Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Посилається на те, що вона з 21.11.1999 року по 12.01.2007 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В цьому шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Під час їх перебування у шлюбі вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство та у 2003 вони купили квартиру №8, що розташована по вул. Шевченка 10 в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області. Вона зареєстрована у вказаній квартирі, однак не проживає, доступу до квартири не має. Крім того, вона отримує аліменти на дітей від держави, оскільки відповідач [PERSON] станом на 01.06.2015 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 29925 грн. та перебуває за межами України. В звязку із вказаними обставинами вона вимушена звернутись до суду і просить визнати згадану квартиру обєктом права спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на ? її частину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтував вищенаведеним. Просив провести розподіл спільного майна між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] Оскільки спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя просив визнати право власності по 1/2 частці квартири за позивачем та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою Укрпошти з якої вбачається, що адресат за зазначеною адресою, а саме в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області не проживає. З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС України УДМС в Чернівецькій області №4003/15вх від 20.07.2015 року видно, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.28). Зі згоди позивача [PERSON] суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON], суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що сторони з 21.11.1999 року по 12.01.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що вбачається з копій свідоцтв про одруження серії І-МИ №038530 від 21.11.199 року та розірвання шлюбу серії 1- МИ №011519 від 12.01.2007 року (а.с. 7, 8). Під час перебування сторін у шлюбі вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет і на спільні кошти в 2003 році придбали двохкімнатну квартиру №8, розташовану по вул. Шевченка, 10 в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за відповідачем. Вказані обставини підтверджуються копією договору дарування серії ВАК №789963 від 06.06.2003 року (а.с. 23), технічним паспортом на квартиру та копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 23-26). Позивач [PERSON] у вказаному будинку зареєстрована, однак не проживає, що підтверджується довідкою виконкому Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №572 від 02.06.2015 року (а.с. 10). Відповідно до роз'яснень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді спорів між подружжям про майно, судам незалежно від реєстрації чи розірвання шлюбу необхідно встановлювати обсяг спірного майна, обсяг затрат при створенні спільної власності подружжя, та, залежно від установленого, розмір часток подружжя у спільній сумісній власності. Час оформлення права власності на майно не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного під час шлюбу. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. З урахуванням всього викладеного вище, суд приходить до висновку, що квартира №8, розташована по вул. Шевченка, 10 в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області є спільною сумісною власністю подружжя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] і її слід поділити у рівних частках між ними. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Із висновку №15054 експертного будівельно-оціночного дослідження від 04.06.2015 року (а.с. 14-22) вбачається, що вартість спірної квартири становить 159059,00 (сто пятдесят девять тисяч пятдесят девять) гривень, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати понесені нею за сплату судового збору в розмірі 1590, 59 (однієї тисячі пятсот девяноста) гривень 59 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved