Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Шишацької РДА, про встановлення судом режиму спілкування батька з дитиною - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог повідомила, що відповідач, який є її колишнім чоловіком та проживає окремо від неї та малолітнього сина [PERSON], не дотримується графіка спілкування з дитиною, що був встановлений органом опіки та піклування, неодноразово забирав сина без повідомлення про це позивача та відмовлявся повертати його додому. Крім того під час перебування вдома у батька син стає неконтрольованим, у необмеженій кількості користується комп'ютером та телевізором, що негативно впливає на нього. В зв'язку з викладеним позивач, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, просила суд змінити встановлений органом опіки та піклування графік спілкування батька з дитиною визначивши для цього проміжок часу з 18-00 год. п'ятниці до 20-00 год. суботи щотижня, а також зобов'язати відповідача о 20-00 год. суботи повертати сина [PERSON] по місцю його проживання разом з матір'ю. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила встановити судовим рішенням графік спілкування батька з дитиною в проміжок часу з 16-00 год. четверга до 20-00 год. суботи щотижня, що відповідає графіку встановленому рішенням органу опіки та піклування. В частині зобов'язання судом відповідача повертати сина по місцю його проживання разом з матір'ю позовні вимоги залишила без змін. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що незгодна з тим, яким чином батько організовує режим дня та дозвілля сина під час їхнього спілкування, що негативно відбивається на поведінці дитини. Мали місце факти неповернення дитини за місцем основного проживання батьком, який на відміну від позивача має власний автомобіль з приводу чого вона двічі зверталась до органів внутрішніх справ. Після її звернення до суду батько режиму спілкування з дитиною, що був встановлений органом опіки та піклування дотримується належним чином Відповідач та його представник уточнені позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували щодо їх задоволення. Відповідач вважає, що має однакові з позивачем права на спілкування з сином, який, на його думку, має більшу прихильність до батька. Повідомив, що вважає прийнятним графік його спілкування з дитиною, що був встановлений органом опіки та піклування. Зі свого боку порушень режиму дня дитини, її прав та інтересів він жодним чином не допускав. Підтвердив, що мали місце факти звернення позивача до органів внутрішніх справ із заявами про невчасне повернення ним сина додому, але такі факти були обумовлені лише небажанням сина повертатись додому та більше часу провести з батьком. На даний час йому вдається контролювати поведінку сина та вчасно повертати його додому. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шишацької райдержадміністрації Полтавської області Литвин Л.Г. з уточненим позовом погодилась в повній мірі, прохала його встановити графік спілкування батька з сином, що відповідає раніше встановленому органом опіки та піклування графіку оскільки він найбільше від повідає інтересам, як самої дитини так і батьків. Інший представник третьої особи Величко В.В. надала висновок органу опіки та піклування про наявність у сторін умов для виховання неповнолітньої дитини, надала пояснення на його обґрунтування. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Як вставлено з пояснень сторін та ними не заперечується позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 по січень 2013 року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 23 листопада 2010 року відділом РАЦС Шишацького районного управління юстиції позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). На даний час дитина за взаємним рішенням сторін постійно проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується довідкою Яреськівської сільською ради Шишацького району Полтавської області № 128 від 20 січня 2015 року (а.с.11) та не заперечується учасниками судового розгляду. Сторони мають різні погляди щодо процесу виховання сина, а також щодо характеру та особистої участі кожного з них у вихованні дитини та спілкуванні з нею, організації її побуту та дозвілля на ґрунті чого у них неодноразово виникали суперечності. В зв'язку з цим розпорядженням голови Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області від 19 грудня 2014 року № 322 з врахування рішення Комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації встановлено графік спілкування [PERSON], який проживає [ADDRESS] з малолітнім сином [PERSON], 08.11.2010 року, який проживає разом з матір'ю у [ADDRESS] з 16-00 год. четверга до 20-00 год. суботи щотижня. Зобов'язано [PERSON] дотримуватись режиму дня дитини (а.с.8). Проте з пояснень, як позивача, так і відповідача судом встановлено, що вказаний графік батьком дитини дотримується не завжди, мають місце випадки несвоєчасного повернення дитини батьком за місцем постійного проживання, виникнення яких відповідач пояснює не бажанням самої дитини повертатись до матері. Так, мали місце 2 випадки звернення позивача [PERSON] до органів внутрішніх справ із заявами про неповернення відповідачем [PERSON] їх неповнолітнього сина [PERSON] за місцем постійного проживання (30 листопада та 29 грудня 2014 року), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с. 9-10). За наслідками проведених перевірок порушень законодавства працівниками міліції встановлено не було. Вищевикладені обставини обумовили звернення позивача до суду з вищевказаними позовними вимогами. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ст. 153 цього Кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини Так, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 157 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до п.п. 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності 27.09.1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до приписів ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Згідно ч.ч. 1-2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За результатами обстеження умов проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] органом опіки та піклування Шишацького району суду надано висновок про наявність у кожного з батьків умов для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON], [INFO] від 19 квітня 2015 року № 01-21/141. З резолютивної частини якого встановлено, що виходячи з інтересів дитини, враховуючи її вік та стать, стосунки з батьками, орган опіки та піклування пропонує залишити без змін раніше встановлений ним графік спілкування батька з дитиною: з 16-00 год. четверга до 20-00 год. суботи щотижня (а.с.50). Враховуючи все вищевикладене, виходячи в першу чергу з інтересів неповнолітньої дитини та зважаючи на відсутність остаточної домовленості між батьками про порядок виховання та спілкування батька з дитиною, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини, яка проживає разом з матір'ю, шляхом систематичних побачень у запропоновані позивачем та органом опіки та піклування дні та періоди часу. Згідно ч.1 ст. 16-1 Закону України «Про охорону дитинства» заходи і гарантії забезпечення виконання рішення суду про реалізацію права дитини на контакт визначаються судом у кожному конкретному випадку. Наведений у частині другій цієї статті перелік таких заходів і гарантій не є вичерпним. В зв'язку з цим суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про зобов'язання судом відповідача повертати до 20-00 год. суботи щотижня сина [PERSON] по місцю його основного проживання є належним заходом забезпечення виконання рішення суду, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Судові витрати у справі, що становлять 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved