Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який було уточнено 17.09.2019, і в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 22.07.2009 до 01.01.2019 у розмірі 4 699,29 гривень, та індексацію аліментів у сумі 46,05 гривень. Позов обґрунтовує тим, що з 23.08.2008 до 23.11.2010 сторони перебували у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 10.09.2009 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2009 до досягнення дитиною повноліття, однак, до цього часу вона не отримує аліменти, в зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Внаслідок неналежного виконання відповідачем у добровільному порядку рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 8 748,40 гривень. У теперішній час з відповідача на підставі рішення Запорізького апеляційного суду від 02.08.2019 у справі №328/981/18 стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При виникненні заборгованості з вини особи, яка повинна сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За період прострочення відповідач повинен сплатити пеню у сумі 4 699,29 гривень та індексацію аліментів у сумі 46,05 гривень. 23.10.2019 представник відповідача - адвокат Вельможко С.П. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини та сплачував аліменти, при цьому не надаючи відповідні квитанції державному виконавцю. Розрахунок заборгованості по аліментам є завищеним, відповідач може погодитись лише з пенею у сумі 1 453,50 гривні. 04.11.2019 представник позивачки - адвокат Майсак В.О. надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що розрахунок пені відповідає розрахунку заборгованості по аліментам, наданим державним виконавцем. Факт існування заборгованості підтвердив сам відповідач, сплативши їй 04.01.2019 заборгованість у сумі 3 648,30 гривень 24 платежами по 150 гривень кожний. 12.11.2019 представник відповідача - адвокат Вельможко С.П. надав заперечення, в якому підтримав обставини, зазначені ним у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову. Відомості про судовий розгляд. Позивачка звернулась з позовом 22.06.2018. Ухвалою від 24.09.2019 відкрите провадження у справі. 10.10.2018 ухвалене заочне рішення, яким позов задоволений частково. 25.02.2019 відповідач звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 09.04.2019 заява відповідача залишена без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.07.2019 скасована ухвала від 09.04.2019, справа направлена для продовження розгляду питання про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 27.08.2019 заява відповідача про перегляд заочного рішення задоволена, заочне рішення від 10.10.2018 скасоване, справа призначена до розгляду. Заявою від 17.09.2019 позивачка уточнила позовні вимоги. Ухвалою від 13.11.2019 за заявою відповідача витребувані матеріали виконавчого провадження, які були надані суду 06.12.2019. Позивачка [PERSON] та представник позивача - адвокат Майсак В.О. у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Вельможко С.П. у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнали. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін, письмові докази, витребувані судом матеріали виконавчого провадження № 1500750, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 23.08.2008 до 10.11.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.08.2008, копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 10.11.2010 у справі №2-1012/2010. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.06.2009. На підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 10.09.2009 у справі №2-1473/2009 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2009 до досягнення дитиною повноліття. 30.06.2012 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.06.2012. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах Бердянського міськрайонного ВДВС від 14.05.2018 №19755 внаслідок неналежного виконання відповідачем у добровільному порядку рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.05.2018 у розмірі 8 748,40 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості боржника по аліментах Бердянського міськрайонного ВДВС від 18.01.2019 №2318, матеріалів виконавчого провадження №15500750, станом на 01.01.2019 заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам становила 3 648,30 гривень. Станом на 18.01.2019 заборгованість відсутня. Факт сплати відповідачем заборгованості по аліментам 04.01.2019 у сумі 3 648,30 підтверджується також фіскальними чеками від 04.01.2019. Суд не визнає належними доказами у справі свідоцтво про народження від 16.05.2013, свідоцтво про смерть від 21.11.2016, довідку про склад сім`ї від 21.04.2018, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.11.2013, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.04.2018, повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми від 13.03.2018, консультаційні висновки спеціалістів від 05.04.2017, акти медичних досліджень від 24.03.2018 та від 11.08.2017, які не стосуються предмета доказування - стягнення пені за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п.22 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Суд встановив, що відповідач [PERSON] несвоєчасно сплачував аліменти позивачу [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.01.2019, матеріалами виконавчого провадження №15500750. Перевіривши розрахунки пені, надані позивачем та представником відповідача, суд встановив, що розрахунок позивача відповідає розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.01.2019. Розрахунок пені представника відповідача розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.01.2019 не відповідає. Відповідач не просив суд зменшити розмір неустойки, а тому відсутні підстави для її зменшення. Суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення пені у сумі 4 699,29 гривень підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Порядок проведення індексації визначений Законом України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078). Статтею 1 Закону №1282-XII визначено, що індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Пунктом 10-4 Порядку №1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки за весь період сплати аліментів індексація не проводилася, то необхідно застосувати аналогію закону та стягнути індексацію аліментів за рішенням суду. Розрахунок індексації аліментів, наданий позивачем, відповідає вимогам, визначеним ст.4 Закону №1282-XII у редакціях, чинних на час виникнення заборгованості по аліментам. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексації аліментів у сумі 46,05 гривень. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, але документального підтвердження таких витрат не надала. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання даного позову.

Outcome: approved