Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13.05.2015 р., близько 12 год. 30 хв., поблизу будинку № 34 по пр. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харків сталося зіткнення автобуса «IVАN» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тролейбуса «ТRОLZА» р.н. 2339 під керуванням [PERSON], внаслідок чого позивач, та пасажири автобусу «IVАN» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з тілесними ушкодженнями були доставлені на лікування до ХМКЛШНМД, де позивача обстежили і виявили забій м'яких тканин лиця, забійна рвана рана спинки носу, гематоми повік, перелом кісток носу зі зміщенням. Після чого позивачу нанесли шви на рану та надали необхідну первинну допомогу. Після чого в той же день її перевезли на лікування до Харківської лікарні №30. Після обстеження в Харківській лікарні №30 їй лікарі додатково діагностували гостру черепно-мозкову травму та струс головного мозку з легкими клінічними формами. В лікарні позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 14 травня по 26 травня 2015року. В цей період їй була зроблена операція по редресації кісток носу. Слідчий Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON] в ході досудового розслідування встановив, що в наслідок ДТП в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Натомість в діях водія [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП. Слідчій своєю постановою від 15 листопада 2015р. закрив кримінальне провадження. Матеріали у відношенні водія [PERSON] направив до УПД ГУНГ1 в Харківській області для притягнення його до адміністративної відповідальності. 25.12.2015р. постановою Московського районного суду м. Харкова (Справа №643/19872/15-11, Провадження № 3/643/3551/15) [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. Через отриману черепно-мозкову травму біля місяця позивач не пересувалася самостійно, її водили під руки, паморочилося в голові, дуже швидко втомлювалася. Була обмежена в спілкуванні з рідними, друзями, взагалі з усіма, бо зовнішній вигляд був «страшним». Була в довгій депресії через те, що їй, молодій жінці було соромно через свій зовнішній вигляд. Для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час. Через перенесену операцію, струс мозку і депресію зовнішній вигляд погіршився, зявилося багато сивого волосся, шкіра на обличчі втратила пружність, еластичність, потребує косметологічних процедур, почало випадати волосся на голові, на бровах, вії. Шрам від рваної рани на видному місці (на носі) залишився, потрібно постійно маскувати. Після довгого прийняття антибіотиків розвилася гінекологічна хвороба (молочниця), довелося лікуватися місяць і відчувати страшний дискомфорт. Шість місяців не можна було носити окуляри, довелося півроку відчувати дискомфорт через те, що ДТП сталося в травні, вона втратила очікуваний прибуток, бо, працюючи фотографом, всі випускні фотосесії довелося скасувати. Всі шість місяців вона нервувала з приводу поновлення її порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Наслідком аварії залишаються часті головні болі, кістки носа ниють, шрам на видному місці, порушення нервової системи, все це підлягає подальшій увазі. Позивач дуже глибоко пережила завдання пошкоджень. До того ж, відмова відповідача на її пропозицію добровільно відшкодувати моральну шкоду та матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 55 Конституції України, ст. 3, 15, ч. 6 ст.110 ЦПК України , ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 70 000 грн. 00 коп. (сімдесят тисяч гривень нуль копійок), а також судовий збір на користь держави. Представник відповідача - приватного підприємства «ТМ-ВІРА» та зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти позову не надали (а.с. 53-54). Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів у відсутність відповідача та зацікавленої особи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обовязків. Судом встановлено, що 13.05.2015 р. о 12 год. 30 хв. , поблизу будинку № 34 по пр. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харків сталося зіткнення автобуса «IVАN», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тролейбуса «ТRОLZА», р.н. 2339 під керуванням [PERSON], внаслідок чого [PERSON], та пасажири автобусу «IVАN» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з тілесними ушкодженнями були доставлені на лікування до ХМКЛШНМД. Згідно постанови слідчого Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON] від 15.11.2015 р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015220470002235 від 14.05.2015 р. закрито у зв'язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. (а.с.6-7) Постановою Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2015 р. провадження за адміністративним матеріалом відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 5). Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. На підставі наказу № 546-к від 15.12.2011 року [PERSON] працював у відповідача водієм транспортних засобів та за ним був закріплений автобус «IVАN», р.н. [NUMBER] (наказ № 242 від 06.11.2013 року) (а.с.23). Позивачем суду надано копію полісу № АЕ/4004480 від 28.04.2015 р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного ПАТ «СК «КРАЇНА».(а.с. 8). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З метою швидкого відновлення свого автомобіля та здоровя позиввч зверталася до відповідача із пропозицією про добровільне відшкодування їй матеріальної шкоди. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає в наступному. Через отриману черепно-мозкову травму біля місяця позивач не пересувалася самостійно, її водили під руки, паморочилося в голові, дуже швидко втомлювалася. Була обмежена в спілкуванні з рідними, друзями, взагалі з усіма, бо зовнішній вигляд був «страшним». Була в довгій депресії через те, що їй, молодій жінці було соромно через свій зовнішній вигляд. Для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час. Не могла приділяти уваги своїй дитині, бо багато часу займалася лікуванням здоровя і самопочуття: не змогла організувати свято на його день народження, не прийшла на концерт до музичної школи, саме в цей час йшла операція, через що дитина не змогла добре зіграти, близькі теж дуже занепокоєні її здоров'ям. Через свою нездатність самостійно пересуватися, а їй треба було кожного дня їздити на уколи і обстеження, її чоловікові теж довелося покинути працювати і займатися лише її здоров'ям, возити, водити, сидіти в чергах, а це теж займало багато часу і додаткових витрат. Кожного разу доводилося висиджувати довгі черги в лікарнях при поганому самопочутті. Два тижні вона терпіла болючі уколи для покращення самопочуття через задіяну черепно-мозкову травму. Для всієї сімї довелося скасувати літню подорож, бо категорично не можна було перегріватися і засмагати. Не відвідали дні народження близьких і друзів. Через перенесену операцію, струс мозку і депресію її зовнішній вигляд погіршився, зявилося багато сивого волосся, шкіра на обличчі втратила пружність, еластичність, потребує косметологічних процедур, почало випадати волосся на голові, на бровах, вії. Шрам від рваної рани на видному місці (на носі) залишився, потрібно постійно маскувати. Після довгого прийняття антибіотиків розвилася гінекологічна хвороба (молочниця), довелося лікуватися місяць і відчувати страшний дискомфорт. На протязі місяця після операції зовсім не відчувала запахів, шість місяців не можна було носити окуляри, довелося півроку відчувати дискомфорт через те, що ДТП сталося в травні, вона втратила очікуваний прибуток, бо, працюючи фотографом, всі випускні фотосесії довелося скасувати. Всі шість місяців вона нервувала з приводу поновлення її порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Наслідком аварії залишаються часті головні болі, кістки носа ниють, шрам на видному місці, порушення нервової системи, все це підлягає подальшій увазі. (а.с.10-15) Позивач дуже глибоко пережила завдання пошкоджень. До того ж, відмова відповідача на її пропозицію добровільно відшкодувати моральну шкоду та матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає можливим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, задовольнити вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди частково, стягнувши з відповідача - в сумі 5 000 гривень, оскільки, ця сума відповідає, ну думку суду характеру тих моральних страждань позивача. Враховуючи, що в добровільному (позасудовому) порядку, не відшкодував шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито в дохід держави.

Outcome: partial