Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В позові вказала, що 22 квітня 2006 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі права на дві земельні частки (паї), що належали померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0262660 від 26 березня 1997 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0262870 від 26 березня 1997 року. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2015 року, яке набрало законної сили 02.06.2015 року їй було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини 2 місяці з моменту вступу рішення в законну силу. 31.07.2015 року приватним нотаріусом Лубенського РНО [PERSON] на підставі її заяви про прийняття спадщини було заведено спадкову справу на майно померлого [PERSON] 07.08.2015 року нотаріус видала Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що знаходиться на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, однак у видачі такого свідоцтва на право на земельну частку (пай), зо знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому на підставі сертифікату ПЛ 0262870 від 26 березня 1997 року відмовила у звязку з відсутність правовстановлюючого документа на нього. Позивачка стверджує, що сертифікат на вказану земельну частку (пай) був втрачений, про що в газеті «Лубенщина» №107 було опубліковано її оголошення. Прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на вищевказану земельну частку (пай), що знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. В судове засідання позивач не з»явилася. Від її представника [PERSON], що діє по довіреності від 11.06.2015 року надійшла письмова заява з проханням розглянути справу тез його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради та третя особа - приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в направлених на адресу суду листах прохають справу розглянути без їх участі. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує, а третя особа покладається на думку суду. У зв»язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 22 квітня 2006 року помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.30). Факт родинних відносин між ними підтверджується копіями свідоцтв про народження та про одруження позивачки (а.с.31,32). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двох земельних часток (паїв), що належали померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0262660 від 26 березня 1997 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0262870 від 26 березня 1997 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. При зверненні позивача до нотаріуса з приводу оформлення вищевказаної спадщини, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.10.2015 року в якій зазначено, що приватним нотаріусом Лубенського РНО [PERSON], 31.07.2015 року відкрито спадкову справу №44/2015 на майно померлого 22.04.2006 року [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від дочки спадкодавця [PERSON]. Інших заяв у справі немає. 07.08.2015 року на ім»я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім»я [PERSON] на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця відповідних документів на вищевказане право на земельну частку (пай) (а.с.7). Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0262870, який зареєстрований 26.03.1997 року за №870, розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою управління держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області (а.с.8). Однак цей сертифікат був втрачений, що підтверджується оголошення в газеті «Лубенщина» №107 (а.с.11) Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved