overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 08.07.2016 року виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Пологівського районну Запорізької області, актовий запис №16. Позивач зазначила, що від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено через несумісність характерів подружжя, подружжя не розуміє одне одного, не може прийти до спільного рішення щодо сімейних відносин та ведення домашнього господарства, між ними постійно виникали сварки та скандали, які починались із дрібниць, неодноразово вони намагалися налагодити ситуацію в сім'ї, найти порозуміння, проте всі ці зусилля виявилися марними, у позивача зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові відсутнє, подружжя проживає окремо і спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі, просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 640грн., після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Єрмоліна». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що у сімї склалися не нормальні відносини, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, шлюбні відносини припинено, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.112 СК Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON], яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу залишити собі прізвище «Єрмоліна». Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають відшкодуванню понесені нею судові витрати в сумі 640грн., які складаються із судового збору, в розмірі 640грн., оскільки рішення у даній справі ухвалене на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вона є матірю неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний момент відповідач, який є батьком дітей, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, передбачених чинним законодавством. Позивачка просить стягнути з відповідача на неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявляється, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копій свідоцтв про народження серії І-КГ № 307979 від 11.04.2000 року та серії І-КГ № 155865 від 26.02.2013 року батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з матеріалів справи, неповнолітні діти проживають з позивачкою, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав і мотивів викладених в позовній заяві та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] в м. Тернопіль та його батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. У судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню сина, не надає йому матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач у судове засідання не з'явилася однак в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.01.1999 року, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.02.2014 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видане відділом РАЦС Тернопільської міської ради. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та повністю перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виданою 27.06.2014 року ДП «Люкс-Житло-1», а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та своє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною віку 3 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що жовтня 2012 року проживала однією сімєю з відповідачем та вела з ним спільне господарство. 21 березня 2014 року у неї з відповідачем народилася спільна донька [PERSON]. Спільне життя не склалось, розпочинаючи з грудня 2015року проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З жовтня 2012 року сторони проживали однією сімєю, вели спільне господарство. 21 березня 2014 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серіі І-КИ № 481115, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 27 березня 2014 року, актовий запис № 106. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дружину, визначається судом, у відповідності із ст.80 Сімейного кодексу України. Суд, враховуючи стан сторін, що відповідач працює, має постійний заробіток, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; на утримання дружини по досягненню дитиною віку трьох років - ? частину всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та своє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною віку 3 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з червня 2014 року проживала однією сім'єю з відповідачем. [INFO] року у неї з відповідачем народився спільний син - [PERSON]. Спільне життя не склалось, розпочинаючи з червня 2015 року проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З червня 2014 року сторони проживали однією сім'єю. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серіі [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 26.03.2015 року, актовий запис № 80. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дружину, визначається судом, у відповідності із ст.80 Сімейного кодексу України. Суд, враховуючи стан сторін, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; на утримання дружини по досягненню дитино віку трьох років ? частину всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: с.Кобиловолоки, вул.Садова,19, Теребовлянського району Тернопільської області, співвласником якої є вона та третя особа, посилаючись на те, що останній без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду повторно не зявився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначений житловий будинок є приватною власністю позивача та третьої особи [PERSON] Відповідач у будинку за адресою: с.Кобиловолоки, вул.Садова,19, Теребовлянського району Тернопільської області без поважних причин не проживає з липня 2016 року, хоча зареєстрований за цією адресою. Дана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивача від 6 червня 2017 року, затвердженим Кобиловолоцьким сільським головою Теребовлянського району. Відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає за адресою: [INFO]. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача ПАТ «Український інноваційний банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Підволочиська державна нотаріальна контора, про припинення обтяження речового права, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, посилаючись на те, що позивач [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2-78-08 від 04 березня 2008 року. 24 жовтня 2006 року між АТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який посвідчений 24 жовтня 2006 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І. за № 4676. При посвідченні даного договору накладено заборону відчуження об'єкту іпотеки та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3942865.15 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом було ухвалено рішення № 607/8180/14ц, яким визнано недійсним іпотечний договір, що укладений 24 жовтня 2006 року між АТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] У серпні 2018 року, маючи намір провести реконструкцію свого житла, звернулась до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно за наданням консультації щодо переліку необхідних документів для вчинення даної дії, на що їй повідомлено про необхідність припинення обтяження речового права внесеного до реєстру на підставі договору іпотеки. У подальшому 27 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до Підволочиської державної нотаріальної контори із заявою про припинення обтяженого речового права та припинення іншого речового права (іпотеки), проте державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори відмовлено у її клопотанні, посилаючись на те, що судовим рішенням про визнання договору іпотеки недійсним не передбачено зняття заборони відчуження. Вважає, що заборона на нерухоме майно внесена у реєстр фактично порушує її права, як власника згаданого житлового будинку, повноцінно ним розпоряджатись, а тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина страждає захворюванням на бронхіальну астму. Відповідач добровільно необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка, вточнивши возовні вимоги, просить стягнути з відповідача грошові кошти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені відповідно до вимог діючого законодавства, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не надали. Суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи відсутність сторін по справі, суд розглядає справу

Outcome: approved