Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю у якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] Сер\-гієнка (вул. Задніпровська) в м. Запоріжжя, яка належить на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14 липня 2016 року, укладеного з [PERSON] Олексійови\-чем. На момент укладення Договору купівлі-продажу у квартирі було зареєстроване місце проживання відповідача. Відповідно до пункту 17 Договору купівлі-продажу продавець зобов'язався звільнити відчужувану квартиру від особистих речей, вилучити ключі від квартири від осіб, які їх мали, знятись з ре\-єстрації особисто та передати квартиру покупцю до 01 серпня 2016 року. У строк, визначений умовами Договору купівлі-продажу, відповідач з квартири виселився, звільнив її від належних йому речей та передав ключі від неї. Однак, з невідомих причин відповідач з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі до цього часу не знявся, і на звязок не виходить. На цей час ніяких правових підстав для проживання у квартирі відповідач не має, ні\-яких угод щодо його подальшого проживання у квартирі не укладалося. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права вла\-сності на квартиру шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстрації місця проживання. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не знаходиться. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.07.2016 року, укладеного з [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2854, належить на праві власності квартира [ADDRESS] Сер\-гієнка(вул. Задніпровська) в м. Запоріжжя. Право власності на квартиру підтверджене відомостями з Держа\-вного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 09.02.2017 р. № 79944435). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, у квартирі [ADDRESS] Сер\-гієнка(вул. Задніпровська) в м. Запоріжжя, зареєстрований відповідач [PERSON] Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України. Право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном. Судом встановлено, що відповідач правом власності в спірному приміщенні не володіє, за місцем реєстрації не мешкає, тому доводи позивача в частині усунення перешкод у здійсненні права вла\-сності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам, і підлягають задоволенню. При вирішенні вимоги позову зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з того, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить виключно від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового або цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. За таких обставин у задоволенні позову в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити.

Outcome: partial