Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 5252,98 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Позов мотивований тим, що позивач є потерпілою по кримінальному провадженні, в якому відповідач є обвинуваченим у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.185 КК України. Діями відповідача позивачу спричинена матеріальна шкода, яка виразилась у витратах на лікування та придбання медикаментів на загальну сумі 5252,98 грн., та моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 30.06.2020 року у справі № 286/606/20, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання з покаранням, призначеним вироком Житомирського апеляційного сулу від 02.03.2020 року, остаточне покарання визначено у виді трьох років шість місяців позбавлення волі; строк відбування покарання вирішено рахувати з 12.12.2020 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення день за день; запобіжний захід стосовно [PERSON] у виді тримання під вартою залишено до вступу вироку у законну силу, але не довше ніж до 28.08.2020 року. Зокрема судом у кримінальному провадженні встановлено, що 30.01.2020 року, близько 11.30 год., в [ADDRESS] , [PERSON] , повторно, умисно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, пройшов на подвір`я домогосподарства [PERSON] , де біля входу до будинку виявив ключ від вхідних дверей, яким відчинив їх та проник до приміщення житлового будинку, в якому з полиці дерев`яного буфету у першій житловій кімнаті таємно викрав належні [PERSON] золотий ланцюжок, масою 2,86 г, вартістю 3551,66 грн. та золотий підвіс, масою 1,37 г, вартістю 1701,32 грн., після чого з викраденим вийшов з будинку, тим самим розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, [PERSON] таємно виклав чуже майно, чим заподіяв потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 5252,98 грн. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що відповідачем відносно позивача вчинені злочинні дії, якими заподіяно матеріальну шкоду на суму 5252,98 грн., та доведено його вину. Звертаючись із позовом в суд, позивач вказала, що діями відповідача їй спричинена не лише матеріальна шкода, яка виявилась у вартості викладеного майна на загальну суму 5252,98 грн., а також їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 10000 грн. З огляду на встановлені дослідженням доказів обставини справи та доведеність вироком суду протиправності дій відповідача, та його вини у вчиненні злочину, наявності безпосереднього причинного зв`язку між винними неправомірними (протиправними) діями вказаної особи та завданою позивачу матеріальною шкодою, яка виявилася у вартості викладеного майна, та моральною шкодою, яка виявилася у душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки відповідача, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Досліджуючи питання розміру заподіяної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд дійшов висновку про доведеність розміру матеріальної шкоди в сумі 5252,98 грн. вироком суду. Тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі позову підлягають задоволенню повністю. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з тривалості та глибини душевних страждань, часу вимушених змін у життєвих зв`язках позивача та відсутності доказів щодо розміру заподіяної моральної шкоди. Проте, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягатиме стягненню, слід зменшити. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 6000 грн. А отже, в решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому

Outcome: approved