Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 2009 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1137. Зазначає, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Окрім цього позивач просить суду про стягнення з відповідача на власну користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову зазначає, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей та не надає матеріальну допомогу. У судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити з мотивів викладених у ньому. Представник відповідача та відповідач в судове засідання з`явився, ще у підготовчому судовому засіданні позов визнав частково - не заперечує вимогу про необхідність утримання дітей сторін спору, проте вважає запитувану позивачкою суму не підйомною для відповідача зважаючи на майновий стан та стан здоровя. Вимогу про розірвання шлюбу заперечив. Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2009 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1137. Від шлюбу у сторін є спільні діти - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, наполягає на розірванні шлюбу, незважаючи на вжиті судом заходи для примирення сторін справи, категорично заперечує можливість помиритися з метою збереження шлюбу і сімї, зазначивши про тотальну залежність відповідача від алкогольних напоїв та застосування сили до позивачки. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Діти сторін спору проживають спільно з позивачкою окремо від відповідача на орендованій квартирі, та перебувають на повному утриманні позивачки; відповідач натомість живе окремо в [ADDRESS] , перебуває на обліку як безробітний, в лютому 2019 року в приватній клініці відповідачу проведене протиалкогольне кодування мозку. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що діти сторін спору проживають та перебувають на постійному утримані позивачки; відповідачем не надано суду доказів надання позивачу матеріальної допомоги на спільних дітей на постійній основі. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становитиме : з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., а для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 июня - 2027 грн., с 01 июля пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, стан здоров`я відповідача, його вік, незважаючи на відсутність постійного доходу, матеріальне становище сторін спору, обов`язок батька утримувати дитину, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню малолітніх дітей, а тому мають місце порушення прав дітей, що підлягають до судового захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 09.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановляючи рішення на суд покладається обов`язок здійснення розподілу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду у спорах про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, то у даному випадку, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути 768, 40 грн. судового збору в дохід держави; окрім цього з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену при зверненні до суду суму судового збору 768, 40 гривень.

Outcome: partial