Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] - звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON]- зареєстрований 30.07.2005 року селищною радою смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис № 16, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після народження дітей в їхній сім'ї почались постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим. Відповідач зловживав алкоголем, ніде не працював, не приділяв жодної уваги сім'ї. З жовтня 2013 року позивач переїхала на проживання до батьків у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району, відтак шлюбні відносини фактично припинились. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Окрім того зазначає, що діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, участі в їх вихованні та розвитку не бере, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. В судове засідання для розгляду справи належним чином сторони не прибули. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик до суду [PERSON] на сайті «Судова влада України». Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача, про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у строк, встановлений ЦПК України, до суду не подав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. /а.с. 16 /. Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. /а.с. 4-8, 38/ Також, судом встановлено, що сторони не проживають з 2013 року. Зазначені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 06.11.2007 року вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON]./а.с. 11/ Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 14.07.2006 року вбачається, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] являється відповідач - [PERSON]./а.с. 12/ Таким чином, беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] та [PERSON] і на нього покладений обов'язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з зазначеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім того, оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дітей, чим порушує права позивача і її малолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дітей. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає з урахуванням відсутності відомостей щодо працевлаштування відповідача, наявності у нього регулярного доходу, наявності чи відсутності інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дітей та відповідача. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за заявленою позовною вимогою про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved