Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації з відповідачем та мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач є громадянином Російської Федерації, після того як вона у 2016 році переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в смт.Новотроїцьке Херсонської області, не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з»явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Окрім того, відповідач викликався у судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, що передбачено положеннями ст. 187 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2015 року виданого Вернадським відділом РАЦС управління РАЦС м.Москва та свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 23.04.2015 року виданого Вернадським відділом РАЦС управління РАЦС м.Москва батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як слідує з матеріалів справи, сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 84 ч.2 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», має дружина, з якою проживає дитина. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500,00 гривень щомісячно з дня подачі позову та досягненням дитиною трирічного віку. Оскільки позивачка подала позов 20.09.2017 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 20.09.2017 року. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Outcome: approved