Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном над дитиною та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є її рідним сином. Від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак з 01.02.2015 р. відповідачка [PERSON] заявивши, що не має почуттів до дитини, залишила сина батькові дитини, відповідачу [PERSON] та виїхала до іншого місця проживання. 05.04.2016 р. батько дитини, [PERSON] також залишив дитину на неї та її чоловіка і став проживати за іншою адресою. З цього періоду вона та її чоловік піклуються про внука та виховують дитину самостійно. Відповідачі мешкають окремо від дитини та один від одного: відповідач [PERSON] не працює, зареєстрований в квартирі, однак не мешкає там, зловживає наркотичними речовинами та лікуватися з цього приводу самостійно відмовляється; відповідач [PERSON] уникає спілкування зі своєю дитиною, не навідує сина, не спілкується, не надає коштів на його утримання. Тому позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO], призначити її, позивача, опікуном дитини та стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини по ? частці з кожного до повноліття [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надали. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. в судове засідання не з'явилась, надавши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2014 р. батьками малолітнього [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради №8/22-981 від 12.10.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] зазначається, що згідно з актом за місцем проживання від 11.05.2016 р., посвідченим ТзОВ «Комбінат благоустрою», [PERSON] та [PERSON] разом з малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] не проживають, участі у вихованні дитини не приймають, фінансовим утриманням не займаються. Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у міс ті ради, батько дитини не перебуває на обліку отримувачів державних соціальних допомог та пільгами не користується. Мати дитини є отримувачем допомоги при народженні дитини з 01.09.2014 р. по 30.09.2017 р. За інформацією Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстраційного обліку та фактичного проживання її малолітнього сина не проживає, її місцезнаходження не відоме. В ході опитування сусідів за адресою: [ADDRESS], працівниками поліції було встановлено, що [PERSON] за місцем свого реєстраційного обліку не проживає, його місцезнаходження невідоме. Протягом усього часу проживання за вказаною адресою, останній вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними та наркотичними речовинами. Згідно з даними ІАС «Армор» [PERSON] та [PERSON], до будь-яких видів відповідальності не притягувались. Враховуючи викладене, в інтересах дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] щодо малолітнього [PERSON], [INFO] Всі наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] кожен окремо не займаються вихованням сина, не забезпечують його матеріально, не виявляють щодо нього батьківського піклування, не турбуються про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Фактично [PERSON] є дитиною, позбавленою батьківської турботи та піклування. Таким чином, виходячи з інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання сина підлягають задоволенню, оскільки на них покладено законом обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Однак вимоги в частині призначення позивачки опікуном дитини задоволенню не підлягають, оскільки опікуном може бути призначена позивач лише після встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, який встановлюється на засіданні виконкому відповідно до положень п. 35 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. №866. Пунктом 35 вказаної Постанови визначено, що після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв'язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров'я, освіта, інші потреби. Відповідно до п. 22 Постанови, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особо, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. До суду не надходило подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуна. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову за вимогу про позбавлення батьківських прав сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 21). Однак оскільки вимога про стягнення з відповідачів судових витрат не заявляється, судові витрати в цій частині покладаються на позивача. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, вимоги позивача в цій частині підлягає задоволенню, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (мінімальний розмір) з врахуванням частин 5,6 пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10. На підставі викладеного та

Outcome: partial