Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 29.05.2014 року близько 14.00 год. на центральному стадіоні міста Бершадь, під час гри у футбол, неповнолітній [PERSON] умисно наніс удар ногою в область стегна неповнолітньому [PERSON]. В результаті удару був пошкоджений телефон «Prestiqio MultiPhone 5044 Duo», який знаходився в кишені штанів [PERSON] Вартість телефону становить 5350 грн. Просить суд стягнути з відповідачів суму вартості телефону на вказану суму, моральну шкоду в сумі 6000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили свої позовні вимоги шляхом відмови від позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 6000 грн. Просили суд задовольнити позов з підстав зазначених в позові, стягнувши з відповідачів вартість телефону на суму 5350 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідачі та їх представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення. У своїх запереченнях пояснили, що умислу на пошкодження телефону [PERSON] не мав, удар наніс випадково під час гри у футбол. Вартість телефону значно завищена та нічим не підтверджена. Для стягнення нанесених матеріальних збитків необхідна наявність вини особи у спричинені таких збитків. Оскільки у даному випадку відсутня вина неповнолітнього [PERSON], тому позов не підлягає до задоволення. Суд вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У травні 2014 року позивач, через мережу Інтернет, замовив в інтернет-магазині «Розетка» смартфон марки «Prestiqio MultiPhone 5044 Duo», що підтверджується експрес-накладною № 59000058932893 20 травня 2014 року, через мережу «Нова пошта», на імя [PERSON] батька неповнолітнього [PERSON], надійшов смартфон марки «Prestiqio MultiPhone 5044 Duo», що підтверджується рахунком-фактурою № РО3401865578 від 19.05.2014 року. Відповідно до цього рахунку вартість смартфону становить 1998 грн. 99 коп. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2014 року близько 14.00 год. на центральному стадіоні міста Бершадь, під час гри у футбол, неповнолітній [PERSON] наніс удар ногою в область стегна неповнолітньому [PERSON]. В результаті удару був пошкоджений телефон «Prestiqio MultiPhone 5044 Duo», який знаходився в кишені штанів [PERSON] Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ст. 1166 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. У ч. 1 ст. 1166 ЦК міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обовязкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Деліктні зобовязання ґрунтуються на принципі генерального делікту, згідно з яким кожному заборонено завдавати шкоду майну чи особі та будь-яке завдання шкоди іншому вважається протиправним, якщо особа не уповноважена на це. Субєктивною підставою деліктної відповідальності є вина, тобто психічне ставлення осудної особи, яка досягла певного віку, до вчиненого нею протиправного діяння, а також до наслідків. Згідно зі ст. 614 ЦК вина може проявлятися у формі умислу та необережності, зміст яких цивільне законодавство не розкриває. Діяти умисно означає передбачати і бажати настання шкоди або свідомо її допускати. Необережність відрізняється від умислу тим, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов'язку її передбачити. У цивільному праві розрізняють грубу та просту необережність. Коли людина не дотримується високих вимог, пред'явлених до неї як особистості, що здійснює в даних умовах певний вид діяльності, вона допускає просту необережність. У тих випадках, коли особа не тільки не дотримується високих, а й мінімальних вимог уважності та обережності, які зрозумілі кожному, вона допускає грубу необережність. Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства суд находить в діях неповнолітнього [PERSON] елементи протиправної поведінки, які виразились в ударі ногою в область стегна [PERSON], хоча і приймає до уваги, що така його поведінка проявилась у формі грубої необережності. Позивач стверджує, що стягненню з відповідачів підлягає сума 5350 грн. тобто сума вартості смартфону на час розгляду справи в суді, яку вона встановила виходячи з видаткової накладної № 15від 10.02.2015 року. Погодитись з позицією позивача про стягнення суми вартості смартфону в сумі 5350 грн. суд не може, оскільки така вартість встановлена окремо взятим субєктом підприємницької діяльності та не може відображати реальну вартість майна. Відмовляючи в задоволені позову про стягнення вказаної суми суд виходить з того, що вартість тієї чи іншої речі встановлюється експертним шляхом. Судом було вжито всіх вичерпних заходів щодо встановлення експертної вартості смартфону та за клопотанням позивача була призначена товарознавча експертиза. Однак, вказана експертиза не була проведена з вини ініціатора - позивача. Окрім цього, як встановлено судом смартфон був пошкоджений у травні 2014 року, а позивач звернувся з позовом у березні 2015 року. Тобто, майже рік позивачем самостійно не було вжито вичерпних заходів щодо визначення експертної вартості майна, як до судового слухання так і в ході нього. Таким чином, виходячи з принципів розумності, обєктивності та справедливості суд вважає за можливе стягнути суму вартості смартфону виходячи з його вартості за який він був придбаний, а саме 1998 грн. 99 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № РОЗ401865578 від 19.05.2014 року. Така позиція суду ґрунтується на тому, що факт придбання смартфону та вартість смартфону за який він був придбаний не оспорюється самими сторонами та не викликає у суду обєктивних сумнівів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є неповнолітньою особою (1999 р.н.), якому виповнилось 16 років. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з неповнолітнього [PERSON], а в разі відсутності у нього майна достатнього для відшкодування шкоди, стягнути з його батьків [PERSON] та [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] вартість пошкодженого телефону в сумі 1998 грн. 99 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що судові витрати в частині судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню. Судові витрати в частині понесеної позивачем правової допомоги до стягнення не підлягають. Відмовляючи в частині позову щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Такий порядок закріплений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем та його представником не надано документального підтвердження понесених витрат, а лише зазначено, що стягненню підлягає сума 1200 грн., та надано квитанцію № 21 від 21.05.2015. Однак позивачем не зазначено з чого складаються витрати повязані з наданням правової допомоги, який час затрачено адвокатом в судових засіданнях, чим саме обґрунтовується сума яка підлягає стягненню та інші обставини, які підлягають встановленню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial