Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем у шлюбних відносинах не перебувала, але сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. З 2012 року відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В ході розгляду цивільної справи позивач уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволені уточнених позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справу, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.03.2012 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 409, виданою 29.10.2014 року КСН «Староміський» (а.с. 5). Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1,3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімуму на дітей віком до 6 років з 1 січня становить 1032 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що даних про регулярний дохід відповідача, у матеріалах справи не має, вважає доцільним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави. На підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», ст.180, ч. 1,3 ст. 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved