Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень, щомісячно, на кожну дитину. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.11.1999 року уклала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у неї з відповідачем народилося троє доньок: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. Доньки проживають з нею на повному її утриманні. Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий дохід, просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок в фіксованій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень, щомісячно, кожній дитині. Позивач надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, причину неявки суду не повідомив про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] являється батьком дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 192044, виданого 16 жовтня 2000 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 199463, виданого 19 січня 2009 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 397678, виданого 24 вересня 2012 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Сторони проживають окремо. Діти проживають з матірю, позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм ст. ст. 180, 181 СК України обовязок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка наполягає на визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та розяснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. При визначенні величини аліментних платежів, суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмір, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі визначеному позивачкою, а саме по 700 грн., щомісячно, кожній дитині. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: approved