Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 липня 2013 року між нею ([PERSON]) та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом ДРАЦС по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського МРУЮ у Закарпатській області зроблено відповідний актовий запис за №281. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння і повага один до одного. В сім'ї часто відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися ще з 2015 року, спільне господарство не ведеться, а подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 20 липня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 20 липня 2013 року, про що складено актовий запис за №281 (а.с.11). Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 15 січня 2014 року (а.с. 6 ). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved