Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Комунальним підприємством Сумської обласної ради «Аптека № 226 м. Конотоп (ЄДРПОУ: 23051425, місцезнаходження: Сумська обл., м. Конотоп, вул. Металістів, 10) з 31.08.2017 року, у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади фармацевта за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в період часу з 02.04.2016 року по 31.08.2017 року вона працювала на посаді фармацевта в КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» (ЄДРПОУ: 23051425; м. Конотоп, вул. Металістів, 10). В подальшому, з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року - проходила навчання в Сумському національному аграрному університеті. В грудні 2020 року, в пошуках роботи, вона звернулась до Конотопського міськрайцентру зайнятості, де їй відмовили в реєстрації як безробітної в зв`язку з тим, що у її трудовій книжці відсутній запис про звільнення з КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп». Її трудові відносини з КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» фактично припинені 31.08.2017 року на підставі завчасно поданої нею завідувачу аптеки заяви про звільнення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з вступом до навчального закладу, однак з наказом про звільнення її не ознайомили. Розрахунок по заробітній платі виплачений їй в повному розмірі, тому сумнівів про припинення трудових відносин в неї на той час не виникало. З метою отримання документального підтвердження факту припинення трудових відносин, вона в січні 2021 року відвідала підприємство відповідача ( [ADDRESS] ) та виявила, що господарська діяльність відповідачем взагалі не проводиться, двері до приміщення аптеки зачинені та опечатані. Відповідно до інформації, що міститься у вільному доступі, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських нормувань КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп»: не перебуває в процесі припинення, місцезнаходження юридичної особи: [ADDRESS] ; керівник юридичної особи - [PERSON] (виконуюча обов`язки); єдиний засновник (учасник) юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради. 05.02.2021 року нею до Управління майном Сумської обласної ради, як єдиного засновника відповідача, направлено звернення з проханням надати накази про її прийняття та звільнення, а також довідку про підтвердження періоду її роботи в КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп». Листом від 25.02.2021 року №03-05/223/1 Управління її повідомило, що запитані документи в них відсутні. В зв`язку з реєстрацією шлюбу 16.01.2021 року вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Внаслідок неналежного оформлення розірвання трудових правовідносин відповідачем, як роботодавцем, порушуються її трудові права та законні -інтереси, оскільки вона не має можливості стати на облік до Конотопського міськрайонного центру зайнятості у якості безробітної особи, яка шукає роботу, оформити державну допомогу по безробіттю та субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Вирішити це питання у позасудовому порядку не вдалось, що і змусило її звернутися з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.28). Відповідач Комунальне підприємство Сумської обласної ради Аптека №226 м. Конотоп у судове засідання не з`явилися, судова повістка направлена за місцем їх реєстрації повернута з відміткою про невручення (а.с.22,23,27). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Оскільки позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду від 21.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.20). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що період часу з 02.04.2016 року по 31.08.2017 року позивачка [PERSON] працювала на посаді фармацевта в КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» (ЄДРПОУ: 23051425; м. Конотоп, вул. Металістів, 10) (а.с.8,9,10). З 01.09.2017 року по 30.06.2020 року позивачка проходила навчання в Сумському національному аграрному університеті (а.с.11). Згідно листа Конотопського міськрайцентру зайнятості, позивачці відмовили в реєстрації як безробітної в зв`язку з тим, що у її трудовій книжці відсутній запис про звільнення з КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» (а.с.13). Розрахунок по заробітній платі виплачений [PERSON] в повному розмірі (а.с.9,10). В зв`язку з реєстрацією шлюбу 16.01.2021 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно змісту позовних вимог, трудові відносини [PERSON] з КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» фактично припинені 31.08.2017 року на підставі завчасно поданої нею завідувачу аптеки заяви про звільнення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з вступом до навчального закладу, однак з наказом про звільнення її не ознайомили. З метою отримання документального підтвердження факту припинення трудових відносин, вона в січні 2021 року відвідала підприємство відповідача ( [ADDRESS] ) та виявила, що господарська діяльність відповідачем взагалі не проводиться, двері до приміщення аптеки зачинені та опечатані. Відповідно до інформації, що міститься у вільному доступі, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських нормувань КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп»: не перебуває в процесі припинення, місцезнаходження юридичної особи: [ADDRESS] ; керівник юридичної особи - [PERSON] (виконуюча обов`язки); єдиний засновник (учасник) юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради. Листом від 25.02.2021 року №03-05/223/1 Управління майном Сумської обласної ради повідомило позивачку, що накази про прийняття та звільнення її з посади фармацевта КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» в них відсутні (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно д остатті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Так, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення. Підставою припинення договору є юридичний факт або сукупність юридичних фактів, закріплених у законі та необхідних для припинення трудового договору. Вони поділяються на два види: 1) дії (життєві ситуації, що відбуваються за волею людей; вольові акти їх поведінки) сторін трудового договору або осіб, які не є його сторонами; 2) події (життєві обставини, настання яких не залежить від волі та свідомості людей: закінчення строку трудового договору; смерть працівника або роботодавця - фізичної особи тощо). У законодавстві про працю України встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст.36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: - припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); - розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.). Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] виявила бажання розірвати трудовий договір з власної ініціативи. З цією метою подала завідувачці КП СОР «Аптека №226 міста Конотоп» заяву з проханням звільнити її з посади фармацевта за власним бажанням 31.08.2017 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, позивачкою висловлено бажання бути звільненою за ч. 1 ст. 38 КЗпП України заявою від 31.08.2017 року у зв`язку з вступом до навчального закладу, то в такому випадку суд вважає, що трудові відносини повинні бути припинені з 31 серпня 2017 року. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved