Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду, в якому просить визначити розмір часток співвласників у праві власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлими співвласниками: [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], тобто по 1/6 частки за кожним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в грудні 2001 року нею, її батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], її чоловіком [PERSON], їх дітьми: [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS], загальною площею 65,2 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 грудня 2001 року. [INFO] помер її батько [PERSON], [INFO] помер її чоловік [PERSON], [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті вказаних осіб відкрилась спадщина у вигляді належних їм часток в праві власності на квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус їй роз'яснила, що відповідно до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус за місцем знаходження майна має видати їй свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1226 ЦК України, передбачено що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, проте нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні, в той час як в наданому їй свідоцтві про право власності на житло розміри часток співвласників не зазначені. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідачі та представник відповідача - Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явилися, але надіслали письмові заяви, в яких позовні вимоги визнають, та просять справу розглядати без їх участі. Суд, взявши до уваги заяви позивача, відповідачів та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачами позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9), [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8) та [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Із свідоцтва про право власності на житло, яке видане 22 грудня 2001 року Козятинською міською радою Вінницької області, та зареєстроване в Вінницькому обласному БТІ 14.05.2001 року за реєстром № 18/548 вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с 7). Відповідно до ст..368 ч.1 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частини кожного. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, або рішенням суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved