Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Красневича О.А. про визнання заповіту недійсним. Свій позов обгрунтовує тим, що після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина на усе належне спадкодавцеві майно, у тому числі на квартиру [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона, як дочка померлого. Зазначає, що в строки передбачені чинним законодавством звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак дізналась, що 05.05.2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. була відкрита спадкова справа на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини та заповіту, складеного її батьком у переддень своєї смерті [INFO] року, за умовами якого він заповів належну йому квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] Вказує, що у батька не було жодних підстав, причини, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь [PERSON], з якою у шлюбних чи інших родинних відносинах не перебував, вона не утримувала батька матеріально та не доглядала за ним. Тому вважає , що заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення [PERSON] не усвідомлював значення своїх дії та (або) не міг керувати ними оскільки батько зловживав спиртними напоями, протягом останніх п'яти років проходив курс лікування з приводу змішаного цирозу печінки в стадії декомпенсації та вірусного гепатиту С, в зв'язку з чим в подальшому до кінця життя в нього спостерігалися порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалось відношення до життя, суспільства та самого себе, які в сукупності могли вплинути на усвідомлення значення своїх дій або ж керування ними. Покликаючись на викладені обставини, просить визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений [INFO] року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55506472. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.08.2015 року проведено заміну відповідача [PERSON], яка померла [INFO] року на спадкоємця [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. [PERSON] заперечив факт зловживання [PERSON] алкоголем та нездатність його усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складення заповіту [INFO] року. Повідомив суду також, що під час коли провідував його при останній госпіталізації, останній був здоровим, жартував. Відповідач приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Красневич О.А. в судовому засіданні 11.11.2015 року проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що стану [PERSON] не пам'ятає, проте впевнений, що його стан відповідав такому, коли можна було вчиняти нотаріальну дію, оскільки належно виконує відповідну процедуру, запобігаючи конфліктам. З лікуючим лікарем хворого щодо його стану не спілкувався, не вбачаючи в цьому потреби. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтями 1233,1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Згідно ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу та підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі. Статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON], якому на підставі договору дарування від 27.04.2012 року належала квартира в [ADDRESS] (а.с.9,39,82). Згідно заповіту від 18.12.2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому на праві приватної власності квартиру в [ADDRESS] заповів [PERSON] Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3189, в Спадковому реєстрі - за №55506472 (а.с.37,38). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1901 від 20.12.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало його волі. За загальними правилами, встановленими ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Підставами визнання заповіту недійсним позивач вказувала, що волевиявлення спадкодавця на час складення заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі та, що [PERSON] на час складення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок зловживання спиртними напоями та тяжкого захворювання, в зв'язку з чим у нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе. Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. З довідки Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» від 16.06.2014 року вбачається, що [PERSON] знаходився на лікуванні у відділенні детоксикації з 15.12.2013 року по [INFO] року з діагнозом: змішаний цироз печінки в стадії декомпенсації, клас «С» за Чайльдом, асоційований з вірусним гепатитом С; гепатоцелюлярна недостатність III. Портальна гіпертензія. Варикозне розширення вен стравоходу III ст., ускладнене кровотечею. Асцит. Спленомегалія. Полісерозит. Енцефалопатія. Бронхоектатична хвороба з розташуванням бронхоектазів переважно в правій легені. Правобічний гідроторакс. Поступив у важкому стані. У відділенні стан хворого важкий, в свідомості. Наростали ознаки печінкової недостатності та енцефалопотії. [INFO] хворий помер. Безпосередня причина смерті: печінкова недостатність (а.с.6). Позивач [PERSON] суду пояснила, що її батько зловживав спиртними напоями, що стало причиною припинення відносин між батьками, пізніше вживав наркотичні засоби, при зустрічах з ним відмічала дивну його поведінку та незрозумілий стан. При відвідуванні батька за декілька днів до смерті відмітила, що він був майже непритомний, не одразу її впізнав, плутав її ім'я, не був при розумі, наче спав і прокидався лише коли його торкали, переписував належні йому кошти на дядька сам, але під диктовку дядька, не міг давати належну оцінку своїм діям. Пояснення позивача підтверджуються показаннями свідків: -[PERSON], про те, що спостерігала хворого під час свого чергування в ніч з 16 на 17 грудня 2013 року, стан [PERSON] був тяжким, що обумовлено захворюванням на змішаний цироз печінки, який включає в себе печінкову енцефалопатію - зміни мозку, викликані впливом на нього токсичної речовини білірубіну, яка отруює клітини мозку. Тяжкий стан хворого спостерігався останні 2-3 місяці, останній почав вмирати вже з 17 грудня, 18 та 19 грудня стан хворого був вкрай тяжким. На час її чергування хворий був в свідомості, розмовляв, бачив оточуючих, правильно називав їх імена. Як лікар сумнівається в ясності його свідомості та адекватності хворого в такому тяжкому стані та при наявних на той час лабораторних показниках білірубіну крові. Причиною розвитку у [PERSON] цирозу печінки, який розвивався протягом тривалого часу, вважає зловживання ним алкоголем, оскільки токсичного впливу інших чинників зафіксовано не було. Свідок вказала також, що [PERSON] повідомлялося, що хворий безнадійний; -[PERSON] про те, що [PERSON], який був його двоюрідним братом, постійно зловживав алкоголем, випивав ліки матері на спирту, скандалив з батьками, вів себе неадекватно, після знайомства із [PERSON] пили обоє. При спілкуванні з ним повідомляв, що квартира буде дочці. Під час останньої госпіталізації приймав сильнодіючі ліки, при тому, коли він його відвідав, не розмовляв; - [PERSON], який суду пояснив, що брат [PERSON] зловживав алкоголем тривалий час, до дочки відносився відмінно. При відвідуванні брата в лікарні 15 грудня 2013 року оцінив стан брата як дуже тяжкий, останній впізнав його з другого чи третього разу, не може стверджувати, що при переоформленні коштів він все розумів; - [PERSON] про те, що знав про вживання [PERSON] наркотичних засобів з 1994 року, який мав проблеми з цього приводу та лікувався. Через тривалий час при зустрічі з ним [PERSON] мав поганий вигляд, на його думку алкоголем він зловживав останніх 6 років. При періодичному спілкуванні з ним був нетверезим. При відвідуванні його під час останньої госпіталізації стан хворого був тяжким, не відреагував на нього, не знає чи впізнав його. Повідомив також, що [PERSON] дуже любив дочку і не втрачав до неї інтерес після розлучення з дружиною; - [PERSON] про те, що при складанні та посвідченні 18.12.2013 року заповіту [PERSON] мав неважний вигляд, оскільки був дуже хворий, до нього була під'єднана трубка, з ліжка не вставав. Бути свідком при посвідченні заповіту їй запропонувала [PERSON], нотаріусом була жінка, яка зачитувала текст заповіту; Свідок [PERSON] повідомила суду, що бути свідком при посвідченні заповіту їй також запропонувала [PERSON], посвідчувала заповіт нотаріус - жінка. Свідок [PERSON] суду показав, що зловживання алкоголем [PERSON] не бачив, при відправленні хворого на останнє стаціонарне лікування він усе розумів, йому забороняли стояти в зв'язку з внутрішньою кровотечею, щоденно відвідував хворого, який був у свідомості, при посвідченні заповіту присутнім не був. Свідок [PERSON] суду повідомила, що про обставини посвідчення заповіту їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що в 2013 році поступила в лікарню в один день з [PERSON], який був на візку, на запитання відповідав, про його стан взнала від [PERSON] Свідок [PERSON] суду повідомив, що бачив [PERSON] за 3-4 тижні до смерті, він був у важкому стані, йому було не до розмов, він мав запаморочення та сильну слабкість. Пояснення позивача та показання зазначених свідків об'єктивно підтверджуються висновком комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи №6 від 19.01.2016 року та даними відповідних медичних документів. Так, згідно висновку комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи №6 від 19.01.2016 року протягом останніх п'яти років життя [PERSON], який помер [INFO] року виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності та шкідливими наслідками; органічного психосиндрому змішаного генезу. На час посвідчення заповіту [INFO] року [PERSON] виявляв ознаки зміненої свідомості непсихотичного характеру у вигляді синдрому оглушення внаслідок важкої поєднаної неврологічно-соматичної патології, внаслідок чого не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними(а.с.2-8). Згідно наданої суду медичної карти хворого Волинського обласного наркологічного диспансера м.Луцька [PERSON] останній проходив курс лікування з приводу вживання наркотиків, в січні 2003 року мав діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, в 2013 році лікувався стаціонарно з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, наступне стаціонарне лікування в 2013 році - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, змішаний цироз печінки, портальна гіпертензія; синдром залежності від опіоїдів з ремісією більше десяти років; купіровано абстиненцію, пройшов дезінтоксикаційну терапію, отримував психотропні, гепатопротектори, снодійні. Згідно медико-експертної справи міської МСЕК Луцької МКЛ [PERSON] у 2010 році лікувався тричі, визнаний інвалідом 3 групи, після повторного огляду 31.01.2012 року - попередній діагноз та 3 група інвалідності, призначено черговий переогляд 31.01.2014 року. Згідно оглянутої в судовому засіданні медичних карт стаціонарного хворого в 2011-2013 роках [PERSON] лікувався чотири рази в Луцькій МКЛ, поступав в тяжкому стані та стані середньої важкості. 15 грудня 2013 року був доставлений каретою швидкої допомоги у важкому стані, в свідомості, дещо некритичний(ознаки енцефолопатії). [INFO] року - загальний стан хворого важкий, скарги на загальну слабкість, в свідомості, контактний, періодично сонливий, виражені набряки та пастозність нижніх кінцівок. 19 грудня 2013 року - стан хворого важкий, в свідомості, ознаки енцефалопатії, не критичний, скарги на загальну слабкість, кашель, здуття живота, відчуття страху, о 14.20 год. у хворого наступила зупинка серцево-судинної діяльності і дихання, констатована біологічна смерть. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оскільки на час посвідчення заповіту [INFO] року [PERSON] не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позов слід задовольнити та визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. 18 грудня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 3189, номер у Спадковому реєстрі 55506472. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину судом зроблений перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Висновок судово-психіатричної експертизи у справі є лише одним із доказів у справі і йому надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі. Разом з тим суд враховує, що будь-які зовнішні обставини (пояснення сторін, їх представників, показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Крім того суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.203, 215, 225, 1233,1234, 1247,1248,1257 ЦК України,

Outcome: approved