Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд винести рішення, яким припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину будинковолодіння [ADDRESS] та визнати за нею [PERSON] право власності на припинену частку [PERSON] у будинковолодінні. Стягнути з неї [PERSON] в користь [PERSON] вартість 1/4 частини будинку [ADDRESS] з урахуванням коштів витрачених нею на придбачення будматеріалів для побудови житлового будинку в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 3/4 ідеальні частини будинковолодіння [ADDRESS]. Друга половина будинковолодіння, яка складає 1/4 ідеальну частииу належить її сину, відповідачу по справі [PERSON] Позивачка вказує, що житловий будинок [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат пл. 45,4 кв.м. та кухні, його загальна площа становить 71,1 кв.м. та розрахований для проживання однією сім'ю. З 2005 року, відповідач не проживає в спірному будинку, оскільки проживає у новозбудованому житловому будинку [ADDRESS]. Позивачка вказує, що новозбудований житловий будинок [ADDRESS], збудований нею за власні кошти, для забезпечення житлом свого сина, відповідача по справі [PERSON] За час спільного проживання відповідач [PERSON] вчиняв відносно неї хуліганські дії, чинив перешкоди у користуванні будинком, нищив будинок, внаслідок чого вона неоднораховно зверталась до правоохоронних органів та за власні кошти відремонтовувала будинок. Однак незважаючи на те, що на даний час відповідач проживає за іншою адресою він і надалі створює їй перешкоди у користуванні нею житловим будинок та господарськими будівлями, використовуючи такі для власних потреб, що створює їй ненормальні життєві та побутові умови. В добровільному порядку відповідач [PERSON], відмовляється дійти згоди щодо припинення його права на частку у майні, а тому вважає, що у зв'язку з тим, що частка відповідач [PERSON], у спірному майні становить ? ідеальної частини, що є незначною, враховуючи неможливість подальшого користування та володінням спірними майном на праві спільної частково власності, та те, що позивачка за власні кошти забезпечила відповідача житлом, право власності останнього на частку у спірному майні підлягає припиненню в судовому порядку, шляхом компенсації нею вартість належної йому частки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять суд такі задоволити повністю, оскільки частка відповідача у спірному майні є незначною й не може бути виділена в натурі та за виниклими обставини сумісне користування ним не можливе. Щодо внесення вартості частки відповідача [PERSON] право на яку припиняється на депозитний рахунок суду категорично відмовилась. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнали та просять суд в задоволенні таких відмовити за безпідставністю. Свої заперечення мотивують тим, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не проживає в житловому будинку [ADDRESS] та не використовує для власних потреб господарські будівлі. Не зважаючи на те, що спірне будинковолодіння є об'єктом спільної часткової власності позивачка самостійно користується усім будинковолодінням, жодних перешкод у володінні чи користуванні будинковолодінням відповідачем не створювались. Вимоги позивачки про припинення його участі у праві власності спірним майном, вважає незаконними, а доводи безпідставними та надуманими, націлені на порушення його майнових прав щодо спірного майна. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази сторін, суд приходить до наступних висновків: Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/4 ідеальні частини та відповідачу 1/4 ідеальної частини будинковолодіння під [ADDRESS]. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. [PERSON] із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. На підставі клопотання позивачки [PERSON] з метою визначення ринкової вартості будинковолодіння [ADDRESS] та вартості 1/4 його ідеальної частини яка належить відповідачу [PERSON] експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено судову інженерно-технічну експертизу за результатами якої складено висновок № 3902 від 30.04.2014 року, відповідно до якої визначено ринкову вартість будинковолодіння у розмір 214769 грн. та 1/4 його частину у розмірі 53692 грн. Згідно з положеннями ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що станом на час ухвалення рішення суду, а саме 01.10.2014 року, позивачкою [PERSON] всупереч вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України, не внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача у спірному будинковолодінні [ADDRESS], про припинення права на яку просить позивачка та згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи № 3902 від 30.04.2014 року визначено у розмірі 53692 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 41 Конституції України [PERSON] має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Надавши правову оцінку зібраним у справі доказам та доводам сторін на які вони покликаються у своїх вимогах та запереченням, суд приходить до висновку, про недоведеність позивачкою [PERSON] перед судом існування жодних обставин, які б свідчили про існування виключних підстав передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права відповідача на належну йому частку у спадковому майні, зокрема, вимоги щодо визначення незначною частки відповідача у спірному майні та неможливість виділення такої в натурі позивачкою не заявлялись. Доводи позивачки [PERSON] про неможливість спільного володіння і користування спірним майном, не підтвердженні жодними відповідними та допустимими доказами, та повністю спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи, згідно яких жодних перешкод у володінні та користуванні позивачкою належною часткою у спірному майні зі сторони відповідача судом не встановлено. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed