Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Ідея банк», в якій просить визнати кредитні кошти, отримані за кредитним договором № 910.13791, укладеним 20.03.2012 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та нею, такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] ; здійснити поділ у рівних частках між нею та [PERSON] спільних боргових зобов`язань в сумі 78223 грн.95 коп. на придбання транспортного засобу за кредитним договором № 910.13791, укладеним 20.03.2012 між нею та Акціонерним товариством «Ідея Банк». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 жовтня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневій сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис №11. У період шлюбу подружжям був придбаний автомобіль ВАЗ (Лада) 21723 ЗНГ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за нею. Кошти на придбання вказаного автомобілю було отримано подружжям 20 березня 2012 року шляхом укладення кредитного договору №910.13791, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 76064 грн.44 коп., у тому числі на купівлю транспортного засобу. У зазначеному договорі відповідач підтвердив, шляхом проставлення підпису, що підтверджує свою згоду на укладення кредитного договору в інтересах сім`ї. Відповідно до договору застави транспортного засобу №910.13791 від 20 березня 2012 року відповідач надав свою згоду на передачу нею в заставу ПАТ «Ідея банк» для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього, набутого під час перебування у шлюбі транспортного засобу ВАЗ (Лада) 21723 ЗНГ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить заставодавцю. Тобто викладені обставини підтверджують факт, що отримані кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2018 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Станом на час подання позову за кредитним договором №910.13791 від 20 березня 2012 року рахується заборгованість в сумі 78223 грн. 95 коп. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 06 жовтня 2020 року позивачем надано до суду додаткові доводи, в яких остання, посилаючись на рішення Верховного Суду, зазначила, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Таким чином, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Укладаючи договір кредиту з позивачем по справі та залучаючи до укладання договору відповідача, яким надано згоду на укладання договору в інтересах сім`ї, третя особа усвідомлювала, що погашення кредиту відбуватиметься з урахуванням СК України солідарними боржниками, а саме позивачем та відповідачем у даній справі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Тамазликар Л.Й., який діє на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових доводах до неї, не заперечували проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, у судові засідання неодноразово не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерного товариства «Ідея банк», належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання та не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 22 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневій сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис №11. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили 19 грудня 2019 року. 20 березня 2012 року, тобто у період шлюбу, шляхом укладення кредитного договору №910.13791 позивач отримала кредит в розмірі 76064 грн.44 коп. на фінансування купівлі транспортного засобу марки ВАЗ (Лада), моделі 21723 ЗНГ, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] у сумі 73848 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя Позичальника в сумі 2216 грн. 44 коп. У зазначеному договорі відповідач підтвердив, шляхом проставлення підпису, що підтверджує свою згоду на укладення зазначеного кредитного договору в інтересах сім`ї. Відповідно до договору застави транспортного засобу №910.13791 від 20 березня 2012 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.13791 від 20 березня 2012 року та всіма додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, Заставодавець передав у заставу Заставодержателю наступне майно: транспортний засіб марки ВАЗ (Лада), моделі 21723 ЗНГ, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ВРЕР№1 ГУМВСУ Харків 20 березня 2012 року, який належить заставодавцю, позивачу, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ Харків 20 березня 2012 року. Відповідач надав свою згоду на передачу позивачем в заставу ПАТ «Ідея банк» для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього, набутого під час перебування у шлюбі транспортного засобу ВАЗ (Лада) 21723 ЗНГ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить його підпис у зазначеному договорі. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, згідно із частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України. За загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності між сторонами домовленості щодо поділу спільного майна подружжя або щодо укладення шлюбного договору. Згідно положень ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох з подружжя. При укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року №490/6024/16-ц). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в ході судового розгляду, автомобіль ВАЗ (Лада), моделі [NUMBER] , 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , придбаний подружжям у період шлюбу, в інтересах сім`ї, використовувався подружжям у повсякденному житті, внаслідок чого у відповідача на час укладення кредитного договору №910.13791 виникли цивільні права та обов`язки за цим договором. Оскільки кошти за зазначеним договором позивач отримала для придбання транспортного засобу, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбаний за рахунок кредитних коштів транспортний засіб, виникає також зобов`язання у вигляді повернення кредиту. Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 61-4537св18. Отже, виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання кредитних коштів, отриманих за кредитним договором № 910.13791, укладеним 20.03.2012 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та позивачем, такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Тобто поділ спільних боргових зобов`язань в рівних частках є фактично заміною боржника у зобов`язанні, що може відбуватись лише за згодою кредитора. Крім того, поділ боргових зобов`язань між подружжям порушує права банку на пред`явлення солідарної вимоги до боржників, що передбачено ст. 541 ЦК України. Також, відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Принагідно суд зазначає, що згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги в частині поділу у рівних частках спільних боргових зобов`язань в сумі 78223 грн.95 коп. на придбання транспортного засобу за кредитним договором № 910.13791, укладеним 20.03.2012 між позивачем та Акціонерним товариством «Ідея Банк», задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial