Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами почали виникати неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння, щодо подальшого спільного життя. Зазначає, що сторони почуття поваги і кохання один до одного втратили, в сімейному житті постійно були присутні сварки, спільного господарства не ведуть з жовтня 2014 року, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Від шлюбу малолітніх дітей сторони не мають. В судовому засіданні, позивач свої вимоги підтримала, повідомила, що у них з відповідачем шлюб вже давно існує формально і вона вважає подальше сумісне життя є неможливим. Зазначила, що з відповідачем не проживає спільно. Строку на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №42 (5911) від 3 березня 2017 року, про причини неявки суду не повідомив, заперечень, пояснень щодо позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02 листопада 1991 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 238, свідоцтво про укладення шлюбу отримане повторно серії [NUMBER] від 18.06.2016 року. Від шлюбу малолітніх дітей сторони не мають. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,21 грн. - на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved