Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 28.05.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, не піклується про здоров`я та фізіологічний розвиток. Діти на даний час проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, тому сторони припинили шлюбні стосунки, відновлювати сімейно-шлюбні відносини не бажає, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. Тому просить позов задовольнити з вказаних підстав та розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.11.2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання (а.с.18). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.24). Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище шлюбне « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. Зі згоди позивачки, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2002 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району, Закарпатської області, актовий запис №08 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких, відповідач записаний як батько (а.с.10,11). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 29.10.2019 року № 1432, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] та за місцем реєстрації має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, на примирення позивач не згідна. Відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім`ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки, більше їх не відновлювали і відновлювати не бажають. Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя в даному позові не зазначено. Позивачка [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved