Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.09.1978 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Відповідно до листа ОЖК «Контакт», [PERSON] на підставі протоколу № 2 від 22 листопада 1984 року був основним квартиронаймачем квартири № 60 в м. Харків по вулиці Гарібальді 11 та членом ЖК «Контакт-4». 05 березня 1986 року [PERSON] Київським РВК м. Харків видано Ордер на житлове приміщення № 006431, на підставі рішення РВК № 76 від 04 березня 1986 року. 31 липня 1992 року [PERSON] сплачено останній пайовий внесок, що підтверджується квитанцією та довідкою із ОЖК «Контакт». А це означає, що 31.07.1992 р. [PERSON] повністю викупив зазначену квартиру і фактично став її власником. 13 листопада 2015 року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину за її заявою від 24 березня 2015 року є його дружина [PERSON]. Син спадкодавця [PERSON] та його дочка [PERSON] відмовились в прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON], в порядку ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Мати померлого, [PERSON], відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, вважається такою, що спадщину не прийняла. Таким чином, 15 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 6113/02-31 від 15 липня 2016 року. Посилаючись у своїй постанові на лист Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради від 29 червня 2016 року за № 2531/0/22-16, відповідно до інформації Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 13 червня 2016 року за № 4191, за життя спадкодавця право власності на спадкову квартиру [ADDRESS], зареєстровано не було. А згідно листа Об`єднання житлових кооперативів «Контакт» м. Харків від 11 жовтня 2013 року за № 102, спадкодавець був членом ЖК «Контакт-4» м. Харкова, який повністю виплатив пайові внески за квартиру [ADDRESS], правонаступником якого є Об`єднання житлових кооперативів «Контакт» м. Харкова. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дії щодо речових прав на вищезазначену спадкову квартиру, можливі при наявності їх реєстрації, яку не можливо здійснити у звязку зі смертю спадкодавця. Таким чином, вказана квартира фактично належить на праві власності [PERSON], але за життя він не встиг зареєструвати право власності, що перешкоджає [PERSON] прийняти спадщину за законом. В зв'язку із викладеним позивач звернулась до суду із цим позовом та просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 13.11.2015 р. На судове засідання позивач та її представник, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, не з'явились, до його початку від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги вона підтримала, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Харківської міської ради, на судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщався судом своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалю рішення при заочному розгляді, відповідно до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Від третіх осіб по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] до початку судового засідання надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та третіх осіб, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 01.09.1978 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу, яка є в матеріалах справи. З копії відповіді на адвокатський запит від 27.10.2016 року, яка є в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] був основним наймачем квартири [ADDRESS] та членом ЖК «Контакт-4» (протокол №2 від 22.11.1984 року). Ордер на житлове приміщення №006431 від 05.03.1986 року виданий Київським РВК м.Харкова на підставі рішення РВК №76 від 04.03.1986 року. Вартість квартири в рублях СРСР - 10598,51 руб., виплачена повністю 31.07.1992 року [PERSON] В матеріалах справи також міститься копія ордеру №0006431 від 05.03.1986 року, з якого вбачається, що [PERSON] на родину з чотирьох осіб ([PERSON] - дружина, [PERSON]В, - син, [PERSON] - дочка) надано право зайняття квартири [ADDRESS]. В п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», зазначено, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» (який діяв на момент внесення останнього пайового внеску [PERSON]В.) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. З копії свідоцтва про смерть, виданого 14.11.2015 року, яка є в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] помер 13.11.2015 року в м. Харкові. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016 року, яка є в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкодавцем за життя не зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно. Крім того, з вказаної корпії постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, вбачається, що спадкоємці першої черги - дочка та син померлого, звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини; позивач - [PERSON] звернулась 24.03.2016 року із заявою про прийняття спадщини. Інших заяв до цієї спадкової справи (294/2016) не надходило. З копії паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], яка є в матеріалах справи, вбачається, що місце її проживання з 09.04.1986 року зареєстроване за адресою [INFO]. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON], у вигляді спірної квартири, оскільки на момент відкриття спадщини вона постійно мешкала разом з спадкодавцем, прийняла спадкове майно у володіння та розпорядження, крім того, у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Син спадкодавця [PERSON] та його дочка, [PERSON], відмовились в прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON], в порядку ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Мати померлого, [PERSON], відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, вважається такою, що спадщину не прийняла. В силу ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. У звязку з чим суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved