Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, орган опіки та піклування Вижницької райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 червня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області 28 листопада 2012 року розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, у них народився син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо. Спорів стосовно місця проживання дитини не було та відповідач не заперечував щодо проживання дитини з нею, тому дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Дитині забезпечені належні умови проживання та дитина забезпечена усім необхідним. Посилається на те, що з часу окремого проживання, дитина ні разу не бачила батька, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов'язків щодо свого сина, не виявляє бажання спілкуватися з сином, не цікавиться його життям, ні здоров'ям, будь-яких коштів на його утримання не надає. Окрім цього, зазначає, що дитина не пам'ятає свого батька та не має до нього ніяких родинних почуттів. Зважаючи на зазначені вище обставини та враховуючи небажання відповідача належним чином виконувати свої батьківські обов'язки та належним чином користуватися батьківськими правами вона була змушена звернутися до органів опіки та піклування з заявою щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Засідання комісії відбувалися три рази, однак жодного разу відповідач не з'явився та не надав комісії пояснення. За результатами розгляду її заяви та відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту дитини при Вижницькій РДА від 28.09.2017 року за №10, орган опіки і піклування Вижницької РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно свого сина [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного, просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно свого сина. В судове засідання позивачка не з'явилась, від її представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити з наведених в ньому підстав, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Представник третьої особи Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, від них поступила заява про неможливість прибути в судове засідання. Від представника третьої особи органу опіки та піклування Вижницької райдержадміністрації поступила заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2009 р. (а.с.6) по 28.11.2012 р., що підтверджується рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від (а.с.7). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін, народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8). Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні про що свідчить довідка про склад сім'ї за місцем реєстрації, що видана Берегометською селищною радою від 23 травня 2017 року та довідкою за місцем фактичного проживання, що видана ЖБК№57 від 23 травня 2017 року за №295 (а.с.11-12). Дитині забезпечені належні умови проживання та дитина забезпечена усім необхідним, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15 червня 2017 року за місцем реєстрації дитини та довідкою, що видана ЖБК №57 від 23 травня 2017 року за № 230, за місцем фактичного місця проживання (а.с.9-10). Як вбачається з матеріалів справи, дитина навчається у 3-Г класі Чернівецького навчально-виховного комплексу «Любисток» Чернівецької міської ради. За час навчання [PERSON] у школі, відповідач жодного разу, як батько, не з'явився до школи, не цікавиться як навчається дитина та не бере участь у шкільному житті житини про що свідчить довідка від 19.05.2017 р. № 140 (а.с.13). Матеріальне утримання на дитину відповідач добровільно не надає, з приводу стягнення з нього аліментів в примусовому порядку я не зверталася про що свідчить довідка видана Чернівецьким МВ ВДВС від 17 травня 2017 року за №1697 (оригінал довідки додається). З довідки, яка видана Чернівецьким МВ ВДВС від 17 травня 2017 року за №1697 вбачається, що позивачка не зверталася з приводу стягнення з відповідача аліментів в примусовому порядку (а.с.14). Позивачка стверджує в своєму позові, що з часу розірвання між нею та відповідачем шлюбу, відповідач життям сина не цікавився, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої матеріальної допомоги не надавав. Дитина свого батька не пам'ятає та не має до нього ніяких родинних почуттів, так як з часу припинення між сторонами шлюбних відносин дитина жодного разу не бачила свого батька, з ним не спілкувалася. Відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Зважаючи на самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та не бажання користуватися батьківськими правами позивачка звернулася до органів опіки та піклування з заявою щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. За результатами розгляду заяви позивача та відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту дитини при Вижницькій РДА від 28.09.2017 року за №10, орган опіки і піклування Вижницької РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.15-16). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved