. Відповідач в судовому засіданні зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Строку на примирення просив не надавати. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 4041, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 року (а.с.7). Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також визнає позов і наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права, наявні законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на життя, внаслідок чого почали виникати непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.08.2013 року. В судовому засіданні, позивач свої вимоги підтримала, повідомила, що у них з відповідачем шлюб вже давно існує формально і вона вважає подальше сумісне життя є неможливим. Строку на примирення просила не надавати. Відповідач в судовому засіданні зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Строку на примирення просив не надавати. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до такого висновку. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10 травня 2013 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №420, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.05.2013 року. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.08.2013 року. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,21 грн - на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved