Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики зазначила, що 11 квітня 2013 року відповідач позичив у [PERSON] 15000, 00 гривень на термін два - три місяці. Договору позики та розписку сторони не складали, так як відповідач являється для позивача родичем, та [PERSON] надіялась на його порядність. З часом позивач почала дзвонити [PERSON] та просила повернути їй гроші, однак останній просив трохи почекати. Через деякий час, [PERSON] повернув позивачу 500 гривень та обіцяв, що останні гроші обов'язково віддасть. На протязі півроку [PERSON] просила повернути їй борг, однак [PERSON] говорить, що не має грошей, та він їх не поверне. У зв'язку з вищевказаними обставинами, позивач 19.12.2013 року звернулась до Сторожинецького РВ УМВС України в Чернівецькій області з відповідною заявою. Висновком про результати розгляду заяви, позивачу рекомендовано звернутись до суду. 26.02.2014 року позивач направила повідомлення [PERSON], в якому просила його повернути їй позику до 06.03.2014 року. В разі не повернення, вказала, що буде змушена звернутись до суду. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг в сумі 14 500 гривень за договором позики. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені вище, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що [PERSON] ніяких коштів в [PERSON] не позичав, позовні вимоги надумані. Просить відмовити в задоволенні даного позову. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з пояснень [PERSON], 11 квітня 2013 року відповідач позичив у позивача 15000, 00 гривень на термін два - три місяці. Письмового договору позики сторони не укладали. На підтвердження укладення договору позики та його умов у позичальника [PERSON] розписку не брала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість рече й того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Законодавець визначає певні докази, які надаються на підтвердження правовідносин на існування договору позики. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, такими доказами можуть бути: укладений у письмовій формі договір позики, та на підтвердження передання певної суми коштів повинна бути представлена розписка. В судовому засіданні позивач підтвердила, що таких документів не укладалось та не існує. Таким чином жодних доказів того, що 11 квітня 2013 року відповідач позичив у [PERSON] 15000, 00 гривень позивачем не представлено, тому у позові про стягнення боргу за договором позики, [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст. 1046,1047ЦК України,

Outcome: dismissed