Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24.07.2015 року у Виконавчому комітеті Соболівської Сільської ради Брусилівського району Житомирської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, причиною для пред»явлення даного позову до суду послужило те, що з лютого 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження сім»ї є неможливим внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов»язки. Крім того, відповідач добровільно жодної ініціативи щодо матеріального підтримання та допомоги по утриманню сина не виявляє. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, а також просила при розірванні шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений належним чином. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 липня 2015 року, актовий запис №3 у Виконавчому комітеті Соболівської Сільської ради Брусилівського району Житомирської області (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З лютого 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд також вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатним, інших зобов»язань по сплаті аліментів не має, і тому суд вважає, що в справі є всі підстави для висновку про спроможність відповідача надавати позивачу аліменти на утримання їхньої дитини у твердій грошовій сумі. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин справи, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення ним повноліття,

Outcome: approved