Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свій позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу в них є спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти повністю перебувають на її утриманні, проживають разом з нею. В звязку з тим, що на даний час вона не працює, перебуває в скрутному матеріальному становищі, коштів на утримання дітей їй не вистачає. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні дітей, нічим матеріально не допомагає. Вважає, що відповідач має можливість та зобовязаний сплачувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 2500,00 грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що на даний час він офіційно ніде не працює, стабільного доходу не має, проживає в орендованій квартирі, а тому не має можливості платити аліменти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України, стаття 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частинами першою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 названого Кодексу у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 355 грн., з 1 травня - 1 426 грн., з 1 грудня - 1 492 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 689 грн., з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1 860 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Патрік 25 грудня 2015 року та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на [PERSON] (а.с.7). Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження останньої серії І-ЕГ №083678, виданого 23 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.4), та дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №124676, виданого 30 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.5). З пояснень, наданих сторонами, встановлено, що матір дітей, позивач у справі, станом на час розгляду справи не працює, діти проживають разом з нею за адресою: м. Луцьк, вул. С. Ковалевської, 9, та перебувають на її утриманні. Батько дітей, [PERSON], офіційно не працевлаштований, однак є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, інших осіб на його утриманні немає. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено статтею 181 Сімейного кодексу України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, тому кошти на утримання дітей (аліменти) присуджує суд. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність стабільного заробітку відповідача, стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших осіб, матеріальне становище матері дітей, стан її здоровя, а також ту обставину, що діти перебувають на її повному утриманні, стан здоровя дітей. Відповідно до положень частини третьої статті 10, частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі на підставі статті 184 Сімейного кодексу України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] [PERSON], 19 вересня 2010 року, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial