Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 29.12.1995 року Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, актовий запис № 164. У судовому засіданні позивач в обгрунтування своїх вимог зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні стосунки та життя. Останні п'ять років вони мешкають окремо та мають кожен свої сім'ї. Проти надання строку на примирення категорично заперечувала, наголосившись, що їх шлюб існує лише формально. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, піжтвердив, що останій час з позивачем вони мешкають окремо, сімейні та подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просив не надавати, оскільки примирення з позивачем неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 1995 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, зроблено в Книзі реєстрації актів про одруження запис № 164 та видано Свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 000965 від 29.12.1995 року (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 263890 виданим Відділом РАЦС Нововодолазького РУЮ Харківської області 18.05.2004 року (а.с. 4). Судом було встановлено, що подружжя, з 2012 року проживають окремо, що підтверджується актом депутата Нововодолазької селищної ради від 26.11.2012 року (а.с. 14) сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На поступки примирення сторони не згодні, від можливості надання судом строку на примирення сторони відмовились. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні та у своєму позові вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved