Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2014 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, відповідач змінив місце роботи, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. Малолітня [PERSON] хворіє на дифузний ендемічний зоб І ступеня, має порушення постави, у звязку з чим потребує додаткових витрат на лікування. Сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. Більше того, на час звернення позивача із позовом в суд заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 29\~794, 50 грн. [PERSON] вважає, що вона вправі ставити питання про зміну розміру аліментів і просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 26.09.2014 року, визначивши його в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дочкою повноліття. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2012 р.). У даному шлюбі у них народилася дочка: [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №142017, видане 29 липня 2011 року Відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції). Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. 26 вересня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 03.09.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно, наявного при матеріалах справи, розрахунку заборгованості по аліментах від 03.08.2017 року, за [PERSON] рахується заборгованість станом на 01.08.2017 р. у розмірі 29\~794,50 грн. 28.09.2017 року до Єдиного державного реєстру досудового розслідування внесено відомості по факту злісного ухилення [PERSON] від сплати аліментів, за ч.1 ст.164 КК України. Згідно інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні №638 від 22.06.2016 р., [PERSON] знаходиться на обліку в поліклінічному відділенні ТМДКЛ. По результатах диспансеризації в дитини: порушення постави та дифузний ендемічний зоб І ступеня. Рекомендовано: лікувальна фізкультура, заняття в групі корегуючої гімнастики та прийом препаратів йоду для профілактики зобу. Зі слів позивача, відповідач із 23.03.2017 року працевлаштований в ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» на посаду водія автотранспортних засобів у відділ адресного обслуговування Тернопільського операційного відділення. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON], на підставі рішення суду, зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, однак заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.08.2017 р. становить 29\~794,50 грн. Розмір аліментів є незначним та не задовольняє мінімальних потреб дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи те, що, встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, на даний час є не значним, здоров»я неповнолітньої дитини, це є підставою для зміни розміру аліментів, а тому суд, на підставі ст. 182 СК України, із врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини та платника аліментів, того, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2018 року становить 1\~860 грн., вважає, що слід змінити розмір аліментів та стягувати із [PERSON]. в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 (одна третя) частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: partial