Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 04.06.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, запис акту №459. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають двоє малолітніх дітей, доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося по причині різних поглядів на сім»ю та обов'язки подружжя, з цього приводу виникали сварки, що призвело до взаємної відчуженості та фактичного припинення шлюбу. З січня 2016 шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. Позивач просила шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наявних у ній даних і доказів, ураховуючи наступне. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст. 105 СК ). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 04.06.2011 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, запис акту № 459, мають двоє малолітніх дітей, сина, [PERSON], [INFO], та доньку, [PERSON], [INFO]. Сім'я сторін розпалась остаточно по причині відсутності взаєморозуміння, різних характерів і поглядів на життя, права та обов'язки подружжя, ведення домашнього господарства, часто виникали сварки, що призвело до взаємної відчуженості та фактичного припинення шлюбу. З січня 2016 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, не вбачають можливості примирення. Спір про поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їх інтересам, що має істотне значення. З січня 2016 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує формально. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved