Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначені у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі із 11.05.2017 року і у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та на утримання їхньої спільної дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, так як неофіційно володіє станцією технічного обслуговування де працює і отримує непоганий заробіток (дохід). Окрім того вказала, що вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому сама не може матеріально забезпечити дитину та себе. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надала згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11 травня 2017 року зареєстрували шлюб у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №643, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 11 травня 2017 року. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2018 року Гримайлівською селищною радою Гусятинського району Тернопільської області. Як вбачається з довідки про склад сім`ї №2267, виданої Гримайлівською селищною радою Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] , баба [PERSON] . Як видно із довідки №902 від 29.10.2019 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.04.2018 року до 30.04.2021 року призначено допомогу при народженні дитини. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку належним чином не виконує свого обов`язку щодо утримання їх спільної дитини [PERSON] .. Враховуючи вищезазначене, та те, що відповідач є працездатним, його стан здоров`я задовільний, інших утриманців, крім сина немає, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, матеріальне становище позивачки - матері дитини, яка ніде не працює, доглядає за дитиною, суд приходить до переконання, що потрібно стягувати з відповідача, в користь позивачки, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 14 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік, стан здоров`я дитини та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. Судом також встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, а вона на теперішній час здійснює догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, працювати немає змоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання матері дитини в період догляду за дитиною до трьохрічного віку не надає. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду та в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дитини і дружини та сплачувати аліменти. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 гривень щомісяця та на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісяця, оскільки позивачем не подано до суду і в судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідач отримує доходи, на підставі яких останній взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання у вищевказаному розмірі. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, а також те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі, що передбачено чинним законодавством, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягує аліменти на утримання позивача в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до положень ст. 84 СК України. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача в користь Держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок. На підставі наведеного, ст.ст. 79, 80, 84, 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial