Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.01.2019 р., в обґрунтування якого зазначила, що 10.10.2008 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №434 від 11.10.2008 р., від якого в них народилась донька, [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу вважає психологічну несумісність, різність поглядів на життя та виникаючі на цьому ґрунті непорозуміння. Всі фізичні та духовні зв`язки між сторонами припинені. З часу припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на її утримання та їх спільної дитини не надає, а відповідач не має можливості самостійно утримувати доньку через її малий вік. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] , а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою трирічного віку - [INFO] .. Відповідач 25.02.2019 р. надав до суду відзив на вказану позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги визнає в частині розірвання шлюбу та частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1000 грн. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку просить відмовити в повному обсязі, оскільки на даний час фінансове становище не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання дружини по причині відсутності власного житла та наявності фінансових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що виникли у зв`язку з тим що для потреб родини він отримав кредитні кошти за які було зроблено ремонт у квартирі, що належить позивачці та здійснено закупівлю товарів з метою ведення спільної підприємницької діяльності. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з наведених підстав, просила задовольнити. Представник позивача, адвокат Лук`яненко А.В., у судовому засіданні просила задовольнити в повному обсязі заявлені вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., в іншій частині просив відмовити, в подальшому у судове засідання не з`явився, а тому суд, з`ясувавши думку представників, вважає можливим завершити розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Терещенко С.І., позов визнав частково в частині розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 1000 грн., в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 11.10.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №434, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.24). Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з урахуванням викладених обставин та визнання відповідачем позову в цій частині, дійшов до переконання про доведеність вимог позивача про припинення шлюбно - сімейних відносин подружжя, відсутність в них бажання на примирення, їх окреме проживання, а тому збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечитиме їх інтересам, та їх доньки, що має істотне значення. З урахуванням ст. 82 ЦПК України в цій частині заявлені вимоги піжлягають задоволенню в повному обсязі. В частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. суд встановив наступні обставини. Сторони від шлюбу мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.25). Згідно з копією розрахункового листа ТОВ «АТБ-маркет» [PERSON] працює в даному підприємстві на посаді охоронника, та за січень 2019 року отримав заробітну плату в розмірі 4737 грн. 09 коп.(а.с.56). З копії витягу АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 15.01.2019 року в розмірі 93676,34 грн.(а.с.57). З копії витягу з сайту http://www/ukrstat.gov.ua/ вбачається що середньомісячна заробітна плата по Черкаській області становить 7726 грн. 00 коп.(а.с.81). Згідно довідки №0529/19 від 29.05.2019 відповідач з 02.04.2019 р. дійсно працює в господарстві на посаді лікаря ветеринарної медицини на птахофермі с. Ротмистрівка в ТОВ «Агро-Рось». Відповідно до наданої представником позивача довідки [PERSON] працював в «АТБ - маркет» в період з 21.11.2018 до 22.03.2019 р., за цей час отримав 32068 грн. 84 коп., за вирахуванням обов`язкових платежів - 25815,42 грн., а тому його середньомісячний дохід склав приблизно 5000 грн. Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікована Постановою ВР України №789-XII від 27.02.91) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 СК України) . Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною 2 цієї статті (в редакції станом на 14.09.2017 р.) визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Так, Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно… Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення… Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів на утримання дружини та дитини, суд враховує, що у відповідача відсутні на утриманні інші неповнолітні діти та непрацездатні батьки, хоча і не має власного житла в м. Сміла, проте він працевлаштований, має фінансові зобов`язання за кредитом, на стан здоров`я не скаржився, при цьому суд також враховує і матеріальний стан одержувача аліментів. Яка щомісячно отримує допомогу при народжені дитини, має власне житло, а тому встановлені у судовому засіданні обставини підтверджують об`єктивну спроможність відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 1200 грн. щомісячно на дитину, що жодним чином не порушить її право на мінімальне матеріальне забезпечення, та на утримання дружини, [PERSON] , в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до положень статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Суд, з урахуванням вимог ч.6 ст. 141, 142 ЦПК України присуджує з відповідача у дохід держави судовий 50% судового збору, належного до сплати при подачі позову про стягнення аліментів, у сумі 352 грн. 40 коп., а також за дві майнові вимоги по стягнення аліментів у загальній сумі 1536 грн. 80 коп. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору при подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 352 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст..ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 105, 110, 112, 113, 180 - 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial