Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати їх такими, що втратили право на користування належним їй житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі рішення Бучацького районного суду від 10.01.2020, у якому зареєстрований її брат та його дружина. З 2012 року відповідачі виїхали на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Вони не ведуть спільного господарства та не пов`язані спільним побутом, без поважних причин за місцем реєстрації відсутні понад один рік. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у будинку, вона змушена оплачувати комунальні послуги, які фактично не надаються, але нараховуються за них, що об`єктивно порушує її права. За наведених обставин вона вимушена звертатися до суду. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року підготовче судове засідання у даній закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, у позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 200267035 від 14.02.2020, сформованого державним реєстратором Бучацької міської ради Лесик В.Б., позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 77,2 кв.м, житловою: 39,2 кв.м, який розташований по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2030400461212). Підстава виникнення права власності - рішення суду, серія та номер: 595/2234/19, виданий 10.01.2020, видавник: Бучацький районний суд Тернопільської області. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51125515 від 13.02.2020. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.01.2020 (справа №595/2234/19) за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з довідки № 165 від 26 лютого 2021 року, виданої старостою с.Жизномир, [PERSON] є головою домогосподарства по [ADDRESS] . Станом на 26.02.2021 року у вказаному будинку зареєстровані брат позивача [PERSON] та дружина останнього [PERSON] , які зі слів власниці [PERSON] з 2012 року у ньому не проживають, виїхали на постійне місце проживання до США. Актом опиту сусідів, складеного старостою села Жизномир Іванців М. за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] , підтверджено, що з 2012 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають, виїхали на постійне місце проживання до США. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі в судове засідання не прибули, відзиву на позовну заяву не подали. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні по місцю постійного проживання з 2012 року без поважних причин, їх реєстрація в домоволодінні, яке належить позивачу, створює певні перешкоди в реалізації її прав, як власника, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] . На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК України та

Outcome: approved