Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь: - заборгованість по аліментам, що виникла станом на 15.01.2020р. у розмірі 11 625,00 грн.; - неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2018р. по 15.01.2020р. у розмірі 11 625,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, на підставі рішення суду з відповідача стягувались аліменти на утримання сина до його повноліття. Через несплату відповідачем аліментів, виникла заборгованість у розмірі 11 625,00 грн. за період з травня 2018р. по 15.01.2020р. Крім того, посилаючись на ст.196 СК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2018р. по 15.01.2020р. у розмірі 11 625,00 грн. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що, підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, в ході розгляду справи надав відзив на позов, у якому зазначив про те, що, позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач в ході розгляду справи надала суду відповідь на відзив, у якій позов підтримала у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, в обгрунтування заявлених позовних вимог позивач надала суду довідку Заводського ВДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про розмір нарахованих та сплачених аліментів [PERSON] за виконавчим листом №2-2233. Як зазначено у вищевказаній довідці, заборгованість відповідача по аліментам станом на 15.01.2020р. складає 11 625,00 грн. Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно п.7 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. З вищенаведених норм права випливає, що, в судовому порядку вирішується спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Питання щодо стягнення заборгованості по аліментам вирішується в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. з огляду на вищевикладене, суд, приймаючи до уваги те, що, права стягувача аліментів є захищеними в силу ЗУ «Про виконавче провадження», приходить до висновку про те, що, вимога позивача про повторне стягнення з боржника суми, яка має бути виплачена в порядку виконання судового рішення про стягнення аліментів - є безпідставною, та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки фактично є вимогою про подвійне стягнення з боржника присуджених судом аліментів. Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень, наданих у п.22 Постанови Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, допустимих та належних доказів тій обставині, що, заборгованість відповідача по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками - матеріали справи не містять, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку про наявність вини відповідача, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Враховуючи розмір заборгованості відповідача по аліментах за період з 01.05.2018р. по 15.01.2020р., суд приходить до висновку, що розмір неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення розраховується наступним чином: Дата початкуДата закінченняКількість днівВідсотокСума нарахованих аліментів, грнСума сплачених аліментів, грнЗаборгованість по аліментам, грнПеня (грн) 01.05.201801.06.2018311%1052,000,00-1052,00326,12 01.06.201801.07.2018301%1052,000,00-1052,000,00 01.07.201801.08.2018311%1052,002120,00+1068,000,00 01.08.201801.09.2018311%1052,000,00-1052,000,00 01.09.201801.10.2018301%1052,002100,00+1048,000,00 01.10.201801.11.2018311%1052,000,00-1052,00187,24 01.11.201801.12.2018301%1052,001500,00+448,000,00 01.12.201801.01.2019311%1052,000,00-1052,00140,12 01.01.201901.02.2019311%1400,002000,00+600,000,00 01.02.201901.03.2019281%1400,000,00-1400,00392,00 01.03.201901.04.2019311%1400,000,00-1400,00434,00 01.04.201901.05.2019301%1400,000,00-1400,00360,00 01.05.201901.06.2019311%1400,000,00-1400,000,00 01.06.201901.07.2019301%1400,003000,00+1600,000,00 01.07.201901.08.2019311%1604,000,00-1604,00497,24 01.08.201901.09.2019311%1604,000,00-1604,0064,48 01.09.201901.10.2019301%1604,003000,00+1396,000,00 01.10.201901.11.2019311%1604,000,00-1604,00497,24 01.11.201901.12.2019301%1604,000,00-1604,00362,40 01.12.201901.01.2020311%1604,002000,00+396,000,00 01.01.202015.01.2020141%905,000,00-905,00126,70 3387,54 Отже, встановивши в ході розгляду справи факт виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, суд приходить до висновку про те, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню у розмірі 3387,54 грн. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що, позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial