Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 42\~723 грн. 86 коп., пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 19 серпня 2018 року в розмірі 12\~998 грн. 03 коп., та 25\~709 грн. 43 коп. понесених додаткових витрат, а всього 81\~431 грн. 32 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] в період з 10 червня 2000 року по 26 вересня 2005 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 січня 2001 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, та на підставі якого судом 01 лютого 2001 року було видано виконавчий лист №2-287. Також рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам в розмірі 83\~124 грн. 33 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2016 року в розмірі 6\~502 грн. 11 коп., та 4\~176 грн. 25 коп. понесених додаткових витрат, та на виконання якого було видано виконавчий лист. Також, як вказує позивач, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2016 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач продовжує невиконувати свій обов`язок щодо сплати аліментів, в результаті чого в період з 01 червня 2016 року по 19 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 42\~723 грн. 86 коп. Також позивачем нараховано неустойку (пеню) по несплаті аліментів, яка за її розрахунком становить 12\~998 грн. 03 коп. Окрім того, дитина [PERSON] навчалася у Коледжі Кременчуцького національного університету ім. М. Остроградського за спеціальністю правознавство на договірних умовах та на платній основі, у зв`язку із чим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 % додаткових витрат, понесених у зв`язку із навчанням дитини. [PERSON] вказує, що вона понесла додаткові витрати у зв`язку із реабілітацією дитини в сумі 40\~512 грн. 07 коп., які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 50 % від цієї суми. На підставі викладеного позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки вважає, що заборгованість по сплаті аліментів повинна бути стягнута в іншому порядку, а саме в межах процедури виконавчого провадження. Також представник відповідача в обґрунтування заперечення в частині стягнення пені, нарахованої у зв`язку із простроченням сплати аліментів, посилався на те, що заборгованість виникла не з вини платника аліментів. Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат представник відповідача вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством передбачено стягнення таких витрат виключно на утримання неповнолітньої особи, однак [PERSON] на час звернення позивача до суду вже досягла повноліття. Суд, вислухавши думку представника позивача [PERSON] [PERSON] , думку представника відповідача [PERSON] [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому 10 червня 2000 року шлюбі, який було розірвано 26 вересня 2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини вбачаються із рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року по справі №537/4755/16-ц, яке набрало законної сили 10 січня 2017 року. Згідно із частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2001 року судом було видано виконавчий лист №2-387/2001 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку\~із невиконанням\~ [PERSON] \~свого обов`язку\~щодо сплати\~аліментів на\~утримання дитини\~рішенням Крюківського\~районного суду\~міста Кременчука\~Полтавської області\~від 21 листопада 2016 року по справі №537/4755/16-ц, яке набрало законної сили 10 січня 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 83\~124 грн. 33 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 6\~502 грн. 11 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2016 року, та 4\~176 грн. 25 коп. понесених додаткових витрат, а всього 93\~802 грн. 69 коп. На підставі вказаного вище судового рішення 12 січня 2017 року було видано позивачу виконавчий лист №537/4755/16-ц. 28 листопада 2016 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області було ухвалено рішення по справі №537/5217/16-ц, яке набрало законної сили 16 січня 2017 року, та яким позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується розрахунком заборгованості по виконавчому листу №2-387 від 01 лютого 2001 року, відповідач продовжує невиконувати свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, в результаті чого станом на 19 серпня 2018 року його борг складає 42\~723 грн. 86 коп. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Однак, щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не ґрунтується на нормах закону, та розцінює тлумачення позивачем норм чинного законодавства в цій частині як помилкове, оскільки виникла заборгованість зі сплати аліментів підлягає примусовому стягненню в іншому порядку, а саме на підставі виконавчих листів в межах відкритих виконавчих проваджень, та відноситься до компетенції державної виконавчої служби. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України передбачено, що \~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 25 квітня 2018 року Верховним судом прийнято постанову по справі №572/1762/15-ц, згідно якої дійшов висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно змісту вказаної постанови Верховного суду, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, та її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто, виходячи із вказаного вище, та приймаючи до уваги дані, що містяться у довідці-розрахунку за виконавчим листом №2-387 від 01 лютого 2001 року, суд приходить до висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 12 998 грн. 03 коп., виходячи з наступного розрахунку: Червень 2016 року нараховано 1 212,00 грн. х 1% х 30 днів = 363 грн. 60 коп.; Липень 2016 року нараховано 1\~212,00 грн. х 1% х 31 день = 375,72 грн.; Серпень 2016 року нараховано 1 212,00 х 1% х 31 день = 375,72 грн.; Вересень 2016 року нараховано 1 212,00 х 1% х 30 днів = 363,60 грн.; Жовтень 2016 року нараховано 1 212, 00 х 1% х 31 день = 375,72 грн. Листопад 2016 року нараховано 1 212, 00 х 1% х 30 днів = 363, 60грн.; Грудень 2016 року нараховано 1\~212,00 х 1% х 31 день = 375 грн. 72 грн.; а всього за 2016 рік 2 593 грн. 68 коп.; Січень 2017 року нараховано 1\~304, 50 грн. х 1% х 31 день = 404, 24 грн.; Лютий 2017 року нараховано 1\~304, 50 грн. х 1% х 28 днів = 365, 12 грн.; Березень 2017 року нараховано 1\~304, 50 грн. х 1% х 31 день = 404, 24 грн.; Квітень 2017 року нараховано 1\~304, 50 грн. х 1% х 30 днів = 391, 20 грн.; Травень 2017 року нараховано 1\~304, 50 грн. х 1% х 31 день = 404, 24 грн.; Червень 2017 року нараховано 1\~478, 00 грн. х 1% х 30 днів = 443, 40 грн.; Липень 2017 року нараховано 1\~478, 00 грн. х 1% х 31 день = 458, 18 грн.; Серпень 2017 року нараховано 1\~478, 00 грн. х 1% х 31 день = 458, 18 грн.; Вересень 2017 року нараховано 1\~889, 00 грн. х 1% х 30 днів = 566, 70 грн.; Жовтень 2017 року нараховано 1\~889, 00 грн. х 1% х 31 день = 585, 59 грн.; Листопад 2017 року нараховано 1\~889, 00 грн. х 1% х 30 днів = 566, 70 грн.; Грудень 2017 року нараховано 1\~889, 00 грн. х 1% х 31 день = 585, 59 грн.; Жовтень 2017 року нараховано 1\~889, 00 грн. х 1% х 31 день = 585, 59 грн.; Січень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 31 день = 637, 67 грн.; Лютий 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 28 днів = 575, 96 грн.; Березень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 31 день = 637, 67 грн.; Квітень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 30 днів = 617, 10 грн.; Травень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 31 день = 637, 67 грн.; Червень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 30 днів = 617, 10 грн.; Липень 2018 року нараховано 2 057, 00 грн. х 1% х 31 день = 637, 67 грн.; Серпень 2018 року нараховано 1 323, 00 грн. х 1% х 19 днів = 410, 13 грн. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти стягнення з останнього пені лише з тих підстав, що заборгованість по аліментам утворилась не з його вини; будь яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку на підтвердження суми нарахованої пені стороною відповідача до суду не надано. За викладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з 01 червня 2016 року по 19 серпня 2018 року, в розмірі 12 998 грн. 03 коп. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на\~дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням\~суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] навчається на денній формі навчання в Коледжі Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського за спеціальністю правознавство. На підтвердження понесення додаткових витрат на утримання дитини позивачем надано до суд договір №215-МС-066 про підготовку фахівця у Коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, відповідно до якого плата за надання освітньої послуги становить: 2015/2016 р.р. - 5300 грн., 2016/2017 р.р. - 6105 грн., 2017/2018 р.р. - 6995 грн., 2018/2019 р.р. - 7620 грн. Однак, суд звертає увагу, що зазначений договір укладено між Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського, в особі ректора університету професора Загірняка [PERSON] та [PERSON] в особі саме бабусі [PERSON] . Окрім того,\~матеріалами позову\~не доведена\~фінансова участь\~позивача [PERSON] \~в оплаті\~за навчання\~дитини [PERSON] ,\~оскільки зі\~змісту \~ \~ \~ \~фіскального чеку № 8142, чеку від 05 грудня 2017 року, чеку від 28 вересня 2016 року вбачається, що на виконання умов вказаного вище договору №215-МС-066 плату за навчання доньки за 2016 2017 роки у розмірі 10\~906 грн. 85 коп. було внесено саме [PERSON] , а не позивачем [PERSON] , у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для стягнення на її користь з відповідача частини зазначених витрат. Суд зазначає, що з аналізу вказаної вище норми чинного законодавства, а саме статті 185 Сімейного кодексу України вбачається право саме одного з батьків на компенсацію від того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на\~дитину, суми додаткових витрат на дитину, при цьому участь в таких витратах третіх осіб закон не визначає. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 76\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно змісту позову [PERSON] , нею було понесено витрати на реабілітацію дитини [PERSON] , на підтвердження чого надано квитанції від 17 серпня 2018 року, 16 липня 2018 року, 12 жовтня 2018 року, 25 вересня 2018 року , платіжні доручення від 15 жовтня 2018 року, від 20 червня 2018 року, 20 лютого 2018 року, 20 червня 2018 року, 02 липня 2018 року, 04 серпня 2018 року, 07 вересня 2018 року, 15 жовтня 2018 року, 17 жовтня 2018 року, 15 жовтня 2018 року на загальну суму 40\~512 грн. 07 коп. Однак, зазначені вище квитанції та платіжні доручення не містять жодної змістовної інформації щодо призначення платежів. Відповідно до\~статті 77\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~вимог статті\~80\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, з аналізу наданих позивачем зазначених вище письмових доказів у виді квитанції та платіжних доручень не підтверджується факт понесення нею витрат на реабілітацію дитини, цей факт не підтверджений жодними належними, достовірними та достатніми в розумінні статей 77, 79 та 80 Цивільного процесуального кодексу України, доказами. За викладених обставин, оскільки позивачем не надано доказів понесення нею фактичних витрат по сплаті коштів за навчання дочки [PERSON] та понесення витрат на її реабілітацію, суд приходить до висновку про відмову [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Outcome: partial