Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами. Третьою особою без самостійних вимог в позові зазначено: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. 12.08.2014 помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: смт. Кушу гум, вул. Перемоги, 27 Запорізького району Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в звязку з чим була відкрита спадкова справа. Після звернення до нотаріуса зясувалось, що спадковий житловий будинок на спадкодавця не був оформлений та зареєстрований належним чином, тому 29.11.2018 нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В звязку з тим, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок в нотаріальному порядку позивач не має змоги, вони вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви в яких представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні, а відповідач позов визнав, також просив розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні. Третя особа в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] 12.08.2014 підтверджено Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 304156, виданого 13.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 616. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Побєди, буд. 27. Факт шлюбних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON], померлим 12.08.2014, підтверджено копією Свідоцтва про одруження Серія VІІ-УР № 509817, виданого 03.05.1965 виконавчим комітетом смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 18. Спадкова справа № 487/2014 до майна померлого 12.08.2014 [PERSON] була почата 19.12.2014 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого. Спадщину, відкриту після смерті чоловіка, позивачка прийняла у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2018, державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок № 27 по вул. Перемоги в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області після померлого 12.08.2014 [PERSON] оскільки відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З відповіді № 9898, виданої 03.10.2018 ТОВ ЗМБТІ, вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Перемоги, 27, правовстановлюючих документів на житловий будинок не міститься. Відповідно до довідки № 2801, виданої 19.10.2018 Кушугумською селищною радою запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована в [INFO]. Згідно даних селищної ради за вказаною адресою є земельна ділянка площею 0.0712 га, на якій розташовано житловий будинок. Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок № 27 по вул. Перемоги в смт. Кушугум, виготовленого станом на 12.10.2018 ФОП [PERSON], замовником технічної інвентаризації є [PERSON], роком побудови житлового будинку та господарських споруд визначено 1980 рік. Забудова відбулась в передбаченому діючим на той час законодавством порядку. Під забудову була виділена земельна ділянка площею 0,0712 га. Правовідносини з забудови індивідуального житлового будинку чоловіком позивача в час побудови 1980 року були врегульовані наступним чином. [PERSON] Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок, для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування. У відповідності до вказаного [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках, будинки є особистою власністю забудовників. Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство, передбачало право особистої приватної власності на таке майно, як індивідуальний житловий будинок. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved