Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач по справі зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], однак там не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, його особистих речей немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позві визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності частка житлового будинку [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок від 25.07.2002 р., видане на підставі рішення виконкому сільської ради № 22 від 26.03.2002 р. Згідно довідки про склад сім'ї № 623 від 17.12.2018 р. та довідки № 385 від 20.08.2018 р. Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] з квітня 2017 року і по теперішній час згідно акту опитування № 24 від 13 серпня 2018 року. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач у житловому будинку [ADDRESS], не проживає, його речі та майно у вказаному житлі відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів він не проводить. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS], оскільки останній не проживав у вказаному житлі більше року і проживає за іншою адресою. На підставі наведеного,

Outcome: approved