Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від зазначеного шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], який є інвалідом другої групи з причин загального захворювання, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2018 року [PERSON] визнано недієздатною фізичною особою та призначено над ним опікуном позивача [PERSON]. Позивач не працює, оскільки доглядає за сином, який проживає разом з нею і постійно потребує стороннього догляду. Відповідач є пенсіонером, отримує шахтарську пенсію і регрес, тому має змогу надавати матеріальну допомогу, проте добровільно її не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 10.07.2018 року до збереження другої групи інвалідності, до 06 лютого 2019 року. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Зазначили, що син позивача є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, про що свідчать копії медичних документів, доданих до позовної заяви. Зазначену групу інвалідності сину позивача встановлено на період до 06 лютого 2019 року. Згідно медичних документів сину позивача рекомендовано роботу в спеціально створених умовах, окрім того, рішенням суду повнолітнього [PERSON] визнано недієздатним та призначено опікуном позивача [PERSON] Повнолітній син-інвалід проживає разом зі своєю матір'ю, яка не працює у зв'язку з тим, що доглядає за сином, знаходиться на повному утриманні матері, відповідач добровільно жодної матеріальної допомоги не надає, що ставить позивача та її сина у скрутне становище, оскільки [PERSON] потребує постійного лікування та оздоровлення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, зазначив, що розмір аліментів, який зазначено позивачем в позовній заяві, завищений. Окрім того, відповідач має сумнів у тому, що його син є інвалідом за психічним захворюванням, оскільки вважає свого сина цілком здоровим та впевнений, що син має змогу самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально. Окрім того, відповідач зазначив, що він у 2014 році уклав шлюб з іншою жінкою, яка знаходиться на його утриманні, про що надав суду копію свідоцтва про шлюб. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Добропільської міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та проти їх задоволення не заперечувала. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 лютого 1998 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 19 лютого 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Добропілля Донецької області (а.с. 18). Від зазначеного шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 квітня 1990 року Міським бюро РАЦС м. Терновка Дніпропетровської області (а.с. 10). [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з грудня 2016 року, що підтверджується копією акта від 13.03.2018 року, складеного представниками АОСМД «Сузір'я» (а.с. 14). [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії [NUMBER], виданої 06.02.2018 року, інвалідність встановлена на строк до 01.03.2019 року, дата чергового переогляду - 06.02.2019 року, за висновками огляду [PERSON] рекомендована праця в спеціально створених умовах на період ремісії (а.с. 15-16). Окрім того, рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2018 року [PERSON], [INFO], уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, було визнано недієздатною фізичною особою, призначено [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON], строк дії зазначеного рішення про визнання [PERSON] недієздатним встановлено на 2 роки з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 17). Згідно копії акта обстеження житлового-побутового та матеріального стану гр. [PERSON] від 29 травня 2018 року, складеного депутатом Білозерської міської ради [PERSON], [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає син [PERSON], який є інвалідом другої групи, не працює, у квартирі є необхідні меблі та побутові пристрої, тобто створено задовільні матеріально-побутові умови (а.с. 62). Позивач [PERSON] не працює та не отримує доходів, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, надані на запит суду (а.с. 36). [PERSON] у січні 2018 року отримував соціальні виплати у розмірі 4704,21 грн., про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с. 34). Відповідачу [PERSON] у січні 2018 року було виплачено соціальні виплати в розмірі 11312,25 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, надані на запит суду (а.с. 35). Окрім того, представником третьої особи було надано до суду акт обстеження житлово-побутового та матеріального стану гр. [PERSON], 1990 року народження, складеного 08.10.2018 року депутатом Білозерської міської ради [PERSON], відповідно до якого [PERSON] є інвалідом ІІ групи, отримує допомогу по інвалідності в розмірі 1452,00 грн., разом з ним проживає матір [PERSON], 1971 року народження, яка також є пенсіонером. В квартирі створено задовільні умови проживання , [PERSON] забезпечений усім необхідним своїм опікуном (матір'ю) (а.с. 39). Частиною першою статті 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що повнолітній [PERSON] є інвалідом другої групи, визнаний судом недієздатною фізичною особою, не працює, оскільки йому за результатами медичного огляду рекомендовано лише працю в спеціально створених умовах на період ремісії, тобто потребує матеріальної допомоги, знаходиться на повному утриманні своєї матері, яка не працює, оскільки доглядає за сином-інвалідом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Окрім того, судом не було встановлено наявності інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відповідачем не було доведено та не надано жодного підтверджуючого документу щодо неможливості сплати аліментів у зазначеному позивачем розмірі. Ствердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина, з якою він уклав шлюб у 2014 році, не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідачем не було доведено саме факту перебування зазначеної особи на його утриманні, тобто непрацездатності дружини або інших обставин, які б вказували на неможливість сплати відповідачем аліментів на утримання свого сина-інваліда. Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved