Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ), накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Біляївському районі та м. Теплодар Одеської області на підставі постанови серії АА№344364 від 27.11.2006 року, та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт зазначеного об`єкту, здійснений 15.12.2006 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (обтяження №4234554). Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ). На даний час у позивача виникли проблеми з відчуженням майна через наявність арешту, накладеного на належну їй квартиру, розташовану за вищезазначеною адресою. Зазначений арешт був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.11.2006 року держаного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського району Одеської області. На день звернення до суду у позивача відсутня будь яка заборгованість по боргам перед Біляївським РЕМ АТ «Одесаобленерго». У зв`язку з чим, позивач звернулась до державного виконавця із заявою про скасування арешт, однак отримала відповідь, відповідно до якої позивачу було роз`яснено та рекомендовано звернутись до суду, оскільки у відділі виконавчої служби відсутня будь-яка інформація щодо боргових зобов`язань. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що арешт втратив свою актуальність, тому позивач вважає, що він може бути скасований. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує. \~ \~ \~ \~Від Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, а також зазначили, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на теперішній час у відділі на примусовому виконанні відсутнє відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1458 від 24.10.2006 року виданого Біляївським районним судом Одеської області боржником якого є [PERSON] . Від Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (нова назва Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі) надійшов відзив в якому зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовної заяви, крім того, дійсно, за [PERSON] рахувалась заборгованість перед АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з несплатою боргу, товариство було вимушене звернутись до Біляївського районного суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням від 27.10.2004 року (справа №2-1548) було стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Одеські електромережі» суму боргу у розмірі 895,48 грн., а також стягнуто суму державного мита у розмірі 51,00 грн. Постановою від 27.11.2006 року ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового рішення. Постановою від 27.11.2006 року в рамках даного виконавчого провадження ВДВС було накладено арешт на усе майно [PERSON] . На даний момент, згідно даних ВДВС, а також товариства, уся заборгованість повністю погашена. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.06.2020 року [PERSON] належить нерухома майно, квартира [ADDRESS] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2004 року позов ВАТЄК «Одесаобленерго» Біляївського району електричних мережах до [PERSON] про стягнення 2\~349, 94 грн. було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТЄК «Одесаобленерго» 895,48 грн. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Оспа М.Ю. відділу державної виконавчої служби у Біляївському районі та місті Теплодар від 27.11.2006 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі виконавчого листа №2-1458 виданого 24.10.2006 року Біляївським районним судом Одеської області. Відповідно до наданої копії довідки АТ «Одесаобленерго» від 25.06.2020 року за вих. №002/1-70 Біляївському міськрайонному ВДВС ГТУЮ в Одеській області було повідомлено, що заборгованість згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2004 року у справі №2-1458 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТЄК «Одесаобленерго» в особі Біляївського РЕМ суми 895,48 грн. та судових витрат в сумі 51,00 грн., а всього 946,48 грн. виконавче провадження з примусового виконання відкрито згідно постанови АА344364 від 27.11.2006 року про стягнення [PERSON] 946, 48 грн. сплачено в повному обсязі. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що загальними зборами товариства від 28.08.2020 року було прийнято рішення зокрема відносно зміни найменування - з Акціонерного товариства «Одесаобленерго» на Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі». Відповідні зміни було внесено 11.09.2020 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ат «ДТЕК Одеські електромережі» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Одесаобленерго». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2\~ст. 30 ЦПК України\~позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved