Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] між [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визначивши, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] становить по 1/5 частки у кожного. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 червня 1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] житловою площею 44,1 кв.м., загальною площею 62,8 кв.м. [INFO] помер [PERSON] , яким за життя був складений заповіт, посвідчений 18 серпня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А., відповідно до якого належну йому 1/5 частину квартири [ADDRESS] він заповів своїй дочці [PERSON] . Однак державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначені частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 6 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позов підтримала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, кожен окремо надали заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу в їх відсутність. Третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 червня 1999 року, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] загальною площею 62,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 431/2014, яка була заведена після смерті [PERSON] , спадщину, що відкрилася після його смерті, прийняли дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Так, за життя, 18 серпня 2010 року, [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого належну йому 1/5 частину квартири [ADDRESS] він заповіт своїй дочці [PERSON] , а всі інші майно - дружині [PERSON] Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 16 березня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частину вищевказаної квартири з тих підстав, що квартира перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, сторони є учасниками спільної сумісної власності та відповідно до закону мають право на визначення своєї частки у праві спільної сумісної власності на квартиру. При цьому слід вважати рівними частки співвласників у праві власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки сторонами не оспорюється рівність часток співвласників і доказами по справі не встановлено обставин, які б свідчили про визначення іншим чином часток між співвласниками квартири. Отже, кожному із співвласників квартири, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично належить по 1/5 частині вказаної квартири. Таким чином, позов можливо задовольнити, визначивши частку, що належала за життя [PERSON] , який помер [INFO] , та частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/5 частини кожного, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 256 грн. 13 коп. з кожного.

Outcome: approved