Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], яким просить визнати за нею право власності на квартиру № 48 житлового будинку № 1 по Сонячному кварталу в місті Марганці Дніпропетровської області. В обґрунтування позову вказує, що вона з червня 2003 року проживає у квартирі № 48 житлового будинку № 1 по Сонячному кварталу в місті Марганці Дніпропетровської області, проте без будь-яких правовстановлюючих документів, які підтверджували б її право власності на дану квартиру, вселилася в квартиру з усного дозволу колишнього керівника Марганецького ЖЕО. У звязку з відсутністю у позивача належним чином оформлених та посвідчених правовстановлюючих документів на нерухоме майно вона не може повноцінно володіти та розпоряджатися даною квартирою, внаслідок чого змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. У судовому засіданні позивач і представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства\~- ст.ст.\~328,\~344, ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. В січні 202 року позивач була прийнята на роботу в Марганецьке житлово-експлуатаційне господарство двірником, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 16-20). Позивач звернула увагу на покинуту квартиру № 48 в будинку № 1 по Сонячному кварталу в м. Марганці, в якій були вибиті вікна та двері, всередині квартири було накопичене сміття. З цього приводу вона звернулася до керівника Марганецького ЖЕО для зясування питання щодо власника квартири та можливості в ній проживати. На підприємстві їй повідомили, що квартиронаймачем являється [PERSON], власника квартири немає і вона є комунальною. [PERSON] від 26 червня 2003 року, складеного представниками Марганецького ЖЕО, було проведено обстеження даної квартири і встановлено, що квартиронаймач [PERSON] в квартирі не проживає, квартира перебуває в антисанітарному стані, вікна відсутні, відсутні газова плита, унітаз, бачок, раковина, ванна, крани, мається заборгованість по квартплаті в сумі 248,70 грн. (а.с. 11). Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що в 2003 році працював в Марганецькому ЖЕО на посаді головного інженера, потім на посаді керівника підприємства. До нього звернулась двірник [PERSON] і повідомила, що їй нема де проживати і що вона бажає відновити покинуту квартиру № 48 в будинку № 1 по Сонячному кварталу в м. Марганці. Вони з керівником вирішили обстежити дану квартиру і комісією було встановлено її занедбаний стан. Після чого керівник ЖЕО дозволив [PERSON] проживати в цій квартирі, яка вселилась і зробила в квартирі ремонт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в будинку № 1 по Сонячному кварталу в м. Марганці більше 20 років. В спірній квартирі проживав хлопець, потім його друзі стали цю квартиру розбирати. Через деякий час цей хлопець пропав, а друзі продовжувати ходити в квартиру. Вона з цього приводу зверталась в ЖЕО, в міліцію, щоб квартиру закрили. В 2003 році в дану квартиру заселилася двірник [PERSON], яка зробила в квартирі ремонт і проживає там. Відповідно до [PERSON] № 65 від 6 грудня 2016 року, складеного головою правління ОСББ «Промінь-СП» [PERSON], [PERSON] проживає у спірній квартирі з 2003 року (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в 2003 році вселилася і стала проживати в квартирі № 48 житлового будинку № 2 по Сонячному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області, утримує зазначену квартиру в належному стані, здійснює ремонти та сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями договорів (а.с.12-15, 38). Крім того, згідно довідки ДОКП «Марганецьке БТІ» № 92 від 10.05.2016 року, вищезазначена квартира зареєстрована на імя [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2000 року, посвідченого Українською товарною біржею (а.с. 10). Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно\~володіти нерухомим майном протягом десяти років\~або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:\~володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;\~володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;\~володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). [PERSON] положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Положеннями статей\~16,\~344,\~396 ЦК, передбачено, що до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна, його правонаступник або орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Зміст частини першої\~статті 344 ЦК\~передбачає, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач в суді довів, про наступні обставини: 1.законність володіння,\~прийняття майна в експлуатацію, 2.добросовісність володіння- без умислу причинити шкоду іншій особі, 3.безперервність, відкритість володіння- дії особи як володільця квартири, ремонт, різні проплати за квартиру, 4.давність володіння,\~безперервність володіння, проживання і користування квартирою. Таким чином, позивач у суді довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном з 2003 року, тобто на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved