Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи на стороні відповідача про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя її мати [PERSON] - працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0261872.Дана земельна частка (пай) розташована на території Корінецької сільської ради. 15 червня 1997 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, але не може оформити свої спадкові права, поскільки їй не було відомо про існування сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав її матері, так як відсутній оригінал даного сертифікату. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 0261872 на території Корінецької сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] і її представник не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 15 червня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторного) серії І-ЕЛ № 265486 від 24.02.2016 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії І-ЕЛ № 470270 від 21.07.1978 року [PERSON] народилась 11 лютого 1938 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб (повторного) серії І-ЕЛ № 093003 від 01.10.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище Троян (а.с.7). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі від 26.02.2016 року, згідно з яким [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай0 серії ЧН № 0261872 (а.с.9). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 05 березня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат серії ЧН № 0261972 на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с. 10). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі від 16.06.2016 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0261872, що належала [PERSON] станом на 15.06.1997 року становила 29 836 грн. 56 коп. (а.с.20). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 16.06.2016 року (а.с.22). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим, то до позивача [PERSON], як спадкоємця першої черги, переходить право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала її матері за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0261872. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай), дане право було нею було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved