Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.07.1997 року по 21.02.2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спорів стосовно міста проживання дитини між ними не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь час, що вони проживають окремо, відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день сину виповнилося 14 років, він погано пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачив його лічені рази. Також в спілкуванні з нею ніколи про нього не питає та не цікавиться. У 2009 році вона уклала шлюб з [PERSON], з цього часу вона з сином, чоловіком та донькою [PERSON], 2011 року народження мешкають разом у власній трикімнатній квартирі. Сину забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, сином, донькою та чоловіком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. [PERSON] навчається у 9-А класі загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Димитровської міської ради Донецької області. Згідно з інформацією щодо виконання батьківських обов'язків, наданою директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5, батько [PERSON] - [PERSON], протягом його навчання в школі, школу жодного разу не відвідував, не цікавився життям та навчанням сина, фінансової допомоги не надавав, дитина не бачила батька протягом останніх семи років. Сам [PERSON], розуміючи відсутність батьківського піклування та відсутність батьківської підтримки у необхідний для хлопчика час не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. Вважає, що саме бездіяльність відповідача щодо виховання, спілкування, піклування, відсутність турботи про нього свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по відношенню до нього. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.09.2003 року, відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь, на утримання сина [PERSON], аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття сина. Між тим, відповідач ухиляється від покладених на нього, у відповідності до статей 150, 180 Сімейного кодексу України, обов'язків, щодо виховання та розвитку дитини. Це, зокрема виявилося у тому, що він не цікавиться станом здоров'я та розвитку свого сина, не цікавився його долею, жодного разу не надав дитині матеріальної допомоги на її утримання, та має заборгованість зі сплати аліментів, яка згідно з довідкою Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, станом на 01.07.2014 року становить 38991,86 грн. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON]. [INFO]. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради: служби у справах дітей Жмуренко А.А. вимоги позивача підтримала, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], доцільне та відповідає інтересам дитини, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду судом справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Прокурор прокуратури м.Димитров Натеса М.М. позов підтримав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення особи, яка не з'явилась до суду. Судом встановлено, що до 21 лютого 2006 року сторони знаходились у зареєстрованому юридичному шлюбі, після чого шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12). Від спільного подружнього життя, у сторін, [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 10). Неповнолітній [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, оскільки позивач працює на посаді головного бухгалтера ВП «ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» (а.с. 13, 21). Позивач [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно (а.с. 22). Неповнолітній [PERSON], 2000 року народження, навчається в 9-А класі ЗОШ № 5 Димитровської міської ради Донецької області, перебуває на «Д» обліку у лікаря-педіатра у Димитровській центральній міській лікарні (а.с. 16,26). Згідно з інформацією керівництва дитячого закладу, щодо виконання батьками неповнолітнього [PERSON], 2000 року народження батьківських обов'язків, батько [PERSON] - [PERSON], протягом його навчання в школі, школу жодного разу не відвідував, не цікавився життям та навчанням сина, фінансової допомоги не надавав, дитина не бачила батька протягом останніх семи років. (а.с. 25). Відповідач ухиляється від передбаченого законодавством обов'язку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, в результаті чого з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення суду від 29.09.2003 року стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача (а.с. 27,28,29). Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка згідно з довідкою Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, станом на 01.07.2014 року становить 38991,86 грн. (а.с.27). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за час його мешкання за даною адресою скарг від сусідів не надходило (а.с.19). З 15.07.2014 року відповідач працює водієм за цивільно-правовим договором в комунальному підприємстві «Автобаза №1», за період роботи зарекомендував себе дисциплінованим, відповідальним та старанним виконавцем покладених на нього обов'язків, в термін виконує доручення ат розпорядження керівництва (а.с.20). Відповідач здоровий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.с. 14,15). Згідно з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради, за результатами розгляду всіх документів, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1978 року народження щодо його неповнолітнього сина [PERSON], 2000 року народження (а.с. 33-34). Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч.ч.1-3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач, всупереч встановленим Конвенцією про права та захист дитини положенням, ст.150 СК України, не бажає надавати дитині повний і гармонійний розвиток в сімейному оточенні, не турбується про її добробут і розвиток, ухиляється від належного утримання та виховання своєї дитини. Крім того відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], що є умисним кримінальним правопорушенням щодо дитини. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов'язки. Відповідач [PERSON] ухилився від всіх зазначених обов'язків щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина, не цікавлячись його життям, умовами проживання, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, переклавши свої батьківські обов'язки в повному обсязі на матір. В судовому засіданні, на підставі даних, наданих позивачем, медичною установою, органу опіки та піклування Димитровської міської ради встановлено, що відповідач здоровий, працює, мав можливість матеріально забезпечувати неповнолітню дитину. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов'язків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов'язками, тому задля захисту інтересів неповнолітнього [PERSON], 2000 року народження, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. На підставі ст.ст.150, 164 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved