Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з квітня 1990 року до серпня 2016 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, але син [PERSON] є інвалідом дитинства 1-ї групи безстроково і потребує стороннього догляду та нагляду. В даний час сторони спільно проживають, але про дитину піклується тільки позивач, батько не допомагає ні морально, ні фізично, ні матеріально. Відповідач працює офіційно та має додаткові заробітки, але коштів на утримання дитини інваліда позивачу не надає. Тому позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно, а також додаткові витрати у розмірі 800 грн. на протязі всього проживання з нею сина - інваліда. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала і просила задовольнити, поскільки син повністю знаходиться на її утриманні, потребує додаткового постійного лікування, а чоловік ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, поскільки він не має можливості кожного місяця виплачувати ту суму, яку просить позивачка, так як отримує невелику заробітну плату. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-БП № 300975 (а.с.15). Рішенням Талалаївського районного суду від 09 січня 2009 року, яке набрало законної сили 20 січня 2009 року, [PERSON] визнано недієздатним з моменту набрання рішенням суду законної сили. [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с.5-5зв.). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 1435 від 17.08.2017 року, на утриманні [PERSON] знаходиться ї син [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно довідки МСЕ-ЧНВ № 417870 від 01.11.2011 року [PERSON] являється інвалідом з дитинства першої групи «А» безстроково та потребує стороннього догляду та нагляду (а.с.8). Вирішуючи позовну вимогу про стягення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч.1 ст. 80 СК, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягення аліментів», при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено в рішенні окремо. При визначенні розміру додаткових витрат суд ураховує конкретні життєві обставини на момент розгляду спору. Судом встановлено, що відповідач працездатний, працює, аліментних зобовязань перед іншими особами не має. При визначені розміру аліментів суд враховує також засади розумності та справедливості, матеріальний стан відповідача, та приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів та визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача. Вирішуючи позовну вимогу про стягення додаткових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягення аліментів», звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України. Отже, законодавчо закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У позовній заяві позивач [PERSON] не вказує, в якому розмірі вона щомісячно несе витрати на лікування та догляд сина - інваліда [PERSON]В, однак просить стягувати з відповідача 800 гривень додаткових витрат на дитину щомісячно на постійній основі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають задоволенню частково, оскільки підтвердження понесення додаткових витрат на утримання дитини на суму вказану в позовній заяві позивачем не надано належних доказів, а тому, суд, враховуючи діагноз дитини, необхідність проходження постійного лікування та догляду, приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають додаткові витрати у розмірі 800 грн. одноразово. Відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial