Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON]. В позовній заяві вказує, що шлюб між нею та відповідачем укладено 23.01.2002 року. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач, припинив надавати матеріальну допомогу сину, який є інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.1-2). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, позов просила задовольнити, пояснивши, що відповідач не бере участі в житті дитини, не бере участі у фінансовому забезпеченні дитини у зв'язку з чим, вона вимушена звернутись до суду. Відповідач в судовому засіданні повідомив суду, що на даний момент він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід періодично (сезонно) працює за наймом у приватних осіб, шукає роботу. На підтвердження надав на огляд суду оригінал своєї трудової книжки відповідно до якої, він 08.11.2013 року був звільнений з посади комірника за власним бажанням. Зазначив, що позов визнає частково і погоджується сплачувати мінімальний розмір аліментів, визначений законом. Після того, як знайде роботу зобов'язувався сплачувати більшу суму аліментів. Позивач зазначила, що не заперечує, щоб відповідач сплачував мінімальний розмір аліментів, визначений законом і не наполягає на своїх первісних позовних вимогах. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивача по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 23.01.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 57 та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.01.2002 (а.с.6). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 4). Неповнолітня дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с. 7). Судовим розглядом встановлено, що дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму, згоди із цим позивачем, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, тобто, до [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто, з 18.02.2016 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 275 гривні 60 копійок на користь держави. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial