Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просила визнати договір про надання споживчого кредиту № 11219526000 від 20.09.2007 року укладений між ним та відповідачем удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочину договору укладеного в національній валюті України гривні, зобов'язати відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11219526000 від 20.09.2007 року у гривні України за курсом НБУ встановленим на момент складання договору 5,05 гривні за 1 долар США. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, ід представника позивача надійшла заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні заперечував протии позову. Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 20.09.2007 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11219526000, відповідно до умов якого відповідач надав позивачеві кредит на загальну суму 84 860 доларів США на придбання квартири. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що удаваною є істотна умова оспорюваного кредитного договору, якою передбачена валюта надання кредиту і погашення його в доларах, оскільки між сторонами фактично укладався кредитний договір в національній валюті, а не в доларах, що на його думку є підставою для визнання кредитного договору удаваним правочином. Однак таке покликання є безпідставним, оскільки: Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Отже, мета удаваного правочину, це приховати інший правочин, але для досягнення цієї мети повинні бути умисні дії сторін. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії та дозволу. Як вбачається з п. 10,13 Договору про надання споживчого кредиту та інформаційного листа, позивач був проінформований про умови кредитування, а також про вартість кредиту, зокрема, про те, що валютою кредиту є долар США. Також суд бере до уваги, що укладаючи кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту в доларах США позивач не міг не усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є беззмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому мав передбачити та враховувати підвищення валютного ризику за цим договором. Відповідно до ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків, на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно зі ст.2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»кошти - це гроші у національній чи іноземній валюті. А тому, надання банком позивачу кредиту в іноземній валюті із зобов'язанням повернення такого та сплати процентів за користування ним також в іноземній валют, є правомірним. Таким чином, виходячи з того, що всі умови кредитного договору погоджені обома сторонами на час укладення договору, вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати їх належним чином, а також враховуючи те, що погашення заборгованості по кредитному договору здійснюється позивачем у валюті кредиту - доларах США, за недоведеністю наміру відповідача приховати інший правочин в наданні кредиту позивачу в національній валюті, позов, за викладеними в ньому підставами, задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачка не довела, а в судовому засіданні не здобуто жодних доказів удаваності кредитного договору № 11219526000 від 20.09.2007р., укладеного між [PERSON] та ВАТ «УкрСиббанк», суд відмовляє позивачці у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору удаваним правочином. Оскільки суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для визнання кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ВАТ «УкрСиббанк», удаваним правочином, це є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання що відносини регулюються правилами щодо правочину укладеного у націоналій валюті України та зобов'язання Відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11219526000 від 20 вересня 2007 року за курсом НБУ встановленим на момент складання договору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed