Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 65000 гривень. Свій позов аргументувала тим, що [PERSON] на початку грудня місяця 2016 року звернулася до неї з проханням позичити їй кошти в розмірі 65000 гривень, з обовязковим поверненням грошей до січня 2017 року. Так, як відповідачка була давньою знайомою позивачки, остання погодилась надати кошти. 13 грудня 2016 року між ними було укладено договір позики, за яким вона надала у позику відповідачу грошові кошти у сумі 65000,00 грн, які остання зобов'язалася повернути до січня 2017 року. Але, у вказаний строк відповідач суму боргу не повернула. Позивачка усно зверталась до відповідача з приводу повергнення боргу, але відповідач так борг і не віддала. У звязку з тим, що до теперішнього часу відповідачем гроші не повернуті, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з [PERSON] суму боргу за договором позики від 13.12.2016 року в розмірі 65000 грн., а також понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 650,00 грн. Позивач в судове засідання не зявилась. Про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від позивача до суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі та участі її представника [PERSON], зазначивши, що на позовних вимогах вона наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлена. Будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, яка не заперечувала проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із зобов'язального права, у зв'язку з порушенням умов договору позики. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошті, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, о були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2016 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 65000 грн. строком на 1 місяць, про що [PERSON] була написана розписка від 13.12.2016 року, в якій вона зобовязалася повернути отримані кошти у вказаному розмірі в строк до січня 2017 (а.с.15). Як вбачається з позовної заяви позивача, до теперішнього часу відповідачем сума боргу за договором позики їй не повернута. На звернення позивачки до [PERSON] з приводу повернення боргу в сумі 65000 грн., останньою не було зроблено ніяких дій по відшкодуванню боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідано до умов договору та вимог ЦК України, іншиї актів цивільного законодавства. Відповідно до ст..530 ЦК України, якщо у зобов2язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст..610 ЦК України, порушенням зобов2язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором позики від 13.12.2016 року не виконала, в добровільному порядку суму боргу позивачці повертати не бажає, ігноруючи її прохання повернути отримані кошти, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 65000 грн. обґрунтованими, і в судовому засіданні доведеними, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Частина1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 650 грн.00 коп. що підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).

Outcome: approved