Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що батьком її дочки - [PERSON] , [INFO] - є відповідач по справі: [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.04.2003 року, виданого Придніпровським відділом РАЦС. Зазначає, що на даний час її дочка вже повнолітня, проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Починаючи з 2020 року дочка навчається на денному відділенні Черкаського державного технологічного університету, що підтверджується довідкою з місця навчання № 004 від 18.01.2021 року, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на оплатній формі навчання та не отримує стипендії. Також існують додаткові витрати, пов`язані з навчанням, а саме: придбання необхідної літератури, канцелярських приладів. Зауважила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в період її навчання, оскільки він має дохід, а тому вважає, що аліменти мають сплачуватися з його доходу у розмірі - 1/4 частини. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1013/21. Ухвалою суду від 05.03.2021 прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Надано строк для подання сторонами заяв по суті справи. 05.04.2021 судом отримано відзив на позовну заяву (а.с.20-22), в якому відповідачем його позицію заперечення проти позову мотивовано наступним. Так, він зазначає, що [INFO] його дочка - [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. Відповідач звертає увагу на те, що позивачем до суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у повнолітньої дочки потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесених витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Разом з тим, відповідач зазначає, що право на утримання, в даному випадку дочки, припиняється у разі припинення навчання. Крім того, [PERSON] зазначає, що позивач у позовній заяві вказала про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання їх дочки в період її навчання, оскільки він має дохід, проте жодних доказів в обґрунтування розміру аліментів, вказаного у позові - не надала суду. Відповідач переконаний, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу та спроможність останніх її надавати. Зауважує, що позивач не надала доказів про розмір свого доходу, зокрема, і заробітної плати. При цьому, відповідач звертає увагу на наявність правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17 (провадження №61-350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки (сина), що продовжує навчання, зі змісту якої виокремлює наступне: «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Крім того, вказано, що подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання». Таким чином, вважає, що ненадання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дочки потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання,придбання підручників тощо), може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви. Крім того, продовжує, що виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби повнолітньої дочки у розвитку та навчанні, відповідач вважає за можливе стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, за таких обставин, відповідач має можливість, на час розгляду справи, надавати матеріальну допомогу дочці у зв`язку з її навчанням у розмірі, який не перевищує 1000,00 грн. щомісяця. Крім того, він нагадав про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, які ним сплачувалися на утримання дочки до досягнення нею повноліття, що позивачем не заперечується. 14.04.2021 судом отримано відповідь на відзив, в якій свою позицію заперечення проти доводів відповідача, позивач мотивувала таким. Так, посилаючись на вимоги ст.ст. 182,199, 200 СК України, вважає, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження чи спростування обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів судом. Крім того, їй відомо, що відповідач працює без офіційного працевлаштування, тому вона позбавлена можливості надати суду інформацію про розмір його щомісячного доходу. Їй також відомо, що відповідач періодично працює за межами країни та заробляє гроші, здійснюючи автоперевезення власним транспортним засобом. Разом з тим, позивач у тексті відповіді на відзив, вказує, що повідомить суду про свій розмір доходів, а також доведе до відома суду наявні щомісячні трати, які нею здійснюються, а саме: на харчування, погашення кредитних зобов`язань, придбання дочці комп`ютера для участі у онлайн - навчанні, у зв`язку з переходом навчального закладу на дистанційну систему навчання; оплату навчання у ВНЗ та ін. Таким чином, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, враховуючи вказані нею обставини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила суду, що вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. Нею здійснюється кожного місяця оплата за навчання дочки, яка проживає разом з нею. Так, придбано було їй персональний комп`ютер, оскільки в даний час навчання проводиться дистанційно, крім того купується одяг, харчування тощо. Між тим, вказала, що вона має дохід щомісяця у розмірі 8000,00 грн. - це її заробітна плата. Проте відповідач жодним чином матеріально не допомагає. На пропозицію відповідача щодо сплати на її користь коштів в сумі лише 1000,00 грн. щомісяця, вона не погоджується. Додала, що з 24.02.2021 дочка стала повнолітньою. Заперечень з боку позивача з приводу спілкування дочки з батьком немає. Відповідач працював за кордоном, має дохід, оскільки продав транспортний засіб. Борг за виконавчим листом, на підставі якого стягувалися аліменти на утримання дочки, ще як неповнолітньої, - на даний час відсутній, виконавче провадження в органах державної виконавчої служби - завершено. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати в рахунок аліментів кошти в сумі 1000,00 грн., мотивуючи тим, що йому потрібно також за щось жити, так як розмір його заробітної плати становить - 6000,00 грн. Зазначив, що від свого обов`язку утримувати дочку він не відмовляється, не є особою з інвалідністю, інших утриманців він не має, пільг також не має. З дочкою спілкування відбувається рідко, через відсутність на те її бажання. Також зауважив, що заробітна плата його становить близько 6000,00 грн., перспектив її збільшення не очікується через відсутність роботи. В даний час він працює, проте 1/4 частину свого заробітку сплачувати не може, оскільки надає матеріальну допомогу їхньому спільному з позивачем синові, 27-річного віку, який проживає окремо. Крім того, вказав, що органами державної виконавчої служби в лютому 2021 року, зняті всі арешти з майна, які були накладені через наявність, у минулому, заборгованості по аліментам. Підтвердив, що продав транспортний засіб. Представник відповідача, адвокат Дубінський В.М. - позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування своєї позиції повідомив, що у позивача розмір заробітної плати більший, ніж у відповідача, відповідач отримує мінімальний розмір заробітної плати, а тому не має можливості сплачувати більше, ніж 1000,00 грн. щомісяця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.2), яка [INFO] вже досягла віку повноліття. У матеріалах справи наявна довідка №004 від 18.01.2021р., видана Черкаським державним технологічним університетом, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] дійсно є здобувачем освіти (1 курс) денної форми навчання факультету економіки та управління вказаного ВНЗ. Навчання здійснюється за рахунок коштів фізичної особи, загальний термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024 (а.с.3). Вартість навчання 1 семестру становить 8950 грн., 2-семестру - 9397 грн., що підтверджується довідкою №8 виданою 10.02.2021 року Черкаським державним технологічним університетом (а.с.4). Як вбачається зі змісту листа Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) №77429 від 26.11.2020 (а.с.39), на примусовому виконанні у вказаному органі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження АСВП № 60560271, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з постанови про опис та арешт майна боржника від 26.11.2020р., винесеної у рамках вказаного вище виконавчого провадження, державним виконавцем виявлено автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2001р.в., д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] (відповідачу), здійснено опис та арешт вказаного транспортного засобу, з метою подальшої реалізації через ЧФ ДП «СЕТАМ». Варто зазначити, що вказаний транспортний засіб, будучи арештованим - перебував у розшуку, згідно постанови від 21.08.2020р. (АСВП №60560271) (а.с.40-42). Під час розгляду справи відповідач зазначив, що після скасування арешту майна, транспортний засіб був ним проданий. Крім того, позивачем надано довідку за вих. № 20.1.0.0.0/7-210212/27 (Форма №3), з якої вбачається, що за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. сукупний дохід [PERSON] становить 108991,15 грн.(а.с.45). Між тим, у матеріалах справи наявна Інформація про рух коштів за рахунком № [NUMBER] , відкритому у відділені № 4 ПУМБ у м. Черкаси, за період з 01.03.2021р. по 01.04.2021р., на підтвердження здійснених нею трат (а.с.46-51). Між тим, підтверджень, що ці витрати понесені на утримання дочки, позивачем не надано. Варто зазначити, що відповідно до довідки №CR4-50.4/64, [PERSON] у АТ «Перший український міжнародний банк» станом на 07.04.21р. має кредитні зобов`язання за договором споживчого кредиту №40018239207 від 25.02.2021 на загальну суму 21787 грн. 00 коп.; заборгованість станом на 07.04.2021р. становить 20187,18 грн. (а.с.52,54,55). Крім того, позивачем підтверджено купівлю ноутбуку, на суму 24288,00грн., у магазині мережі «COMFY», для забезпечення дочці навчання дистанційно (а.с.53). Нею особисто сплачуються кошти на навчання студента [PERSON] , що підтверджується дублікатами квитанцій (а.с.56-63). Представником відповідача, адвокатом Дубінським В.М. суду надано довідку №3 від 22.03.2021р., якою підтверджується, що відповідач [PERSON] дійсно працює механіком у ФОП [PERSON] з 10 березня 2021р., згідно наказу №21-К від 09.03.2021р. по теперішній час з посадовим окладом 6200,00 грн. Разом з тим, згідно довідки про заробітну плату [PERSON] , вбачається, що у березні 2021р. ним отримано 4509,09 грн., у квітні - 6200,00грн., а всього - 10709,09 грн., за травень заробітна плата ним ще не отримувалася. Відповідачем не були спростовані доводи позивача, зазначені у позовній заяві, про те, що самостійно вона не може матеріально забезпечити належне існування та навчання дочки, враховуючи, що вона навчається на денній формі навчання та влаштуватись на роботу не має можливості з-за графіку навчального курсу, самостійних доходів не має. При цьому, як вказує у позові позивач, відповідач працездатна особа та має можливість утримувати дочку, сплачуючи відповідні аліментні платежі. За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати її, хоча вона і досягла повноліття, проте продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Такої правової позиції дотримується КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 року по справі №635/1139/17. Варто зазначити, що посилання [PERSON] у його відзиві на позов на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 20.05.2020 у справі №635/1139/17 (провадження №61-350св17) щодо відмови у стягненні аліментів на утримання повнолітньої дочки (сина), що продовжує навчання - є безпідставним, і до даних правовідносин відношення не має, оскільки за обставинами справи, яка була предметом розгляду суду касаційної інстанції, в результаті чого ухвалено вказану вище постанову від 20.05.2020р. - повнолітні сини, навчаючись, повністю перебували на речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету. Як передбачено пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 20.05.2020 року по справі №635/1139/17. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України). Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення донькою 23-х років. Разом з тим, суд зауважує, що ст. 200 СК України передбачено визначення розміру аліментів двома способами: у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій формі. Статтею 201 СК України не передбачено можливість застосування до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, положень ч. 2 ст.182 СК України, яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, системний аналіз положень ст.ст.182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального розміру в грошовому еквіваленті, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто, фізичних осіб, які не досягли повноліття (ст. 6 СК України). При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При визначенні розміру аліментних платежів, суд враховує обставини щодо розміру доходів позивача та відповідача, необхідність в матеріальному забезпеченні батьками повнолітньої доньки. При цьому, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним і отримує щомісячний дохід, інших утриманців не має, не є особою з інвалідністю. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, щоб стягувати з нього на утримання дочки аліменти у твердій грошовій формі 1000грн., оскільки саме стягувач аліментів визначає спосіб їх стягнення, - в даному випадку позивач просить стягувати у частках від доходу платника аліментів, а також позивач заперечує проти такого способу стягнення аліментів та не погоджується із запропонованим відповідачем розміром. Також той факт, що відповідач - батько іншої дитини сторін допомагає матеріально синові, який є повнолітнім, не є підставою для відмови у задоволенні позову чи зменшення розміру аліментів, який просить стягувати позивач. Крім того, як на думку суду, запропонований позивачем розмір аліментів, є мінімальним, що встановлений законом. Стосовно періоду, протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку сторін, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Отже, слід стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП дані відсутні, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на утримання [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.02.2021 року на період навчання і до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 908 грн. 00 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: approved