Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] з вернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини та проживання в гуртожитку сина [PERSON] [INFO], який продовжує навчання в Уманському національному університеті садівництва в розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг №69/м/д/17 та оплату за гуртожиток, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 років. У позові вказала, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON] [INFO], який є студентом 1 курсу Уманського національного університету садівництва. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік, загальна вартість оплати за навчання становить 43 тис.920 грн. Повнолітній син знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач є здоровим працездатним, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, позивач вважає, що він має спільно з нею в рівних частинах нести і додаткові витрати в зв'язку з навчанням їх дитини, а тому прохає суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 витрат на навчання та оплату за гуртожиток. Ухвалою суду від 29 березня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяві підтримала, просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що з нього на утримання повнолітнього сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку доходу, крім того він має на утриманні неповнолітню дитину. Крім того, відповідач вважає що оплата вартості навчання та проживання повнолітнього сина в гуртожитку не відноситься до додаткових витрат на дитину, оскільки повнолітній син втратив стятус дитини у зв'язку з досягненням ним 18 років. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2009 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). На даний час [PERSON] є студентом 1 курсу Уманського національного університету садівництва. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік, форма навчання денна контрактна, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу (а.с.11). Згідно договору №69/м/д/17 від 09 серпня 2017 року про надання освітніх послуг укладеного між Уманським національним університетом садівництва та [PERSON] вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 43920 грн. З розрахунку 10980 грн. за рік. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.05.2018 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на час навчання, щомісячно, починаючи з 28.03.2018 року і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2021 року включно. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 199 СК України, визначають декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття\~\~ 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що син сторін [PERSON] є повнолітньою особою, за рішенням суду на його навчання з відповідача вже стягуються аліменти, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст.185 СК України та стягнення з відповідача додаткових витрат, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed