Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору найму житла в будинках державного і громадського житлового фонду від 24.05.2005 року та виписки № 148 з протоколу № 2 від березня 2005 року, вона є наймачем квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, крім неї та її неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження, зареєстрований її рідний брат відповідач [PERSON] . Останній з березня 2005 року за вказаною адресою не проживає, залишив квартиру, місце його мешкання їй не відоме, оскільки він працює та мешкає в інших містах України. Вказані обставини в їх сукупності, на її переконання, є свідченням втрати [PERSON] права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким йому ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує її права як наймача та змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] . до зали судового засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з прийняттям рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На підставі договору найму житла в будинках державного і громадського житлового фонду від 24.05.2005 року та виписки № 148 з протоколу № 2 від березня 2005 року, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . (а.с. 5, 6-7) Відповідно до довідки виданої головою ОСББ «Каспійська 10-КР» від 23.03.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , син позивача [PERSON] , та відповідач [PERSON] (а.с. 4). Факт реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджується також довідкою з відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (а.с. 20.) Крім того, як вказувала позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9) та свідоцтвом про одруження (а.с. 10), відповідач [PERSON] є рідним братом позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння. Як вказувала позивач, відповідач [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживає тривалий час, оскільки залишив квартиру та його місце проживання їй не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку [ADDRESS] від 18.05.2019 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] з березня 2005 року в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку не мешкає (а.с. 12). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останнього не відоме. Він добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 6 місяців за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з березня 2005 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи її майнові права, вона вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених нею вимог. Крім того, 16.08.2019 року відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позову, в повному обсязі (а.с. 26). Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням визнання відповідачем позивних вимог, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved