Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу та пені за договором. В позовній заяві посилалась на те, що 12 травня 2016 року з боржницею [PERSON] за її ініціативою - між КС «Перше кредитне товариство», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений тристоронній договір про відступлення права вимоги та переведення боргу. Після підписання договору позивач сплатила КС «Перше кредитне товариство» борг [PERSON] в сумі 11839 грн.26 коп., а [PERSON] в свою чергу повинна була щомісячно до 15 числа сплачувати їй по 650 грн. до моменту виплати 11839 грн.26 коп. Крім того, між новими кредиторами та [PERSON] був укладений додатковий договір, який визначав терміни погашення боргу. Також цей договір визначає, що у разі несвоєчасної оплати боргу, боржник виплачує новим кредиторам пеню за кожний день прострочення виплати в розмірі 10% від простроченої суми з моменту виникнення заборгованості і до повного її погашення. У випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Зобов'язання по терміну і умовам виплати підтверджуються власноручною розпискою боржника. Але [PERSON] стала ухилятися від погашення боргу, який на даний час не зменшився та складає 11839 грн.26 коп. За невиконання умов договору позивачем відповідачу нараховано пеню у розмірі 57455 грн.94 коп. за період несплати з 1 січня 2018 р. по 27 листопада 2018 р. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 70000 грн. Ухвалою судді від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не зверталась, відзиву на позов не подала. Клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та [PERSON] укладений кредитний договір №ПО-1/0059/08/1154, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 4050 грн. зі сплатою 0,151 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня і між тими ж сторонами укладений договір застави, згідно якого [PERSON] передала у заставу кредитної спілки пральну машину ARDO NEW BASIC 400, мікрохвильову піч LG, м'ясорубку BRAUN, холодильник STINOL, телевізор JVC, телевізор DAEWOO (а.с.19, 20). З довідки КС «Перше кредитне товариство» від 01 червня 2016 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11 квітня 2016 року становить 11839,26 грн., з яких тіло кредиту - 2548,40 грн., нараховані згідно договору відсотки - 9290,86 грн. (а.с.24). Також встановлено, що 12 травня 2016 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги та переведення боргу, за умовами якого [PERSON], [PERSON] набули право вимоги за вказаним кредитним договором. Також 12 травня 2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено додаток до договору про відступлення права вимоги та переведення боргу, яким встановлено графік погашення заборгованості, а також передбачено пеню у розмірі 10% від простроченої суми за кожен день прострочення з моменту виникнення заборгованості і до повного її погашення (а.с.12). 12 травня 2016 року [PERSON] видано розписку, у якій вона зазначала, що зобов'язується повернути борг кредиторам [PERSON] та [PERSON] у розмірі 11839,26 грн. до 01 грудня 2017 року (а.с.13). Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а абзацом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається. Отже, договір про відступлення права вимоги, укладений між КС «Перше кредитне товариство», [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки кредитні спілки з огляду на особливості їх правового статусу, не мають права переводити борг або відступати право вимоги за кредитним договором фізичним особам. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 6-59цс15, яка згідно зі ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи, що спірні зобов'язання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з [PERSON], надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків, тому саме з цих підстав слід відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed