Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною віку 3 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 жовтня 2014 року з відповідачем уклала шлюб. За рішенням суду від 16 червня 2016 року шлюб розірвано. [INFO] року у неї з відповідачем народився спільний син - [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився будучи належним чином повідомлений, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, згідно якого повідомлення отримала мати відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 24 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, який за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року розірвано. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серіі [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 квітня 2015 року, актовий запис № 99. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27«Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини та утримання дружини по досягненню дитиною віку трьох років не досягнуто , а, отже, аліменти підлягають стягненню в порядку Сімейного Кодексу України. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дружину, визначається судом, у відповідності із ст.80 Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, суд враховує стан здоров'я платника аліментів, дитини, відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача, окрім дитини та дружини, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має а, відтак, на переконання суду, слід стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття, але не менш ніж 30% (на дитину) прожиткового мінімуму, а також на утримання позивача, аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку, до досягнення неповнолітнім сином трьох років. Такий розмір аліментів на думку суду є достатнім та співмірним. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved