Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.10.2014 року між сторонами по справі було укладено договір міни, відповідно до змісту якого відповідачі міняють 38/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, площею 0,0295 га, на якій розташоване зазначене майно, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, а позивач міняє 51/100 частку квартири №303, 315, що складає 3/50 частки секції №3 та знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Станіславського, 25. Пунктом 3.12 вищезазначеного договору передбачено, що відповідачі зобовязуються відчужити позивачу або свої права на земельні ділянки: кадастровий номер 0510100000:01:008:0115, кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, або цілу земельну ділянку, кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, які знаходяться за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, протягом 6 місяців з дня укладення договору. Проте, здійснити обмін належних відповідачам земельних ділянок не вбачається можливим, оскільки вищезазначені земельні ділянки, на яких розташовано 38/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, належали відповідачам та [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. А, [PERSON] та [PERSON] не надали відповідного дозволу на відчуження даних земельних ділянок. Таким чином, позивач всі зобовязання, які випливають із договору міни, виконала, натомість відповідачі свої зобовязання не виконали, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:01:008:0115, загальною площею 0,0013 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10; право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, загальною площею 0,0009 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.10.2014 року між сторонами по справі було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1109, відповідно до змісту п.п.1.1, 1.3 якого відповідачі міняють 38/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, площею 0,0295 га, на якій розташоване зазначене майно, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, на належну позивачу 51/100 частку квартири №303, 315, що складає 3/50 частки секції №3 та знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Станіславського, 25, по 1/2 частці у праві спільної часткової власності (у рівних частках) кожній. І навпаки, позивач міняє 51/100 частку квартири №303, 315, що складає 3/50 частки секції №3 та знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Станіславського, 25, на належні відповідачам 38/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, площею 0,0295 га, на якій розташоване зазначене майно, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10. Обмін вчиняється з доплатою. Позивач передає доплату відповідачам за належне їм вищезазначене майно в сумі 77\~767 грн. Відповідно до п.1.3 відповідачі підтверджують, що отримали в рівних частках кожна від позивача вказану суму грошей до підписання даного договору, матеріальних претензій сторони одна до одної не мають. Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 716 ЦК України визначено, що до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 ЦК України). Так, як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно №36144142 від 09.04.2015 року, виданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36144196, наданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 09.04.2015 року, земельна ділянка, що розташована за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0009 га, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.13-14). А, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №12172132 від 04.11.2013 року, виданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, земельна ділянка, що розташована за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, кадастровий номер 0510100000:01:008:0115, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0013 га, також належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.15). Проте, згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2015 року та додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2015 року у цивільній справі №127/27772/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення часток земельної ділянки, відповідно до якого позов задоволено, визначено розмір часток [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на земельні ділянки кадастровий номер 0510100000:01:008:0115 та кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, що розташовані за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - по 1/4 ідеальній частці кожного співвласника, та визнано за сторонами у справі право власності по 1/4 частці у праві спільної власності на вищезазначені земельні ділянки (а.с.49-54). Згідно ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Таким чином, в даний час спірні земельні ділянки належать відповідачам по справі на праві спільної часткової власності, з визначенням часток кожного з учасників спільної власності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Як вбачається зі змісту позову співвласники спірних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не надали в передбаченому чинним законодавством порядку згоду на відчуження відповідачами позивачу вищезазначених земельних ділянок. А тому, пунктом 3.12 вищезазначеного договору міни передбачено, що відповідачі зобовязуються відчужити позивачу або свої права на земельні ділянки: кадастровий номер 0510100000:01:008:0115, кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, або цілу земельну ділянку, кадастровий номер 0510100000:01:008:0116, які знаходяться за адресою: м. Вінниця, пров. Станіславського, 10, протягом 6 місяців з дня укладення договору. Проте, на момент розгляду справи зобовязання за договором, укладеним між сторонами, не виконано, що суперечить також положенням ч.1 ст.120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. А тому, оскільки позивач за договором міни від 21.10.2014 року набула права власності на 38/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Станіславського, 10, а тому і набула права власності на спірні земельні ділянки у відповідних частках, які належали відповідачам. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved