Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом уточненим в ході розгляду про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у [ADDRESS] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4180 га та 0,2230 га, що розташовані в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. 06.02.2019 року позивач звернулася до Катеринопільської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину, але завідуючий державної нотаріальної контори відмовив їй в оформленні спадщини, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ - оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, про що була надана відповідна постанова. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4180 га та 0,2230 га, що розташовані в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, що за життя належали [PERSON] , який помер [INFO] у [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить розглянути дану цивільну справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у [ADDRESS], актовий запис про смерть від 02.04.2015 року № 5, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.12). З свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.08.1982 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.08.1982 року. Після укладення шлюбу подружжя отримало спільне прізвище « [PERSON] » (а.с. 25). З наданих позивачем витягів із технічної документації вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером № 7122281000: 03 :004 :0180 площею 3,4180 га, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області складає 110551,04 грн.; з кадастровим номером № 7122281000: 02 :002 :0180 площею 0,2230 га, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області - 5365,38 грн. (а.с. 7,9). З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 02.09.2004 року вбачається, що спадкодавцю [PERSON] за життя належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,42 га, що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (а.с. 8). На звернення позивача до Катеринопільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона 06.02.2019 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що вона не надала оригінали правовстановлюючих документів та роз`яснено право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що оригінал Державного акту був втрачений (а.с. 5). З оголошення у місцевому засобі масової інформації «Катеринопільський вісник» про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.09.2004 року вбачається, що 15.02.2019 року позивачем повідомлено усіх заінтересованих осіб про втрату вказаного правовстановлюючого документу (а. с. 13). Згідно п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються відповідні документи лише заявником (власником) в орган державної реєстрації прав. З цього слідує, що на померлу особу отримати правовстановлюючі документи не виявляється можливим. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу прав на спадкування за законом має другий з подружжя, який пережив спадкодавця. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки, спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки, і дане майно залишається не успадкованим, а також беручи до уваги, що іншої інформації про правовстановлюючі документи на земельні ділянки позивачеві розшукати не вдалося, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved