Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані відповідачі [PERSON] - її чоловік, [PERSON] - син її чоловіка, [PERSON] - донька її чоловіка, [PERSON] - її син, та [PERSON] - її онука. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в зазначеній квартирі не проживають з 2014 року і відсутні без поважних причин, переїхали до Російської Федерації. Вони виїхали з вказаної квартири, забравши свої речі. Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушують права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена сплачувати додаткові грошові кошти за зареєстрованих відповідачів. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.01.2019 року №154361987; копією договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Ахметхановим М.Р., в реєстрі №131, копією витягу з Державного реєстру правочинів від 06.05.2010 року №8512438, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2010 року №26317763, копією договору дарування від 13.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., в реєстрі №540. Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.01.2019 року №2354, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 30.01.2019 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією акту перевірки паспортного режиму, затвердженого управляючим ОСББ «Луч», від 04.02.2019 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично не проживають з 2014 року. Відповідно до копії довідки від 07.02.2019 року, виданої ТОВ «Адмірал» м. Пєрмь, [PERSON] та [PERSON] з 23.06.2016 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у спірній квартирі більше одного року. Також судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації у м. Пєрмь. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач перешкоджає проживанню відповідачів в спірній квартирі. Суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в спірній квартирі і покинули її без поважних причин. До спірного житлового приміщення вони не ставляться, як до постійного місця проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже, виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на її матір та батька. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Таким чином, неповнолітня [PERSON] , якій на момент реєстрації у спірній квартирі виповнилося три місяці відповідно, не мала права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набула право користування житлом за місцем проживання з батьками, з якими вона проживала. В силу положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі за місцем проживання свого батька [PERSON] . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітньої [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі є похідним від права її батька. Крім того, суд враховує, що з 23.06.2016 року неповнолітня [PERSON] мешкає та зареєстрована разом з батьками на території Російської Федерації у м. Пєрмь. При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 13.08.2019 року №4523 про заперечення проти позовних вимог щодо позбавлення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , права користування житлом, у зв`язку з тим що він є необґрунтованим. Отже, позовна вимога щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за місцем їх реєстрації понад один рік без поважних причин то, відповідно, вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймають участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратили інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позовних вимог відповідачами, яке не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 153 грн. 68 коп. з кожного, у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved