Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до довіреності, посвідченої 17.11.2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №10201, [PERSON] уповноважив позивачку розпоряджатись (в тому числі одержувати належні йому за результатами правочинів грошові суми у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди) від його імені належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 23.09.2010 року Вінницьким ВРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, д.н.з. [NUMBER], автотранспортним засобом марки (моделі) «CHERY KIMO SQR7130S12», 2008 року випуску. 27.01.2014 року о 14 год. у м. Вінниці по вул. Максимовича, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій [PERSON], керуючи автомобілем «TOYOTA AVENSIS», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «CHERY KIMO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «CHERY KIMO» зазнав механічних пошкоджень. Вина відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2014 року у справі №127/1709/14-п. Оскільки, відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5766492 застрахована у АТ НАСК «Оранта», 15.11.2013 року позивачкою була подана заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику. Згідно страхового акта №ОЦВ-14-967/1 від 05.03.2014 року та розрахунком страхового відшкодування НАСК «Оранта» від 05.03.2014 року сума страхового відшкодування становить 10 802,85 грн., однак станом на 03.09.2014 року позивачка таке відшкодування не отримала. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивачка просила визнати подію, що мала місце 27.01.2014 року страховим випадком, стягнути з відповідача на її користь 10 802,85 грн. страхового відшкодування та 2 000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивачки не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до довіреності, посвідченої 17.11.2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №10201, [PERSON] уповноважив позивачку розпоряджатись (в тому числі одержувати належні йому за результатами правочинів грошові суми у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди) від його імені належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 23.09.2010 року Вінницьким ВРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, д.н.з. [NUMBER], автотранспортним засобом марки (моделі) «CHERY KIMO SQR7130S12», 2008 року випуску (а.с.5). 27.01.2014 року о 14 год. у м. Вінниці по вул. Максимовича, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій [PERSON], керуючи автомобілем «TOYOTA AVENSIS», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «CHERY KIMO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «CHERY KIMO» зазнав механічних пошкоджень. Вина відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2014 року у справі №127/1709/14-п, відповідно до змісту якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5766492, за яким відповідач застрахував відповідальність [PERSON] при експлуатації транспортного засобу «TOYOTA AVENSIS», д.н.з. [NUMBER] (а.с.9). Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «CHERY KIMO» зазнав механічних пошкоджень на суму 10 802,85 грн., що підтверджується страховим актом НАСК «Оранта» від 05.03.2014 року (а.с.10), та розрахунком страхового відшкодування НАСК «Оранта» від 05.03.2014 року (а.с.11). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події. Відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на ст.6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, зіткнення автомобіля позивачки з автомобілем [PERSON] є визначеним законом страховим випадком, з настанням якого у страхувальника виникає обов'язок виплатити страхове відшкодування, що, як вбачається з матеріалів справи, не заперечується останнім, а тому вимоги позивача щодо визнання такої події страховим випадком є безпідставними, оскільки дана обставина відповідно до чинного законодавства є такою і сторонами не оспорюється. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування страхова компанія зобов'язана прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити його або відмовити у виплаті. Згідно заяви від 03.06.2014 року позивачка неодноразово зверталась до відповідача з приводу виплати страхового відшкодування (а.с.6). Листом від 01.07.2014 року №09-02-09/12162 НАСК «Оранта» повідомила позивачку, що їй найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 10 802,85 грн. (а.с.7). Однак, на день розгляду справи вищезазначене відшкодування позивачка не отримала, а відтак з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 10 802,85 грн. в рахунок страхового відшкодування. Що ж стосується позовних вимог позивачки щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., то суд вважає, що дана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних міркувань. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, позивачкою вищезазначених вимог не дотримано, окрім того в судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду в чому полягає така шкода та з чого він виходив, визначаючи розмір останньої, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині позову. Крім того в силу ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог витрати щодо сплати судового збору у розмірі 205,55 грн., згідно квитанції № від 03.09.2014 року на суму 243,60 грн.(а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial