Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2017 року [PERSON] отримав від неї у позику грошові кошти в сумі 750,00 доларів США строком до 01 травня 2018 року, склавши власноручно при цьому розписку. Повернення коштів повинно було відбуватися помісячно рівними сумами по 125,00 доларів США. Дотепер сума боргу позивачу не повернута. 01 липня 2020 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу, яка залишилась без відповіді. Згідно курсу НБУ курс американського долара США станом на день звернення з позовом до суду 21.08.2020 становив 27,4812 грн. за один долар США, таким чином, загальна сума боргу в національній валюті складає 20610,90 грн. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 01 листопада 2017 року в розмірі 20610,90 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі за договором позики 1376,18 грн, а також покласти на відповідача судові витрати в розмірі 4840,80 грн, з яких: 4000,00 грн витрати на правову допомогу та 840,00 грн судового збору. Представник позивача [PERSON] адвокат Соляник Д.П. у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Письмових заяв чи клопотань не надав (а.с. 33,34,49,57,61). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 12.08.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке. Суд встановив, що 01 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 750,00 доларів США, які зобов`язався повернути в повному обсязі до 01 травня 2018 року (а.с. 5). На підтвердження вказаного договору відповідачем власноруч складена та підписана розписка від 01.11.2017 року (а.с. 6). Проте, у порушення умов договору [PERSON] позику не повернув. Позивач [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] направила вимогу від 01 липня 2020 року щодо повернення грошових коштів, отриманих за розпискою від 01 листопада 2018 року з урахуванням 3 % річних за несвоєчасне повернення коштів, однак, доказів отримання вказаної вимоги відповідачем матеріали справи не містять. Згідно роздрукованої інформації з сайту Національного банку України станом на 21.08.2020 року вартість долару США по курсу НБУ складає 27,4812 грн (а.с. 7). Таким чином, позивач, звернувшись з позовом до суду 27 серпня 2020 року, зробив розрахунок відповідно до офіційного курсу НБУ долара США до української гривні і зазначив, що борг [PERSON] у сумі 750,00 доларів США складає 20610,90 грн, а також 3 % річних за несвоєчасне повернення коштів за 813 днів становить 1376,18 грн (а.с. 8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд дійшов висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми позики. Тобто, розписка, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів у борг і факт наявності обов`язку відповідача щодо повернення цих коштів позивачеві. Доказів належного виконання зобов`язання із повернення позики у строк, вказаний в розписці (а саме: до 01 травня 2021 року), відповідачем [PERSON] надано не було. При цьому, суд бере до уваги той факт, що відповідач був обізнаний про подання [PERSON] позову до нього про стягнення боргу за договором позики, але за весь час перебування даної справи на розгляді у суді він не вжив заходів для повернення боргу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 20610,90 грн за договором позики, а також 3 % річних за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 1376,18 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень (а.с. 38). Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 20.08.2020 року адвокат Соляник Д.П. та позивач [PERSON] укладено Договір про надання правничої допомоги. Суду надано додаткову угоду №1 до даговору б/н від 20.08.2020 року про вартість послуг, акт №1 прийому-передачі виконаних адвокатом робіт (послуг) та квитанцію від 05.04.2021 року №027243, якою підтверджено оплату грошових коштів за надану правничу допомогу у сумі 4000,00 грн (а.с. 36,37,39,40,41). Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, пропорційності витрат до предмету спору, з урахуванням принципу розумності та справедливості, відсутності заяв з боку відповідача щодо зменшення суми витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26.08.2020 року (а.с.14), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved