Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] року сестри - [PERSON] на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Обгрунтовуючи вимоги тим, що означена квартира на праві власності належала [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до заповіту від 05.08.2009 року [PERSON], за життя заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2012 року вказаний заповіт визнано недійсним. Після смерті [INFO] року [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно. Враховуючи, що заповіт визнано судом недійсним, спадкування здійснюється за законом в порядку черговості. Спадкоємці першої черги відсутні. Спадкоємцями за законом другої черги являються її рідні сестра - [PERSON] та брат [PERSON], які у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] року сестри . Разом з тим, листом від 22.06.2016 року державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на спадкове майно, що змусило [PERSON] звернутись із позов до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON] Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, [PERSON], Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування. [INFO] року померла [PERSON] Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, [PERSON], Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування до залучення у справі правонаступників. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року відновлено провадження у справі та залучено в якості правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що станом на день розгляду справи 1/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної часткової власності за відповідачем [PERSON]; 1/3 частини зареєстрована на підставі рішення суду за дочкою померлого [INFO] року [PERSON] - [PERSON] На спірну 1/3 частини квартири вона просить визнати за нею право власності, як за правонаступником [PERSON], в порядку спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Повідомила, що за станом здоров'я з'явитись до суду не зможе та просить проводити розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити, виходячи із доводів позивача. Треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, та Десята Київська Державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Направили до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхніх представників та ухвалити рішення виходячи із обставин справи відповідно до закону. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, оглянувши матеріали цивільної справ № 755/14720/15-ц оцінивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності була зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 29 травня 1997 року, розпорядження № 32-529. (Т. 2 а.с. 52-57). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Т. 1 а.с.5). За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 05 серпня 2009 року, за яким належну на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] 26 вересня 2009 року [PERSON] звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] 02 грудня 2009 року Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року своєї сестри [PERSON], звернулася [PERSON] Крім того, 01 грудня 2009 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року своєї сестри [PERSON], звернувся [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2012 року та Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2012 року, визнано недійсним заповіт від імені [PERSON], яка померла [INFO] року, складений на користь [PERSON], [INFO], посвідчений 05 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1503 (а.с.18-22). За положенням частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно із ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як було встановлено під час судового розгляду спадкоємці першої черги після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні. Спадкоємцями другої черги на момент відкриття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] були її рідні сестра - [PERSON] та брат [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилом ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Рішенням Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 755/14720/15-ц від 04 серпня 2016 року, встановлено, що після визнання недійсним заповіту [PERSON], оскільки подані [PERSON] та [PERSON] заяви відкликані не були, від спадщини вони не відмовилися, останні вважаються такими, що прийняли спадщину та вона належить їм з моменту відкриття. Преюдиційні факти -це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. Таким чином, з викладених преюдуційних фактів убачається, що [PERSON] не отримала свідоцтва про право на частину спадщини після смерті [PERSON], але прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], тобто на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. За змістом ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, правовстановлюючі документи на спадкове майно у [PERSON] та [PERSON] були відсутні, у зв'язку з чим Десята Київська державна нотаріальна контора повідомила про неможливість видачі їм свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, з вищезазначених норм закону та встановлених обставин, убачається, що громадяни [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], подавши до Десятої київської державної нотаріальної контори заяви від 02 та 01 грудня 2009 року про прийняття спадщини, вона належить їм з моменту відкриття, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх права на прийняту спадщину. [INFO] року [PERSON] помер. Дочка померлого [PERSON], у встановленому законом порядку звернулась до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину - 1/3 частину квартири [ADDRESS], через відсутність у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності її покійного батька на вказану квартиру. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у цивільній справі № 755/14419/16-ц позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. [INFO] року померла [PERSON], у зв'язку із чим, оскільки правовідносини допускають правонаступництво, провадження у даній справі було зупинено до встановлення правонаступників після померлого позивача. Як убачається із матеріалів спадкової справи № 826/2017, щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], 16 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] А тому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року відновлено провадження у справі та залучено в якості правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON]. Згідно із ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Оскільки [PERSON] у строки визначені ст. 1270 ЦК України звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 02.12.2009 року про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги за законом після померлої [INFO] року [PERSON], вказану заяву не відкликала, від спадщини не відмовлялася, то вона вважається такою, що прийняла спадщину та вона належить їй з моменту відкриття. Таким чином, [PERSON], як првонаступник [PERSON], одержала право на спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], що виникло у [PERSON] у день відкриття спадщини, тобто на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права. Згідно із с. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд аналізуючи вищевикладене в сукупності приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved