Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свій позов мотивує тим, що 18 лютого 2017 року близько 15 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. WG45955 по бульвару Дружби Народів в м. Луцьку, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Форд» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п. 10.9 ПДР України. Вказує на те, що даний факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача [PERSON], підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2017 року по справі № 161/3290/17-п, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коофецієнта фізичного зносу складових становить 42\~957,41 грн.. Величина ВТВ, яку визначено на підставі Звіту про оцінку автомобіля №0009 від 26.03.2017 року, становить 6644,68 грн. Таким чином, розмір матеріального збитку заподіяного його автомобілю становить 49602,09 грн. Оскільки у відповідача немає полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він звернувся за відшкодуванням до МТСБУ, який відшкодував йому матеріальні збитки на суму 35797,84 грн. Отже, відшкодуванню підлягає сума 13804,25 грн. (49602,09 грн. - 35797,84 грн.). Крім того, відшкодуванню на його користь підлягають витрати на оплату автотоварозновчого дослідження в розмірі 1500 грн., витрати на послуги ПАТ «Волинь-Авто» в розмірі 396 грн., поштові витрати пов'язані з сповіщенням відповідача про експертний огляд ТЗ в розмірі 25 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн. Покликаючись на викладені обставини просить суд, стягнути з відповідача на його користь 13804,25 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 2561 грн. витрат пов'язаних з даною справаю. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечує протии заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч.1\~ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 18 лютого 2017 року о 15 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. WG45955 по бульвару Дружби Народів в м. Луцьку, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Форд» д.н.з. АС8135В, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п. 10.9 ПДР України. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 05.05.2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 36). Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що постановою Луцького міськрайонного суду від 05.05.2017 року по справі № 161/3290/2016-п встановлена вина відповідача [PERSON], в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова набрала законної сили, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Відтак, невідповідність дій [PERSON] вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху\~України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 1187 ч. 2 ЦК України, передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законних підставах використовує транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2.\~правил дорожнього руху\~України). Отже, судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON], на відповідній правовій підставі керував автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. WG45955, а тому саме він зобовязаний нести витрати по завданій шкоді позивачу. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до Висновку №009 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля FORD B-MAX, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля, внаслідок пошкодження при ДТП становить 49602,09 грн. (а.с. 12-23). Цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застахована у МТСБУ, яке відшкодувало позивачу кошти в сумі 35797,84 грн. (49602,09 грн. - 35797,84 грн.). Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в користь позивача сума в розмірі 13804,25 грн.. Згідно\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату автотоварозновчого дослідження в розмірі 1500 грн., витрати на послуги ПАТ «Волинь-Авто» в розмірі 396 грн., поштові витрати пов'язані з сповіщенням відповідача про експертний огляд ТЗ в розмірі 25 грн.. З відповідача в користь позивача підлягає стягненню також сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved