Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з [PERSON], в якій вказала, що 14 червня 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON] Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.04.2014р. шлюб між ними розірвано, дитину [PERSON], [INFO], залишено проживати з відповідачем, а дитину [PERSON] залишено проживати з позивачкою. Зазначила, що на протязі всього періоду проживання дітей окремо вона піклувалась за дитиною, що залишилась проживати з відповідачем. Відповідач навпаки, свої обовязки по матеріальному забезпеченню не виконує, не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини, що залишилась проживати з позивачкою. У зв'язку з цим вона звернулась з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що дійсно шлюб між ним та позивачкою було розірвано рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року. За рішенням суду дитину [PERSON], [INFO], залишено проживати з ним, дитину [PERSON], [INFO], залишено проживати з матірю [PERSON] Після розірвання шлюбу вони з позивачкою домовилися про те, що утримувати дитину [PERSON], [INFO], буде він, а утримувати сина [PERSON], [INFO], буде [PERSON] Тобто відповідач стверджує, що між сторонами була домовленість по утриманню дітей кожним із батьків та вони не мають один до одного ніяких претензій. Вказав, що сина [PERSON] утримував та утримує він. [PERSON] навчається в коледжі, кошти на його утримання він перераховує йому на картку. Сина [PERSON] дійсно утримувала [PERSON] При цьому по можливості він надавав допомогу своєму сину [PERSON] як коштами, так і купував одяг. Зазначив, що не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, отримуючи відповідну допомогу, та утримує старшого сина, який навчається та не отримує стипендію, тому сплачувати аліменти на утримання молодшого сина в сумі, про яку просить позивачка, він не має можливості. Вважає, що повинен сплачувати аліменти в частці від отриманого доходу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень на утримання дитини [PERSON] до досягнення ним повноліття. Додатково зазначила, що постійно допомагає утримувати свого старшого сина [PERSON], який залишився проживати з відповідачем, про що надала до позовної заяви докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що на теперішній час не працює та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень. Також зазначив, що на його утриманні залишився старший син, який також навчається і потребує фінансової допомоги, про що піклується саме він. Підтвердив, що позивачка дійсно надавала допомогу на утримання сина, який мешкав разом з ним. Зазначив, що згоден платити аліменти на утримання меншої дитини в розмірі, передбаченому законом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, від якого мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 7, 51). Відповідно до рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Згідно з вказаним судовим рішенням дитину [PERSON], [INFO], залишено проживати з відповідачем [PERSON], а дитину [PERSON], 20.06.2001р.н., залишено проживати з позивачкою [PERSON] З довідки, виданої виконкомом Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 13.02.2018 р. № 157, вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Згідно довідки Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості № 112 від 18.04.2018 р. [PERSON] перебуває на обліку як безробітній з 16.04.2018 року (а.с. 55). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно абз. 2 частини 2 вказаної статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дитини [PERSON] аліменти від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Разом з тим суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, повинен бути меншим, ніж той, про який просить позивачка, враховуючи матеріальний стан відповідача та знаходження на його утриманні іншої дитини [PERSON], який навчається та також потребує матеріальної допомоги, що підтверджується довідкою № 276 від 05.04.2018р., виданою Київським коледжем будівництва, архітектури та дизайну, студентом якого є [PERSON] (а.с. 53, 54). При цьому суд погоджується з міркуваннями позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі, оскільки сам відповідач не заперечував, що постійного доходу на теперішній час не має. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача повинно бути стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Також відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України позивачем подано квитанцію про сплату судових витрат, які були нею понесені у звязку з розглядом вказаної справи на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. (а.с. 29). Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 250 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок. На підставі ст. ст. 180 183, 191 СК України та

Outcome: partial