Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №9288, таким, що не підлягає виконанню. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 20.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 9288 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 170962,07 грн. з позивача. Про існування виконавчого напису нотаріуса позивач дізнався від представника Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУ юстиції у Харківській області у лютому 2018 року, після ознайомлення з виконавчим провадженням №54961119. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис було подано Відповідачем 2 разом з розрахунком заборгованості, згідно змісту якого заборгованість, яка стягується за виконавчим листом утворилася у 2012-2013 роках. Позивач вважає, що банком було спотворено відомості в Розрахунку заборгованості, бо сума щомісячного погашення складає 7% від заборгованості, а перенесення заборгованості з позиції поточної заборгованості (пільгового періоду) на позицію простроченої заборгованості (несплачений щомісячний платіж) має відбуватися кожного місяця та трирічний строк, в межах якого може бути зроблений виконавчий напис сплив ще травня-червня 2014 року, а сам напис зроблено у липні 2017 року. Також відповідач 1 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] всупереч вимогам п. 3.1 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 року, не перевірив безспірність заборгованість боржника та вчинив виконавчий напис при відсутності первинних документів, які б свідчили про отримання кредиту в спірних правовідносинах. Нотаріус не впевнився чи усі документи, передбачені чинним законодавством надав кредитор, не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив чинні норми закону України. Представник позивача в судове засідання зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, якою просив відмов у задоволенню позовних вимог, посилаючись на наступне: вчинення виконавчого напису регламентуються статтями 87-91 закону України «Про нотаріат» і главою 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 р. Для вчинення виконавчого напису представником Відповідача 2 було надано: заяву про вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 2.1 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, а також оригінал і копія кредитного договору (анкета заява позичальника); виписка з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою Відповідачем 2; копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 24.03.2008 року; підтвердження надіслання вимоги про усунення порушень кредитного договору. На підставі наданих документів було вчинено виконавчий напис від 20.07.2017 року за реєстровим № 9288. Також ПН КНО [PERSON] зазначив, що згідно п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 р., безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, затвердженим постановою Кабінет)' Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік N 1172), якій є вичерпним та який був наданий нотаріусу. При досліджені доказів наданих Відповідачем 2 для вчинені виконавчого напису відповідно до пункту 4 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ПН КНО [PERSON] було встановлено, що 11 грудня 2010 року між Позивачем ([PERSON]І.) і Відповідачем 2 (ПАТ «КБ «Приватбанк») було укладено публічний кредитний договір шляхом приєднання Позивача до його умов (підписання анкети - заяви). Окремі умови\~якого оприлюднені\~на сайті\~ПАТ «КБ «Приватбанк» https://privatbank.ua/terms. Отримання Позивачем кредитних коштів є його правом, а не обовязком та свідчить про\~його згоду\~з умовами\~кредитування. Публічний кредитний договір є укладеним з моменту отримання Позивачем кредитних коштів. Відповідачем 2 надано виписку з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою. Надана виписка є відповідним документом, що встановлює заборгованість боржника. Статтею 87 Закону України «Про Нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Крім того, Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій України не передбачено узгодження безспірності заборгованості з боржником, при вчинені виконавчого напису. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6- 158цс15 ПН КНО [PERSON] вказує, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також ПН КНО [PERSON] заперечує проти спливу строку позовної давності. З наданої виписки убачається, що з 17 березня 2011 року по 16 березня 2014 року Позивач користувався кредитами Відповідача 2 та виконував їх умови в повному обсязі. Укладений між сторонами кредитний договір є діючим і безстроковим, так як в ньому не встановлений строк його припинення. Сторони не звертались один до одного щодо його розірвання. Таким чином, Відповідач 2 як кредитодавець має право на пред'явлення вимог в будь який час. Крім того, Відповідачем 2 надано копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 11.12.2010 року та підтвердження, що 05 липня 2017 року позивачу згідно з списком згрупованих поштових відправлень пріоритетних листів : оголошеною цінністю за номером\~4 надіслана претензія від 04.07.2017 року, про наявність боргу. Перебіг позовної давності в даному випадку починається з термін\ предявлення вимоги кредитодавцем, відповідно до положення частини пятої статті 261 ЦК України. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає, що Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, пояснень по справі не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, дослідивши надані докази Позивачем та представником Позивача у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 9288 про звернення стягнення з позивача особа_1 на користь відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 170 962,07 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 430,11 ггрн., заборгованість за відсотками у розмірі 144 284,46 грн., заборгованість з пені та комісії - 3630,26 грн, заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 8117,24 грн. (а.с.7). Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1.2 ст. 1 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року (далі - Порядок), заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що 11.12.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено публічний кредитний договір шляхом приєднання позивача до його умов шляхом підписання анкети-заяви. Вказаний договір судом досліджено: на ньому міститься підпис, прізвище та ініціали позивача (а.с.37). Жодними доказами цей факт позивачем не спростовано. Оригінал кредитного договору Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» надано нотаріусу та згодом повернуто Банку, копію договору залишено в матеріалах нотаріальної справи. Таким чином, не доведено твердження представника позивача про те, що вказаний договір позивачем не підписано. Також, для отримання вищевказаного виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» надано нотаріусу розрахунок заборгованості позивача, копія якого міститься в матеріалах справи на аркушах справи 38-40. Однак, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу всупереч вищезазначеним вимогам пункту 2 Переліку банком не було надано. При цьому, розрахунок заборгованості не є випискою з рахунку боржника. Враховуючи викладене, у нотаріуса не було достатніх правових підстав для вчинення виконавчого напису №9288 від 20.07.2017 року. Посилання представника ПН КНО [PERSON] на те, що Банком надано виписку з рахунку боржника, не знайшло свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, а розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи не є випискою з рахунку в сенсі п.2 Переліку та відповідно не є належним доказом наявності заборгованості, стягнення якої провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, відповідно до вказаного Переліку. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис - визнанню таким, що не підлягає виконанню. Не можна погодитись з твердженням позивача, що Банком пропущено строк пред'явлення вимоги, водночас суд знаходить обґрунтованими доводи ПН КНО [PERSON] щодо не пропущення вказаного строку з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Укладений між позивачем та Банком кредитний договір є безстроковим та діючим, оскільки в ньому не встановлено строк його припинення та сторони не звертались один до одного щодо його розірвання. Отже, Банк як кредитодавець має право пред'явлення вимог в будь-який час відповідно до положення ст. 1049 ЦК України, якою передбачено, що, якщо договором не встановлено строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позичальником вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В матеріалах справи міститься письмова вимога Банку про усунення порушень за кредитним договором та про повернення кредиту (а.с.42), яку надіслано позивачу 05.07.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи переліком згрупованих поштових відправлень пріоритетних листів з оголошеною цінністю (а.с.42,43), отже строк строк давності повинен відраховуватись з 05.07.2017 року та відповідно банком не пропущено. Доречним є посилання ПН КНО [PERSON] на правову позицію, висловлену ВСУ в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, згідно якої безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність відповідних документів. Відтак, вказана правова позиція не спростовує вищевикладених висновків суду по те, що нотаріусом виконавчий напис вчинено за відсутності відповідних документів, передбачених Переліком, а саме: виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем. Судом досліджувались заперечення ПН КНО [PERSON] щодо того, що він не є належним відповідачем по справі. Зазначений відзив був отриманий позивачем по справі, від якого не надійшло заяви про заміну відповідача, і тому у розумінні ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості провести заміну. Крім того, у справі приймав участь належний відповідач ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved