Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідачки покликаючись на те, що 13.04.2015р. [PERSON], переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи злочинність та протиправність своїх дій, шляхом обману під приводом отримання коштів в позику для лікування своєї дочки, скориставшись їх дружніми відносинами отримала від позивачки кошти в сумі 300 євро, які зобовязувалась повернути на протязі місяця, однак по даний час не повернула. Вина відповідачки у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України встановлена вироком Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2016р. Таким чином, позивачці завдана матеріальна шкода в розмірі 300 євро, що на день подання позовної заяви в еквіваленті до гривні становить 8 397грн. Також, вказує що їй завдана і моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану здоров»я, внаслідок нервових потрясінь, в результаті чого виникли головні болі, підвищився артеріальний тиск. Крім цього, перебувала у пригніченому стані, оскільки довірилась людині, яку знала багато років та яка скористалась довірою та привласнила кошти, які були необхідні позивачці для лікування чоловіка. Просить суд стягнути з [PERSON] і її користь матеріальну шкоду в розмірі 300 євро, моральну шкоду в розмірі 1000грн. та 300грн. витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала в суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно 10.08.2016 року в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки. За таких обставин, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2016р. [PERSON] визнанно винною та засуджено за вчиненення злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Отже, обставини вчинення шахрайських дій відповідачкою [PERSON] щодо позивачки [PERSON], які мали місце 13.04.2015 року встановлені вироком Сокальського районного суду від 04.03.2016 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога позивача [PERSON], щодо відшкодування майнової шкоди є обгрунтованою та підлягає до задоволення на суму 300 євро. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Протиправні дії відповідача спричинили позивачу не тільки матеріальну, але і моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона зазнала фізичних та моральних страждань, що виявились у погіршенні стану здоров»я, внаслідок нервових потрясінь, в результаті чого виникли головні болі, підвищився артеріальний тиск. Також, перебувала у пригніченому стані, оскільки довірилась людині, яку знала багато років та яка скористалась довірою та привласнила кошти, які були необхідні позивачці для лікування чоловіка. Як роз»яснино в п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується умисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000грн., суд задовольняє частково в сумі 500грн. Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат повязаних з розгляду справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З оглянутої копії квитанції до прибуткового касового ордера №75 від 27.05.2016р. встановлено, що [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] 300 грн. за надання правової допомоги. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] витрат на правову допомогу підлягає до задоволення на суму 300 грн.

Outcome: partial