Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1360, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1360. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на утриманні позивачки. Внаслідок різних поглядів на шлюб та сім`ю, постійних конфліктів, зловживання відповідачем спиртними напоями, шлюбні відносини подружжя фактично припинились. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та примирення є неможливим. Обґрунтовуючи вимогу щодо стягнення аліментів, позивачка зазначає, що враховуючи рівний обов`язок батьків утримувати дитину, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю(а.с.20,30). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Разом з тим до суду надійшли письмові пояснення від відповідача, в яких відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає повністю, щодо стягнення аліментів - частково, а саме аліменти в твердій грошовій сумі не більше 6500,00грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Щодо вимоги про розірвання шлюбу, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, 06 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1360 та видано свідоцтво про шлюб(повторно від 23.05.2017 року серії [NUMBER] ). Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Печерським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №3185. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, враховуючи спільне бажання подружжя розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Вимогами ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також, за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, дитина проживає з матір`ю, відповідач є працездатним, відомості про стан здоров`я відповідача, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на дитину у суду відсутні. Разом з тим у суду відсутні докази про розмір заробітку відповідача а також було встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, та має на утриманні батьків пенсіонерів, а також те, що він не заперечує щодо стягнення аліментів з нього, але у твердій грошовій сумі в розмірі 6500,00грн.. Враховуючи наведене та часткове визнання відповідачем позовної вимоги щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 6500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. З урахуванням повного задоволення позову в частині розірвання шлюбу, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial