Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з названим позовом в суд. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS], де зареєстровані на правах членів сім'ї попереднього власника [PERSON] [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. З 2008 року, після переходу права власності на будинок до неї, відповідач [PERSON] залишив дружину і разом з сином перейшов проживати в будинок своїх родичів [ADDRESS]. Відповідачі в спірному будинку не проживають, особистих речей в будинку не мають. До загаданого житла вони не відносяться як до постійного місця проживання, не приймають участі в утриманні будинку та надвірних споруд, сплаті комунальних платежів. Реєстрація відповідачів порушує її право, як власника, створює певні зобов'язання по сплаті платежів за комунальні послуги. Будь-яких домовленостей з відповідачами щодо користування житлом на даний час не існує. Тому просила визнати [PERSON] і [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.03.2014 року, підтримали позов, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] та їх представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2014 року, позов не визнали. Відповідач [PERSON], він же в інтересах неповнолітньої особи [PERSON] звернувся з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON], після того як стала власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, створювала для них з сином нестерпні умови проживання, скандалила, провокувала конфліктні ситуації, постійно звинувачувала їх, викликала міліцію. А після смерті попереднього власника [PERSON] забрала ключі від вхідних дверей та господарських будівель, а на деяких дверях змінила замки. В будинку знаходяться їх речі. Відповідач не визнає їх право на проживання в спірному будинку, перешкоджає проживати їм в будинку, що порушує їх право на житло. Просить вселити його та [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS], з посиланням на вимоги ст.ст. 64, 156 ЖК України. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.03.2014 року, зустрічний позов не визнали, вважаючи його безпідставним, необгрунтованим. Заслухавши доводи сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Позивач за первісним позовом [PERSON] на підставі договору дарування від 26.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4167, є власником житлового будинку [ADDRESS] з 26.12.2008 року. На праві членів сім'ї попереднього власника [PERSON] зареєстровані відповідач [PERSON], його колишня дружина [PERSON], їх син [PERSON] Відповідачі за первісним позовом з січня 2009 року перейшли проживати в квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач [PERSON] проживає в спірному будинку. Вона, як власник цього житлового будинку, сама визначає своє право володіння і розпорядження власністю. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проживали в [ADDRESS], в якості членів сім'ї попереднього власника [PERSON] Оскільки їх права були похідними від прав попереднього власника, то з припиненням прав власника [PERSON] на спірний будинок припиняється право на житло у відповідачів. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] не укладали договорів про користування житловим приміщенням, не мають права власності на частку в будинку, не укладали договір оренди на невизначений термін з інших підстав для проживання в спірному будинку з власником [PERSON] Вони не є членами сім'ї власника житлового будинку, спільного господарства з власником будинку не ведуть, не сплачують комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідачів спірного будинку не зумовлює виникнення права власності на нього або на його частку у відповідача. Зважаючи на вищевстановлені обставини, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Переяслав-Хмельницький сектор державної міграційної служби України, Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, з підстав ст. 391 ЦК України, підлягає задоволенню. В зустрічному позові [PERSON], він же в інтересах неповнолітньої особи [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] припинив з січня 2009 року подружні відносини з дружиною [PERSON], місцезнаходженням якої невідоме і яка зареєстрована в [ADDRESS]. За рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.09.2011 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], перейшли проживати в житлове приміщення [ADDRESS], що належить батькам відповідача, з січня 2009 року. В силу ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Про те, що відповідачі проживають за зазначеною адресою з січня 2009 року вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.02.2011 року (а.с. №2-205/2011, 3 - 4), даними акта депутата Переяслав-0Хмельницької міської ради Михайлівського В.М. від 19.11.2012 року. З показань свідка [PERSON], який є кумом відповідача [PERSON], вбачається, що [PERSON] з сином [PERSON] добровільно, за своїм власним бажанням, перейшли проживати до своєї матері [ADDRESS], через взаємовідносини з дружиною [PERSON], яка зникла. За адресою по [ADDRESS], де [PERSON] проживав з сім'єю, він приходив до 2006 року, а після 2008 року приходив до кума за адресою в квартиру [ADDRESS]. Показання свідка [PERSON], брата відповідача [PERSON], свідчать про те, що останній після розлучення з дружиною [PERSON] добровільно перевіз три станки з двору по [ADDRESS] і розпорядився ними. З будинку забрав також телевізор, свої особисті речі та сина і перейшов з сином проживати до своєї матері за життя бабусі [PERSON], яка померла в кінці 2011 року. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, посилаючись на вимоги ст.ст. 64, 156 ЖК України просив вселити його з сином в спірний будинок, оскільки вони з сином не проживали в цьому будинку, так як позивач [PERSON] чинила їм перешкоди в користуванні жилим приміщенням [ADDRESS]. Спірний період непроживання відповідачів в житловому будинку [ADDRESS] охоплюється з січня 2009 року до 02.04.2014 року (дати звернення з позовом в суд). Відповідачі [PERSON], він же в інтересах неповнолітньої особи [PERSON], з вимогами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням і вселення у встановленому законом порядку до звернення позивача [PERSON] в суд про визнання особи такою, що утратила право користування жилим приміщенням, не звертались. В судовому засіданні встановлено, що за ключем від дверей будинку [PERSON] не звертався до позивача [PERSON] і до попереднього власника [PERSON], а приходив до спірного будинку у відсутності позивача, під час розгляду справи в суді та восени 2013 року, про що свідчать показання свідка [PERSON] Посилання позивача за зустрічним позовом [PERSON], він же діє в інтересах неповнолітньої особи [PERSON], на ту обставину, що відповідач [PERSON] чинила перешкоди в користуванні житлом не підтверджені ні належними, ні допустимими доказами. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не вбачається, що власник будинку [PERSON] чинила перешкоди відповідачам в користуванні житловим приміщенням. Окрім того, позивач за зустрічним позовом [PERSON] звертаючись з вимогами про вселення в спірний будинок, в якості членів сім'ї власника, не навів доказів про це. Судом встановлено, що власником спірного будинку є позивач за первісним позовом [PERSON] з 26.12.2008 року і відповідачі не є членами її сім'ї. Отже, зустрічні позовні вимоги не грунтуються на вимогах Закону та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved