Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. При цьому посилається на наступні обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 15.03.2007 року по 16.10.2014 рік. Від шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] [INFO]. 16.10.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб розірвано. 05.12.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів цого заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що внаслідок невиконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків, по сплаті аліментів, утворилась заборгованість, оскільки у дитини сторін встановлений діагноз «аутоімунний тиреоідит», дитина перебуває на обліку у ендокринолога, постійно отримує ліки для підтримки щитовидної залози, вона вимушена звернутися до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача - [PERSON] надав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності, заяву підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.43). В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. В зв'язку з тим, що сторони не з'явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 15.03.2007 року по 16.10.2014 рік. Від шлюбу подружжя має дочку - [PERSON] [INFO] (а.с.12). 16.10.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб розірвано (а.с.14). 15.01.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №46183798 за виконавчим листом від 05.12.2014 року по справі №357/13712/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.16). Внаслідок невиконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків, по сплаті аліментів, утворилась заборгованість що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по виплатам ВП №46183798 Вих №10143115.20-18, яка станом на 30.04.2018 рік становить 38 288, 47 грн. (а.с.17-18). Дитині сторін, [PERSON] [INFO], встановлений діагноз «аутоімунний тиреоідит», дитина перебуває на обліку у ендокринолога. Відповідно довідки №557, виданою Інститутом отоларингології ім. проф.О.С.Коломійченка та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] знаходилась на лікуванні у стаціонарі Інституту отоларингології з 25.04.2017 року по 24.04.2017 рік (а.с.19, 20). Позивач постійно несе додаткові витрати, оскільки дитині двічі на рік потрібно сдавати аналізи в лабораторіях та проходити УЗД щитовидної залози (а.с.21-22). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Вимоги позивача ґрунтуються на нормах міжнародного права та національного законодавства України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3003,74 грн частину понесених нею додаткових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved