Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання останнього. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється рідною сестрою [PERSON] та призначена його опікуном. Вони проживають разом в сел.Нова Прага Олекснадрійського району, [PERSON] навчається в Новопразькій спеціальній загальноосвітній школі. Їхня мати [PERSON] з 2016 року з ними не проживає, участі у виховані та матеріальному забезпеченні сина - не приймає, місце її проживання невідоме. На даний час відповідач знаходиться в розшуку. Оскільки вихованням та утриманням [PERSON] займається вона, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання останнього. До розгляду справи по суті позовних вимог, 31 січня 2018 року від представника третьої особи Олександрійської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування надійшли пояснення, відповідно до яких на підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 11 квітня 2017 року №156-р малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування в зв'язку зі смертю батька [PERSON] та перебуванням у розшуку матері [PERSON] [PERSON] на території смт.Нова Прага Олекснадрійського району не проживає, що підтверджується довідкою селищної ради, утриманням та вихованням сина не займається, участі у його розвитку та житті не приймає. Згідно довідки Новопразької спеціальної ЗОШ-інтернат від 01.09.2017 року протягом 2016-2017 навчального року [PERSON] навчанням свого сина [PERSON] не цікавилась, батьківські збори жодного разу не відвідувала, вчителям не телефонувала, будь-якої участі у житті дитини не приймала. [PERSON] з 14.04.2017 року перебуває під опікою в сім'ї старшої сестри [PERSON], [INFO], яка займається його вихованням і утриманням та якою, за місцем проживання, створено всі умови для цього. Враховуючи викладене, Олександрійська районна державна адміністрація прийшла до висновку, що факти свідомого ухилення [PERSON] від покладених на неї батьківських обов'язків доведені: вона не займається вихованням сина, не цікавиться його навчанням, не вітає його зі святами та днями народження, не відвідує, жодним чином матеріально не утримує, отже вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнути з неї на користь опікуна аліменти на утримання сина. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позові підстав, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи Олександрійської районної державної адміністрації - Гаркуша О.М. підтримала заявлені позивачем вимоги, вважає, за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути аліменти на утримання сина. Відповідач в судові засідання, призначені на 11 січня 2018 року, 02 лютого 2018 року та 20 лютого 2018 року, жодного разу не з'явилася. Повістки про виклики в судові засідання, які було направлено відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, а саме: [ADDRESS], повернулись на адресу суду: на 11.01.2018 року з відміткою «тимчасово відсутній», на 02.02.2018 року - «не проживає», на 20.02.2018р. - «знаходиться в розшуку, за даною адресою не проживає». При цьому, згідно довідки управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 20.11.2017р. відповідач зареєстрована за вказаною адресою. Крім того, виклики відповідача в судові засідання, призначені на 02.02.2018 року та 20.02.2018 року, було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, показання свідка [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області 20.10.2008 року, актовий запис №50. Згідно розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 11 квітня 2017 року №156-р [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки останній залишився без батьківського піклування в зв'язку зі смертю батька [PERSON], (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району 03.04.2017р.) та перебуванням у розшуку матері [PERSON].(довідка Олександрійського РВП ОВП ГУ НП України в Кіровоградській області від 07.04.2017 року №24/2378/114-17). Починаючи з квітня 2017 року неповнолітній [PERSON] був тимчасово влаштований в сім'ю старшої сестри [PERSON] Відповідно до розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 квітня 2017 року №164-р [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], призначено опікуном (піклувальником) над дітьми, позбавленими батьківського піклування: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як свідчить довідка №1643 від 04.04.2017 року, видана виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але тривалий час на території Новопразької селищної ради не проживає. Відповідно до довідки-характеристики №3185 від 01.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району, [PERSON] неодноразово була помічена у стані схожому на алкогольне сп'яніння. За місцем реєстрації проживала разом з чоловіком та дітьми, утримувала себе за рахунок тимчасових заробітків. В квітні 2016 року залишила сім'ю та виїхала на тимчасові заробітки, відтоді зв'язок з нею втрачено. З червня 2016 року перебуває у розшуку, на даний час місце її перебування не відоме. Згідно довідки Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів від 01.09.2017 року №600, [PERSON], якого було зараховано до школи на підставі заяви батька [PERSON], висновку медико-педагогічної комісії №47/25 від 31.05.2015 року, путівки Управління освіти, наук молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації №146 від 31.08.2015 року, навчається в зазначеному навчальному закладі з 01.09.2015 року. Протягом 2016-2017 навчальних років мати [PERSON] - [PERSON] жодного разу сина в навчальному закладі не відвідувала, на зв'язок з ним не виходила, жодної матеріально допомоги на його утримання не надавала. Відповідно до висновку Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області №01-26/395/1 від 20.09.2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів, встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 19.09.2017 року, точку зору [PERSON], з приводу зазначеного питання, встановити не виявилось можливим в зв'язку з не проживанням останньої на території району. Комісія, врахувавши факт відсутності батьківського піклування з боку [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], а саме, тривале проживання окремо від дитини, відсутність батьківської турботи та ласки, відсутність матеріального утримання, зацікавленості життям та навчанням дитини, ігнорування основних батьківських обов'язків, вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на виховання та утримання сина, на користь опікуна над дитиною - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], [INFO], до реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], мала прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району 29 квітня 2017 року, актовий запис №7. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в сел.Нова Прага Олександрійського району, неподалік від будинку позивача. Настільки йому відомо, відповідач в березня 2016 року виїхала на заробітки до м.Києва і більше в селищі не з'являлась. Після смерті батька [PERSON] опікується його старша сестра [PERSON], яка є позивачем по справі. Він неодноразово приходив до них в гості, живуть добре, хлопчик завжди доглянутий. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не забезпечує його матеріально, не спілкується з ним, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого малолітнього сина, фактично переклавши цей обов'язок на позивача та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, передбаченими ст.150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], що сприятиме захисту інтересів дитини. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, відповідач зобов'язана утримувати свою дитину незалежно від факту позбавлення її батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] на користь опікуна [PERSON] також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь держави в сумі 640,00 грн. та на користь позивача в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved