Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 травня 2017 року Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. В обгрунтування позову зазначила, що із відповідачем подружнє життя не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки з ведення спільного господарства; від шлюбу у них дітей немає, їх сім?я фактично перестала існувати, а перебування у шлюбі носить формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засідання по цивільній справі за моїм позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу я з?явитися не можу у зв?язку із особистими обставинами. Прошу розгляд цивільної справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати, понесені мною судові витрати в розмірі 768, 40 грн. у виді судового збору залишити за мною і з відповідача не стягувати. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що майже відразу після одруження (січень 2018 року) відповідач поїхав на роботу закордон і наші стосунки розладилися, ми стали часто сваритися, на даний момент ми практично не спілкуємося, проживаємо окремо, перестали вести спільне господарство та припинили сімейно-шлюбні відносини. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім?ї. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки та про їх поважінсть суд не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 04 травня 2017 року, який зареєстровано Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №57, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Від шлюбу у сторін по справі дітей немає. З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, судом встановлено, що сторони проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарсва не ведуть, їх шлюб розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, позивач не бажає перебувати у шлюбі, вважає, що перебування в шлюбі порушує її права, свободи та інтереси. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved