Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 28,4 кв. м., житловою площею 9,1 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 47 с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 квітня 2016 року, посилаючись на те, що після смерті її тітки відкрилась спадщина за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ. У судове засідання представник позивача не зявилася, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду лист про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 18 квітня 2016 померла тітка позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія I-ИД № 204088, виданого 18.04.2016 р. [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 28,4 кв. м., житловою площею 9,1 кв. м., з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: вул. І.Франка 47 с. Миролюбівка Тернопільський район Тернопільська область. 15.07.2011 р. [PERSON] на випадок своє смерті розпорядилась належним їй майном в користь позивача, про що було складено заповіт, посвідчений [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, який зареєстровано в реєстрі за № 51: - «все належне мені майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і на що я за Законом матиму право». Після смерті [PERSON], будь-які інші спадкоємці, в тому числі, які б мали право на обовязкову частку у заповіті відсутні. Позивач звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи. Державним нотаріусом була заведена спадкова справа №515/2016 рік. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, яка належала спадкодавцю позивач звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом за вих. №8/02-14 від 04.01.2019 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 квітня 2016 року, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на імя спадкодавця та реєстрація права власності на вищевказаний будинок. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 26.12.2018 р. № 1662 по обліку бюро будинковолодіння за адресою: вул. І. Франка 47 с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно із довідки №1668, виданих 27 грудня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок по вул. І. Франка №47 с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. 11.12.2018 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою вул. І. Франка 47 с. Миролюбівка Тернопільський район Тернопільська область, у якому вказана характеристика будинку, загальна площа житлового будинку становить 28,4 кв. м., житлова площа 9,1 кв. м. Як вбачається із довідки виданої [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 14.01.2019 р. № 36, житловий будинок, який знаходиться по вул. І. Франка 47 с. Миролюбівка Тернопільський район Тернопільська область є колгоспним двором та станом на 01.07.1990 року його членами були: [PERSON], [INFO] (померла 18.04.2016) голова двору; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04,1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки спірний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 р., спадкодавці як члени колгоспного двору набули на нього право сумісної власності та це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі наявності заповіту в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримала за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснила державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 28,4 кв. м., житловою площею 9,1 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 47 с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 квітня 2016 року.

Outcome: approved