Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з урахуванням збільшених позовних вимог просила суд постановити рішення яким стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача - 424020 грн. 66 коп. заборгованості за договором позики, стягнути з відповідачів на користь позивача 7427 грн. збитків завдани невиконанням зобов»язання, та 13245 грн. 47 коп. боргу за житлово-комунальні послуги, а також понесені судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 18.09.2013 р. позивач надала в борг [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 264384 грн., що на час передання коштів складало 32640 долари США, на підтвердження укладання даного договору позики [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договір позики який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 23.12.2013 р. сума боргу була збільшена до 304960 грн. що становило еквівалент 36830 доларів США, термін повернення коштів відповідно до п.4.1 договору визначено до 23.01.2014 р. 20.03.2014 р. позивач звернулась до позичальників з вимогою щодо сплати суми боргу та 30% річних та суми інфляційних втрат, однак відповідачі жодним чином не відреагували на вимогу. Крім того, в забезпечення виконання даних зобов»язань позичальників 18.09.2013 р. між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], крім того було укладено 23.12.2013 р. договір поруки за яким відповідач [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання відповідачами взятих на себе зобов»язань за договором позики від 18.09.2013 р. Станом на 19.12.2014 р. розмір заборгованості становить 424020 грн. 66 коп., що складається з суми позики за основним боргом - 307246 грн., інфляційні витати стаом на 07.05.2014 р. - 17918 грн. 87 коп., річні станом на 07.05.2014 р. - 14727 грн. 84 коп.,проценти станом на 07.05.2014 р. - 4 247 грн. 52 коп., інфляційні витрати станом на 03.12.2014 р. - 3255 грн. 03 коп., річні станом на 03.12.2014 р. - 53031 грн. 50 коп., проценти станом на 03.12.2014 р. - 20593 грн. 90 коп. Враховуючи вищенаведене та не виконання відповідачами укладених договорів поосила заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача - 424020 грн. 66 коп. заборгованості за договором позики, стягнути з відповідачів на користь позивача 7427 грн. збитків завдани невиконанням зобов»язання, та 13245 грн. 47 коп. боргу за житлово-комунальні послуги, а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, направив до суду свого представника з належним чином оформленою довіреністю, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в вказаній позовній заяві. Відповідачі в судові засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином ( через оголошення в пресі), причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності та у відповідності до ст.224 ЦПК України з постановленням заочного рішення суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.. Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2013 р. відповідно до договору позики позивач надала в борг [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 264384 грн., що на час передання коштів складало 32640 долари США, на підтвердження укладання даного договору позики [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договір позики який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] ( а.с. 11-12). 23.12.2013 р. між сторонами укладено додаткову угоду за якою сума боргу була збільшена до 304960 грн. що становило еквівалент 36830 доларів США, термін повернення коштів відповідно до п.4.1 договору визначено до 23.01.2014 р. ( а.с. 13). 18.09.2013 р. між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS].( а.с. 15-18). 23.12.2013 р. між сторонами укладено договір поруки за яким відповідач [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання відповідачами взятих на себе зобов»язань за договором позики від 18.09.2013 р. ( а.с. 14). 20.03.2014 р. позивач звернулась до позичальників з вимогою щодо сплати суми боргу та 30% річних та суми інфляційних втрат, однак відповідачі жодним чином не відреагували на вимогу. Відповідно до договору купвлі-продажу квартири від 07.05.2014 р. [PERSON] в зв»язку з невиконанням відповідачами вимог договору про надання позики реалізовано предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. продаж квартири вчинено за 235750 грн. (а.с. 23-25). Як вказує позивач станом на 19.12.2014 р. розмір заборгованості становить 424020 грн. 66 коп., що складається з суми позики за основним боргом - 307246 грн., інфляційні витати стаом на 07.05.2014 р. - 17918 грн. 87 коп., річні станом на 07.05.2014 р. - 14727 грн. 84 коп.,проценти станом на 07.05.2014 р. - 4 247 грн. 52 коп., інфляційні витрати станом на 03.12.2014 р. - 3255 грн. 03 коп., річні станом на 03.12.2014 р. - 53031 грн. 50 коп., проценти станом на 03.12.2014 р. - 20593 грн. 90 коп. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач (позичкодавець) взяті на себе зобов*язання виконав, тоді як станом на грудень 2014 р. відповідачі взяті на себе зобов*язання не виконали в повному обсязі, та гроші взяті в борг у позичкодавця не повернули . Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Згідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін (ч. 2 ст. 1048 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Якщо інше не встановлено договором або законом (наприклад, якщо договір позики відповідає ознакам безпроцентного договору), позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі коли договором не встановлено їх розмір, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання. Враховуючи наведене суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів залишкової суми боргу за договорами позики від 18.09.2013 р. та 23.12.2013 р. яка складає (304960-235750=71210), 72210 грн. Крім того суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення з відповідачів відповідно до п.6.3 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 30 процентів річних від простроченої суми, що становить інфляційні витрати - 54173 грн. 90 коп. та процентів в розмірі 24841 грн. 42 коп., річних в розмірі 67759 грн. 34 коп. Також суд вважає доцільним стягнути з відповідачів сплачену позивачем вартість послуг з оцінки іпотечного майна в розмірі 900 грн., комісію банку за оплату оцінки вартості майна в розмірі 27 грн., вартість посвідчення договору купівлі-продажу іпотечного майна в сумі 6500 грн. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по сплаті квартирної плати та плати за комунальні послуги в розмірі 13245 грн. 47 коп. суд вважає доцільним в задоволенні вимог в цій частині відмовити, оскільки позивачем суду не надано доказів про сплату нею даної суми заборгованості, а тому підстав про стягнення з відповідачів даних коштів на її користь не вбачається. Крім того суд вважає доцільним стягнути з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача судові витрати в розмірі 2264 грн. 12 коп. судового збору, пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial