Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку з підвалом і прибудовою (літера А), господарської будівлі з цокольним поверхом (літера Б), господарської будівлі (літера В), криниці (літера К) та огорожі (1-4), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок. У судове засідання представник позивач не з'явилася, однак подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти позову не заперечує. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва, виданого повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 27 березня 2018 року, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. За життя [PERSON] належало право власності на частку в житловому будинку [ADDRESS] Дане майно зареєстровано за спадкодавцем, який був головою колишнього колгоспного двору на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 24 вересня 1987 року на підставі рішення виконкому №240 від 22 вересня 1987 року та записано в реєстрову книгу за реєстровим №146. Колгоспний двір за вказаною адресою складався з 4 членів: [PERSON] (батько позивача) - голова; [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (позивач), [PERSON] (брат позивача). Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №367 від 03 квітня 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної, станом на 29 березня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] в Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №127/2018. 28 березня 2018 року [PERSON], яка є дружиною спадкодавця, подана заява про відмову в прийнятті спадщини. 30 травня 2018 року між спадкоємцями: позивачем та її братом [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, за умовами якого дочці померлого - [PERSON] переходить частка житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] Таким чином, після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємці першої черги: його син [PERSON] та дочка [PERSON], кожен із яких отримав право на спадкування 1/8 (1/4 частини майна померлого. Згідно з ч.1 статті 120 ЦК України (в ред. 1963 року, чинного на той час) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року): положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в період до 15 квітня 1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право спільної сумісної власності. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вищезазначеного Закону. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 30 травня 2018 року за № 1396/02-14 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв на право на спадщину за законом після батька [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частку житлового будинку з підвалом і прибудовою (літера А), господарської будівлі з цокольним поверхом (літера Б), господарської будівлі (літера В), криниці (літера К) та огорожі (1-4), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved