Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгурунтування позову позивачка вказала, що вона є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії [NUMBER] виданим Пенсійним фондом України 15.11.2018 року. Сквирським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження ВП № 55\~210 658 за виконавчим листом №376/1591/17, виданим Сквирським районним судом Київської області 13.10.2017 року. 05 грудня 2017 року, в межах виконавчого провадження ВП № 55210658 державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і тому накладено арешт на грошові кошти позивача [PERSON] як боржника, що знаходяться на рахунках, відкритих на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк» (МФО: 305299) в межах суми стягнення 10000,00 грн. У листопаді 2020 року позивач звернулася до державного виконавця Поляруш А.М. щодо скасування постанови від 27.07.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсія та отримала відповідь, що підстави для зняття арешту відсутні. З таким рішенням державного виконавця Володіна Л.О. не погоджується, оскільки, відповідно до ч.2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт накладається на кошти боржника, а не на рахунок та загальний розмір відрахувань з пенсії не може перевищувати 20% її розміру, а тому арешт усіх коштів вважає неправомірним. На підставі викладеного позивачка змушена звернутись до суду та просить суд: Скасувати постанову державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М. від 27 липня 2020 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати [PERSON] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] на рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ КБ «Приватбанк». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі (а.с.19). Представник відповідача Сквирського Районного відділу Державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено витягом з журналу вихідної кореспонденції (а.с.18) та розпискою про отримання судової повістки (а.с.22), відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд,вважає за можливе провести судове засідання у відсутність не з`явившихся сторін на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується копією Пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] виданим Пенсійним фондом України 15.11.2018 року (а.с.8). Сквирським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження ВП № 55210658 за виконавчим листом №376/1591/17, виданим Сквирським районним судом Київської області 13.10.2017 року (а.с.11). 05 грудня 2017 року, в межах виконавчого провадження ВП № 55210658 державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Поляруш А.М. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і тому накладено арешт на грошові кошти позивача [PERSON] як боржника, що знаходяться на рахунках, відкритих на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк» (МФО: 305299) в межах суми стягнення 10000,00 грн. У листопаді 2020 року позивачка звернулася до державного виконавця Поляруш А.М. щодо скасування постанови від 27.07.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Пенсійного фонду України як пенсія та отримала відповідь, що підстави для зняття арешту відсутні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Як вбачається з матеріалів справи під арешт потрапив рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] , що підтверджується листом повідомленням банку від 26.11.2020 року. Вказаний рахунок є пенсійним, який призначений для отримання пенсії (а.с. 12). Згідно ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладання арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. За таких умов накладання арешту на рахунок позивача, відповідно до постанови від 27 липня 2020 року, унеможливлює отримання позивачем залишкових пенсійних коштів, після стягнення 20% пенсії в порядку виконання виконавчого провадження, чим перешкоджають позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження майном. [PERSON] виконує свої зобов`язання щодо погашення боргу згідно виконавчого листа № 376/1591/17, тому у державного виконавця не було підстав накладати арешт на її пенсійний рахунок, чим останній порушив конституційні права позивачки. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої безпідставне обмеження у праві володіння, користування та розпорядження майном є порушенням права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд дійшов висновку, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на пенсійний рахунок позивачки, оскільки [PERSON] виконує свої зобов`язання по погашенню боргу та стягнення проводяться з її пенсії. Також суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає позивачці у повному обсязі реалізувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved