Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В позовній заві посилалась на те, що з 01 вересня 2019 року по 14 жовтня 2019 року вона зустрічалась та підтримувала інтимні відносини з відповідачем [PERSON] . Від стосунків з [PERSON] у неї народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідач відмовився визнати себе батьком дитини. На момент народження дитини та на даний час вони з відповідачем в шлюбі не перебували, тому відомості до актового запису про народження дитини були внесені в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України («зі слів матері»). З моменту народження дочки [PERSON] жодної допомоги на утримання дитини не надавав. Тому позивач просила суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини від 10 липня 2020 року за №553, зазначивши батьком дитини [PERSON] , видати їй Свідоцтво про народження дитини з врахуванням вказаних змін, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду. Рішення просила допустити до негайного виконання. Судові витрати просила покласти на відповідача. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. За клопотанням позивача [PERSON] цією ж ухвалою витребувано докази, а саме витребувано у Державної податкової інспекції у м. Полтаві (вул.Європейська,155, їй. Полтава, 36008) довідку про реєстраційний номер платника податків відповідача по справі [PERSON] та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми та джерела виплачених [PERSON] , доходів та утриманих податків у 2020 році. Цією ж ухвалою витребувано у Київського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (адреса місця знаходження: вул. Ватутіна, буд.29, м. Полтава, 36039) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису №553 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 10 липня 2020 року Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Також ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року у справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м.Київ, вул.Докучаєвська, 4). На вирішення експертів поставлено питання: -Чи є [PERSON] біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] . Цією ж ухвалою задоволено клопотання відповідача про допит в якості свідка [PERSON] . Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 56-57). Ухвалою суду від 12 січня 2021 року відновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням справи експертною установою до суду (а.с.80). Інші клопотання та заяви по суті справи сторонами суду не подавалися. Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги [PERSON] не визнав. Заперечив, що з 01 вересня 2019 року по 14 жовтня 2019 року він зустрічався та підтримував інтимні стосунки з [PERSON] . Заперечив і вагітність позивача від нього, а також його батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Тому позовні вимоги [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів вважає безпідставними (а.с.33-35) В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. При цьому посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, але після дослідження доказів у справі своє ставлення до позовних вимог змінив. Зазначив, що вимушений їх визнати, але при розгляді справи просить суд врахувати його матеріальне становище. Третя особа - Київський районний у м.Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності її представника. Заслухавши позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , про що Київським районний у м.Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) зроблено актовий запис №553 від 10 липня 2020 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.13). Відомості про батька дитини до актового запису внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 09 жовтня 2020 року №00028111449 (а.с.64-65). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові - за її вказівкою. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як передбачено ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Факт походження малолітньої [PERSON] , [INFO] від [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засідання доказами, в тому числі висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-275-2020 від 15 грудня 2020 року, відповідно до якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш, ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.69-72). Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства ( Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно роз`яснень, наданих в підпунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема про те, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] жодного доказу на спростування свого батьківства стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , не надав. З висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-275-2020 від 15 грудня 2020 року сторони погодились, його не оспорювали, доказів на спростування не надали. Тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тому позовні вимоги про внесення змін до актового запису про народження та про видачу позивачу нового свідоцтва про народження також підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері - позивача у справі [PERSON] . Відповідач, не визнаючи свого батьківства, на утримання дитини добровільно матеріальної допомоги позивачу не надавав. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Оскільки судом встановлено батьківство [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , добровільно відповідач участі в утриманні дитини не бере, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні даного рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище відповідача, підтверджене інформацією Пенсійного фонду України (форма ОК-5). Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, на час розгляду справи становить 1921 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки. Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягненні аліментів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 31 липня 2020 року - дня звернення позивача до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату правової допомоги у розмірі 800 грн. (а.с.20) та витрат на оплату експертизи в розмірі 6620,70 грн. Крім того, до судових витрат включаються витрати на її проїзд з дитиною до м.Києва та в зворотному напрямку для участі в експертизі. При цьому заслуговують на увагу пояснення позивача про те, що в силу малолітнього віку дитини в поїздці до м.Києва з метою участі в експертизі її супроводжувала інша особа, але відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України витрати на проїзд супроводжуючої особи не відносяться до судових витрат та розподілу не підлягають. Тому до розподілу суд приймає витрати позивача на її проїзд з дитиною до м.Києва в розмірі 249,78 грн. (124,89 грн. х 2), та на її проїзд з м.Києва додому - 585,52 грн. (292,76 грн. х 2), а всього 835,30 грн. Загальний розмір судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, становить 8256 грн. Оскільки позов судом задоволений в повному обсязі, судові витрати позивача підлягають до відшкодування за рахунок відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 8256 грн. 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved