Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача. Позов мотивувала тим, що з 13 січня 2004 року проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. З того часу мали близькі стосунки, були пов'язані спільним побутом та мали спільний бюджет. Між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. 06 липня 2007 року між ними було укладено шлюб. [INFO] у шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO] у шлюбі народився син - [PERSON] В липні 2015 року відносини між нею та відповідачем погіршились, відповідач покинув сім'ю. В процесі розгляду справи про поділ майна подружжя відповідач не визнає за нею право власності на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу. А тому, просила встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з 13 січня 2004 року по 06 липня 2007 року. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Позивач додатково суду пояснила, що познайомилася з відповідачем на вечірці в 2003 році, почали зустрічатися. Через три місяці після знайомства винайняли тимчасово на 10 днів квартиру по вул. Паризької Комуни в м. Луцьку, потім почали шукати постійне житло. В січні 2004 року, на Старий Новий Рік, вселилися в винайняту квартиру за адресою: [ADDRESS]. З того часу жили разом. Вона займалася домашнім господарством, він підприємницькою діяльністю. Оскільки родичі наполягали на оформленні стосунків в 2006 році повінчалися. А одружилися, після того, як вона завагітніла. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Стверджували, що сторони почали проживати однією сім'єю з 2007 року, після того, як позивач завагітніла. До того спільного бюджету не мали, спільного господарства не вели. Відповідач до шлюбу жив зі своєю мамою [PERSON] по вул. Генерала Шухевича в м. Луцьку, лише з нею вів спільне господарство. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не пам'ятає, коли познайомився з позивачем, не пам'ятає, чи проживали спільно до реєстрації шлюбу, але до того в шлюбі не перебував, факту вінчання не виключає, але не пам'ятає такого факту. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд заявив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Судом встановлено, що 19 лютого 2006 року протоієреєм храму Усіх святих землі Волинської було здійснено обряд вінчання рабів божих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про вінчання (а.с. 20). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 06.07.2007 року у відділі РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторона відповідача в судовому засіданні стверджувала про те, що до того, як позивач завагітніла в 2007 році, відповідач з нею спільно не проживав. Про те, що відповідач до вагітності позивача з нею спільно не проживав свідчили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (сестри відповідача), а також в письмовій нотаріально засвідченій заяві [PERSON] (мати відповідача) (а.с.42). Разом з тим, в судовому засіданні свідок [PERSON] вказувала на те, що позивач і відповідач з 2004 року проживали в найманій сусідній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Про те, що позивач і відповідач винаймали квартиру їй казала сусідка (власник найманої квартири). Вона бачила їх майже кожен день, відповідач з нею здоровався. Бачила коли він заходив і виходив з пакунками. Разом з ними якийсь час проживала сестра відповідача з дитиною. Чітко пам'ятає, що в 2004 році сторони вже там проживали, оскільки в під'їзді в тому році проводили ремонт, і зверталися до мешканців тієї квартири по допомогу. Пам'ятає їх до 2009 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказувала на те, що будучи дільничим лікарем педіатром в 2004 році приходила 4-5 разів в квартиру за адресою: [ADDRESS] до дитини [PERSON] (сестри відповідача), яка там тимчасово проживала. Вона зрозуміла, що квартиру винайняли позивач і відповідач, до них на якийсь час переселилася сестра відповідача [PERSON] з дитиною. Один раз в 2004 році бачила в квартирі відповідача. Крім того, зазначила, що було зрозуміло, що вони живуть разом, бо позивач [PERSON] вела себе як удома, розказувала, що в одній кімнаті живуть вони з відповідачем, в іншій сестра відповідача з дитиною. Свідок [PERSON] (хрещена мати позивача) в судовому засіданні пояснила, що вперше побачила відповідача в гостях у мами позивача, куди вони приходили разом. Зі слів покійної матері позивача їй відомо, що сторони постійно жили разом без шлюбу, винаймали квартиру з 2004 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2004 році працювала в спортивному клубі, куди ходила позивач. Вони здружилися. Відповідач заїжджав за позивачем в клуб. Позивач їздила по продукти на машині. Знала, що вони жили разом. В 2005 році була у них в квартирі на [ADDRESS], там був відповідач. Знала про вінчання в 2006 році, коли ще була жива мама позивача, а зареєстрували шлюб, коли мама померла. Свідок [PERSON] (доглядає дітей) в судовому засіданні пояснила, що хоча знає сторін лише з 2010 року, у неї зі сторонами дуже щирі відносини, їздили разом на відпочинок. З розмов сторін знає, що вони жили разом ще задовго до народження дитини, ще до смерті матері позивача (померла [INFO]), знала, що спочатку вінчалися, а потім уклали шлюб. Тобто, поясненнями незалежних від особистісних стосунків зі сторонами свідків [PERSON], [PERSON] в сукупності з поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується, що сторони проживали в одній квартирі ще в 2004-2006 роках і були пов'язані спільним побутом. Суд критично оцінює пояснення свідків сторони відповідача щодо не проживання сторін однією сім'єю до вагітності позивача, оскільки такі їхні пояснення об'єктивно спростовуються встановленими у справі обставинами. Наслідком духовності та традиційності сімейних стосунків, які склалися між сторонами, стало вінчання 19 лютого 2006 року, яким підтверджується союз чоловіка і жінки, освячений церквою. Суд вважає, що саме з часу вінчання сторони набули статусу чоловіка і жінки, що проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проаналізувавши досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання позивача та відповідача однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 лютого 2006 року по 05 липня 2007 року включно.

Outcome: partial