Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому вказала, що 19.08.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, на підставі якого [PERSON] позичив грошові кошти в сумі 1598600 гривень, що на той момент було еквівалентно 200000 доларів США. За змістом договору позики, [PERSON] зобовязався повернути позику до 30.08.2016 року у гривнях в сумі, що буде еквівалентна 200000 доларів США за курсом НБУ грн./долар США, який буде встановлений НБУ на дату 30 серпня 2016 року. На 30.08.2016 року встановлений НБУ курс долару США до гривні становить: 1 дол. США = 25,62 грн. 200000 доларів США х 25,62 грн. = 5124000 гривень. На теперішній час відповідач не виконав своє зобовязання по поверненню позики. Ще на початку серпня відповідач повідомив, що чекає на повернення йому зворотної фінансової допомоги від товариства, в якому він є засновником, та одразу ж розрахується, та вже наприкінці серпня відповідач запропонував відтермінувати повернення позики, оскільки в нього виникли суперечки із директором товариства щодо повернення зворотної фінансової допомоги від товариства, на що вона не погодилася. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5124000 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що його довіритель відповідач [PERSON], повідомив про домовленість з позивачкою про відстрочку виплати заборгованості. В подальшому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, і відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, та також вирішити питання про понесені судові витраті у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до письмово договору позики від 19.08.2012 року, [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1598000 грн., що еквівалентно сумі у розмірі 200000 долара США згідно курсу НБУ на день складання розписки, та зобовязувався повернути позика 30.08.2016 року у гривнях в сумі, що буде еквівалентна 200000 долара США за курсом НБУ, який буде встановлений на 30.08.2016 року. Згідно до ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобовязаний виконати свій обовязок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, визначених змістом зобовязання. Згідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. В звязку з чим суд вважає, що сума основного боргу визначається у гривневому еквіваленті до обумовленої договором позики суми в іноземній валюті з офіційним курсом НБУ на день повернення - 30.08.2016 року. Однак суд не може погодитися з розрахунком заборгованості наданим позивачем, який виходив з офіційного курсу НБУ в 1 дол. США - 25,62 грн., станом на 30.08.2016 року. Відповідно до офіційного курсу НБУ встановленого на 30.08.2016 року, 1 дол. США становить 25,488 грн., і таким чином розмір заборгованості складає: 200000 доларів США х 25,488 грн. = 5097600 гривень. Згідно до ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Згідно до ч.2 ст. 545 ЦК України належним підтвердженням виконання грошового зобовязання є наявність боргового документу у боржника, а у разі неможливості його повернення - письмова розписка кредитора про повернення боргу, яку він надає боржнику. Суду не надано доказів погашення заборгованості, або існування документально підтвердженої домовленості про відстрочку виплати заборгованості. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобовязань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачені позивачем судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial