Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи позов тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 22.02.2013 року, по цивільній справі № 1510/7095/12 вирішено стягувати з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 17.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] року. Син після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем, а відповідач з моменту ухвалення рішення та по сьогоднішній день за виконавчим документом №1510/7095/12 від 11.02.2013 року жодних грошових коштів на користь позивача, на утримання сина, не виплатив. Підставою для зміни розміру аліментів. на думку позивача, є зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, а визначений розмір аліментів на теперішній час є значно меншим, ніж необхідно для утримання дитини. На даний час неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому, в зв`язку із чим в інтересах дитини вважає, що маються всі підстави збільшити розмір стягуванних аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки вона на даний час самостійно не може забезпечити та задовольнити потреби сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивачів та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 18.06.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від спільного життя вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні.(а.с.7) Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 17.10.2012 року до [INFO]. (а.с. 6) За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти). У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-XII від 27.02.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є дійсно недостатнім, оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: рішенням суду від 11.02.2013 було присуджено аліменти у розмірі 500,00 гривень, на час же ухвалення вказаного судового рішення прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становить 2 027,00грн. Крім того, відповідач є працездатним, отже спроможним сплачувати аліменти на дитину щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено попередніми рішеннями суду, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Оскільки в ході судового розгляду встановлено факт зміни матеріального становища позивачки, як отримувача аліментів, які сплачує відповідач на утримання доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Таким чином, виходячи з вищенаведеного та положень ст.180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини, а також виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим змінити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3 000,00 грн. починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved