Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру. Вимоги позову мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті останнього залишилась спадщина, до складу якої, в тому числі входить кооперативна квартира [ADDRESS] . Оскільки дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, то до складу спадщини увійшла частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не лишав, а тому після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є його дружина та діти - сторони у справі. В установлений строк позивачем було подано заяву про прийняття спадщини, відповідачі заяву про прийняття спадщини не подавали, до нотаріальної контори не звертались, хоч і були обізнані про дану обставину. Відтак, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач у справі [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва на квартиру нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житло. А тому, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - кооперативну квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 26.11.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. У встановлений строк, відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі, кожен зокрема, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги позову визнали, не заперечували щодо його задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5), вбачається що [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] з 15.07.1978 і по день смерті перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] . Судом встановлено, що за життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS] 144 квартирному панельному будинку балансовою вартістю 162212 грн. Квартира приватизована не була. Будинок будувався житлово-будівельним кооперативом і був зданий в експлуатацію в 1984році (а.с. 6). На час сплати внесків [PERSON] рахувався членом ЖБК [NUMBER] . Внески за квартиру були сплачені повністю, частинами до 1991 року. Перший внесок в розмірі 55602, внесений у 1983 році, решта суми погашалася рівними частинами до 1991 року. Станом на 01.03.2019 заборгованості перед кооперативом немає. Такі обставини повністю підтверджуються довідкою виданою ЖКП №2 від 25.03.2019 №8 (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», який діяв станом на час виникнення права спадкодавця на квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст.22, 23 КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. При укладенні угод одного з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Оскільки, квартира [ADDRESS] була набута [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] , то вона належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, спадкодавцю [PERSON] на день смерті належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Отже, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Заповіт на спадкове майно померлий [PERSON] не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом. У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є його дружина [PERSON] (позивач) та сини [PERSON] , [PERSON] (відповідачі). Факт родинних відносин позивача та відповідачів з спадкодавцем [PERSON] стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про народження (а.с. 7-9). В установлений законом строк позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України. З матеріалів спадкової справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не зверталися із заявами про прийняття спадщини, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса теж не подали. Однак, суд бере до уваги заяви відповідачів про визнання позову. З метою оформлення своїх прав на квартиру, яка входить до складу спадкового майна позивач звернувся до нотаріуса, однак свідоцтва на спадщину за законом на квартиру не отримала у зв`язку відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 19). Оскільки, в спадкоємця відсутні усі необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач [PERSON] об`єктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права на квартиру. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , а саме: на Ѕ її частину, як на частину спільної сумісної власності подружжя, та на Ѕ частину, як на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] на час смерті. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною вимогою майнового характеру понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 2979,18 грн., а відповідачі до початку розгляду справи по суті позов визнали, в зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 1489 грн. 59 коп., а решту суми судового збору в розмірі 1489 грн. 59 коп. стягнути з відповідачів на її користь по 744 (сімсот сорок чотири) гривні 80 копійок з кожного.

Outcome: approved