Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Збаразького району, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, [PERSON], про визнання частково недійсним рішення сесії сільської ради від 25.12.2012 року № 380. Посилається на те, що 21 червня 2012 року померла її родичка [PERSON], яка проживала в [INFO], після смерті якої, по заповіту. вона прийняла спадщину, та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Кавказька,14 с. В.Вікнини Збаразького району. Крім того, спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, загальною площею 0,56 га., в тому числі: - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га., та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,31 га., яка знаходиться в масиві вулиці Кавказька, Збаразького району. Ця земельна ділянка належала [PERSON]К на праві власності, відповідно до рішення шостої сесії двадцять третього скликання [PERSON] сільської ради Збаразького району від 07 вересня 1999 року №77. Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять третього скликання [PERSON] сільської ради Збаразького району від 22 лютого 2001 року затверджено акт інвентаризації земельних ділянок жителів села Великі Вікнини Збаразького району, згідно списку земельно-кадастрової книги. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, тому і вказану земельну ділянку вона праві успадкувати. Однак, на початку 2014 року їй стало відомо, що згідно рішення чотирнадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 25 грудня 2012 року №380 припинено право користування на земельні ділянки, які рахуються по земельно-кадастрових книгах за покійним землекористувачем, [PERSON], зокрема на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га. При цьому вказана земельна ділянка, згідно цього ж рішення сесії зарахована до земель запасу сільської ради. Позивач вважає, що дане рішення сесії, прийнято з порушенням чинного законодавства, а тому просить визнати його незаконним. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що рішення сесії сільської ради є законним, тому що спадкодавець [PERSON] не була власником земельної ділянки, а тому оскаржуване рішення сесії сільської ради від 25.12.2012 року № 380 в частині припинення права користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0.25 га, що знаходиться на масиві вулиці Кавказська села Великі Вікнини Збаразького району Тернопільської області, якою користувалася покійна [PERSON] зарахована до земель запасу, з підстав передбачених законодавством. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, [PERSON], та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що рішення сесії сільської ради є законним, позивачем не представлені докази про порушення права власника на землекористування спірною земельною ділянкою, а тому вважає, що позовні вимоги є безпідставні. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як слідує із норми ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Судом встановлено, що згідно оглянутих в судовому засіданні, погосподарських та земельно-кадастрових книг за період з 1958 року по 2005 роки спірна земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.25 га, що знаходиться на масиві вулиці Кавказська села Великі Вікнини Збаразького району Тернопільської області, перебувала у користуванні [PERSON], після його смерті у користуванні його дочки [PERSON], а після смерті останньої у користуванні сестри померлої [PERSON], які впродовж цих років проживала в одному господарстві. Згідно довідки від 18.01.2013 року за № 68, виданою [PERSON] сільською радою Збаразького району, згідно записів в земельно-кадастровій книзі с. Великі Вікнини, за померлою [PERSON] з 22 лютого 2001 року рахувалася земельна ділянка, загальною площею 0,56 га, в тому числі: · для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, яка розміщена в масиві вулиці Кавказька, 14; · для ведення особистого селянського господарства, площею 0,31 га, яка розміщена в масиві вулиці Кавказька, яка до 22 лютого 2001 року по земельно-кадастровій книзі рахувалась за [PERSON]. Як вбачається із рішення [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області № 77 від 07.09.1999 року громадянам сіл [PERSON] і Котюжини дано згоду на передачу у приватну власність земельні ділянки для ведення особистих підсобних господарств, будівництва і обслуговування житлових будинків і господарських будівель наданих їм для вказаних потреб, в розмірах передбачених ЗК України, згідно записів земельно-кадастрових книг, станом на 01.06.1999 року. Цим же рішенням №77 від 07.09.1999 року вказаним громадянам дозволено виготовити державні акти на право приватної власності на землю, згідно списку, який сторонами суду не наданий. Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області № 171 від 22.02.2001 року затверджено акт переобміру земельних ділянок у громадян села [PERSON] та зобов`язано внести зміни в земельно-кадастрову та погосподарські книги. Із списку до вказаного рішення № 171 від 22.02.2001 року вбачається, що розмір земельної ділянки, яка рахується за [PERSON] становить 0.56 га. Як вбачається із справи №В-565/02-11, 09.09.2009 року [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області, 09.09.2009 року [PERSON] звернулася до сесії [PERSON] сільської ради Збаразького району із заявою, в якій просила передати їй у власність земельну ділянку, загальною площею 0,56 га, в тому числі: земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,31 га, яка знаходиться в В.[PERSON] по вул. Кавказькій, 14. Рішенням [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області № 1121 від 09.09.2009 року [PERSON] надано дозвіл на безоплатне виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, загальною площею 0,56 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Кавказькій, 14 с. В.Вікнини Збаразького району Тернопільської області, площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,31 га, яка знаходиться по вул. Кавказькій с. В.Вікнини Збаразького району Тернопільської області. [PERSON], яка проживала в [INFO], померла 22.06.2012 року і після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла по заповіту спадкоємець [PERSON] позивач по даній справі. За життя спадкодавець [PERSON], отримавши рішення [PERSON] сільської ради Збаразького району від 09.09.2009 року № 1121, яким їй був наданий дозвіл на безоплатне виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що було необхідним для подальшої приватизації земельної ділянки, цим правом не скористалася та відповідно технічну документацію із землеустрою не виготовила та не набула права власності на спірну земельну ділянку, згідно зі ст.125 Земельного кодексу України. Рішенням [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області № 380 від 25.12.2012 року припинено право користування земельними ділянками за покійними землекористувачами сільської ради та звільнені землі загальною площею 7,13 га (0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 6,88 га для ведення особистого селянського господарства) зараховано до земель запасу сільської ради відповідно до додатку, яким є список, в якому зазначена площа земельної ділянки 0.25 га, для ведення особистого селянського господарства, що рахувалася за померлою [PERSON]. Як вбачається із судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеної у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Проаналізувавши докази по даній справі суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки спадкодавець [PERSON] не набула права власності на спірну земельну ділянку, згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, а спадкоємець позивач [PERSON] не використала своє право, передбачене чинним законодавством, та не звернулася до [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області із заявою про завершення нею, як спадкоємцем, процедури приватизації та одержання державного акта на право власності на спірної землю, що рахувалася за спадкодавцем [PERSON], тому право позивача не порушено та підстав для визнання незаконним рішення сесії [PERSON] сільської ради Збаразького району від 25.12.2012 року № 380 суд не вбачає.

Outcome: dismissed