Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Полтавської міської ради про визнання права користування квартирою. В поданій до суду заяві позивач посилалась на те, що відповідно до ордеру №17, виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради, [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] та дочці [PERSON] надано право на зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . 20 вересня 2011 року у зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] . Протягом останніх півроку до смерті батько хворів, тому позивач була змушена переїхати до м. Полтави та проживати з ним за адресою: [ADDRESS] . На даний час вона також проживає в даній квартирі, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру. У зв`язку з намірами перевезти родину проживати до м. Полтави у неї виникла необхідність у визнанні права користування житлом. Тому позивач просила суд визнати за [PERSON] право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідачі Полтавська міська рада надав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що дійсно ордером Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15 квітня 2008 року №17 надано право [PERSON] з сім`єю: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла матір позивача [PERSON] , [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач зазначає, що протягом останніх півроку батько хворів. Тому вона була змушена була переїхати до м. Полтави та проживати з ним по [ADDRESS] . Але нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира за адресою: [ADDRESS] була постійним місцем її проживання, що вона прописана в даному житлі. Натомість позивач зазначила, що вона лише періодично проживала в даному житловому приміщенні, що не дає їй правових підстав для визнання права користування квартирою. Тому в задоволенні позову відповідач просив відмовити. Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління майном комунальної власності міста. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 рок відмовлено в задоволенні заяви Управління майном комунальної власності міста про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року Виконавчим комітетом Полтавської міської ради видано ордер на жиле приміщення №17. Вказаним ордером [PERSON] надано право на зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . Вказаний ордер також надавав право на вселення в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Власником вказаної квартири є Територіальна громада м. Полтави, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 жовтня 2020 року №226739425 (а.с.5-6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Маневицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 01 березня 1988 року (а.с.10). 30 вересня 2011 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим вона змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області (а.с.15). Відповідно до частин першої, другої\~статті 64 ЖК УРСР\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі\~статтею 65 ЖК УРСР\~наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі\~№ 577/4979/15-ц (провадження № 61-746св17) зроблений висновок, що за змістом\~статті 65 ЖК України\~за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у іншому житловому приміщенні. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж дня відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18) і від 15 травня 2019 року № 465/9412/13 (провадження\~№ 61-18212св18). Долученими до матеріалів справи доказами взагалі не доводиться факт вселення позивача до квартири за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно довідки №10 від 10 червня 2020 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Ватутіна, 36/11» [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] вона періодично проживала, відвідуючи свого батька (а.с.7). Періодичне відвідування батька не свідчить про те, що позивач вселилася до зазначеної квартири. Інших доказів, що підтверджували б її проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивач до матеріалів справи не додала. Так само відсутні докази надання наймодавцем та повнолітніми членами його сім`ї дозволу на її вселення до зазначеного помешкання. Проте, з непрямих доказів у справі вбачається, що позивач проживає не у м.Полтаві, а у Волинській області. Так, судовий \~ \~ \~ \~ збір за подання позову нею сплачено 05 жовтня 2020 року у Відділенні «ЦОК в м.Луцьк «АТ «А-Банк» (Волинська обл., м.Луцьк, вул. Лесі Українки) а.с.4. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 жовтня 2020 року №226739425, що долучена до матеріалів справи, отримана у Департаменті «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради (а.с.5-6). Зазначивши зворотною адресу: [ADDRESS] , позов вона також направила з м.Луцьк, що підтверджується штриховим ідентифікатором на поштовому конверті, у якому позов направлений до Київського районного суду м. Полтави (а.с.16). Таким чином за відсутності доказів набуття позивачем права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , її вселення в зазначену квартиру та надання наймачем згоди на її вселення, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати на оплату судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed