Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогою про визнання правочинів, направлених на зміну власника нежитлового приміщення офісу [ADDRESS] недійсними, а саме: визнати недійсним договір позики грошей, серія та номер: 906, виданий 11.06.2014 р., видавник: Буракова О.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON]; визнати недійсним іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 11 червня 2014 року за реєстровим № 907 між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON]; визнати недійсним договір дарування серії та номер 5-132, виданий 28.03.2016 р., видавник: Ласурія Яна Юріївна, державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори, застосувати наслідки недійсності правочинів, стягнути з відповідачів судові витрати, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. У 2008 році [PERSON] було набуто у власність нежитлове приміщення [ADDRESS] У 2016 році на прийомі у нотаріуса позивач дізналася про те, що її майно належить іншій особі. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна 28.03.2016 р. о 22:06:02 годині нотаріусом Четверної одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу пройшла реєстрація права власності на нежитлове приміщення офісу [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору дарування серії та номер 5-132, виданого 28.03.2016 р., видавник: Ласурія Яна Юріївна, державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори, підстава внесення запису про реєстрацію: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28979792 від 28.03.2016 22:17:13, Ласурія Яна Юріївна, Четверта одеська державна нотаріальна контора, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область. [PERSON] набула право власності на нежиле приміщення офісу [ADDRESS] в дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 28.03.2016 р. Зазначене нерухоме майно належало дарувальнику на підставі іпотечного договору (без випуску заставної), посвідченого Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 11 червня 2014 року за реєстровим № 907, право власності зареєстроване Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27 січня 2016 в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 382317651101, номер запису про право власності 13072097. Право власності на нежиле приміщення офісу [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] 27.01.2016 р. приватним нотаріусом Бураковою Олександрою Ігорівною, Одеський міський нотаріальний округ, на підставі договору позики грошей, серія та номер: 906, виданий 11.06.2014 р., видавник: Буракова О.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; іпотечний договір (без випуску заставної) серія та номер: 907, виданий 11.06.2014 р., видавник: Буракова О.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; акт прийому-передачі документів, серія та номер: б/н, виданий 27.01.2016, видавник: [PERSON] та [PERSON]; копія письмової вимоги про усунення порушення, серія та номер: б/н, виданий 14.07.2014, видавник: [PERSON]. Підстава внесення запису про право власності: Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 28019502 від 01.02.2016 р., приватний нотаріус Буракова О.І., Одеський міський нотаріальний округ. Позивач ніколи договорів позики грошей та іпотечного договору не підписувала, про що свідчить Висновок експертизи. Таким чином, нежитлове приміщення вибуло із власності позивача незаконним шляхом, та це не відповідає волевиявленню законного власника, тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Треті особи: Суворовська державна нотаріальна контора в м. Одеса, Приватний нотаріус Буракова Олександра Ігорівна в судове засідання не з'явилися, повідомлялися. Заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, [PERSON] 13.02.2008 р. на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER], 07.02.2008 р., Виконавчий комітет Одеської міської ради, набула право приватної власності на нежитлове приміщення офіс [NUMBER] загальною площею 82,4 кв. м. за адресою: [ADDRESS], номер запису 3444 в книзі: 73неж-198. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна 28.03.2016 р. о 22:06:02 годині нотаріусом Четверної одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу (тобто вночі, в не робочий час) пройшла реєстрація права власності на нежитлове приміщення офісу [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору дарування серії та номер 5-132, виданого 28.03.2016 р., видавник: Ласурія Яна Юріївна, державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори, підстава внесення запису про реєстрацію: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28979792 від 28.03.2016 22:17:13, Ласурія Яна Юріївна, Четверта одеська державна нотаріальна контора, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область. В ході розгляду справи судом було витребувано архівну копію реєстраційної справи за спірним об'єктом нерухомості, які перебувають на зберіганні в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради. Також, було витребувано копію нотаріальної справи за договором дарування серія та номер: 5-132, виданий 28.03.2016, видавник: Ласурія Яна Юріївна, державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори. Згідно вищевказаних документів [PERSON] набула право власності на нежиле приміщення офісу [ADDRESS] в дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 28.03.2016 р. Зазначене нерухоме майно належало дарувальнику на підставі іпотечного договору (без випуску заставної), посвідченого Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 11 червня 2014 року за реєстровим № 907, право власності зареєстроване Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27 січня 2016 в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 382317651101, номер запису про право власності 13072097. Право власності на нежиле приміщення офісу [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] 27.01.2016 р. приватним нотаріусом Бураковою Олександрою Ігорівною, Одеський міський нотаріальний округ, на підставі договору позики грошей, серія та номер: 906, виданий 11.06.2014 р., видавник: Буракова О.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; іпотечний договір (без випуску заставної) серія та номер: 907, виданий 11.06.2014 р., видавник: Буракова О.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; акт прийому-передачі документів, серія та номер: б/н, виданий 27.01.2016, видавник: [PERSON] та [PERSON]; копія письмової вимоги про усунення порушення, серія та номер: б/н, виданий 14.07.2014, видавник: [PERSON]. Підстава внесення запису про право власності: Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 28019502 від 01.02.2016 р., приватний нотаріус Буракова О.І., Одеський міський нотаріальний округ. В документах, витребуваних судом, наявні копії іпотечного договору позики, який містить підроблений підпис, копія підробленого паспорта. Так, в матеріалах справи наявна довідка Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, відповідно до якої паспорт серії [NUMBER], був виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.12.1996 року на ім'я [PERSON] (позивач по справі); паспорт серії [NUMBER], був оформлений 20.12.1996 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім'я іншої особи. Відповідно до копії іпотечного договору НАА 460821 від 11.06.2014 р., яка надана нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, а також копії паспорта на ім'я [PERSON], яка є додатком до цього договору, вказаний [NUMBER] виданий 20.01.1996 р., а також відповідно до договору [PERSON] не перебуває в шлюбі, хоча вона згідно паспорту перебуває в шлюбі безперервно останні майже 50 років. Тобто, в матеріалах правочину, витребуваних у нотаріуса Буракової О.І., замість копії оригінального паспорта наявна копія підробленого паспорта, на ім'я [PERSON], однак згідно серії та номеру такий паспорт видавався на інше ім'я та в іншу дату. В рамках цивільної справи було проведено почеркознавче дослідження залученим ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» спеціалістом у галузі почеркознавства з 2014 року [PERSON], яка має вищу юридичну освіту, Висновок № 24-10.18/068 почеркознавчого дослідження почерку та підписів від 02.11.2018 р. Відповідно до висновків дослідження, рукописний запис «[PERSON]...», зображення якого є у наданій на дослідження електрофотографічній копії примірника іпотечного договору (без випуску заставної) від 11 червня 2014 року, укладеного між [PERSON], діючим від імені [PERSON], і [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON], зображення якого розміщено у наданій на дослідження електрофотографічній копії примірника іпотечного договору (без випуску заставної) від 11 червня 2014 року, укладеного між [PERSON], діючим від імені [PERSON], і [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, нежитлове приміщення вибуло із власності позивача незаконним шляхом, та це не відповідає волевиявленню законного власника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є зятем позивача, повідомив, що дізнався про оспорювані правочини разом з позивачем. Намірів розпоряджатися майном у позивача не було, хто такі [PERSON], [PERSON], [PERSON] він не знає, ніколи їх не бачив. Позивач користується нежилим приміщенням. Відносин в неї з вказаними особами не було. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Суди, встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, мають виходити з того, що такий договір є вчиненим. У цьому випадку п. 8 ППВСУ № 9 про невчинення чи неукладення договору не застосовується. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК у зв'язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частинами 2 та 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), (постанова ВССУ від 13.05.2015 № 6-7544св15). Згідно з п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року, справа № 6-127цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України 2004 року була обов'язковою для врахування при розгляді цієї справи судами попередніх інстанцій. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. (Позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 05.09.2018 року, справа № 459/3597/14-ц, провадження № 61-4819 св 18). Таким чином, в матеріалах судової справи наявні належні та допустимі докази того, що волевиявлення учасника правочину - [PERSON] не було, правочин було здійснено іншою особою під її іменем. [PERSON] не підписувала вищевказаний договір і не мала наміру його підписувати, підписання договору відбулося з використанням підробленого невстановленою особою підпису, паспорта та інших документів, що суперечить положенням ч. 3 ст. 207 ЦК України, а тому такий договір є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів на користь позивача в розмірі 4119,20 грн. (640,0 грн. + 320,0 грн. + 340,0 грн. + 2819,20 грн.). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В зв'язку з цим, суд має покласти витрати з проведення експертизи, які сплачені позивачем в розмірі 5000,0 грн. на відповідачів в рівних частках. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved