Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] Нарантуяа батьківських прав та стягнення з неї аліментів і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21.08.2009 року перебуває з відповідачем [PERSON] Нарантуяа у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач покинула родину у серпні 2016 року, забравши з собою банківські карти, на які перераховується допомога для утримання дітей, з родиною не спілкується, де вона перебуває позивачу невідомо. Відповідач з народження дітей не займалася їх вихованням, матеріально родину утримує позивач, також належним чином позивач піклується про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України, просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей та стягнути з неї на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дітей. Позивач та його представник до судового засіданні не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку, його представник підтримав вимоги позивача. Представник третьої особи до судового засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивача підтримав Відповідач [PERSON] Нарантуяа до судового засідання не зявилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином, у порядку, визначеному процесуальним законодавством, повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглядає цивільну справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2009 року (а.с. 28). Від даного шлюбу, сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 13, 15, 17). Позивач [PERSON], [INFO] разом з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані та мешкають за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Стуса, буд. 12 (а.с. 29). Малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та їх батько [PERSON], [INFO] здорові, на «Д»-обліку не перебувають (а.с. 20, 21, 23, 24, 26). Позивач [PERSON], [INFO] перебуває на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради та отримує соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи в сумі 1247 грн. (а.с. 25). Згідно з побутовою характеристикою, наданою [PERSON], [INFO], він мешкає за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Стуса, 12 разом з матірю та дітьми, не працює, дружина [PERSON] Нарануяа мешкала з родиною з 11.08.2009 року до 2015 року, на теперішній час перебуває у розшуку (а.с. 27). Згідно з інформацією керівництва школи № 6 м.Мирнограда Донецької області, наданої станом на 01.02.2017 року, дитина [PERSON], [INFO] навчається в 1 класі, контроль за її вихованням здійснює батько [PERSON], мати протягом навчання батьківські збори не відвідувала, не цікавилась навчанням дитини, участі у вихованні не бере (а.с. 19, 22). Відповідач, на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06.03.2007 року була позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON], [INFO] (а.с. 49-50). Згідно з довідками Мирноградської центральної міської лікарні відповідач [PERSON] Нарантуяа, [INFO] на обліку лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра, дерматолога не перебуває (а.с. 45, 46, 47, 48). Згідно з повідомленням Мирноградського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, родина [PERSON] Нарантуяа, [INFO] не перебуває під соціальним супроводом (а.с. 52). Відповідно до відомостей, наданих Мирноградським міським центром зайнятості, Управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] Нарантуяа, [INFO] на обліку не перебуває, не є безробітною, пенсію не отримує (а.с. 51, 53). [PERSON] Нарантуяа, [INFO], яка мешкає за адресою: Донецька область м.Мирноград Донецької області вул.Стуса, 12 перебуває на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради та отримує допомогу при народженні дитини з 01.11.2012 року до теперішнього часу, а також отримувала ДСД малозабезпеченим сімям з 01.12.2012 року по 31.01.2017 року (а.с. 54). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради, за результатами розгляду всіх документів, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Нарантуяа, [INFO] щодо її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 55-56). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч.ч.1-3 ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Судом встановлено, що відповідач, всупереч встановленим Конвенцією про права та захист дитини положенням, ст.150 СК України, не бажає надавати своїм дітям повний і гармонійний розвиток в сімейному оточенні, не турбується про їх добробут і розвиток, ухиляється від належного утримання та виховання своїх дітей, не цікавлячись їх життям, умовами проживання, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дітей, переклавши свої батьківські обовязки в повному обсязі на батька. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обовязки. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування нею своїми обовязками, тому задля захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] Нарантуяа батьківських прав відносно дітей. Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним із способів виконання утримувати дитину є батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згiдно зі статтею 182 Сiмейного кодексу України при визначеннi розмiру алiментiв суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, iншi обставини, що мають істотне значення. Розмір алiментiв на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вищевикладеного, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає, що з вiдповiдача на користь позивача на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підлягають стягненню аліменти в розмiрi 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, до повноліття дітей, що буде відповідати принципам виваженості та справедливості. З урахуванням вимог статті ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн.). На підставі ст.ст.150, 164, 166, 180, 182 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved