Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до КС «Львівська», в якому просила стягнути з відповідача 59350,00 грн., з яких 40000,00 грн. боргу по договору від 31 березня 2016 року та 19350,00 грн. відсотків за користування коштами, нарахованих станом на 28 лютого 2017 року. В судовому засіданні 31 травня 2017 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 62318,00 грн., з яких 40000,00 грн. неповернутого внеску (вкладу) по договору від 31 березня 2016 року та 22318,00 грн. відсотків за користування коштами, нарахованих станом на 31 травня 2017 року та на користь держави судовий збір. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що між нею на відповідачем 17 січня 2014 року укладено договір №2014-0036, згідно умов якого вона внесла на рахунок відповідача грошовий внесок в розмірі 100000,00 грн. під 24% річних. В травні 2015 року їй було повернуто 20000,00 грн., з 18 травня 2015 по 31 березня 2016 року 9000,00 грн., з 31 березня 2016 року по 30 червня 2016 року 31000,00 грн., а всього разом 60000,00 грн. 31 березня 2016 року між сторонами було укладено Умови про внесення додаткового пайового внеску члена КС «Львівська», відповідно до яких залишок грошового внеску в розмірі 40000,00 грн. переданий відповідачу на строк до 31 червня 2016 року під 24% річних. Незважаючи на те, що строк дії договору закінчився, відповідач відмовляється повернути вклад в повному обсязі, покликаючись на складну фінансову ситуацію. Крім цього, відповідач повністю відмовляється повернути відсотки за користування коштами в період з березня 2015 року по 31 травня 2017 року. В судовому засіданні позивач та її представник збільшені позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили таку задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині повернення суми вкладу, однак заперечив проти задоволення позову в частині стягнення з кредитної спілки відсотків за користування вкладом. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2014 року між сторонами було укладено договір №2014-0036 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозит «[PERSON] свята». Згідно п.1. вказаного договору, за цим договором спілка, що прийняла від вкладника внесок (вклад) на депозитний рахунок «[PERSON] свята» грошову суму 100000,00 грн. строком на 4 місяці, зобовязується повернути вкладнику таку суму та відсотки на неї на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Днем початку строку дії договору є 17 січня 2014 року. Днем закінчення строку вкладу є 17 травня 2014 року. Відсоткова ставка за вкладом встановлюється у розмірі 24 відсотки річних (а.с.5-6). Відповідно до п.3.2 договору, Спілка зобовязана повернути всю суму внеску, нараховувати та сплачувати члену кредитної спілки проценти за користування внеском у строки та в розмірах, які передбачені Умовами. В судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що позивачу [PERSON] в травні 2015 року було повернуто 20000,00 грн., з 18 травня 2015 по 31 березня 2016 року 9000,00 грн., з 31 березня 2016 року по 30 червня 2016 року 31000,00 грн., а всього разом 60000,00 грн. Крім цього, 31 березня 2016 року сторонами були підписані Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» (а.с.8). Згідно п.п.1.1.-1.4. Умов, спілка підтверджує, що прийняла від члена кредитної спілки внесок грошову суму 40000,00 грн. строком не менше 3 місяці, зобовязується повернути члену кредитної спілки таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цими Умовами. Днем початку дії умов є 31 березня 2016 року. Днем закінчення дії умов є 30 червня 2016 року. Процентна ставка за внеском передбачається у розмірі 24 процентів річних. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, позивач зверталась до відповідача із заявами від 30 вересня 2016 року та від 23 грудня 2016 року про повернення внеску та відсотків за користування ним (а.с.9,10). Згідно листа Голови Правління КС «Львівська» [PERSON] вих.№2017-013 від 16 січня 2017 року, позивача повідомлено, що у звязку із багато чисельними зверненнями членів кредитної спілки щодо повернення своїх внесків, КС «Львівська» не має змоги повернути усі внески одночасно. Повернення внесків на даний момент відбувається частинами, по мірі фінансової можливості (надходження коштів (стягнень) з боржників по кредитних договорах). Тому повідомляють, що КС «Львівська» підтверджує свої зобовязання щодо повернення внеску [PERSON] в розмірі 40000,00 грн. і таке може бути здійснено лише частинами. Стосовно питання про нарахування відсотків, надано витяг з протоколу засідання Спостережної Ради КС «Львівська» від 13 вересня 2016 року (а.с.11). Відповідно до рішення, викладеного у вищевказаному витязі з протоколу, у звязку із загальною несприятливою економічною ситуацією в Україні та відповідно важким фінансовим станом КС «Львівська» - у задоволенні заяви [PERSON] щодо нарахування відсотків на залишок вкладу за період з березня 2015 року по березень 2016 року відмовлено (а.с.12). Однак, суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ відмови відповідача у нарахуванні та виплаті [PERSON] відсотків за користування коштами, виходячи із наступного. Згідно п.п.6.4. Умов, строк дії умов продовжується протягом всього часу розміщення коштів на рахунку в спілці на підставі чинних або змінених умов, які діють в спілці. Таким чином, враховуючи, що кошти позивачу [PERSON] не повернуті, такі розміщені на рахунку у відповідача КС «Львівська», суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення відсотків за користування коштами, нарахованих станом на 31 травня 2017 року, підлягає до задоволення (а.с.45). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідачем вказаний обовязок не був виконаний, кошти [PERSON] не були повернуті в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення, а кошти у сумі 62318,00 грн., з яких 40000,00 грн. неповернутого внеску (вкладу) по договору від 31 березня 2016 року та 22318,00 грн. відсотків за користування коштами, нарахованими станом на 31 травня 2017 року, підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved