Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] , яким просить усунути їй як орендарю перешкоди в користуванні орендованої квартири [ADDRESS] шляхом виселення з вказаної квартири відповідачів по справі та вселення її в цю квартиру. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначила, що 25 лютого 2019 року орендодавець [PERSON] передав їй у строкове платне користування квартиру [ADDRESS] на підставі договору оренди. Відповідно до умов договору позивач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцеві орендну плату за користування предметом оренди , в установленому порядку та дотримуватись інших умов цього договору. Предмет оренди - квартира [ADDRESS] належить орендодавцеві [PERSON] на праві власності на підставі іпотечного договору, посвідченого 23.04.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 1340, договору про відступлення права вимоги, посвідченого 17.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим №881, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. На момент звернення орендодавця [PERSON] , згідно відомостей з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 04 жовтня 2017 року в спірній квартирі за вищевказаною адресою була зареєстрована колишня власниця - відповідач по справі [PERSON] . За результатом розгляду заяви [PERSON] , 05.10.2017 було прийнято рішення про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] Проте, позивач [PERSON] позбавлена можливості вільно та безперешкодно користуватися орендованою квартирою, оскільки в цій квартирі продовжують проживати колишня її власниця [PERSON] та член її сім`ї [PERSON] .. В зв`язку з чим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення з неї відповідачів. Ухвалою судді від 29.03.2019 року, провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи і вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 25.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,8 м.кв., житлова площа 29,1 м.кв.. Строк найму (оренди) за Договором розпочинається з моменту підписання сторонами - 25 лютого 2019 року та складає два роки, а отже спливає 24 лютого 2021 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71758701 від 29.10.2016 року вбачається, що квартира [ADDRESS] , житловою площею 41,0 кв.м., загальною площею 59,2 кв.м. належить [PERSON] на праві власності на підставі Іпотечного договору, посвідченого 23.04.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 1340, Договору про відступлення права вимоги, посвідченого 17.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим № 881, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32001583 від 24.10.2016, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В.. З Інформаційних довідок з реєстру територіальної громади міста Харкова вбачається, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не зареєстрована. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1 договору найму (оренди) спірної квартири, орендар обізнана зі станом основних конструктивних елементів і внутрішнього оздоблення предмета оренди та відмовляється від можливих стосовно них претензій в разі можливого в подальшому виявлення будь-яких недоліків предмета оренди. З огляду на положення абз. 1 цього підп.. договору, предмет оренди вважається переданим орендарю безпосередньо в момент складання цього договору, що сторони підтверджують своїми підписами під ним, у зв`язку з сим, жодних додаткових документів на підтвердження факту передачі орендодавцем предмета оренди орендарю не потребується. Відповідно до п. 1.3 договору оренди, метою найму (оренди) вищевказаної квартири, є проживання позивача, членів її сім`ї та інших осіб на її розсуд, за дії або бездіяльність, інші вчинки орендар несе матеріальну відповідальність. Проживання в предметі оренди інших осіб не допускається, та вважатиметься порушенням умов договору найму (оренди) з наслідками згідно підп.. 7.3 цього договору , незалежно від вини орендаря в такому порушенні, які полягають в тому, що в разі невиконання умови підп.. 1.3 договору, орендар зобов`язана сплатити на користь орендодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості оренди за кожен з місяців , в яких виявлені та зафіксовані факти такого порушення. Отже, позивач [PERSON] у встановленому законом та умовами договору порядку, набула повне право вільно та безперешкодно користуватись орендованою квартирою за адресою: [ADDRESS] , з метою особистого проживання та проживання членів її сім`ї та інших осіб, за дії яких згодна нести матеріальну відповідальність. Проте, на момент звернення з позовом до суду позивач позбавлена можливості безперешкодно володіти та користуватись орендованою квартирою [ADDRESS] , оскільки в цій квартирі продовжують проживати колишня її власниця відповідач [PERSON] та член її сім`ї [PERSON] .. Згідно з ч. 1 ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У ст. 29 ЦК України зазначається, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 310 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання та вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом на недоторканність. Згідно зі ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Житлом як місцем проживання є не тільки будинок чи квартира, що є власністю певної особи, а також орендоване приміщення. Таким чином, позивач, як особа, яка має речове право на спірну квартиру (право оренди), має право на захист такого права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї позивача. Також між позивачем та відповідачами відсутні будь-які домовленості чи правочини щодо проживання останніх в спірній квартирі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та його задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved