Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання заповітів недійсними. У позові вказала, що вона з 1985 року була знайома з [PERSON]. Син останньої помер в [INFO], а чоловік - в [INFO] В 2012 році [PERSON] без оформлення документів придбала для проживання [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] в [ADDRESS] Полтавської області. [PERSON] та власник вказаного будинку уклали між собою договір житлового найму строком на п'ять років. [PERSON] стверджує, що проживала по сусідству з [PERSON] та постійно доглядала за нею, оскільки остання тяжко хворіла та страждала на алкоголізм. [PERSON] мала на праві власності дві земельні ділянки площею 2,84 га кожна, розташовані на території Тишківської сільської ради Лубенського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] З грудня 2015 року [PERSON] перебувала на лікуванні в онкологічному відділені Лубенської КЦМЛ, куди її доставила позивач. В лікарні [PERSON] була позбавлена можливості доглядати за [PERSON], оскільки цьому перешкоджала відповідач [PERSON], яка з'явилася та назвалася онукою хворої. 08 грудня 2015 року [PERSON] забрала [PERSON] до себе додому в [ADDRESS] 08 грудня 2015 року [PERSON], перебуваючи в лікарні, склала заповіт на земельний пай площею 2,85 га, розташований в [ADDRESS], на користь [PERSON] 11 грудня 2015 року [PERSON], перебуваючи в помешканні [PERSON], склала на користь останньої заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Заповіт був посвідчений секретарем Войнихівської сільської ради. [INFO] [PERSON] померла в с.Тернавщина Лубенського району. Приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Карпець О.М. відкрито спадкову справу на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач вважає, що заповіти від 08 грудня 2015 року та від 11 грудня 2015 року [PERSON] не могла підписати за станом свого здоров'я, підписи на них підроблені, а тому прохає визнати їх недійсними. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Третя особа, Лубенська комунальна центральна лікарня, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Третя особа, Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Третя особа, приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Карпець О.М., направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. /а.с.15, т.1/ Чоловіком [PERSON] був [PERSON], який помер [INFO]. Вказане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про смерть. /а.с.14, 16, т.1/ Згідно довідки Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 25.01.2016 року на час смерті [PERSON] проживала [ADDRESS] разом з онукою - [PERSON], чоловіком онуки - [PERSON], та трьома правнуками. /а.с.106, т.1/ Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,84 га кожна, розташовані в [ADDRESS] Полтавської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. /а.с.12, 13, т.1/ За життя, 21 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON]. /а.с.10, 11, т.1/ В подальшому, 8 серпня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] /а.с.26, т.1/ 5 травня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] земельну ділянку 0,25 га та земельну ділянку 0,0579 га. /а.с.27, т.1/ 8 грудня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] 2,85 га земельного паю в [ADDRESS] Полтавської області. /а.с.18-19, т.1/ 11 грудня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїй онуці - [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Войнихівської сільської ради. /а.с.25, т.1/ Складення [PERSON] перелічених заповітів та їх реєстрація також підтверджується витягом зі Спадкового реєстру. /а.с.20-24, т.1/ Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги про визнання заповітів від 8 та 11 грудня 2015 року недійсними тим, що спадкодавець [PERSON] на час їх складання не могла підписувати заповіти за станом свого здоров'я, ставити підпис вона була не здатна. При цьому, ухвалою суду від 23 січня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 20 березня 2018 року, задоволено клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи виконано підписи в оспорюваних заповітах [PERSON] /а.с.212, 246-248, т.1/ В ході виконання ухвали суду про проведення почеркознавчої експертизи експертом заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. /а.с.2, 3, т.2/ Однак, в судовому засіданні 24 травня 2018 року представник позивача вказав, що позивач не має змоги оплатити проведення експертизи, а більшість вимог експерта виконати неможливо. Для проведення експертизи надані всі можливі документи, надати додатково вільні зразки підпису [PERSON] неможливо. /а.с.20, т.2/ В подальшому експерт, повідомленням від 19.06.2018 року, повернув матеріали без виконання у зв'язку з неможливістю надання висновку. /а.с.67, 68, т.2/ Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів. В судовому засіданні 09 серпня 2018 року представник позивача заявив усне клопотання про витребування книги реєстрації заповітів Лубенської КЦМЛ, сільської ради, медичної документації, тощо. Водночас, представник позивача зазначив, що вільних підписів [PERSON] не має та виконати в цій частині вимогу експерта не може. Прохав призначити почеркознавчу експертизу. Суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання, у зв'язку з чим представник позивача заявив відвід судді, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 10 серпня 2018 року. 29.08.2018 року, після повернення матеріалів експертом без виконання, представник позивача заявив клопотання про направлення справи для проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до ухвали суду від 23 січня 2018 року. При цьому, до клопотання представник позивача додав копію паспорта [PERSON], завірену копію книги реєстрації заповітів Лубенської КЦМЛ, лист головного лікаря Лубенської КЦМЛ та виписки з медичної карти хворого [PERSON] Водночас, суд не знайшов законних підстав для задоволення вказаного клопотання, а також аналогічного клопотання заявленого представником позивача в судовому засіданні 19 вересня 2018 року. Так, у встановлений строк вимоги експерта про надання додаткових матеріалів позивачем виконані не були, проведення експертизи не оплачено, матеріали повернуті до суду без виконання. Тобто, ухвала суду про призначення почеркознавчої експертизи реалізована не була з вини позивача. При цьому, заявляючи клопотання про повторне направлення матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи, представник позивача не виконав в повному обсязі вимог експерта. Позиція представника позивача про повторне призначення експертизи після того, як ним було повідомлено про неможливість отримати документи, які необхідні експерту для її проведення, взагалі є незрозумілою і свідчить про зловживання своїми процесуальними правами. Вказана процесуальна поведінка представника позивача не спрямована на забезпечення реалізації наданих процесуальних прав, зокрема щодо проведення експертизи, та призводить до порушення розумних строків розгляду справи. Відповідно до частин першої та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Загальні вимоги до форми заповіту визначені статтею 1247 ЦК України, відповідно до частини другої якої заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Частиною другою статті 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Натомість, твердження позивача про те, що спадкодавець [PERSON] на час складання заповітів від 8 та 11 грудня 2015 року не могла їх підписати через стан свого здоров'я, та підпис, що в них міститься, їй не належить, жодним чином не доведені. Всупереч вимогам ст.12 ЦПК України, позивач та її представник не довели того, що підпис на заповітах не належит [PERSON] Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для визнання заповітів недійсними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed