Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із названим позовом, яким просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON], шляхом зобовязання [PERSON] знести самовільно збудовану огорожу та зобовязати [PERSON] спільно з [PERSON] у рівних частинах встановити зруйновану огорожу по межі між суміжними земельними ділянками за адресами 7 та 9-А по вул. Бородіна в місті Харкові, які належать [PERSON] та [PERSON], відповідно до виготовленої СПДФО [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Бородіна 9-А в місті Харкові. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено про те, що згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2008 року по справі № 2-4008/08, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 9-А по вул. Бородіна у місті Харкові. Право власності на підставі названого рішення було зареєстроване 17.06.2008 року комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2008 року №19201592. Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 27.02.2013 року №1040/13 земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений житловий будинок із надвірними будівлями за кадастровим номером 6310136300:07:022:0021 площею 0,0438 га була передана у приватну власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.03.2013 року, ін.н. 1737670, та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2013 року за індексним номером 1738949. По сусідству із земельною ділянкою Позивача знаходиться суміжна земельна ділянка із домоволодінням № 7 по вулиці Бородіна в місті Харкові, яке належить Відповідачу по справі, [PERSON]. [PERSON] за власні кошти та з власного матеріалу було здійснено встановлення межі власної земельної ділянки шляхом будівництва огорожі, яка проходила чітко за планом земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул, Бородіна 9-А в м. Харкові, розробленої СПДФО [PERSON] на вимогу Позивача, та відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92, який встановлює, що «Для ухода за строениями и осуществления их текущего ремонта расстояние до соседней границы участка от наиболее выступающей конструкции стены следует принимать не менее 1,0 м.». Але, грубим чином порушуючи права [PERSON], Відповідачем було знищено збудовану огорожу, та зведено нову, яка не відповідає жодній технічній документації, нормам ДБН, та розмежуванню земельних ділянок Позивача та Відповідача. Так, відповідно до розробленої СПДФО [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відстань від будинку Позивача до межі з земельною ділянкою Відповідача складає один метр, що також відповідає вищезазначеному п 3.25 ДБН 360-92. Всупереч зазначеному, Відповідачем зведено огорожу, що стоїть на території земельної ділянки Позивача, проходить від червоної лінії до кута житлового будинку літ. «Ж-2», далі по зовнішній стіні житлового будинку Позивача і далі по прямій лінії довжиною 15,4 м, і лише там уходить вбік будинковолодіння №7 на 1 м, потім паралельно бані літ. «З» на відстані 1,0 м проходить до тильної сторони земельної ділянки. Таким чином, [PERSON] було самовільно, без жодного дозволу, порушуючи вимоги законодавства та права Позивача збільшено територію своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки [PERSON] по всій території від червоної лінії до самої бані літ. «З», що призвело не тільки до самозахвату значної відстані земельних меж, а навіть до неможливості догляду та обслуговування [PERSON] власного житлового будинку. Наведені обставини підтверджуються висновком судової будівельно-технічної експертизи №1254 від 26.06.2012, яка була проведена в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням не порушувати її прав, та встановити межу у виді огорожі на підставі вимог законодавства, виготовленої технічної документації, та Державних будівельних норм України на що отримувала відмову, або зовсім не бажання розмовляти, що дало право [PERSON] звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права, як то зазначено в статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. Позивач у позові звернула увагу суду на наявність у неї технічної документації, відповідно до якої вбачається невідповідність самочинно встановленої межі, й відсутність будь-якої документації у Відповідача, яка б спростувала доводи [PERSON] Ухвалою суду від 11.10.2013 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.12.2013 прийнято до розгляду із первинним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON], у якій відповідач за первинним позовом просить суд відновити його порушене право в користування земельною ділянкою по вул. Бородіна, № 7 в м. Харкові розміром 1000 кв. м. шляхом визнання незаконним та скасування рішення від 27 лютого 2013 року № 1040/13 22 сесії 6 скликання Харківської міської ради в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,0438 га за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Бородіна, № 9-а, а також визнання недійсним Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, площею 0,0438 га, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Бородіна, № 9-а, індексний номер 1737670 від 28.03.2013 року, видане реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на імя [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивачем за зустрічним позовом вказано про те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в м. Харкові по вул. Бородіна, № 7 на підставі договору купівлі-продажу № У-03-224-Н від 07.03.1996 р., зареєстрованого на Харківській Універсальній біржі та в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації. Попередньому власнику житлового будинку з надвірними будівлями рішенням виконкому Дзержинської районної ради депутатів трудящих від 26 липня 1956 року № 20 надано земельну ділянку площею 1000 кв. м, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Бородіна, № 7 для обслуговування житлового будинку. При підготовці технічної документації для приватизації земельної ділянки по вул. Бородіна, № 7 в м. Харкові, на якій розташований належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, [PERSON] стало відомо, що площа земельної ділянки складає не 1000 кв. м, а 963 кв. м. Як стверджує відповідач за первинним позовом, зменшення розміру земельної ділянки по вул. Бородіна, № 7 в м. Харкові відбулося за рахунок самовільного захвату частки земельної ділянки відповідачкою за зустрічним позовом, яка без його згоди та дозволу побудувала самовільно житловий будинок площею 397 кв. м. та баню. Згідно технічного паспорту, наданого відповідачкою, площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок площею 397 кв. м та баня складає 399 кв. м. Відповідач та попередні власники житлового будинку № 7 по вул. Бородіна в м. Харкові ніколи не переуступали будь-якої частки земельної ділянки відповідачці за зустрічним позовом. Крім того, відповідачу за первинним позовом відомо, що рішенням Харківської міської ради про надання відповідачці додатково частки земельної ділянки за рахунок земельною ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON], не приймалося. Межі земельної не змінювалися. [PERSON] раніше зверталася до суду із позовом про поновлення її порушеного права користування земельною ділянкою та рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2013 року встановлено, що фактична межа (огорожа) між будинковолодіннями № 7 та № 9 по вул. Бородіна в м. Харкові проходить - від червоної лінії до кута житлового будинку літ. «Ж-2», далі по зовнішній стіні житлового будинку, потім по прямій довжиною 15,4 м., далі в бік будинковолодіння № 7 довжиною 1,0 м, потім паралельно бані літ. «З» на відстані 1,0 м до тильної сторони земельної ділянки, що не відповідає «Технічній документації з землеустрію та п. 3.25 ДБН 360-92. Судовим рішенням також встановлено, що згідно технічного паспорту на житловий будинок № 9-А по вул. Бородіна в м. Харкові, виготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11 березня 2008 року, площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок відповідачки становить 399 кв.м. Незважаючи на те, що [PERSON] не оспорювала розмір площі земельної ділянки в 399 кв.м., на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, із наданих нею документів вбачається, що 27 лютого 2013 року рішенням № 1040/13 22 сесії 6 скликання Харківської міської ради їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0438 га за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Бородіна, № 9-а. 28.03.2013 року на імя відповідачки за зустрічним позовом видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0438 га, яке зареєстроване в Управлінні Держземагенства у м. Харкові Харківської області. Позивач за зустрічним позовом вважає, що цим рішенням порушено його право власності та зазначає, що право користування земельною ділянкою по вул. Бородіна, № 7 в м. Харкові виникло у 1956 році на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Розмір земельної ділянки до 2012 року був незмінним. Межі земельної ділянки по вул. Бородіна, № 7 встановлені в 1956 році. Ухвалою суду від 05.08.2015 року призначено судову земельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої 28 березня 2019 року складено висновок № 8297, відповідно до якого фактична площа земельної ділянки по вул. Бородіна, 9-а у місті Харкові визначена по координатам і складає 409 кв.м; загальна фактична площа земельної ділянки по вул. Бородіна, 7 у місті Харкові складає 963кв.м; відповідно до рішення Харківської міської ради 22 сесії 6 скликання від 27.02.2013 № 1040 від 27.02.2013 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Бородіна, 9-а, вимог п. 3.25 ДБН 360-92** має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок, розташованих за адресами м. Харків, вул. Бородіна, 7 та м. Харків, вул. Бородіна, 9-а. У судовому засіданні представником позивача за первинним уточненим позовом позовні вимоги підтримано у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову представник позивача заперечував та зазначив про те, що самозахоплення території відповідача не було, землею позивач користується відповідно до закону та на підставі рішення Харківської міської ради 22 сесії 6 скликання від 27.02.2013 № 1040 від 27.02.2013. Натомість відповідач порушує її право власності, оскільки згідно Державних будівельних норм позивач має право на вільний доступ до фасадів її будинку на відстані не менше одного метру. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала з мотивів їх протиправності та наполягала на задоволенні зустрічного позову, оскільки має місце самозахоплення позивачем належної відповідачу ділянки, а рішення Харківської міської ради 22 сесії 6 скликання від 27.02.2013 № 1040 від 27.02.2013 порушує його права, оскільки за названим рішенням має місце накладення земельних ділянок сторін одна на одну. Представник співвідповідача за зустрічним позовом Харківської міської ради у судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що рішення від 27 лютого 2013 року № 1040/13 22 сесії 6 скликання Харківської міської ради в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,0438 га за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Бородіна, № 9-А в м. Харкові є законним, прийняте у відповідності до діючого законодавства. Підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Представник 3-ої особи проти позову не заперечував, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на те, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Бородіна, № 9-а площею 0,0438 га знаходиться у приватній власності позивача. Земельна ділянка по вул. Бородіна, № 9 в м. Харкові знаходиться в користуванні відповідача. Право приватної власності або договір оренди земельної ділянки, що розташована в м. Харкові по вул. Бородіна, № 7 відповідач не оформив, тому, Харківська міська влада є власником зазначеної земельної ділянки і має право на свій розсуд розпоряджатися земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні відповідача. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2008 року по справі № 2-4008/08, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 9-А по вул. Бородіна у місті Харкові. Право власності на підставі названого рішення було зареєстроване 17.06.2008 року комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2008 року №19201592. Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 27.02.2013 року №1040/13 земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений житловий будинок із надвірними будівлями за кадастровим номером 6310136300:07:022:0021 площею 0,0438 га була передана у приватну власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.03.2013 року, ін.н. 1737670, та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2013 року за індексним номером 1738949. Разом із тим, конкретні межі земельної ділянки встановлено при винесенні названого рішення органу місцевого самоврядування, не було. Відповідач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Бородіна, № 7 на підставі договору купівлі-продажу №\~У?03?224?Н від 07.03.1996 року, зареєстрованого на Харківській Універсальній біржі та в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року, яке зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2011 року, який розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи (частина перша статті 24). У рішенні Конституційного суду України від 10.10.2001 у справі № 1-23/2001 судом розтлумачено, що це означає, що і встановлене Основним Законом право володіння, користування та розпорядження власністю (частина перша статті 41), як і обмеження державою цього права, має бути рівним для всіх громадян. Положеннями ст.41 Конституції передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~продекларовано право\~кожної людини\~на повагу\~до свого\~приватного і\~сімейного життя,\~до свого\~житла і\~кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Повага до житла є широким поняттям, яке включає недоторканість такого майна з боку держави та третіх осіб. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. За правилами ч.1 ст.319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно з вимогами ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 9-а по вул. Бородіна у місті Харкові, виготовлений 11.03.2008 року, загальна площа земельної ділянки складає 399 квадратних метрів. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 8297, складеної 28 березня 2019 року, фактична площа земельної ділянки по вул. Бородіна, 9-а у місті Харкові визначена по координатам і складає 409 кв.м. Згідно генерального плану (схеми) від [INFO] будинку № 7 по вул. Каштановій у місті Харкові (колишня назва вул. Бородіна), загальна площа земельної ділянки складає 989 квадратних метрів. Разом із тим, за договором купівлі-продажу № у-03-224-Н від 07.03.1996 року, укладеним між продавцем [PERSON] в особі [PERSON] та покупцем [PERSON] у відповідності до Правил біржової торгівлі на Харківській універсальній біржі, останній придбав трикімнатний цегловий житловий будинок 1953 року побудови, розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 8297, складеної 28 березня 2019 року, загальна фактична площа земельної ділянки по вул. Бородіна, 7 у місті Харкові складає 963 кв.м. Названим висновком судового експерта також констатовано, що відповідно до рішення Харківської міської ради 22 сесії 6 скликання від 27.02.2013 № 1040 від 27.02.2013 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Бородіна, 9-а, вимог п. 3.25 ДБН 360-92** має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок, розташованих за адресами м. Харків, вул. Бородіна, 7 та м. Харків, вул. Бородіна, 9-а. В мотивувальній частині висновку зазначено, що при зіставленні координат поворотних точок фактичних меж зазначених земельних ділянок та даних технічної документації координат поворотних точок земельної ділянки № 9-а встановлено, що поворотні точки межі останньої земельної ділянки частково знаходяться на фактичній території земельної ділянки № 7. Таким чином, у користування позивача знаходиться земельна ділянка розміром більшим, ніж на яку вона набула право користування за договором купівлі-продажу від 26.04.2005 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] У фактичному користування відповідача знаходиться земельна ділянка розміром меншим, ніж на яку він набув право користування за договором купівлі-продажу № У-03-224-Н від 07.03.1996 року, зареєстрованого на Харківській Універсальній біржі. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За таких обставин, суд не вбачає порушення будь-яких прав позивача з боку відповідача, які підлягали б судовому захисту. З договору купівлі-продажу від 26.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок по вул.. Бородіна, № 9-А, що розташований на земельній ділянці площею 399 кв. м. ( том 1 а.с.355). Підпунктом г) п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року зі змінами встановлено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положенням чинної до цієї дати статті 30 Земельного кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 370 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України від 27 квітня 2007 року і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було ви значено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Позивач набула право користування земельною ділянкою, що розташована в м. Харкові по вул. Бородіна, № 9-а розміром 399 кв. м. Відповідно до частини 1 статті 81 Земельного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Отже, позивач мала право на приватизацію земельної ділянки, яка раніше була надана їй у користування розміром 399 кв. м. Рішенням від 27.02.2013 року № 1040/13 22 сесії 6 скликання Харківської міської ради про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок громадянам, зазначеним у додатку 1 до цього рішення, після прийняття цього рішення вирішено оформити документи, які посвідчують право власності на земельні ділянки у встановленому порядку. З Додатку 1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 22.02.2013 р. № 1040/13 вбачається, що «[PERSON] передати у власність земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер 6310136300:07:022:0021), за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,0438 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) по вул. Бородіна, 9-а (Дзержинський район). Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року зі змінами передбачено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користування ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Зважаючи на те, що рішенням № 1040/13 від 27.02.2013 р. 22 сесії 6 скликання Харківської міської ради в частині передачі [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0438 га по вул. Бородіна в м. Харкові та видача Свідоцтва на її імя про право власності на вказану земельну ділянку не враховано фактичне знаходження затверджених меж земельної ділянки та фактичне нашарування виділеної ділянки на сусідню, чим порушується право відповідача на користування земельною ділянкою площею 1000 кв. м., що розташована по вул. Бородіна, 7 в м. Харкові, що фактично виявилось у зайнятті позивачем частини ділянки відповідача, а тому суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов підлягає задоволенню. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved