Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який згодом був уточнений, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча зобов'язаний надавати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, наведені у ньому. Із письмовими запереченнями відповідача частково погодилась, суду пояснивши, що відповідач час від часу перебуває на заробітках у Російській Федерації, а тому може надавати аліменти у зазначеному нею розмірі, оскільки тієї матеріальної допомоги, яку він надавав, є недостатньо для утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 300 - 350 грн., посилаючись на обставини, наведені у письмових запереченнях, зокрема на те, що у нього відсутній постійний заробіток, і його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 13.12.2013 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09.01.2007 року Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [INFO] син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.07.2008 року. Як убачається із довідки №140, виданої 23.04.2015 року Красіївською сільською радою, склад сім»ї [PERSON], яка проживає в с. Красіїв Монастириського району без реєстрації, є наступним: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації та з квітня 2015 року отримує допомогу на проживання як переміщена особа, що підтверджується довідкою №752 від 25.05.2015 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає разом із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], який проживає окремо від сина, перестав належно виконувати свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини та надавати їй матеріальну допомогу вчасно і в достатньому розмірі без поважних на те причин, хоча є працездатним. Як пояснили сторони у судовому засіданні, домовленості між ними щодо способу виконання відповідачем свого обов»язку по утриманню дитини не було. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно пояснень відповідача, у грудні 2014 року він повернувся із заробітків - Російської Федерації, в даний період не працює, має нерегулярний дохід, у зв»язку з чим і не надає матеріальної допомоги в необхідному розмірі, свій обов»язок буде виконувати після працевлаштування. Суду не представлено доказів про отримання ним регулярного доходу, тому суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є підставними та підлягають до часткового задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Законом України «Пpo Державний бюджет на 2015 рік» встановлено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути із відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial