Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначала, що 02 жовтня 2010 року позичила відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 82000 грн. У відповідності до досягнутої домовленості, відповідач зобов'язувалась повернути позичені кошти у строк до 02 січня 2011 року. Факт передачі грошових коштів у розмірі 82000 грн. [PERSON] та її обов'язок сплатити кошти до 02.01.2011 року підтверджується нотаріально засвідченим договором позики. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглядати справу без її участі, та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надавала. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який був засвідчений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, та зареєстрований в реєстрі за № 2157. Відповідно до вищевказаного договору, [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 82 000 грн., в свою чергу [PERSON] зобов'язувалась повернути [PERSON] позичені кошти в строк до 02 січня 2011 року. (а.с. 4). Позивач неодноразово зверталась до [PERSON] з нагадуванням про необхідність повернення позичених коштів, однак її дії не призвели ні до якого результату. Станом на момент звернення з позовом до суду грошові кошти у розмірі 82 000 тис. грн. позивачці не повернуті. Крім цього, 28.10.2013 року [PERSON] зверталась до Чугуївського РВ ГУМВС України Харківській області із листом, щодо порушення її прав [PERSON] На це звернення 21.11.2013 р. їй було надано висновок, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки стосовно [PERSON], опитана [PERSON] не заперечує факт позичення коштів, та пояснює невиконання своїх зобов'язань перед [PERSON] скрутним матеріальним становищем. (а.с. 6). Зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в повному обсязі до теперішнього часу не виконані. На усні вимоги [PERSON] повернути борг відповідач не відреагувала. Позовна заява щодо стягнення суми заборгованості також залишена відповідачем поза увагою, оскільки доказів виконання вимог позивача суду з її боку не надано. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За таких обставин, всебічно і повно дослідивши наявні у справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved