Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2018 року, реєстраційний номер 781 належить квартира [ADDRESS]. Згідно відомостей, наданих відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу № 01.16-12/5429 в квартирі [ADDRESS] зареєстрована вона та [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач не проживає у приміщені понад один рік без поважних причин, що 07 травня 2018 року складено акт про не проживання в квартирі за підписом майстра дільниці № 3 та начальник дільниці № 3 ТОВ «Житлосервіс-КР». Згідно змісту вказаного акту, відповідач за адресою реєстрації не проживає з 2013 року по теперішній час. Позивач стверджує, що відповідач не проживає в даному житловому приміщені, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в помешканні відповідача не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод у користуванні житлом відповідачеві позивач не чинить. Представник позивача [PERSON] до зали судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON]. померлого 05.04.2018 року належить квартира, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 38/23. ( а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 38/23. ( а.с.8). Відповідно до акту від 07.05.218 року та акту від 23.10.2018 року складеного мешканцями будинку № 38 по вул. Співдружності, [PERSON] за адресою вул. Співдружності, 38/23 не проживає з 2013 року ( а.с. 10; 11). Згідно\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до розяснень Верховного Суду України, в разі виникнення спору між власником житла і членами його сімї суди повинні врахувати, що право члена сімї на користування житлом є сервітутним, у звязку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст.\~405,\~406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сімї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних\~причин понад\~один рік, а саме з 2013 року, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 10;11) та не сплачує за комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги Ковальчук [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування, володіння та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмір 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved