Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 24 квітня 2015 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №124; судові витрати стягнути з відповідача на її користь; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивувала тим, що 24 квітня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №124. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала. Позивач зазначає, що шлюбно сімейні відносини між подружжям було припинено приблизно з листопада 2017 року з підстав конфліктів, що виникали в сім`ї, під час яких відповідач ображав дружину в присутності дитини позивача від першого шлюбу, та зазначена обставина негативно впливала на здоров`я та виховання дитини. На даний час сторони проживають окремо. Згідно змісту позову, відповідач не вчинив ніяких дій щодо поновлення шлюбно сімейних стосунків. [PERSON] вказує, що вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, сім`я розпалась. У зв`язку із тим, що відповідач не бажає розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану, позивач і вимушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення, за змістом якого просив шлюб розірвати, однак за інших причин, аніж зазначених [PERSON] в позові. Відповідач зазначив, що під час спільного проживання у шлюбі з позивачем він працював, повністю оплачував потреби родини, в той час, як дружина вживала алкогольні напої та вела аморальний спосіб життя, витрачала зароблені ним кошти на власні потреби. Шлюбно сімейні стосунки погіршилися після гибелі їхньої спільної дитини, яка мала місце 24 вересня 2016 року, та вину за яку [PERSON] покладає на позивача. Окрім того, згідно змісту заперечення, відповідач просив суд зобов`язати [PERSON] повернути йому особисті речі, а також судові витрати покласти на позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Представник позивача [PERSON] адвокат Гонсевич Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що позивач не має наміру щодо поновлення шлюбних сторін, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, одночасно заперечуючи проти зазначених в позові обставин, що стали підставою для розірвання шлюбу, а також зазначив, що фактично подружжя проживає окремо з 08 березня 2018 року. Вислухавши думку представника позивача [PERSON] адвоката Гонсевич Н.С., думку відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 квітня 2015 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №124, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із врахуванням наданих в судовому засіданні пояснень з приводу обставин, що є підставою для розірвання шлюбу, та досліджених наданих сторонами доказів, суд вважає достовірно доведеним той факт, що подальше спільне життя позивача та відповідача як подружжя суперечить їх інтересам, а відтак збереження шлюбу за даних умов є неможливим, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними письмовими доказами справи у вигляді копії паспорту позивача серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , що позивач після реєстрації шлюбу з відповідачем прізвище не змінювала. \~ \~ \~ \~Суд не приймає до уваги вимоги відповідача, викладені в його письмовому запереченні (а.с. 39) щодо зобов`язання позивача [PERSON] повернути його особисті речі, а саме водійські права, одяг та будівельні інструменти, оскільки такі вимоги заявлено в порушення вимог статей 193, 194 Цивільного процесуального кодексу України, які регламентують порядок звернення до суду із зустрічним позовом. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, \~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Таким чином, приймаючи до уваги зміст наданої позивачем квитанції №812 від 03 січня 2019 року, за змістом якої вбачається, що останньою було оплачено кошти за складання позовної заяви, враховуючи факт неодноразової участі адвоката Гонсевич Н.С. в судових засіданнях з розгляду справи, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та правничої допомоги в розмірі 400 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved