Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 08.08.2008 відділом РАЦС Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №43, після розірвання шлюбу залишити за нею дошлюбне прізвище «Єрмоленко». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 08 серпня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Вони не мають того відношення один до одного як раніше до реєстрації шлюбу, не ведуть спільне господарство, у них з відповідачем різний бюджет. Починаючи з січня 2016 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились. За таких обставин, знаходження позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам позивача. Час на примирення їм не потрібен. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.02.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.03.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 14.05.2018. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 08 серпня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №074881, виданим 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №43. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №134175, виданим 06.11.2008 Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області . Позивач [PERSON] (до шлюбу Єрмоленко) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище Єрмоленко. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.02.2018 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved