Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, за актовим записом № 22. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Шлюб з [PERSON] бажає розірвати, оскільки в останні роки спільне подружнє життя у них не склалися, з'явилися непорозуміння, почуття любові та поваги у них не має, у них різні характери та погляди на життя; відповідач постійно пиячить, матеріально сім'ї не допомагає, часто піднімає на неї руки, ображає; вихованням та навчанням дітей взагалі не займається та не цікавиться, а діти взагалі не сприймають його як батька. Вона ([PERSON]П.) намагалася всіма силами зберегти сім'ю, однак було безрезультатно. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] за актовим записом № 22 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Бубряк, дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на вихованні при матері [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії І-ФМ №024773 виданого 16 листопада 2002 року, виконкомом Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між відповідачем - [PERSON] та позивачем [PERSON], зареєстровано шлюб 16 листопада 2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №22 (а.с.4). У сторін народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №151168 видане виконкомом Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 10 вересня 2003 року (а.с.5), та [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №003030 виданого виконкомом Верхньоворітської сільської ради Воловецького району, Закарпатської області 17 лютого 2005 року (а.с.6). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дітей, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок, як батька - дітей утримувати та надавати їм матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Бубряк». Неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved