Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 34393 грн., моральну шкоду в сумі 30\~000 грн. та понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., витрат на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт та визначення розміру шкоди в розмірі 1000 грн., витрат на прання килима в розмірі 314 грн., витрат на оплату послуг ЖЕО у розмірі 60 грн., витрат на бензин в розмірі 199, 88 грн. та судового збору в сумі 551,20 грн. та банківський збір в сумі 8 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира № 19, розташована за адресою: вулиця Першотравнева, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1995 року, внесеного до реєстрової книги за № 38-4898/64-Г-3252. 01.05.2016 року в будинку № 13, по вулиці Першотравневій, в квартирі № 19, відбулось залиття водою стелі, стін та підлоги, в результаті чого стіни, стелі покриті слідами потьоків, оздоблення підлоги - ламінат деформований, що вказує на попереднє залиття. Причина затоплення квартири № 19 обрив шлангу на змішувачі в санвузлі квартири № 23, власником якої є відповідач [PERSON]. У відповідності до звіту та висновку про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкоджених стін та стелі у квартирі № 19, яка знаходиться в будинку № 13, розташованого по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, вартість ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкоджених стін та стелі, в коридорі, в кухні, у ванній кімнаті та житловій кімнаті, внаслідок залиття водою, розмір нанесених матеріальних збитків позивачеві як власникові квартири становить 34393 грн., що складається з кошторисної вартості 29\~791 грн. та вартості по виконанню робіт 4602 грн. Крім того, позивачу внаслідок залиття квартири в результаті неправомірних дій відповідача було завдано моральну шкоду, яка виразилась у відчутті позивачем дискомфорту та нервового напруження, оскільки відповідач навіть не намагалась відшкодувати завдані збитки, думки про відновлення квартири тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї та на роботі, позивач постійно відчуває в квартирі запах сирості, вологи та запах плісені. Квартира, яка була затоплена відповідачем, є єдиним житлом позивача, де проживає всі члени його родини. Крім того, позивач не має можливості здійснити самостійно ремонт квартири за власні кошти, оскільки вартість ремонтно-відновлювальних робіт є досить значною для позивача, виходячи з отриманого місячного доходу, який витрачається лише на необхідність проживання сімї. У зв'язку з вищевикладеним, позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 30 000 грн. Відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог [PERSON] та вказує, що залиття квартири № 19, розташованої за адресою: вулиця Першотравнева, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, відбулось, у звязку із технічним проривом шлангу, яке могло статися саме з технічних причин, а саме, у звязку із тим, що обслуговуюче забезпечення водою КП «Білгород-Дністровськводоканал» подало до будинку воду зі значно високим тиском, тобто зі зміною тиску води в системі, що технічно не витримав зєднувальний водяний шланг. Також зазначила, що її вина у прориві шлангу в квартирі № 23 відсутня, оскільки вона є також постраждалою і понесла витрати по відновлювальним роботам в квартирі № 23 та жоден з актів не доводить її вини, а лише фіксує факт прориву шлангу. Крім того, зазначила, що в належній їй квартирі проживають орендарі: [PERSON] та [PERSON] з 2015 року. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гайда-Герасименко О.Д. від 12.10.2016 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 70). Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2016 року уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири задоволено частково. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 34393 грн, що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн. та банківський збір у сумі 8 грн. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт та визначення розміру шкоди в розмірі 1000 грн., витрати на прання килима в розмірі 314 грн., витрати на оплату послуг ЖЕО 60 грн., витрати на бензин в розмірі 199,88 грн., всього на суму 2132,08 грн. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на юридичні послуги у розмірі 4000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 97-100). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 21.12.2016 року по цивільній справі № 495/8012/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири задоволено. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2016 року по даній цивільній справі скасовано та призначено справу до розгляду. 27.03.2018 року представником відповідача [PERSON] адвокатом [PERSON] була подана заява, відповідно до якої просив залучити до матеріалів справи копію відзиву на позовну заяву та квитанцію про його відправлення (а.с. 169). 28.03.2018 року позивач [PERSON] надала до суду клопотання про залучення до матеріалів справи диск аудіо запису, на якому зафіксовані обставини залиття квартири 19, розташованої в будинку № 13, по вулиці Першотравневій, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, яка належить [PERSON] (а.с. 175). 29.03.2018 року позивачем [PERSON] до суду була надана відповідь на відзив (а.с. 178-179). Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. від 08.06.2018 року справу прийнято до провадження (а.с. 186). 22.08.2018 року позивачем [PERSON] була подана заява до суду, відповідно до якої просила закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 202). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]П [PERSON], який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні з наведених підстав позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. \~Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Оцінивши подані докази та дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 49 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду. Суд зазначає, що за змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~\~Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 19, розташованої за адресою: вулиця Першотравнева, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1995 року, внесеного до реєстрової книги № 38-4898/64-Г-3252. Відповідач [PERSON] (до зміни прізвища Дудіна) є власником квартири № 23, розташованої за адресою: вулиця Першотравнева, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2005 року, зареєстрованого 1766855 від 22.11.2005 року. Таким чином, у судовому засіданні, виходячи з пояснень сторін та доказів наявних в матеріалах справи було встановлено, що позивач є сусідом відповідача, квартира якої розташована над квартирою позивача поверхом вище. 01.05.2016 року квартира № 19, розташована за адресою: вулиця Першотравнева, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, була затоплена. Факт затоплення квартири позивача підтверджується наступними доказами: -актом від 01.05.2016 року, складеним [PERSON], [PERSON], мешканці квартири № 19, будинку № 13, розташованого за адресою: вулиця Першотранвева, м. Білгород-Дністровський, Одеська область в присутності двох свідків (сусідів): [PERSON] та [PERSON] про те, що 01.05.2018 року о 21.30 годині було зафіксовано затоплення водою квартири № 19, а саме, зі стелі, стояків, швів, кімнати залу, кухні, коридора, з ванної кімнати текла вода. 03.05.2016 року о 15.00 годині в присутності чергового сантехніка КП «ЖЕО-1» [PERSON] була скрита квартира № 23, розташована по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, та ним була встановлена причина: прорив шланга на умивальнику у ванній кімнаті (а.с. 35, 66 ); - актом від 04.05.2016 року № 579, складеного інженером по житловому фонду КП «ЖЕО-1» [PERSON], представником житлового будинку [PERSON] в житловому будинку № 13, по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 01.05.2016 року в квартирі № 19 виникло затоплення з квартири № 23. В результаті затоплення в квартирі № 19 в приміщеннях: суміщеного санвузла видні сліди потьоків, зміни кольору оздоблення стелі на площі (1,5*3) кв.м.; на схилі коридору сліди потьоків на площі 0,15*5,5 кв.м.; в загальній кімнаті на стінах сліди потьоків на площі (3*1,5+2*1,5+2*1,5) на стелі на площі (0,7*0,06*5) кв.м.; в спальній кімнаті на стіні сліди потьоків на площі (1,5*1,5+1,2*2) кв.м. В загальній кімнаті оздоблення підлоги - ламінат деформовано (спучений) на площі (2*4) кв.м. Причина затоплення обрив шланга на змішувачі в санвузлі квартири № 23 (а.с. 36, 67); - звітом про проведення технічного дослідження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 12.05.2016 року, яким встановлено, що причиною погіршення житлових умов квартири № 19 (квартири позивача) слугувало затоплення сусідами з верхнього поверху[ADDRESS]. В результаті чого в квартирі № 19 зявився запах вогкості, тріщини на стінах, відбулась деформація ламіната, зявились плями, змінилась первісна пігментація пофарбованих поверхонь, деформація стельових конструкцій. Відповідно до даної інформації сусіду з квартири № 23 необхідно виконати ремонтні роботи квартири № 19: внутрішні оздоблювальні роботи (штукатурні, малярні, заміна ламінату, заміна гіпсокартонних стельових конструкцій); ремонт електропроводки (а.с. 17-28); - довідкою начальника 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 04.05.2018 року № 661, з якої вбачається, що 01.05.2016 року о 22.02 годині на ПЗЧ 16 ДПРЧ 2 ДПРЗ ГУ ДСНС в Одеській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] відбувається залиття водою підїзду. На місце виклику було спрямовано відділення 16 ДПРЧ 2 ДПРЗ ГУ ДСНС в Одеській області, якими було перекрито головний кран водопостачання квартири в присутності працівника Білгород-Дністровського відділення поліції [PERSON] (а.с. 65). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян. Відповідно дост. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. Аналіз ст. ст.151, 177, 179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобов'язаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані. Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання є обовязком власника квартири, відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 572 від 8 жовтня 1992 року, пунктів 3.7, 5.3 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» № 76 від 17 травня 2006 року, статті 151 ЖК України, статті 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином, з урахуванням вищевказаних письмових доказів, суд приходить до висновку залиття квартири позивача (квартири № 19, по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область) відбулося саме з вини відповідача [PERSON], в результаті пошкодження обриву шлангу на змішувачі в санвузлі квартири № 23, по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність її вини у залитті квартири позивача та посилання на те, що залиття відбулось у звязку із подачею КП «Білгород-Дністровськводоканал» до будинку води зі значно високим тиском, тобто зі зміною тиску води в системі, що технічно не витримав зєднувальний водяний шланг. Оскільки вказані доводи спростовуються інформацією, наданою КП «Білгород-Дністровськводоканал» (лист від 29.03.2018 року № 593 а.с. 192) з якої вбачається, що 01.05.2016 року та в попередні та наступні доби жодних технічних проблем в системі водопостачання міста, які могли б привести до підвищення чи зниження тиску води в мережі, не відбувалося (а.с. 192). Доводи відповідача [PERSON] про те, що у квартирі № 23 з 2015 року проживають орендарі [PERSON] та [PERSON], які є відповідальними особами за забезпечення санітарно-технічного та іншого обладнання квартири у належному стані суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустими доказами. Таким чином, з урахуванням того, що утримання квартир, що належать на праві власності громадянам є їх обов'язком, а також виходячи з того, що за протікання води відповідальність несе власник квартири, суд вважає, що вина відповідача у спричиненні залитті квартири позивача, яке мало місце 01.05.2016 року є доведеною. Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України\~власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.\~\~\~\~ Частиною 3\~статті 386 ЦК України\~передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.22\~ЦК\~України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно з ч.2 \~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.\~\~\~ Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За таких обставин, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди його майну та враховуючи, що відповідач як власник квартири на час виникнення спірних правовідносин не довела відсутність її вини у заподіянні шкоди, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири у повному обсязі. З огляду на викладене матеріальна шкода завдана діями відповідача майну позивача виразилось у затопленні кватири. Розмір матеріальної шкоди суд встановлює, виходячи з наступних доказів. У відповідності до звідного кошторисного розрахунку вартості обєкта будівництва вартість необхідного ремонту квартири № 19, по вулиці Першотравневій, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, становить 29 791 грн. (а.с. 38). В локальному кошторисі на будівельні роботи вказано, що вартість виконання робіт становить 4602 грн. (а.с. 39-44). Таким чином, завдана матеріальна шкода позивачу складається із вартості ремонту квартири № 19, по вулиці Першотравневій, 13, м. Білгород-Дністровський, Одеська область - 29 791 грн. та вартості виконання робіт - 4602 грн. та в цілому становить 29791 грн. + 4602 грн.= 34393 грн. Заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача витрат на прання килима у розмірі 314 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вона є необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами. В наданій позивачем накладній від 03.05.2016 року відображені лише сума, яка підлягає до сплати та дані про юридичну особу, яка видала накладну, а обєкт сплати взагалі не зазначений (а.с. 69). Таким чином, виданий письмовий доказ не є належним, оскільки не містить інформацію про предмет доказування, а саме, про забруднення килиму, а також позивачем не вказано, що є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між забруденням килиму та діями відповідача. Суд також не погоджується із вимогами позивача щодо стягнення з відповідача витрат на бензин у розмірі 199,88 грн, оскільки позивачем не було зазначено, з якою саме метою у даній справі виникли транспортні витрати (а.с. 69). Разом з тим, суд вважає доведеною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг ЖЕО у розмірі 60 грн., оскільки вказана вимога підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2157 від 04.05.2016 року, в якій зазначена підстава «за складання акту» та відповідним чеком безпосередньої сплати (а.с. 68). Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 30\~000 грн. суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ч.1, ч.3 ст.\~23\~ЦК\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до п.3 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, згідно з зазначеною Постановою, зокрема п.4, відповідно до\~ст. 137 ЦПК\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не доведено, чим підтверджується факт заподіяння їй моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження усталеного способу життя саме на суму\~30\~000\~грн. З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що діями по затопленню квартири та бездіяльністю щодо відшкодування завданої шкоди відповідачем позивачу була спричинена моральна шкода, яка проявилася у постійних переживаннях за належне їй на праві власності майно, порушилися її нормальні життєві звязки, оскільки вона змушена була звернутись до лікаря-психіатра та вживати відповідні ліки, витрачати свій час і зусилля для визначення вартості спричинених збитків, змушена була тривалий час користуватися затопленою квартирою. Відповідач добровільно не вжив ніяких заходів для вирішення питання про відшкодування завданої позивачам шкоди, проявив байдужість до стану квартири взагалі, чим змусив позивача звертатися до суду та захищати свої права в судовому порядку. Внаслідок затоплення квартири позивача порушився її звичайний устрій життя, їй було заподіяно дискомфорт, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Всі ці обставини порушили її звичний спосіб життя та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду позивачу суд оцінює у розмірі 10\~000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача: - понесений судовий збір в розмірі 551,20 гривень; - витрати повязані з отримання доказів, а саме, складання звіту та висновку про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 1000 гривень; - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.; - витрати на оплату послуг ЖЕО на суму 60 грн. Вимога позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] банківського судового збору у розмірі 8 грн. не підлягає задоволенню, оскільки з огляду на положення статті 141 ЦПК України ці витрати не відносяться до судових витрат. На підставі\~наведеного\~та\~

Outcome: partial