Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) з відповідачем [PERSON] одружилися 20 вересня 2016 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак, за останній період між подружжям виникають постійні сварки та непорозуміння через різні погляди на життя, в результаті чого між ними виникло відчуження. Донька проживає з позивачем, яка в даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-ьох річного віку. Спору щодо утримання, виховання, місця проживання доньки у неї з відповідачем не має. Крім того, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 листопада 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 300 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною трьох років. Шлюбні відносини між подружжям припинені, а подальше примирення, спільне проживання і збереження сімї є неможливим. Тому позивач вважає, що їх шлюб потрібно розірвати. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №144902, виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 10 вересня 2016 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №378 (а.с.6). Від даного шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження І-ФМ №362051, виданого виконкомом Павшинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 28 жовтня 2016 року (а.с.7). Як вбачається з Виконавчого листа, виданого 09 листопада 2017 року на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду по справі №303/5262/17, 2/303/2503/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 вересня 2017 року (а.с.8-9). На підставі вказаного Виконавчого листа державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області [PERSON], 12 грудня 2017 року, відкрито виконавче провадження ВП №5535498 (а.с. 9-11). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки під час реєстрації шлюбу прізвище позивача не змінювалося, то питання щодо його зміни не ставиться. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved