Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, і на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який був побудований батьком позивача, але з невідомих причин не був ним зареєстрований. Позивач є спадкоємицею за законом, але не може належним чином скористатись своїми спадковими правами та оформити право власності на будинок. Під час перевірки наданих в нотаріальну контору для оформлення спадщини документів було встановлено, що у позивача відсутні оригінали правоустановчих документів на спадкове нерухоме майно, а саме - свідоцтва про право власності на ім`я спадкодавця, в зв`язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради, та третьої особи - сектору містобудування, архітектури та ЖКГ Талалаївської РДА - в підготовче судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без участі їх представників, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Крім того, розглянувши визнання відповідачем - Талалаївською селищною радою - позову [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішенні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Поскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, поскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2017 року (а.с.49). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.1969 року [PERSON] народилась [INFO] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (російською мовою) (а.с.10). Згідно опії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2017 року [PERSON] померла [INFO] у віці 71 рік (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.03.1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.10.2000 року шлюб між ними було розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER] від 02.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] 16 квітня 2004 року уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 12.02.2016 року [PERSON] , що народилась [INFO] , змінила ім`я, про що 12 лютого 2016 року складено відповідний запис № 01. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с.6). Згідно копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п`яти включно, від 12 березня 1971 року, видане виконкомом Талалаївської селищної ради згідно рішення виконкому Талалаївської районної ради № 87 від 12.03.1971 року про відвід земельної ділянки, надає [PERSON] на праві безстрокового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 700 кв.м. згідно плану земельної ділянки. На даній земельній ділянці забудовник зобов`язується побудувати житловий будинок площею 42,7 кв.м. з кількістю кімнат - 3 на відстані 8 м від червоної лінії забудови. (а.с.52-53). Рішенням № 90 виконкому Талалаївської селищної ради від 15 липня 1977 року перенумеровано будинковолодіння всіх категорій смт. Талалаївка (а.с.51). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 3518 від 01.10.2018 року згідно рішення виконкому Талалаївської селищної ради № 90 від 15.07.1977 року було змінено нумерацію будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.50). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 3531 від 01.10.2018 року [PERSON] зареєстрована та проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані [PERSON] до дня її смерті [INFO] та [PERSON] до дня його смерті [INFO] (ав.с.13). Позивачем 06.10.2018 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14-18). Згідно висновку сектору містобудування, архітектури та ЖКГ Талалаївської РДА від 03.09.2019 року житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] відповідає державним будівельним нормам та стандартам та не впливають на градобудівельну ситуацію вулиці (а.с.19). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 20.08.2019 року, проведеним суб`єктом оціночної діяльності - Куйдіним О.О. , що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку [ADDRESS] на дату оцінки складає 167 344 грн. (а.с.22-39). Листом в.о. державного нотаріуса Талалаївської районної ДНК від 01.11.2018 року [PERSON] повідомлена про те, що немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, поскільки для цього необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.21). Згідно довідки комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.10.2018 року станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості - будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.20). Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України щодо права власності та спадкування. З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, які були втрачені з невідомих причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] згідно діючого на час отримання земельної ділянки під забудову та побудову будинку в передбаченому законом порядку набув право власності на нього. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідачем у справі є Талалаївська селищна сільська рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову [PERSON] , яка являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved