Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що знаходитьтся з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, оскільки з січня 2017 року відповідач припинив надавати допомогу на утримання сина, хоч шлюбні відносини з відповідачем на цей час не розірвано офіційно, але вони разом не проживають. Вона тимчасово не працює, знаходиться уц відпустція по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, крім допомоги по народженню дитини, інших доходів не має, тому їй важко самостійно утримувати сина. Відповідач інших утриманців не має, тому може надавати щомісяця допомогу на утримання дитини, яка потребують такої допомоги. Належним чином повідомлений позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 29/. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.74 порядок його виклику в судове засідання дотримано /а.с. 18, 21, 23-28/. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засіданнія всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони з 07.09.2013 знаходяться у зареєстрованому шлюбі /а.с. 4/, мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] /а.с. 5/, який мешкає з позивачем /а.с.6/. Встановлено, що позивач тимчасово не працює, доглядає малолітню дитину, коштів на утримання сина у позивача не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Відомості щодо працевлаштування відповідача відсутні, але встановлено, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, тому може працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Згідно приписів ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved