Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені, з того часу вони з відповідачем мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно, тобто ухиляється від виконання обовязків покладених на нього ст.180 Сімейного кодексу України щодо матеріального утримання своєї дитини. Відповідач працює, але місце роботи та розмір його доходу позивачу невідомі. Вважає, що відповідач, на рівні з нею, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання сина, аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач до судового засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому ЦПК України та ст.11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року (а.с. 2). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згiдно зі статтею 182 Сiмейного кодексу України при визначеннi розмiру алiментiв суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, iншi обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає, що з вiдповiдача на користь позивача на утримання сина підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст.2, 5, 10-13, 34, 141, 200, 206, 258-259, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: approved