Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2005 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями та вів непристойний спосіб життя, наслідками чого були постійні сварки. 11 грудня 2017 року вони припинили шлюбні стосунки і спільного господарства не ведуть. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вважає, що примирення між ними неможливе. Спору щодо поділу спільного майна між ними не має. Чоловік на розірвання шлюбу не згоден. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, залишивши їй прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 704,80 грн.. Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у підготовчому судовому засіданні, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явився до суду. Судом встановлено, що 11 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 343 (а.с. 6 ). Згідно зі ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення. Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сім'ї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved