Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON]на свою користь та на утримання їх неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дочки [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] із 1992 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 12.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області). 03 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції в тернопільській області зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №19. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] проживає із позивачем [PERSON] та перебуває на повному утриманні матері. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дочки. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.07.2018 року становить 1 944 грн., суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн. щомісячно. На підставі наведеного та

Outcome: approved