Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, яка не досягла 16-ти річного віку, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 лютого 2011 року по 18 березня 2011 року. На даний час шлюб розірвано. Від шлюбу має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею. Вона має постійне місце роботи та має намір щорічно у літку починаючи з 2014 року виїздити разом із дитиною на відпочинок за кордон. На її думку подорожі матимуть значення для духовного та фізичного розвитку дитини, але її колишній чоловік [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Вважає, що позиція колишнього чоловіка і батька дитини шкоди її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Тому, просить суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України у її супроводі без письмової згоди та супроводу батька дитини, [PERSON] строком на 3 роки. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, прохала суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України у її супроводі без письмової згоди та супроводу батька дитини, [PERSON] строком на 3 роки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений відповідно до законодавства, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 10 лютого 1999 року, що вбачається з рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області від 13 липня 1999 року, актовий запис № 248. Як вбачаться з довідки, яка видана позивачу 28 травня 2014 року начальником відділу кадрів Публічного акціонерного товариства «Євраз Баглійкокс» Гривцовою О.Г., позивач працює на підприємстві Публічного акціонерного товариства «Євраз Баглійкокс» з 27 березня 2006 року та їй буде надана відпустка в період з 22 червня 2014 року по 31 липня 2014 рік. У зв'язку з чим, позивач звернулась до суду із проханням надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої дитини, тому як відповідач не має змоги надати нотаріально посвідчений дозвіл. Згідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 «Про внесення змін до Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що позивачем не наведені правові підстави надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька до досягнення дитиною 16-річного віку, а також позивачем не зазначено країни, до яких вона має намір здійснити виїзд, не зазначено конкретний проміжок часу таких виїздів, не обумовлено мету виїзду, що вказує на необґрунтованість заявлених вимог, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed