Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян з дня звернення із даною позовною заявою до суду до виповнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем і у них 28.08.2009 року народився син [PERSON], та 20.10.2014 року народилася донька [PERSON], які проживають із позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними досягнуто не було, хоча він має можливість надавати грошову допомогу на їх утримання. На даний час вона ніде не працює, тому знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі і їй самій важко утримувати себе та дітей. Аліменти відповідач нікому не платить, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має. Позивач в судове засідання не зявилася, проте 27.12.2017 року подала до суду письмову заяву згідно якої просить справу слухати у її відсутності, позов просила задовольнити. Крім того, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 17.02.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 квітня 2014 року, що підтверджується заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2014 року, яке набрало законної сили. Від даного шлюбу в сторін народилися малолітні діти, а саме: син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 096999 від 09 вересня 2009 року, виданого Глібівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області та донька [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 205827 від 03 листопада 2014 року, виданого Глібівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Діти сторін по справі проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою за № 515, виданою виконавчим комітетом Глібівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 18.10.2017 року. Позивачка ніде не працює, займається доглядом дітей. Як зазначила позивач в позовній заяві відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконує свого обовязку щодо утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інших утриманців, крім дітей не має. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач на даний час ніде не працює, інших утриманців, крім дітей не має. Суд, також при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище та стан здоровя дітей, на які призначаються аліменти, можливість матеріального утримання дітей матір'ю. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду та в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, про те, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків по утриманню дітей. Враховуючи вищезазначене, вимоги ЦПК України, виходячи з матеріального становища сторін, та те, що відповідач ніде не працює, інших утриманців, крім дітей не має, суд вважає, за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян, до досягнення старшою дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривен 00 копійок. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved