Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 17.07.2018 року з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вона є власником 1/2 частки домоволодіння №63, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Соловїна. У зазначеній частці домоволодіння зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] її сина , який не мешкає за даною адресою з 2010 року . Вона, позивач, змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, тому просить суд визнати відповідача таким , що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім , про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася до суду у звязку з закінченням терміну зберігання, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]\~ є власником 1/2 частки домоволодіння №63, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Соловїна, яка належить їй на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 23.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі №2912 (а.с.5-7). Інша 1/2 частка домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з господарчими побудовами від 11.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі №2723 (а.с.30,31). Отже, зазначений житловий будинок належить двом співвласникам, розділений на два окремі житлові приміщення, співвласники не є членами однієї сімї. У частці домоволодіння, яка належить позивачу зареєстровано місце проживання - [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою , виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної райради від 26.01.2018 року (а.с. 10), відомостями адресно-довідкового сектору ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 09.08.2018 року (а.с. 24), з яких вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вищеназваною адресою з 25.10.2004 року. [PERSON] є членом сімї власника житла, але не мешкає за зазначеною вище адресою з 2010 року, що підтверджується актом мешканців сусідніх будинків, посвідченим головою квартального комітету №3 Металургійного району м.Кривого Рогу (а.с.9). Згідно\~ ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном.\~\~ Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 33 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), судам розяснено, що\~ застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач не мешкає у житловому будинку без поважних причин більше семи років , домовленість між ним і власником житла щодо збереження за ним права користування житловим приміщенням відсутня , тому суд вважає, що позовні вимоги позивача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, підлягають задоволенню. Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved