Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, що був уточнений 11.03.2019 року в якому зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді провідного юрисконсульта та була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України 06.08.2018р. У день звільнення з нею не було проведено розрахунок. Заборговану заробітну плату та середній заробіток за період з 06 серпня 2018 року по 3 грудня 2018 року вона отри мала відповідно до рішення суду 462/5653/18 лише 28 січня 2019 року. Вважає, що відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за невчасний розрахунок при звільненні за період з 3 грудня 2018 року по 28 січня 2019 року , що становить згідно до проведеного нею розрахунку 50409,17грн. На підставу своїх вимог надала копію трудової книжки, довідку про заборгованість заробітної плати в сумі 37435,35грн., виписку АТ КБ «ПриватБанк» по надходженням по картці від 11.03.2019 р. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач на позовну заяву надав відзив, яким не визнав позовні вимоги, зазначив, що аналогічна позовна заява вже перебувала на розгляді в суді, 3 грудня 2018 року судом було прийняте рішення, воно не було оскаржене. У якості доказів до відзиву надав довідку №07 від 3.01.2019р , згідно якої розмір заборгованості заробітної плати у позивача становить 37435,35грн., довідку №08 від 3.01.2019р., якою встановлений середній заробіток відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП 20258, 94грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова відкрито спрощене позовне провадження за даною позовною заявою без виклику сторін. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Дослідивши всі\~обставини по\~справі та\~перевіривши їх\~доказами,\~суд дійшов\~висновків про\~часткове задоволення\~позову з\~наступних підстав.\~ Згідно із ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст..81\~ч.1\~ЦПК кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За ст..79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії трудової книжки позивач наказом №203 к від 20.04.2017р. прийнята на роботу ДП ЛДЗ «Лорта» старшим юрисконсультом та звільнена за власним бажанням 6.08.2018р. Згідно до довідки ДП ЛДЗ «Лорта» розмір заборгованості заробітної плати у позивача при звільненні становить 37435,35грн., Сторонами стверджується, що заборгована заробітна плата та середній заробіток за період з 6 серпня 2018 року по 03 грудня 2018 року позивач отримала відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова №462/5653/18 . Згідно до наданої позивачем виписки банку від 11.03.2019 року розрахунок заборгованості у розмірі 55591, 47 грн. відбувся 28.01.2019 р. Частиною 1 ст.\~94\~КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).\~ Таким чином, оскільки остаточний розрахунок з позивачем за рішенням суду був проведений тільки 28 січня 2019 року, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час фактичної затримки виплати. Разом з тим , суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення на її користь 50409,17грн., виходячи з кількості робочих днів за період затримки, починаючи з 4 грудня 2018 року (після дня ухвалення рішення суду) та по 27 січня 2019 року (разом 34 роб.дн.), та враховуючи встановлений судом розмір середньоденної заробітної плати позивача на день її звільнення за рішенням суду, а саме : 211, 66 грн. Суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає сума у розмірі 7196,44грн. ( 211,66 грн. х 34 роб.дн.) з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» був звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial