Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 серпня 2013 року вона позичила [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 250 000 доларів США. Згідно довідки № Д1-69/02-439 від 12 липня 2017 року Васильківського районного відділення КРД «Райффайзен Банк Аваль» про курс продажу долара США, станом на 12 липня 2017 року по курсу НБУ становить 2597,2011 грн. за 100 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти не пізніше 08 серпня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] 10 серпня 2013 року видав письмовий документ, а саме розписку, яка посвідчила передання йому вказаної суми. У вказаний термін [PERSON] борг не повернув. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] борг у розмірі 6 493 003,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] від 17 липня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Розпорядженням керівника апарату М.О. Дідура від 21 вересня 2018 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 369/7403/17, провадження 2/369/1701/18, обгрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: рішення Вищої ради правосуддя від 11 липня 2018 року № 2247/3дп/15-18 про відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя; Рішення зборів суддів від 13 липня 2018 року. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2018 року справу на розгляд передано судді Ковальчук Л.М.. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу і призначено підготовче судове засідання на 26 жовтня 2018 року на 11 год. 10 хв.. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 грудня 2018 року 09 год. 20 хв.. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2013 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти, про що видав розписку на суму 250 000 доларів США. Згідно боргової розписки [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти до 08 серпня 2014 року. У судовому засіданні суду було надано для огляду оригінал боргової розписки, яка була видана [PERSON] 10 серпня 2013 року. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] борг позивачу [PERSON] не повернув. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого відсотку річних за весь час прострочення. Звертаючись з позовом до суду позивачем було надано довідку Васильківського районного відділення КРД АТ «Райффайзен банк Аваль» за № Д1-69/02-439 від 12 липня 2017 року, в якій зазначено, що станом на 12 липня 2017 року курс НБУ становить 2597,2011 грн. за 100 доларів США. Відповідно до вимог частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно положень частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно офіційного курсу НБУ курс долара США до гривні станом на 05 березня 2020 року становить 100 долар США = 24,8908 грн.. У зв`язку з цим борг за договором позики в сумі 250 000 доларів США в еквіваленті до національної валюти становить 6 222 700 грн.. Позивачем заявлена до стягнення сума 6 493 003,00 грн.. У зв`язку з цим позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у загальному розмірі 250 000 доларів США, що еквівалентно станом на 05.03.2020 року 6 222 700 грн.. Доводи на які посилався представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, що [PERSON] не отримував від [PERSON] грошові кошти та не видавав боргової розписки, не підтверджені належними та допустимими доказами. В заперечення позовних вимог представник відповідача [PERSON] надав до суду копію експертного висновку № 332/11/2018 щодо проведення почеркознавчої експертизи за заявою гр. [PERSON] , яка була проведена експертом Експертно-дослідної служби України [PERSON] .. В наданій копії висновку експерта № 332/11/2018 від 30.11.2018 року вказано, що підпис від імені [PERSON] , електрографічне зображення якого міститься у графі: «[PERSON]» в електрофотокопії Розписки від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] на суму 250 000 доларів США від 10.08.2013 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою, з ретельним наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON] .. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зі змінами та доповненнями, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Матеріали справи не містять належних доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідна служба України» відноситься до державних спеціалізованих установ, якими здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних експертиз. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстав доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Згідно вимог ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до наданого представником відповідача [PERSON] доказу, а саме копії висновку експерта ТОВ «Експертно-дослідної служби України» № 332/11/2018 від 30.11.2018 року, в якому вказано, що підпис виконаний не [PERSON] .. За вказаних обставин, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню за договором позики від 10 серпня 2013 року 6 222 700 грн. суми боргу, що еквівалентно 250 000 доларів США. В решті вимог суд відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача в розмірі 8 000 грн. на користь позивача.

Outcome: partial