Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що їй належить на праві власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрований, але не проживає її співмешканець [PERSON]. Вказує, що реєстрація відповідача порушує її право власності на нерухоме майно, перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися житловим будинком, а саме в оформленні житлової субсидії та надмірній сплаті комунальних послуг. На підставі, наведеного, просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній хзаяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно вже чотири роки не проживає в житловому будинку позивача, оскільки даний будинок є невеликим і там проживає ще п'ять осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень сторін, матеріалів справи, зокрема інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки №55 від 16.01.2018 року Копачівської сільської ради Рожищенського району вбачається, що [PERSON] зареєстрований в в [ADDRESS] (а.с.8). Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК україни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 71 Житлового кодексу Української РСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як визначено статтею 72 УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Із матеріалів справи, зокрема з акту комісії Копачівської сільської ради №15 від 16.01.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає протягом чотирьох років (а.с.9), що не заперечив в судовому засіданні і відповідач. Таким чином встановлено, що останній понад шість місяців відсутній за місцем реєстрації, між сторонами не було укладеного угоди про користування спірним житловим приміщенням, і відповідно його реєстрація в будинку позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а тому суд вважає, що відповідач втратив право користування даним жилим приміщенням. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим будинком в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в цьому будинку понад шість місяців без поважних причин. Судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON], так як остання не наполягає на їх стягненні з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved