Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 серпня 2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1097. В шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружнє життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Шлюб на даний час існує формально. Переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. А тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з позивачем, не заперечує проти винесення заочного рішення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 серпня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1097 (а.с. 11). В шлюбі у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 12,13). З позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Заперечення відповідача та його доводи про можливість примирення і збереження шлюбу не є переконливими, оскільки безрезультатність наданого судом терміну для примирення строком на 2,5 місяці свідчать про формальність вжиття такого заходу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved