Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Покровської райдержадміністрації про визнання права забудовника в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ѕ частку цього житлового будинку померла [PERSON] фактично прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] . Вона як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановами нотаріуса від 02.10.2019 року та від 27.11.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкове майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в КП БТІ не зареєстрований, відсутній акт прийняття житлового будинку до експлуатації. Позивачка просить визнати за нею право в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право забудовника домоволодіння на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , з правом здачі в експлуатацію та отримання на ім`я [PERSON] документів, що посвідчують право власності. Позивачка, представник позивачки в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у її відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі ( а. с. 95). Представник відповідача Покровської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у відсутності представника. ( а. с. 93). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а [INFO] мати позивачки [PERSON] ( а.с. 14,15). Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановами нотаріуса від 02.10.2019 року та від 27.11.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкове майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в КП БТІ не зареєстрований, відсутній акт прийняття житлового будинку до експлуатації.( а. с. 16,17). Рішенням Лисівської сільської ради № 32 від 24.05.1995 року [PERSON] виділено 0,065 га земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства на підставі ст. 56 ЗК України ( а.с. 20) Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області землекористувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1850 га є [PERSON] ( а.с. 18). Рішенням виконкому Лисівської сільської ради від 08.02.1990 року за № 10 [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в с . Гнатівка на земельній ділянці колгоспу ХХ11 з`їзду КПРС. ( а.с. 22). Виконкомом Лисівської сільської ради видано будівельний паспорт на будівництво будинку житловою площею 77,91 кв. м. ( а.с. 24-25). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. Вищезазначені правові позиції викладені в постанові № 6-130 цс13 від 04.12.2013 року. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Як вбачається з матеріалів справи станом на 19.09.2019 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , незавершений будівництвом , 93% готовності становлять перекриття та підлога, останні -100% готовності ( а. с. 33). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Оскільки позивачкою прийнята спадщина після смерті спадкодавців [PERSON] , [PERSON] , враховуючи той факт, що спадкодавцем [PERSON] на законних підставах здійснено будівництво житлового будинку, що розташований за адресою:[ADDRESS] , проте у позивачки відсутні докази щодо закінчення будівництва житлового будинку - акту - прийому до експлуатації , відсутня реєстрація житлового будинку , суд приходить до висновку , що є всі підстави для визнання за позивачкою права на забудовника. Проте, вимоги [PERSON] про визнання права на забудовника заявлені до неналежних відповідачів, оскільки відповідачами по цій категорії справ є спадкоємець, який прийняв спадщину або органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, в даному випадку належним відповідачем повинна бути Лисівська сільська рада Покровського району ( за місцем відкриття спадщини- [ADDRESS] ), оскільки інший спадкоємець [PERSON] від спадщини відмовилась та повинна виступати в якості третьої особи. ( а.с. 72. ). За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача по справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативі і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Суд також не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Суд у силу покладених на нього процесуальних законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, проте, встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав. За таких підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки заявлені до неналежних відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed