Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому зазначила наступне. 21.05.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових вікон на суму 15\~349грн. Частину з них, у розмірі 3837 грн., позивачем було сплачено при укладанні договору, а частину, у розмірі 11512грн. позивач взяла в кредит, на підставі кредитного договору з ПАТ „Акцент-Банк, зазначену суму було перераховано на рахунок відповідача банком. Термін поставки вікон, згідно договору, складав 21 день, з дати укладання угоди. Але до теперішнього часу вікна на адресу, зазначену в договорі, не були встановлені відповідачем. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму передплати за договором купівлі-продажу металопластикових вікон, у розмірі 15349 грн., 3% річних за користування грошовими коштами позивача у розмірі 301,51 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1995, 37 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 365,40 грн. В судове засідання представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, підтримав викладене в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач, [PERSON], не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 21.05.2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу металопластикових вікон. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зазначеного договору відповідач зобовязалась передати у власність позивача металопластикові вікна, а позивач зобовязалась прийняти зазначені вироби та здійснити оплату за них. Загальна вартість виробів, згідно рахунку, склала 15349грн. Частину з них, у розмірі 3837грн. позивач сплатила у якості першого внеску. На залишок, у розмірі 11512грн., між позивачем і ПАТ „Акцент-Банк 21.05.2014 року було укладено кредитний договір №АВН0RG130310255. Згідно зазначеного договору грошові кошти, у розмірі 11512 грн. було перераховано банком, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача. Зазначений факт підтверджується рахунком №12 від 12.05.2014 року, кредитним договором №АВН0RG130310255, викладеним у формі заяви позичальника, платіжним дорученням №BLFZ010X91 від 21.05.2014 року. Згідно п. 3.2 виконавець зобовязався передати у власність замовника (позивача) металопластикові вироби протягом 21 робочого дня після здійснення оплати. Однак після надходження у повному обсязі оплати за договором відповідач не виконав свої обовязки щодо поставки металопластикових вікон позивачу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], в частині стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу металопластикових виробів від 21.05.2014 року у розмірі 15349 грн., є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Також, [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору за за подання позовної заяви у розмірі 243,60 грн., та за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 121,80 грн., а всього у розмірі 365,40 грн. Позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, задоволеню не підлягають, оскільки між сторонами відсутні грошові зобовязання, в розумінні ст. 625 ЦК України, якою передбачено данний від цивільної відповідальності.

Outcome: partial