Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Разом з позивачем у квартирі позивача зареєстрований відповідач [PERSON] - колишній чоловік позивача. В 2015 році відповідач без поважних причин виїхав з квартири та забрав свої речі. За комунальні послуги відповідач не сплачує та не приймає участь в утриманні квартири. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право власності позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном. У зв`язку з цим, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача, які повернулися до суду. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2004 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З відмітки на свідоцтві про укладення шлюбу, шлюб, зареєстрований 21.11.1988 року Палацом одружень РАГС м.Тюмень між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про шлюб №4376,розірвано згідно актового запису №114 від 03.06.1992 року. Згідно заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2016 року за цивільною справою №766/1673/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.12.2004 року Відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №287, розірвано. Рішення набуло чинності 14.06.2016 року. Згідно довідки про склад сім`ї №25 Органу самоорганізації населення №4 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, зокрема, [PERSON] - власник, [PERSON] - син. На підставі заяв сусідів [PERSON] , [PERSON] , голова Органу самоорганізації населення №4 підтверджує, що [PERSON] не мешкає за даною адресою з 2015 року. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Херсонській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідача в спірній квартирі без поважних на те причин з 2015 року. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність відповідача понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved