Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Родинської міської ради, треті особи: [PERSON], Міськрайонне управління у Покровському районі та у м. Мирноград Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання недійсним органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 05.10.1990 року, реєстр № 5494, який зареєстровано в БТІ м. Красноармійська 15.11.1990 року за № 1068 та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,0812 га, призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських споруд на підставі Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 22.04.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 0321, який видано на підставі рішення виконавчого комітету Родинської міської ради від 23.01.1998 року № 29. 21.09.2017 року вона звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирноград Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про належну їй земельну ділянку, долучивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Рішенням реєстратора № РВ -1400159152017 від 21.09.2017 року йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв'язку з тим, що інформація, що міститься в електронному документі та у технічній документації із землеустрою, не відповідає даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю. З кадастрового плану земельної ділянки та акту приймання-передачі межових знаків фактично земельна ділянка має площу 0,00676 га, коли як згідно державного акту 0,0812 га та має іншу конфігурацію та межу З метою реєстрації свого права на зазначену земельну ділянку їй необхідно визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Родинської міської ради про передачу йому у власність земельної ділянки та державний акт про право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, в подальшому просила закінчити справу слуханням у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати у її відсутність ( а. с. 37-38). Згідно договору купівлі-продажу від 05.10.1990 року [PERSON] придбала ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м. ( а. с. 5). Згідно державного акту на право власності на землю , виданого 22.04.1998 року, на підставі рішення виконкому Родинської міської ради від 29.01.1998 року № 29 [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 9,9812 га, що розташована га території [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку та господарських будівель ( а. с. 6). Згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Родинської міської ради від 23.08.1998 року № 29 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0812 га на підставі договору купівлі-продажу № 1207 від 10.07.1993 року ( а.с. 7-8). Згідно акту узгодження меж землекористування від 07.08.2017 року [PERSON] та суміжні землекористувачі [PERSON], [PERSON], Родинська міська рада, Родинський професійний ліцей погодили межі земельної ділянки [PERSON] , що від точки А до Б мають форму кривої лінії. ( а. с. 10), в той час як в плані меж земельної ділянки Державного акту це пряма лінія ( а. с. 6). Згідно кадастрового плану земельної ділянки, що виконаний інженером-землевпорядником Гребенюк Д.М. вбачається, що фактична площа земельної ділянки згідно державного акту, становить 0,0676 га, в той час як площа земельної ділянки, зазначеному в плані меж земельної ділянки Державного акту становить 0,07812 га ( а. с. 6,9). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визначення недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсності можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 22.05.2013 року у справі № 6-33 цс 13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Статтею 6 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Статтею 17 ЗК України визначено, що земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір ( земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь і кооперативів тощо). Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю з 1993 року регламентувався наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 за № 31, яким було затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди). Згідно п. 2 Порядку роботи по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею виконуються в такому порядку: підготовчі роботи; встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); складання плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Згідно п.2.2. Порядку межі наданих (переданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо проведення робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі при виготовленні Державного акту, а внаслідок виготовлення акту прийомки-передачі межових знаків та кадастрового плану сталося не співпадіння лінійних меж земельної ділянки, зазначених в оскаржуваному акті і загальної площі цієї земельної ділянки, оскаржуваний державний акт підлягає визнанню недійсним . Отже, в даному випадку, суд вважає, що право власності позивачки порушується, оскільки площа земельної ділянки, яка зазначена в державному акті, не відповідає фактичній площі земельної ділянки, тому порушені права [PERSON] підлягають судовому захисту в обраний нею спосіб. Окрім того, суд зазначає, що в державному акті невірно вказана підстава його видачі: на підставі рішення виконкому Родинської міської ради від 29.01.1998 року № 29, в той час як спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Родинської міської ради від 23.08.1998 року за № 29 ( а. с. 7). Оскільки доказів щодо протиправності рішення Родинської міської ради від 23.08.1998 року № 29 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0812 га за адресою: [ADDRESS], позивачкою не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.04.1998 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державним актів на право власності на землю за № 0321, виданий на ім»я [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed