Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що сплачує відповідач [PERSON] на її користь, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Позов мотивований тим, що на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2008 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 150 грн. На час винесення вказаного рішення відповідач не працював, тому розмір аліментів був визначений в твердій грошовій сумі. На даний час відповідач працює в ПАТ «Агропромислова компанія», має постійний заробіток. Аліменти, які вона отримує від відповідача за рішенням суду, не можуть в повній мірі задовольнити потреби дитини, так як вона є інвалідом з дитинства постійно хворіє, перебуває на обліку в Запорізькій обласній дитячій лікарні та потребує постійних витрат на лікування. Відповідач не погоджується добровільно збільшити розмір аліментів. Позивач вважає, що на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для нормального виховання і матеріального забезпечити дочки, а тому, посилаючись на положення ст. ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, просила суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнити її позов та змінити розмір аліментів з твердої суми на частку від заробітку (доходу), оскільки на теперішній час змінилися обставини і відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід. Проте позивач зазначила про зменшення позовних вимог і просила суд стягнути аліменти саме в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, про що надала відповідну письмову заяву. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зменшені позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку визнала, та не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. На підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 4 березня 2002 року з відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 лютого 2002 року. Рішенням Михайлівського районного суду від 9 квітня 2008 року розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], було зменшено до 1/6 частини всіх видів заробітку. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2008 року знову було змінено розмір аліментів. Встановлено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 150 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 3 липня 2008 року. Наказом №137 від 1 лютого 2015 року [PERSON] прийнято на роботу оператором в ПАТ «Агропромислова компанія». Згідно з довідкою про доходи [PERSON] була нарахована заробітна плата в ПАТ «Агропромислова компанія»: листопад 2015 року - 2460,25 грн., грудень 2015 року - 1400 грн., січень 2016 року - 1446,06 грн., лютий 2016 року - 1637,78 грн., березень 2016 року - 2055,50 грн., квітень 2016 року - 1378,42 грн. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 150 грн. на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved