Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вище названим цивільним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на ті обставини, що 05.03.2007 року відповідач по справі [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше квітня 2016 року, про що [PERSON] надав письмову розписку. Проте до теперішнього часу відповідач відповідні кошти із закінченням терміну позик не повернув. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача борг, втрати від інфляції у розмірі 234480,90 грн., а також судові витрати пов'язані з оплатою судового збору - 2344,81 грн. за вимоги майнового характеру, та судовий збір, сплачений за клопотання про забезпечення позову у розмірі 275,60 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від представника [PERSON] надійшла до суду заява, в якій на позовних вимогах наполягає, просить суд адовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач у справі) 05.03.2007 року отримав від [PERSON] (Позивач у справі) у борг 9000 (дев'ять тисяч)грн. на строк до квітня 2016 року (а.с.10). Правовідносини позики вимагають обов'язкової перевірки наявності оригіналів розписок у кредитора, що є підтвердженням невиконання зобов'язання боржником. Оригінал розписки залучений судом до матеріалів справи. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що [PERSON] отримавши у борг 05.03.2007 року від [PERSON] кошти в сумі 9000,00 доларів США, свої зобов'язання у встановлений домовленістю строк не виконав, суму боргу не повернув. Факт наявності у [PERSON] оригіналу розписки, свідчить про існування між сторонами боргових зобов'язань. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідгно до повідомлення Національного Банку України від 18.11.2016 року про офіційний курс гривні до іноземної валюти становить 2605,3438 грн. за 100 доларів США, таким чином 9000,00 доларів США станом на 18.11.2016 року становить 234480,90 гривень. Встановивши наявність оригіналу розписки у позивача та відсутність належних і допустимих доказів про повернення відповідачем зазначеної суми боргу, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 234480,90 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved