Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у відповідності до ст. ст. 526, 625, 1049-1050 ЦК України, просить суд стягнути на її користь з [PERSON], борг в сумі 27000 грн., а також судові витрати у розмірі 704,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.03.2018 року між нею та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до умов\~ якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 27000 грн, а позичальник зобовязався повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики) 27000 грн. до 16.07.2018 року.\~ У зазначений термін відповідач борг не повернув, став уникати зустрічі з позивачем, а на пропозицію про добровільну сплату боргу, повідомив про відсутність коштів. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та стягнення відповідної суми позики. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву з проханням її позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове\~засідання не\~зявився,\~у відповідності\~до ч.1\~п.2\~ст.\~131\~ЦПК України\~повідомлявся належним\~чином,\~причину неявки\~суду не\~сповістив,\~відзив на\~позовні вимоги\~ним не\~надано. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 16.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи /л.с.5/. Так, згідно укладеного між сторонами договору позики від 16.03.2018 року, [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 27\~000 грн. для особистих потреб, які він зобовязався повернути протягом 4 місяців. Станом на день звернення до суду 20.09.2018 року, борг відповідачем повернуто не було. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків від суми позики не заявляла, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, та прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 16.03.2018 року, за зобовязаннями якого повинен нести відповідальність відповідач щодо повернення усієї суми боргу, від чого він ухиляється, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача також підлягає стягненню сплачений нею згідно квитанції № 26 від 19.09.2018 року судовий збір у розмірі 704,80 грн . На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: approved