Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , співвласниками якої також є треті особи [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . 18.11.2018 року сталося залиття її (позивача) квартири. Працівниками аварійної служби було встановлено, що залиття відбулось внаслідок того, що в квартирі [ADDRESS] утворився свищ в системі ХВС під плиткою. Внаслідок залиття було завдано матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку становить 35 588,00 грн. За складання цього висновку понесено витрати в розмірі 3000,00 грн. Крім того, позивач зазначає про те, що їй було завдано моральних страждань внаслідок дій відповідачів, які виразились у душевних стражданнях, спричинених залиттям власного майна та позбавленні належних санітарних умов для проживання, а також у небажанні відповідачів відшкодовувати завдані збитки. Вона постійно переживала, нервувала, що відобразилось на її звичайний ритм життя, вона витратила багато часу на звернення до ТОВ «Вдомалад», ОСББ «Бальзака 89», оцінювача та суду. Враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних страждань, їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану порушених прав, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 21.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.02.2020 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , відповідно до яких він просить розглянути справу в його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 18.03.2020 року до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , в яких відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, вказуючи на те, що форма акту обстеження квартири не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відсутня дата обстеження, під час обстеження був відсутній представник квартири винуватця, відсутній розмір збитків та не встановлено припини залиття, а саме без належного обстеження квартири [ADDRESS] . Крім того, представник відповідача вважає, що саме житлово-експлуатуюча організація несе обов`язки по утриманню внутрішньо будинкових систем, а отже може нести відповідальність внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків. Представника відповідача також зазначив про те, що у звіті про оцінку визначено обсяг ремонтних робіт на загальній площі 68 кв.м., тоді як актом № 1 про наслідки залиття визначено обсяг у 38 кв.м. Крім того, представник відповідача вважає, що звіт не відповідає вимогам чинного законодавства, а також ця оцінка не є дійсною, оскільки її строк минув. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 06.07.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСББ «Бальзака 89». Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2020 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено до одержання висновків експертизи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 23.02.2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Судові повістки, що направлялися на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року. Таким чином, повідомлення відповідачів про час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання здійснювалося відповідно до вимог закону. Крім того, Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу і на те, що з моменту поновлення провадження у справі представник відповідача, будучи достовірно обізнаним про розгляду справи у суді, в судові засідання також не з`являвся, станом руху справи не цікавився. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, обізнаність відповідачів про знаходження справи в провадженні суду та її предмет, суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та представника відповідача. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши суду заяви, в яких просять розглядати справу в їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи ОСББ «Бальзака 89», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.10.1999 року та договору дарування частини квартири від 17.05.2001 року. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 22.07.2004 року, а також відповіді Кп КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.09.2019 року № 062/14/7942 (И-2019), відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Як вбачається з довідки ТОВ «Вдомалад» від 22.02.2019 року, 18.11.2018 року о 10.28 год. на ОДЗ ТОВ «Вдомалад» надійшла заявка № 6630 про обстеження квартири [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири будинку [ADDRESS] . Працівниками аварійної служби ТОВ «Вдомалад» було проведено виїзд на дану квартиру. При обстеженні виявлено сліди підтікання в коридорі квартири [ADDRESS] . Виявлено, що залиття відбулось внаслідок того, що в квартирі [ADDRESS] утворився свищ в системі ХВС під плиткою. Воду в квартирі перекрили і домовились, що мешканець квартири відкриє доступ до трубопроводу та звернеться додатково. Відповідно до акту № 1 від 08.04.2019 року ОСББ «Бальзака 89», було проведено обстеження квартири позивачів, а також в результаті обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що були порушені норми технічної експлуатації будівель, самовільно встановлена душова кабіна з переплануванням у ванні кімнаті, неякісне проведення монтажних робіт. В результаті залиття наявні пошкодження у кімнаті, площею 17,6 кв.м., коридорі, площею 15,7 кв.м., санвузлі, площею 4,7 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, ринкова вартість прямих матеріальних збитків, нанесених власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, становить 35 588,00 грн. За проведення вказаного дослідження позивачем сплачено 3000,00 грн., що підтверджується рахунком № [NUMBER] від 12.04.2019 року. У своїх позовних вимогах позивач просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в загальному розмірі 38 588,00 грн., зважаючи на те, що у залитті, яке сталося 18.11.2018 року, є вина відповідачів. Згідно зі статтею 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником. Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач надала суду довідку ТОВ «Вдомалад» щодо причин залиття, акт обстеження квартири після залиття згідно її заяви, складений 01.04.2019 року ОСББ «Бальзака 89», в якому зазначено, що причиною залиття квартири позивача стало порушення норм технічної експлуатації будівель, самовільне встановлення душової кабіни з переплануванням у ванній кімнаті, неякісне проведення монтажних робіт. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинна надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття її квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття. Суд на підставі вищенаведених доказів вважає, що позивачем доведено як факт залиття її квартири, так і наявність вини відповідачів, як власників квартири, у цьому залитті, а також розмір завданої шкоди. Суд звертає увагу на те, що представником відповідача до його заперечень на позовну заяву не надано жодного доказу на підтвердження його позиції, хоча він мав достатньо часу і можливості для їх подання, враховуючи тривалість розгляду справи. Крім того, призначена за клопотанням представника відповідача судова експертиза не була проведена з підстав її неоплати стороною відповідача. Відтак, суд вважає, що стороною відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які давали б підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, а дії сторони відповідачів спрямовані на затягування розгляду справи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає про те, що їй було завдано моральних страждань внаслідок дій відповідачів, які виразились у душевних стражданнях, спричинених залиттям власного майна та позбавленні належних санітарних умов для проживання, а також у небажанні відповідачів відшкодовувати завдані збитки. Вона постійно переживала, нервувала, що відобразилось на її звичайний ритм життя, вона витратила багато часу на звернення до ТОВ «Вдомалад», ОСББ «Бальзака 89», оцінювача та суду. Враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних страждань, їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану порушених прав, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, обґрунтування спричинення позивачу моральних страждань та їх тривалості, вважає суму в розмірі 5000,00 грн. обґрунтованою та співмірною обсягу завданих моральних страждань, а тому вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню. За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що позивачем належним чином доведено її вимоги. Інші доводи сторони відповідача на висновки суду не впливають та підстав для відмови в задоволенні позову не дають. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача, солідарно, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial