Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «Полтавагаз» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії. В позовній заяві посилалась на те, що вона, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Їхні частики у праві власності на вказаний будинок становлять: [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/2. Як співвласник будинку позивач має право як споживач отримувати комунальні послуги, в тому числі і послуги по газопостачанню. Але співвласниця 1/2 частини домоволодіння [PERSON] , яка в послідуючому перепродала свою частку [PERSON] , звернулася з письмовою заявою до ПАТ «Полтавагаз» про реконструкцію системи газопостачання житлового будинку. В заяві [PERSON] вказала, що співвласники житлового будинку відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності не заперечують щодо реконструкції системи газопостачання спільного майна. ПАТ «Полтавагаз» не перевірило чи дійсно співвласники надали свою згоду на реконструкцію, якщо вони особисто до ПАТ «Полтавагаз» не з`являлись, в присутності працівників «Полтавагаз» особисто заяв не писали, документ, що посвідчує особу споживача, а також реєстраційний номер облікової картки не перевірялись, тобто не було відповідачем встановлено, чи належна особа - співвласник склала документ, та було видано технічні умови № 7271 на реконструкцію системи газопостачання та відповідно проектної документації виконано реконструкцію системи газопостачання житлового будинку по [ADDRESS] . Таким чином, в незаконний спосіб, а саме без згоди співвласників будинку, ПАТ «Полтавагаз» виконано реконструкцію системи газопостачання житлового будинку. Такою реконструкцією ПАТ «Полтавагаз» позбавив її права користування системою газопостачання в будинку, користуватися опаленням, готувати їжу, позбавив доступу до системи газопостачання будинку. Тому позивач просила суд визнати дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» незаконними та скасувати проектну документацію по реконструкції системи газопостачання житлового будинку по [ADDRESS] ; зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» поновити за свій рахунок в початковий стан систему газопостачання вказаного житлового будинку. Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні учасниками справи суду не подавалися. Відповідач ПАТ «Полтавагаз» надав відзив на позов, у якому зазначив, що ненормативні акти АТ «Полтавагаз» є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання та реалізації відповідними суб`єктами своїх прав та інтересів, які виникли внаслідок прийняття таких рішень. При вирішенні питання про права на зміну або скасування прийнятого раніше ненормативного акта необхідно враховувати стан виконання такого акта, тобто обставини фактичної реалізації правовідносин, які виникли внаслідок його прийняття. В позовній заяві позивачем не зазначено в чому саме полягає незаконність дій АТ «Полтавагаз», які саме дії АТ «Полтавагаз» призвели до порушення прав [PERSON] , в чому полягає суть порушення, яку саме проектну документацію необхідно скасувати, які норми законодавствапорушені АТ «Полтавагаз». АТ «Полтавагаз» позбавлено законного права скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини з відповідними суб`єктами своїх прав та інтересів, тому дана вимога не може бути належним способом захисту, а дії АТ «Полтавагаз» є законними та такими, що не порушують права позивача. Крім того, [PERSON] не є споживачем послуг АТ «Полтавагаз» за адресою: [ADDRESS] , тому дані правовідносини не можуть регулюватись у ЗУ «Про захист прав споживачів». АТ «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє у відповідності Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, шо здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів). Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Оскільки позовна вимога про зобов`язання ПАТ «Полтавагаз» поновити за свій рахунок в початковий стан систему газопостачання житлового будинку є похідною від позовної вимоги про визнання незаконними дії, вона не підлягає до задоволення. Таким чином, відсутність порушень АТ «Полтавагаз» приписів законодавства є підставою для відмови в задоволенні вимог про зобов`язання ПАТ «Полтавагаз» поновити за свій рахунок в початковий стан систему газопостачання житлового будинку, оскільки такі вимоги є похідними від основної вимоги та їх задоволення залежить від результату вирішення основної вимоги. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні з даним позовом до суду, оскільки спірні правовідносини виникли в 2013 році, а з позовною заявою позивач звернулася в 2019 році, тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами ст. 257 ЦК України. Тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до АТ «Полтавагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконних дій постачальника природного газу (а.с. 71-73). Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що її батько [PERSON] у 1977 році отримав у спадок газифікований, з газовими приладами та опалюваний водяним опаленням будинок по [ADDRESS] . До 1981 року він як споживач користувався опалюваним будинком і готував їжу на газовій плиті, яка знаходилася на веранді 1-1. В 1981 році його сестра і співвласниця [PERSON] здійснила самовільну перебудову деяких приміщень будинку, у зв`язку з чим захопила спільні газові прилади. Позивач отримала у спадок домоволодіння в «ідеальних» долях, але без можливості користуватися газом. За заявою [PERSON] з неправдивою інформацією, що інші співвласники не заперечують щодо виготовлення проекту реконструкції будинкової ГРМ, АТ «Полтавагаз» без їхньої згоди та відома особовий рахунок оформлений на [PERSON] , яка стала єдиним абонентом. З останньою реконструкцією будинкової ГРМ, присвоєною чи подарованою АТ «Полтавагаз» [PERSON] , позивач ознайомилась у вересні 2017 р. в ході судових засідань по справі №552/4840/17ц з питання розподілу будинку. Відповідно, нею не пропущено строк позовної давності. Свої позовні вимоги підтримує повністю (а.с.87-91). Відповідач надав заперечення на позов, у яких послався на відсутність порушень АТ «Полтавагаз» приписів законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Посилання позивача, що початок перебігу строку позовної давності почався у вересні 2017 року вважає безпідставними, оскільки на підтвердження даної обставини не надано жодного належного та допустимого доказу. Тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до АТ «Полтавагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконних дій постачальника природного газу (а.с.181-182). Ухвалою суду від 03 січня 2020 року в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Інші заяви по суті справи, клопотання сторонами та третіми особами суду не подавалися. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори 25 жовтня 2013 року, на праві власності належить кожній по 1/4 частині житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Право власності позивача на вказане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку 25 жовтня 2013 року (а.с.8-9). Відповідно до розділу 1 глави 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 (надалі в тексті рішення - Кодекс ГРС) побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Приєднання до ГРМ згідно розділу 1 глави 1 Кодексу ГРС - сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи; підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ - фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом. Відповідно до п. 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року за № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (надалі в тексті рішення - Правила постачання природного газу) об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування. Відповідно до вказаної норми об`єктом побутового споживача у даній справі є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1 розділу ІІІ Правил постачання природного газу підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п.10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить декільком співвласникам, відповідно до вказаної вище норми, передбаченої п.10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу договір постачання природного газу за цією адресою має укладатися з одним із співвласників за умови письмової згоди всіх інших співвласників. Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження наявності письмової згоди всіх співвласників на укладення договору з одним з них суду надано не було. Але, як вбачається з даних листа ПАТ «Полтавагаз» від 21 березня 2017 року №Н/30-536, 03 грудня 2012 року ПАТ «Полтавагаз» видано технічні умови №7271 на реконструкцію системи газопостачання в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.28). У січні 2013 року Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» розроблено схему газопроводу будинку у зв`язку з реконструкцією системи газопостачання житлового будинку по [ADDRESS] та 10 січня 2013 року погоджено технічну документацію на газифікацію будинку за адресою: [ADDRESS] , виконану на замовлення одного із співвласників будинку - [PERSON] (а.с.22, 23). Вказана технічна документація на реконструкцію системи газопостачання житлового будинку передбачає залишення існуючого газопроводу до сусідів діаметром 25 мм., демонтаж та встановлення на тому ж місці газового котла (а.с.22). Тобто вказаною технічною документацією не передбачено позбавлення співвласника можливості користуватися системою газопостачання. В той же час технічна документація, в тому числі проектна документація по реконструкції системи газопостачання, що оспорюється позивачем, є лише текстовими та графічними матеріалами, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення об`єкта реконструкції. Підготовка проектної документації не тягне за собою виникнення, припинення чи зміну правовідносин між сторонами. Тому оспорення дій відповідача з виготовлення проектної документації та вимоги про визнання проектної документації по реконструкції системи газопостачання житлового будинку є неналежним способом захисту права позивача. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача за власний рахунок привести в початковий стан систему газопостачання житлового будинку на нормах закону також не ґрунтуються та не підлягають до задоволення. Будь-які докази, які б підтверджували, хто крім [PERSON] та [PERSON] та на підставі яких правовстановлюючих документів є співвласником житлового будинку по [ADDRESS] , учасниками справи суду надані не були. Але з наданих доказів вбачається, що саме з співвласником у позивача виник спір щодо користування будинком та системою газопостачання. Вказана обставина підтверджується заявами [PERSON] на адресу ТОВ «Полтавагаз збут» від 10 квітня 2017 року (а.с.27), на адресу ПАТ «Полтавагаз» від 06 серпня 2018 року, від 05 лютого 2019 року (а.с.39-44), від 07 лютого 2017 року (а.с.49), тощо. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як вбачається з наведених вище заяв позивача, така домовленість між співвласниками про порядок користування системою газопостачання у спільному будинку відсутня, з цього питання у них наявний спір. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Але будь-яких вимог до співвласника позивачем не заявлено. Відповідно до частин 1, 3 та 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки споживачі від сплати судового збору звільнені, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed