Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утриманні неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначила, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2002 року в Лизогубівській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 13. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Отже, батько дітей ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. Відповідач нікому аліменти не сплачує, інших дітей не має, офіційно не працює, однак заробляє більш10 000, 00 грн, отже має достойний дохід , щоб сплачувати на дітей аліменти у розмірі 4 000, 00 грн щомісячно. Враховуючи вимоги ст. 180 СК України позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи повести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2002 року в Лизогубівській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 13 (свідоцтва про одруження серії [NUMBER] видане 28 вересня 2002 року Лизогубівською сільською радою Харківського району Харківської області) . Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 17.09.2016 р Червонозаводським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 28 липня 2003 року Васищівською селищною радою Харківського району Харківської області). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. ст. 8 , 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей становить віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Отже, враховуючи прожитковий мінімум на дітей, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», обов`язок утримувати дітей, який покладено на обох батьків, суд вважає, що аліменти у розмірі 4 000 (чотири тисячі ) гривень, які заявлені позивачем є великими. Між тим, виходячи із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи їх вік, а також той факт, що більший тягар по їх утриманню лежить на матері, оскільки діти проживають з нею, суд вважає за можливе відступити від рівності часток і встановити розмір аліменти в твердій грошовій сумі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов про стягнення аліментів на утримання дітей поданий до суду 18 лютого 2019 року. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Щодо встановлено аліментів в твердій грошовій сумі суд зазначає. Статтею 184 СК України чітко визначені обставини при яких суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі. З 08 липня 2017 року діє нова редакція вказаної статті, якою передбачено право одержувача аліментів визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підстави, умови і порядок стягнення аліментів, визначення їх розміру істотно змінився на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зокрема, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не пов`язано з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок в дохід держави.

Outcome: partial