Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 липня 2001 року між ними зареєстровано шлюб. Сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач важає, що шлюб розпався остаточно, оскільки вони не ведуть спільне господарство з травня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї стала невідповідність їх характерів та поглядів на життя, що породжувало постійні непорозуміння та складнощі у стосунках. Просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце рогляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 14 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №81 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7,8). Діти зареєстровані разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.4). Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як видно зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved