Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 6170 доларів США боргу за договором позики від 06 березня 2018 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 березня 2018 року відповідач отримав в якості позики від позивача кошти в сумі 6170 доларів США, про що була складена відповідна розписка. Відповідно до розписки [PERSON] позичив у [PERSON] 6170 (шіть тисяч сімдесят) доларів США строком на шість місяців, тобто до 06 вересня 2018 року. Розписка написана відповідачем власноручно та завірена підписом останнього. У зазначений в розписці строк борг відповідач не повернув. Переписка між позивачем та відповідачем по Viber підтверджує вказане зобов`язання. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути із [PERSON] грошові кошти в сумі 6170 доларів США, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 29 березня 2021 року представником відповідача, адвокатом Андрусенком І.Я. подано відзив на позовну заяву про стягнення боргу, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не отримував від позивача зазначені кошти. Розписка не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів в сумі 6170 доларів США, отримання відповідачем цих коштів, також відсутня інформація про місце передачі вказаних коштів та про обов`язок повернути кошти. У розписці немає відомостей, за допомогою яких можна було б встановити, що даний документ видавався саме позивачу. Дана розписка містить відомості про [PERSON] , а не про [PERSON] . Крім цього, у розписці відсутня інформація про паспортні дані, дату народження, адресу місця проживання чи реєстрації [PERSON] . 02 квітня 2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого він вважає відзив необгрунотованим, оскільки за змістом розписки між позивачем та відповідачем по суті укладено договір позики. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей. Боргова розписка підтверджує не лише факт укладення договору позики та погодження його умов між кредитором та боржником, а також вона засвідчує й безпосередньо факт отримання боржником від кредитора грошових коштів у певному розмірі або речей. Що стосується паспортних даних відповідача, то вони зазначені в розписці, а інформація про паспортні дані позивача є необов`язковою, як і місце передачі коштів, оскільки у законодавстві немає чітко встановленої форми розписки. З відзиву на позов сам факт написання розписки відповідач не заперечує, як і не заперечує факт позики грошей. Стосовно імен « [PERSON] », « [PERSON] », зауважив, що звучання ім`я « [PERSON] » вживається в побуті вкрай рідкото, в основному - « [PERSON] ». В роздруківці скріншотів переписки відповідач [PERSON] звертається до позивача на ім`я « [PERSON] », це є свідченням того, що саме він так написав в розписці, та що це є одна й та сама особа. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] - адвокат Бахір Р.Д. та Присяжна М.Т. позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача, адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання, призначене на 22 квітня 2021 року, не з`явилися з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заяв чи клопотань від них про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 06 березня 2018 року [PERSON] , проживаючий в [ADDRESS] , паспорт серія [NUMBER] , виданий 18 червня 1996 року Бучацьким РВ УМВСУ в Тернопільській області, склав розписку, згідно якої він позичив у [PERSON] 6170 (шість тисяч сто сімдесят) доларів США строком на шість місяців. Інформація про повернення відповідачем будь-яких інших сум чи боргу за розпискою в повному обсязі в матеріалах справи відсутня. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з частинами 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі за № 6-1662цс17, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 359/1227/16-ц (провадження № 61-12412св18) розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За таких обставин, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування. Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 346/3978/15-ц (провадження № 61-910св18), від 16 серпня 2018 року, (справа № 516/97/16-ц, провадження № 61-25512св18), від 21 березня 2018 року, (справа № 757/27533/15-ц, провадження № 61-8055св18) з розписки повинно вбачатися як сам факт отримання в борг, тобто із зобов`язанням повернення, певної грошової суми, так і дата її отримання. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 707/2606/16-ц (провадження № 61-28762св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 483/1953/16-ц (провадження № 61-33891св18), від 27 червня 2018 року у справі № 712/14562/17-ц (провадження № 61-26174ск18) статтею 545 ЦК України визначено, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Судом встановлено, що [PERSON] не виконав зобов`язань, взятих на себе згідно вище зазначеного договору позики, який оформлено розпискою, що знаходиться у кредитора [PERSON] , грошові кошти не повернув. З метою захисту своїх прав позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення боргу. Посилання представника відповідача на відсутність у розписці паспортних даних, дати народження, адреси місця проживання чи реєстрації [PERSON] не свідчить про те, що договір позики укладений з порушеннями істотних умов, оскільки обов`язкова наявність таких реквізитів, як паспортні дані, дата народження, адреса місця проживання чи реєстрації позикодавця законом не передбачена. Факт отримання грошей стверджується підписом позичальника. Також суд не приймає твердження представника відповідача про те, що зазначення в розписці імені позикодавця як « [PERSON] » не підтверджує того, що дана особа є «Любов`ю». Дане твердження спростовується інформацією із словника-довідника «Власні імена людей» (Л. Г. Скрипник, Н. П. Дзятківська ; ред. В. М. Русанівський; НАН України, Ін-т мовознав. ім. О. О. Потебні. - 3-тє вид., випр. - Київ: Наук. думка, 2005. - 334 с.), де вказано, що однією із скорочених форм імені «[PERSON]» є ім`я « [PERSON] ». З огляду на вищенаведене та зважаючи на факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] суми боргу за договором позики грошей від 06 березня 2018 року в розмірі 6170 доларів США. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved