Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 18.05.2002 року у відділ РАЦС Личаківського району м. Львова, актовий запис № 36, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі з відповідачем в них народився один син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. До висновку про розірвання шлюбу вона прийшла через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, поводився негідно, принижував її, погрожував в присутності дитини. Вона з відповідачем фактично не проживають разом понад сім років, не ведуть спільного господарства, власне поведінка відповідача і була підставою фактично розійтися. Стверджує, що в даний час проживають взагалі окремо, в різних населених пунктах. Відповідач проживає в м . Львові в квартирі, яка придбана ними в шлюбі, не цікавиться сином, його вихованням, не забезпечує матеріально дитину. А тому вона вирішила, що сім`я розпалася остаточно і надалі відновлювати стосунки вона не бажає, як наслідок просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позов не визнає. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції 18.05.2002 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 18.05.2002 року , про що в книзі реєстрації актів про одруження цього ж дня зроблено запис за № 36. Прізвище після одруження чоловіка та дружини [PERSON] . У позовній заяві позивач зазначає, що в шлюбі з відповідачем в неї народився один син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Відповідачем не подано жодних доказів на спростування наведеного. А тому справа підсудна Жовківському районному суду Львівської області, виходячи із норми ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є те, що відповідач зловживав спиртними напоями, поводився негідно, принижував її, погрожував в присутності дитини. Позивач із відповідачем фактично не проживають разом понад сім років, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не подано відзиву на адресу суду, не надано жодного доказу на спростування позовних вимог. Відповідачем не обгрунтовано з яких підстав він заперечує проти розірвання шлюбу. Заперечення відповідача суд розцінює не інакше як спробу затягнути розгляд справи. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, сім`я фактично не існує. А тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією (а. с. 1). Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved