Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. З відповідачем зареєструвала шлюб 19.08.2009 року, який зареєстрований Герцаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Від даного шлюбу дітей не мають. З 2010 року сторони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують. Після чергової сварки відповідач в травні місяці 2010 року покинув позивачку, та з того часу вона не може з ним звязатися та вона не знає куди він поїхав. Шлюб носить формальний характер, їхні шлюбні відносини припинено. Просила суд не надавати термін для примирення та винести рішення про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від її представника надійшла письмова заява про розгляд без його участі, також просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивачки, відповідно до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 серпня 2008 року Герцаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 27. Як вбачається з матеріалів справи сторони не мають неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне сімейне господарство та побут не ведуть та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Судом позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, 160, СК України та

Outcome: approved