Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на її утримання на час навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є донькою відповідача, шлюб між батьками розірвано 28 липня 2009 року. Зазначає, що після досягнення повноліття не працює, так як навчається на ІІ курсі денної форми навчання факультету Германської філології Київського національного лінгвістичного університету, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Стипендію не отримує, батько добровільно допомогу не надає, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Крім того, [PERSON] зазначає, що знаходиться на лікуванні та потребує придбання медикаментів, так як проживає у гуртожитку має сплачувати кошти за проживання у розмірі 5200 грн. щорічно. Позивач також зазначає, що відповідач працездатний, стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він має можливість сплачувати аліменти. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. до досягнення 23-х років за умови продовження навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила розглядати справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, надав суду письмовий відзив, в якому заперечував проти задоволення позову. Відповідач зазначає, що вимога про сплату аліментів в розмірі 2000 грн. є непосильною для нього. Він зареєстрований приватним підприємцем, має стабільний дохід, однак витрачає його на утримання двох малолітніх дітей, які проживають з ним та перебувають на його утриманні. Зазначає, що також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які хворіють та потребують лікування. Крім того, вказує що сам хворіє та потребує лікування. На підставі викладеного, просить суд врахувати його матеріальне становище, наявність утриманців, та відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Згідно відповіді на відзив, позивач не погоджується з доводами відповідача стосовно перебування на його утриманні батьків, також вважає недоведеним факт необхідності в лікуванні. Зазначає, що наявність двох неповнолітніх дітей не звільняє відповідача від обов`язку надавати їй матеріальну допомогу на період навчання. Місце фактичного проживання [PERSON] їй не відоме, дохід встановити неможливо, тому аліменти треба розрахувати із середньої заробітної плати, встановленої законодавством. Просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та не оспорюється учасниками справи, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Згідно довідки з Київського національного лінгвістичного університету №15-01/19-440 від 11 грудня 2019 року позивач [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної форми навчання факультету германської філології, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.7), а отже не має можливості працювати та самостійно себе утримувати. Згідно ч.1\~ст.199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України), якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч.3\~ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Згідно до ч.1\~ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. При цьому обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах\~СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями\~198,\~199 СК, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006\~p.). Статтею 200 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити\~\~на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов`язково врахувати вимоги можливість надання такого утримання другим з батьків. При цьому при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2\~ст.182 СК України\~- не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється. Стаття 201 СК України\~передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. Доказів наявності домовленості щодо розміру матеріальної допомоги позивачу - судом не встановлено. Докази укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, відповідно до\~ст.190 СК України\~- відсутні. Згідно абз. 1 п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною саме з навчанням. При цьому, згідно положень ч.1\~ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен з`ясувати і можливість надання відповідачем допомоги на утримання своєї повнолітньої доньки на навчання, а також наявність інших вищезазначених підстав, з яких випливає, у тому числі і можливий розмір аліментів. Відповідачем не заперечується той факт, що він має регулярний дохід, відповідач працює та ним визнається необхідність надання позивачу матеріальної допомоги з його сторони, проте зазначається про неможливість надання такої допомоги, в тому числі через обов`язок утримувати неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує наявність на утриманні відповідача неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.43, 44), що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження. Стосовно тверджень відповідача щодо необхідності утримувати батьків, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому, судом встановлено, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець та отримує дохід в розмірі 10000 рублів щомісячно, що є на момент розгляду справи еквівалентом 3663 грн., згідно про доходи, виданої ФНС Росії (а.с.33). З аналізу наданих суду доказів та зазначених вище норм матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який просить позивач стягнути з відповідача в розмірі 2000 грн. підлягає зменшенню, оскільки позивачем не доведено суду належними, допустимими та достатніми доказами, що саме такий розмір є необхідним, при цьому розрахунку з якого позивач виходив визначаючи такий розмір аліментів - суду позивачем надано не було. Отже, на думку суду, враховуючи вищевикладене, достатнім та справедливим розміром витрат, пов`язаних з навчанням позивача, враховуючи майновий стан відповідача, який підлягає стягненню з відповідача буде у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до положень\~ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за судовим рішенням не є незмінним та може бути згодом збільшений, або зменшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає щомісячному стягненню аліменти на час навчання починаючи з 23.12.2019 року та до закінчення навчання 30.06.2022 року в розмірі 500 грн. Згідно п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5\~ст.265 ЦПК України). Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Частиною 6\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial