Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.08.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO] На теперішній час сторони разом не проживають. Оскільки дитина постійно проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно зі свідоцтвом про шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26 серпня 2015 року, про що складено актовий запис №651 (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №704420, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецькій області 15 березня 2016 року, [PERSON] народився 09.03.2016 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №519 (а.с.6). Згідно з інформацією про кількість зареєстрованих осіб від 03.01.2018 року вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: вул.Гранітна, 144-136, місто Маріуполь, Донецька область разом з дитиною [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в даному випадку не порушує нічиїх прав. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ці витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 180 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved