Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі [PERSON] вона зареєструвала шлюб 10 квітня 2010 року. Від шлюбу у них є син [PERSON] [INFO]. Кілька років після реєстрації шлюбу у них з відповідачем були нормальні стосунки, але потім почалися сварки. Вона намагалась зберегти їхню сім'ю, але відповідач нічого не робив для її збереження. З листопада 2015 року вона змушена була забрати дитину і перейти жити до своїх батьків, так як відповідач продовжував вчиняти сварки. Відповідач матеріально не утримує їхню дитину, не бере участі у її вихованні, не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, просить позов задовольнити, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони шлюб зареєстрували 10 квітня 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає разом з малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований та проживає окремо від дитини, постійної участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають до стягненню аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, з моменту звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved