Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», КП «Тепломережа» Вугледарської міської ради про розподіл спільного майна подружжя та встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 11.09.2009 року перебував у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відносини між ними погіршилися, та рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 08.10.2015 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбу, 30.04.2013 року сторонами було придбано трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час, у звязку з погіршенням відносин з відповідачем, позивач фактично не можу користуватися зазначеною квартирою. Спірна квартира складається з 3-х кімнат: загальною площею 70,60 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м., з яких житлові кімнати - 12 кв. м., 18,3 кв. м. та 11,5 кв. м., а також кухні, ванної кімнати, вбиральні та коридорів. Особовий рахунок на квартиру оформлено на відповідача, добровільно сторони не можуть домовитися про порядок користування квартирою та розподілити особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач просить суд: визнати квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], набуту в шлюбі, обєктом спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] та [PERSON]; поділити зазначену квартиру, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності по 1/2 частині у кожного; встановити наступний порядок користування квартирою, виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 18,3 кв. м., [PERSON] - житлові кімнати площею 11,5 кв. м. та 12 кв. м., коридори, кухню, ванну кімнату та вбиральню залишити у загальному користуванні; зобовязати КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» та КП «Тепломережа» Вугледарської міської ради розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], (централізоване постачання води, водовідведення, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) між [PERSON] та [PERSON], відповідно до встановленого рішенням суду порядку користування квартирою. 25.05.2016 року представником позивача подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить суд: встановити наступний порядок користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12 кв. м., [PERSON] - житлову кімнату площею 11,5 кв. м., а житлову кімнату площею 18,3 кв. м., коридори, кухню, ванну кімнату, вбиральню та лоджію залишити у загальному користуванні. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій визнала уточнені позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення. Також просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила вирішити справу на розсуд суду. Представник відповідача КП «Тепломережа» Вугледарської міської ради в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що з 11.09.2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 08.10.2015 року був розірваний (а.с.10, 12). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до договору купівлі-продажу № 407 від 30.04.2013 року [PERSON], за письмовою згодою [PERSON], під час шлюбу, придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за 166344 грн., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2013 року (а.с.13-17). Згідно з технічним паспортом квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], складається з 3-х кімнат загальною площею 70,60 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м., з яких житлові кімнати - 12 кв. м., 18,3 кв. м. та 11,5 кв. м., а також кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридорів та лоджії (а.с.18-20). Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~\~ч. 1-2\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно з ч. 1-2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Таким чином,\~\~ квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що придбана [PERSON], фактично була придбана під час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності, що сторонами не оспорюється. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] уточнених позовних вимог в частині визнання права власності на спірну квартиру по 1/2 частині кожному, суд вважає за необхідне розподіли спільно нажите майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири за кожним. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яке є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належним їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини передбачають встановлення порядку спільного користування квартирою. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Суд може виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у справі власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у справі власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування спірною квартирою, який узгоджено сторонами, виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12 кв. м., [PERSON] - житлову кімнату площею 11,5 кв. м., а житлову кімнату площею 18,3 кв. м., коридори, кухню, ванну кімнату, вбиральню та лоджію залишити у загальному користуванні. Такий правовий висновок відображено в Постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року, справа № 6-1500цс15. На підставі\~ст. 150 ЖК\~України\~для жилих приміщень в квартирах приватного жилого фонду чинним законодавством не передбачено відкриття рахунків, натомість може бути встановлено порядок користування цим приміщенням за згодою сторін або за рішенням суду. Крім того, слід зазначити, що, а ні нормами\~ЖК України, а ні\~ст. 16 ЦК України\~не передбачено захист цивільних прав та інтересів фізичної особи судом шляхом поділу особового рахунку між власниками квартири. Більш того, відповідно до ст. 15\~та ст.\~16 ЦК України, суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизначені або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Між тим, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів порушень його прав, як співвласника квартири на розподіл особового рахунку діями або бездіяльністю відповідачів [PERSON], КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» та КП «Тепломережа» Вугледарської міської ради. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про розподіл особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial