Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , що укладений між нею та відповідачем [PERSON] у 2008р. та посвідчений державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В. Свої вимоги мотивує тим, що вона лише в травні місяці 2018р. з`ясувала, що між нею та донькою був укладений саме договір дарування, замість договору довічного утримання. Під час укладення договору вона з відповідачем домовлялася про те, що вони з чоловіком передають дочці квартиру, а остання в свою чергу зобов`язалася доглянути їх, забезпечити належний догляд. Також зазначає про те, що після підписання даного договору дочка запропонувала батькам жити в однокімнатній квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, а вона буде мешкати у двокімнатній квартирі, з чим вони погодились. Позивач стверджує, що житлово-комунальні послуги сплачує за обидві квартири з їхніх з чоловіком пенсійних карт. Крім того, відповідач [PERSON] жодного разу не допомагала батькам, ні продуктами харчування, ні ліками, ні доглядом за ними, а вони являються пенсіонерами з інвалідністю, а [PERSON] втратив зір. Таким чином свої зобов`язання щодо забезпечення їх належним доглядом відповідач не виконує, крім того наразі має намір відчужити вищевказану нерухомість, на підставі чого просить задовольнити позов, оскільки вони з чоловіком можуть залишитись без житла. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, яка була повідомлена належним чином про місце і дату розгляду справи, надавши до суду письмовий відзив на позов, в якому вказала наступне. Так, 02.04.2009р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS] . Відповідач звертає увагу суду на те, що спірний договір укладався між ними саме як договір дарування, та при його укладенні були дотримані інтереси сторін, волевиявлення було вільним і усвідомленим, умови зрозумілими та відповідали їх реальній домовленості, зафіксовані усі істотні умови договору, про що й зазначено в останньому. Таким чином, позивач та її чоловік [PERSON] розуміли зміст угоди та те, що укладається саме договір дарування, а не договір довічного утримання. Також [PERSON] зазначає, що вона є єдиною донькою позивача, остання вирішила одразу розпорядитися своєю нерухомістю та здійснити договір дарування на свою доньку. Стан здоров`я позивача на момент укладення даного договору відповідав її віку, та не було необхідності у догляді за нею та сторонній допомозі, обіцянок з боку відповідача щодо утримання батьків не було. Крім того, дохід [PERSON] та її чоловіка дозволяв утримувати їх. Квартира за спірним договором дарування на момент укладання договору дарування не була єдиним житлом позивача, станом на 02.04.2009р. вона володіла також квартирою [ADDRESS] . Після укладення угоди дарування нерухомість фактично була передана новому власнику - відповідачу, згодом відбулось переоформлення особового рахунку з оплати комунальних послуг, електричної енергії, водопостачання та ін. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що вона помилилась щодо правової природи правочину з посиланням на ч.1 ст. 229 ЦК України, та те, що існували обставини, зумовлюючі визнання вказаного договору дарування недійсним, зокрема, що на час його укладення позивач мала намір укласти договір довічного утримання, те, що вона невірно сприймала фактичні обставини угоди, які вплинули на її волевиявлення. Також, відповідач стверджує, що після підписання спірного договору вона не пропонувала позивачу та її чоловіку проживати у квартирі [ADDRESS] , оскільки останні проживали за вказаною адресою з 2002/2003рр., отже переїздити потреби у них не було. Комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] сплачувала відповідач. З 28.02.2018р. зазначена нерухомість на підставі договору дарування належить [PERSON] Отже, відповідач заперечує той факт, що позивач не знала про те, що підписує договір дарування, вважаючи його договором довічного утримання, а також те, що їй стало відомо про вказані обставини лише у травні 2018р. В зв`язку з наведеним, [PERSON] просить відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову [PERSON] , підтримавши відзив [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні виразив про свою згоду щодо задоволення позовних вимог позивача, вважаючи їх доцільними. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, яка була повідомлена належним чином про місце і дату розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позову. У своїх письмових поясненнях, адресованих суду [PERSON] . зазначила, що позивач у справі є її бабусею та на момент укладення спірного договору дарування між останньою та її матір`ю [PERSON] , взагалі не було розмови з приводу укладення договору довічного утримання. Крім того, на час укладання договору дарування між сторонами, у позивача не було необхідності у догляді й сторонній допомозі, розмов та обіцянок зі сторони відповідача з приводу утримання [PERSON] з чоловіком також не було. З 1993р. позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , з 1997р. по 2002/2003рр. вони фактично проживали у будинку, що був власністю позивача та знаходився у СК « Енергетик » в м. Теплодарі , та з 2002/2003рр. на день укладання спірного договору [PERSON] з чоловіком проживали у квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності її матері. Також вказала про те, що підтримує всі доводи відповідача, викладені у її відзиві. У позивача не було підстав помилитись щодо суті правочину, тим паче нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри сторін правочину до підписання сторонами відповідного договору. Таким чином, вважає, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування її позову, а тому просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши позивача, представника відповідача, третю особу [PERSON] допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити повністю, за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.04.2009р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS] , та посвідчений державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В. За умовами даного договору [PERSON] (дарувальник) передала, а [PERSON] (обдаровуваний) прийняла в дар вказану двохкімнатну квартиру. Згідно п. 5 спірного договору сторони підтвердили, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Як визначено у п.6 договору дарування сторони засвідчили, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються дарування квартири; будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, не мають правового значення. У відповідності до п. 7.1 дарувальник довів до відома обдарованого, а останній взяв до уваги той факт, що дарування квартири за цим договором вчиняється за письмовою згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено. За п. 8 договору дарування, зміст ст.ст. 182, 210, п.2 ст. 383, п.3 ст. 640, 721, 722 Цивільного кодексу України, ст.ст. 65, 74 Сімейного кодексу України, сторонам роз`яснено. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №660. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22485440 від 15.04.2009р., сформованого Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (на підставі договору дарування від 02.04.2009р.). Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 12.02.2001р., виданого Теплодарським УПСЗН, [PERSON] є пенсіонером за віком, та дитиною війни. [PERSON] , 1937 року народження, є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню, про що свідчать: довідка серії ВТЭ-19 №010266 від 02.07.1991р., та відповідне посвідчення. Крім того, як вбачається з довідки УПСЗН виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 18.09.2018р. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як «Дитина війни», отримує пільги на житлово-комунальні послуги. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №127553668 від 14.06.2018р., квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] [INFO] на підставі договору дарування від 02.04.2009р., посвідченого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області. Згідно ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 14.06.2018р. на підставі заяви [PERSON] та її представника, постановлено накласти арешт на нерухоме майно, а саме на вищевказану квартиру, що належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] . Про виконання даної ухвали суду свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2018р. Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Згідно акту майстра жилого фонду ТОВ ЖЕБП «Наше місто» [PERSON] від 06.09.2018р., складеного в присутності свідків-сусідів, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак з 1997 року по теперішній час за зазначеною адресою не проживають. З договору дарування квартири від 28.02.2018р., посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В., вбачається про те, що [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність, а [PERSON] (обдаровувана), прийняла у власність двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Даний договір зареєстровано в реєстрі за №126. Та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115674210 від 28.02.2018р., сформованого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, зазначена нерухомість зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (на підставі договору дарування квартири від 28.02.2018р.). За ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 24.09.2018р. постановлено витребувати з Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області належним чином засвідчену копію договору дарування квартири [ADDRESS] , укладеного 02.04.2009р. між [PERSON] та [PERSON] . На підставі ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 24.09.2018р. залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON] (на стороні відповідача); зазначеним особам надано строк для подання пояснень щодо позову або відзиву на позов. Згідно ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 24.09.2018р. постановлено викликати та допитати в якості свідків у даній справі: державного нотаріуса Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області - Панасюк А.В. та відповідача [PERSON] За ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 24.09.2018р. постановлено витребувати: з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі інформацію щодо розміру пенсії у період з 01 червня 2008р. по 01 червня 2009р. [PERSON] та [PERSON] ; з Роздільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області інформацію щодо розміру доходу на колективному підприємстві «ЕЛЕКТРОПІВДЕНЗАХІДМОНТАЖ-11» [PERSON] у період з 01 червня 2008р. по 01 червня 2009р. 16.10.2018р. Роздільнянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області направила до суду повідомлення та відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.04.2008р. по 30.06.2009р. 25.10.2018р. на виконання ухвали суду від 24.09.2018р. від Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшла інформація щодо розміру пенсії у період з червня 2008р. по травень 2009р. [PERSON] (загальний розмір пенсії за вказаний період - 7722 грн. 50 коп.) та [PERSON] (загальний розмір пенсії за вказаний період - 10216 грн. 77 коп.). В матеріалах справи наявні квитанції на оплату послуг водопостачання, комунальних послуг, теплопостачання, сплачених від імені [PERSON] по квартирі [ADDRESS] , за період 2013-2016рр. З договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2013р., посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В., вбачається про те, що [PERSON] передала у власність (продала), а Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради для забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа, прийняло у власність (купило) квартиру [ADDRESS] . Як показала в судовому засіданні державний нотаріус Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В., допитана, в якості свідка у даній справі, 02.04.2009р. нею був посвідчений договір дарування квартири [ADDRESS] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] , та під час його укладання сторони підтвердили те, що його укладення відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі; умови договору були зрозумілі їм і відповідали реальній домовленості сторін, договір не приховував іншого правочину і був спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених в ньому; крім того, вони засвідчили, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються дарування квартири. Також вказала, що посвідченню договору передує певна підготовка, а саме: розмова з дарувальником, підготовка документів та саме підписання договору. Вона з дарувальниками завжди розмовляє аби розуміти, що вони розуміють наслідки укладення такого договору. У даному випадку мова про укладення договору довічного утримання бути не могла, оскільки це передбачає зовсім інший збір документів, чого не було. Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] показала, що при укладанні спірного договору дарування вищевказаної квартири, між нею та [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, кожна сторона цілком розуміла зміст даного договору. [PERSON] , який був допитаний в якості свідка по вказаній справі в судовому засіданні показав, що він надавав письмову згоду на укладення саме договору дарування квартири [ADDRESS] , між його дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] , також вказав про усну домовленість між ними з приводу того, що дочка буде доглядати їх з дружиною, допомагати їм, коли буде потрібно, однак насправді все навпаки, дочка їм не допомагає. В судовому засіданні свідки: [PERSON] показала, що вона є сусідкою [PERSON] та її чоловіка, знає, що вони подарували свою квартиру своїй доньці [PERSON] , бо це вони їй самі сказали; [PERSON] показала, що [PERSON] їй сама сказала, що подарувала квартиру своїй єдиній доньці, а на яких умовах - вони це не обговорювали; [PERSON] показала, що вона знає, що [PERSON] судиться з дочкою за квартиру, яку їй подарувала. В судовому засіданні свідки: [PERSON] (онука позивача), [PERSON] (правнук позивача), показали, що 02.04.2009р. [PERSON] подарувала своїй доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] , в надії на те, що донька буде їх з чоловіком доглядати та утримувати в подальшому, коли у них не буде такої можливості. За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст. 719 ЦК України). За вищенаведених обставин суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] 02.04.2009р. та посвідчений державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В., на підставі ст. 203, ч. 3 ст.ст. 215, 229 ЦК України повністю за недоведеністю, оскільки до суду не доведено належними та допустимими доказами, що позивач вчинила вказаний договір дарування під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а також, що волевиявлення учасників договору дарування не були вільними і не відповідали їх внутрішній волі; що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як то передбачено ст. 203 ЦК України. Як зазначено у спірному договорі дарування, його умови були зрозумілі сторонам і відповідали реальній їх домовленості, між ними було досягнуто усіх істотних умов, що стосуються дарування квартири, обов`язків [PERSON] вчинити на користь [PERSON] будь-яких дій майнового або немайнового характеру, договір не містить. Крім того, в судовому засіданні не встановлено той факт, що сторони договору дарування не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності під час його укладення. Так, в судовому засіданні і позивач [PERSON] , і третя особа [PERSON] , суду пояснили, що вони йшли до нотаріуса укласти саме договір дарування спірної квартири, а не інший договір - договір довічного утримання, сподіваючись, що в майбутньому, донька їх буде доглядати та допомагати. Саме про укладення договору дарування спірної квартири вони говорили нотаріусу. Відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю, суд також зазначає про сплив строку позовної давності, про застосування якої також зазначено відповідачем [PERSON] у своєму відзиві на позов. При цьому, суд вважає аргументи позивача про те, що вона з`ясувала про укладений договір дарування у травні місяці 2018р., неспроможними, оскільки свідки [PERSON] , [PERSON] , показали в судовому засіданні, що позивач разом з чоловіком [PERSON] говорили їм невдовзі після нотаріального посвідчення у 2009р. договору, що вони подарували спірну квартиру доньці [PERSON] . У відповідності до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. А тому, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову [PERSON] , суд, на вимогу ст. 158 ЦПК України, зазначає про скасування арешту, накладеного за ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 14.06.2018р., на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: dismissed