Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 07.06.2010 року між нею і відповідачем розірвано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції, актовий запис №23. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Глибоцького районного суду від 29.12.2014 року вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 600 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Дитині на даний час виповнилось 13 років, а тому відповідно збільшились і її потреби на одяг, харчування, навчання. Крім того, на даний час донька проходить ортодонтичне лікування, вартість якого складає 50\~000 грн. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та змінити розмір аліментів, стягнених з відповідача [PERSON] рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.12.2014 року, стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить суд стягнути із відповідача додаткові витрати на ортодонтичне лікування неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] в сумі 25\~000 гривень. 14.05.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній вказує на те, що він в добровільному порядку виконує рішення суду і сплачує позивачці аліменти на утримання дитини. Крім того, на його утриманні перебуває його донька 2018 року народження, дитина хворіє і потребує витрат на лікування. Вважає, що обґрунтування позивачки щодо збільшення аліментів є несуттєвими і такими, що підлягають сумніву. Крім того, непідтвердженими є посилання позивачки на необхідність ортодонтичного лікування неповнолітньої доньки та визначений у позові розмір. Зважаючи на вищевикладене, просить суд відмовити позивачці у позові та стягнути із останньої на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду відповідь на відзив, в якій посилається на те, що обов`язком батьків є утримання своїх дітей, а тому відповідач зобов`язаний утримувати не тільки меншу дочку від його другого шлюбу, а й старшу - від їхнього спільного шлюбу. Щодо обґрунтованості збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання доньки, то зазначені обставини підтверджені довідкою від лікаря та квитанціями про сплату ортодонтичного лікування дитини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.06.2010 року підтверджується розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Глибоцького районного суду від 29.12.2014 року вирішено стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно до досягненя дитиною повноліття. Довідкою №1526 від 15.04.2019 року підтверджується, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] і на її утриманні перебуває донька [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] від 15.04.2019 року, [PERSON] , 2006 року народження, проходить ортодонтичне лікування, вартість якого складає 50\~000 грн. Згідно квитанцій про сплату лікування від 12.04.2019 року, 15.04.2019 року, 16.04.2019 року, 17.04.2019 року та 18.04.2019 року [PERSON] оплатила лікування дитини, загальна вартість якого складає 50000 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Ії батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №0000505999 від 02.04.2018 року [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» від 06.05.2019 року, у [PERSON] діагностовано захворювання опорно-рухової системи. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 192\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу\~України мінімальний розмір аліментів для дитини відповідно віку, а також те, що раніше визначений рішенням Глибоцького районного суду від 29.12.2014 року розмір аліментів в сумі 600 грн., як і його індексація органами ДВС, на даний час не здатні забезпечити мінімальної забезпечувальної функції для належного утримання, виховання, навчання, психологічного та фізичного розвитку тринадцятирічної дитини. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим позивачкою не надано будь-яких доказів матеріального стану відповідача, а як наслідок не доведено можливість сплати ним аліментів саме в розмірі, визначеному в позовних вимогах. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в цій частині. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування малолітньої доньки в сумі 25000 гривень, суд приходить до висновку про задоволення даних вимог з наступних підстав. За змістом ст.185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв`язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. Обґрунтовуючи свої висновки щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає, що батьки повинні брати участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою Сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. На думку суду, позивачкою належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доведено як розмір додаткових витрат у зв`язку з ортодонтичним лікуванням малолітньої дитини, так і факт оплати таких витрат. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково, а вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial