Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштівза договором позики грошей, посилаючись на те, що 27 травня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до якого вона позичила відповідачу кошти в розмірі 280 000 грн. з терміном повернення до 01.06.2016 року,що підтверджується відповідною розпискою. Однак відповідач на даний час грошей не повернув та ухиляється від виконання зобов'язання по поверненню боргу. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 280 000 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до розписки, написаної [PERSON] 27 травня 2016 року, останній позичив у [PERSON] кошти в сумі 280 000 грн., які зобов'язався повернути до 01 червня 2016 року. Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На момент звернення позивача [PERSON] до суду відповідач [PERSON] не повернув позичені у [PERSON] гроші в сумі 280 000 грн., що підтверджується наявністю в позивача оригіналу боргової розписки, тобто не виконав зобов'язання, передбачені умовами договору позики. Таким чином, відповідач не виконав зобов'язання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобов'язання перед кредитором. Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи відповідачем не подано, а судом не здобуто доказів погашення відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] боргу згідно договору позики від 27.05.2016 року в сумі 280 000 грн. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2800,00 грн.

Outcome: approved