Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~Державного підприємства\~«Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 12 жовтня 2006 року по 27 серпня 2019 року вона працювала у відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» правонаступником якого є Державне підприємство «Мирноградвугілля» з середньоденною заробітною платою 249,04 грн. 27.08.2019 року її було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку зі зміною міста проживання, згідно наказу № 61/к від 27.08.2019 року. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок. Такий розрахунок був проведений 26.12.2019 року, тому відповідач має сплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 27.08.2019 року по 26.12.2019 року у розмірі 21168,40 грн. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 27.08.2019 року по 26.12.2019 року у розмірі 21168,40 грн. та понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 13.01.2019 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності в судовому засіданні не надав. Будь-яких письмових заяв по суті справи суду не подавав. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими позивачем на підтвердження своїх доводів. Судом встановлено, що позивач з 12.10.2006 року по 27.08.2019 року знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, працювала електрослюсарем (слюсарем) черговим та по ремонту обладнання 5 розряду поверхні, була звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 3-4). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 01-19 від 09.01.2020 року, загальна сума заборгованості станом на 27.08.2019 року становить 4066 грн. та середньоденна заробітна плата становить 249,04 грн. (а.с.7). Заперечень щодо розміру належної до виплати позивачу суми заборгованості по заробітній платі або визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. \~ \~ \~ \~За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до повного розрахунку 26 грудня 2019 року. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 249,04 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 27 серпня 2019 року до часу здійснення з ним розрахунку становить 85 днів, у тому числі у серпні 2019 року 3 дні, у вересні 2019 року 21 день, у жовтні 2019 року 22 дні, у листопаді 2019 року 21 день, у грудні 2019 року 18 днів. Сума середнього заробітку складає 21168,40 гривень з розрахунку:\~(85дн.х249,04). \~ \~ \~ \~На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved