Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 510849,15 грн. за договором № 02-ц, з яких: 239665,00 грн. - основна заборгованість, 245687,38 грн. - пені, 20193,48 грн. - 3 % річних, 5273,29 грн. - інфляційних, а також 413216,75 за договором № 03-ц, з яких: 193885,00 грн. - основна заборгованість, 198732,13 грн. - пені, 16334,15 грн. - 3 % річних, 4265,47 грн. - інфляційних та 3441,00 - судового збору. Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2010 року був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) № 02-ц, за умовами якого [PERSON] відступила [PERSON] право вимоги за договором № 1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, який був укладений між позивачем та Кредитною спілкою «Україна» 04.01.2006р., та додатковими угодами до нього від 30.04.2007р. та від 29.12.2008р. Загальна сума грошового зобов'язання, право вимоги на яке перейшло до відповідача складає 239695 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснити виплату позивачу за отримане право вимоги за депозитним договором в порядку, визначеному у додатку № 2 до договору. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором про відступлення права вимоги, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 1 від 22.01.2010р., згідно якого поручитель зобов'язалась за належне виконання зобов'язань Цесіонарієм. Також, між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 2 від 22.01.2010р., згідно якого останній поручився за належне виконання зобов'язань [PERSON] Крім того, між [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2010 року був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) № 03-ц, за умовами якого [PERSON] відступила [PERSON] право вимоги за договором № 21/03 про внесення строкового внеску від 10.06.2003р. та додаткових угод до нього від 09.06.2004р., від 10.06.2005р., від 09.06.2006р. та від 10.06.2008р.; договором № 1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 04.01.2006р. та додаткових угод до нього, від 30.04.2007р. та від 29.12.2008р.; договором № 2 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 13.01.2006р. та додаткової угоди до нього від 13.01.2009р., укладених між позивачем та Кредитною спілкою «Україна». Загальна сума грошового зобов'язання, право вимоги на яке перейшло до відповідача складає 193885 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснити виплату позивачу за отримане право вимоги за депозитним договором в порядку, визначеному у додатку № 2 до договору. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором про відступлення права вимоги, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 3 від 22.01.2010р., згідно якого поручитель зобов'язалась за належне виконання зобов'язань Цесіонарієм. Також, між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 4 від 22.01.2010р., згідно якого остання поручилась за належне виконання зобов'язань [PERSON] Позивач стверджує, що нею умови вказаних договорів виконані, але відповідачі не здійснили оплату, яку повинні були здійснити згідно умов договору, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах інших відповідачів згідно довіреностей, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно відповідачами були укладені всі вищезазначені договори, однак Кредитною спілкою «Україна» дані договори не виконані, кредитор у депозитних договорах не замінений. На звернення відповідачів до спілки про зарахування вимог за депозитними договорами, за якими вони стали кредиторами, та кредитними договорами, за якими відповідачі є боржниками, їм було відмовлено. Більш того, голова спілки стверджувала, що нею взагалі не були отримані договори про відступлення права вимоги. Виходячи з викладеного, відповідач вважає, що договори про відступлення права вимоги втратили силу та не підлягають виконанню. Представник третьої особи, Кредитної спілки «Україна», до суду не з'явився, однак головою спілки було надано пояснення, згідно якого договори про відступлення права вимоги за депозитними договорами з [PERSON] вона особисто не отримувала, заміна кредитора у вказаних договорах не проводилась, а печатка спілки, яка міститься на повідомленнях про відступлення права вимоги отримана в незаконний спосіб. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 22 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) № 02-ц (далі за текстом - Договір № 02-ц). Згідно з умовами п. 1 цього договору [PERSON] (Цедент) відступила [PERSON] (Цесіонарій), а остання набула право вимоги, належне позивачеві, і стала кредитором за договором № 1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, який був укладений між позивачем та Кредитною спілкою «Україна» 04.01.2006р., та додатковими угодами до нього від 30.04.2007р. та від 29.12.2008р. Відповідно до п. 2.1. Договору № 02-ц загальна сума грошового зобов'язання, право вимоги на яке перейшло до [PERSON] складає 239695 грн. Згідно з п. 5. Договору № 02-ц порядок та умови розрахунків між Сторонами за відступлення права вимоги визначаються у Додатку № 2 до цього Договору, що є також невід'ємною частиною цього Договору. Пунктами 1, 2 Додатку № 2 до Договору № 02-ц визначено, що [PERSON] зобов'язується сплатити на користь позивача грошові кошти в розмірі 239695, в наступному порядку: частинами суми в розмірі не менше 15000,00 грн. - в строк до 30-го числа кожного календарного місяця, починаючи з 30 червня 2010 року, при цьому у будь-якому разі сплата в повному обсязі суму має відбутись до 20 лютого 2011 року, який за домовленістю Сторін визначено як строк виконання зобов'язання. Пунктом 6 Договору № 02-ц передбачено, що Цесіонарій набуває право передбачене п. 1 цього договору після підписання цього договору. Позивач виконав належним чином свої договірні зобов'язання, передав [PERSON] визначені умовами вказаного договору та додатку № 1 до нього документи, на яких засновано право вимоги, зазначене у п. 2 договору. Відповідач [PERSON], в свою чергу, в порушення умов Договору № 02-ц не виконала свої договірні зобов'язання та не здійснила жодного належного платежу в порядку та строки, визначені умовами п. 2 Додатку № 2 до Договору № 02-ц, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Той факт, що Цесіонарій не здійснила жодної виплати за договором № 02-ц не заперечував в судовому засіданні відповідач [PERSON], який діяв також і в інтересах [PERSON] Крім того, 22 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) № 03-ц (далі за текстом - Договір № 03-ц). Згідно з умовами п. 1 цього договору [PERSON] (Цедент) відступила [PERSON] (Цесіонарій), а останній набув право вимоги, належне позивачеві, і став кредитором за договором № 21/03 про внесення строкового внеску від 10.06.2003р. та додаткових угод до нього від 09.06.2004р., від 10.06.2005р., від 09.06.2006р. та від 10.06.2008р.; договором № 1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 04.01.2006р. та додаткових угод до нього, від 30.04.2007р. та від 29.12.2008р.; договором № 2 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 13.01.2006р. та додаткової угоди до нього від 13.01.2009р., укладених між позивачем та Кредитною спілкою «Україна». Відповідно до п. 2.1. Договору № 03-ц загальна сума грошового зобов'язання, право вимоги на яке перейшло до [PERSON] складає 193885 грн. Згідно з п. 5. Договору № 03-ц порядок та умови розрахунків між Сторонами за відступлення права вимоги визначаються у Додатку № 2 до цього Договору, що є також невід'ємною частиною цього Договору. Пунктами 1, 2 Додатку № 2 до Договору № 03-ц визначено, що [PERSON] зобов'язується сплатити на користь позивача грошові кошти в розмірі 193885, в наступному порядку: частинами суми в розмірі не менше 15000,00 грн. - в строк до 30-го числа кожного календарного місяця, починаючи з 30 червня 2010 року, при цьому у будь-якому разі сплата в повному обсязі суму має відбутись до 20 лютого 2011 року, який за домовленістю Сторін визначено як строк виконання зобов'язання. Пунктом 6 Договору № 03-ц передбачено, що Цесіонарій набуває право передбачене п. 1 цього договору після підписання цього договору. Позивач виконав належним чином свої договірні зобов'язання, передав [PERSON] визначені умовами вказаного договору та додатку № 1 до нього документи, на яких засновано право вимоги, зазначене у п. 2 договору. Відповідач [PERSON], в свою чергу, в порушення умов Договору № 03-ц не виконав свої договірні зобов'язання та не здійснив жодного належного платежу в порядку та строки, визначені умовами п. 2 Додатку № 2 до Договору № 03-ц, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Даний факт відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зазначені норми передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, своїми діями відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили умови Договору № 02-ц та Договору № 03-ц, відповідно, та вимоги ст. 526 ЦК України. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до умов п. 10.1. Договору № 02-ц, у випадку невиконання зобов'язань по сплаті грошових коштів у строк, визначений в порядку п. 5 цього Договору, позивач має право вимагати, а [PERSON] зобов'язана сплатити пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по оплаті за кожен день такого прострочення. Аналогічна умова закріплена у п. 10.1 Договору № 03-ц, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми боргу, суд вважає, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Договором № 02-ц, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 1 від 22.01.2010р., згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язалась за належне виконання зобов'язань Цесіонарієм. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 2 від 22.01.2010р., згідно якого останній поручився за належне виконання зобов'язань [PERSON] З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором № 03-ц, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 3 від 22.01.2010р., згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язалась за належне виконання зобов'язань [PERSON]. Також, між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 4 від 22.01.2010р., згідно якого остання поручилась за належне виконання зобов'язань [PERSON] Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною четвертою статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється, після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Зі змісту п. 5.1. вищевказаних договорів поруки, ці договори набувають чинності з моменту їх підписання і діють до 31 грудня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, враховуючи, що строк дії договорів поруки № 1 від 22.01.2010 року, № 2 від 22.01.2010 року, № 3 від 22.01.2010 року та № 4 від 22.01.2010р. сплив 31 грудня 2012 року, та приймаючи до уваги те, що позивачем не подано доказів того, що він до закінчення цього строку звертався до поручителів з вимогою щодо виконання ними своїх договірних зобов'язань за вказаними договорами поруки, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог, заявлених до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як до поручителів. Висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14, та який, з огляду на положення ч. 2 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковим для врахування при розгляді даної справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість за Договором № 02-ц у розмірі 239695 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 245687,38 грн., 3 % річних у розмірі 20193,48 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5273,29 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача, а заборгованість за Договором № 03-ц у розмірі 193885 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 198732,13 грн., 3 % річних у розмірі 16334,15 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4265,47 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Кредитною спілкою «Україна» не було проведено заміну кредитора у договорах, право вимоги за якими набули відповідачі, оскільки, згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора відбувається без згоди боржника. Відмова спілки провести зарахування вимог за депозитними та кредитними договорами не може бути підставою для невиконання або розірвання Договорів № 02-ц та № 03-ц, які підлягають самостійному виконанню. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачами не ставилось у встановленому процесуальним законом порядку питання про оспорювання договорів № 02-ц та № 03-ц. Судовий збір, за змістом ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: partial