Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 22 грудня 2015 року у відділі РАЦС Московського району Комітету зі справ РАЦС Уряду Санкт Петербурга, Російська Федерація, за актовим записом №2272; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 22 грудня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Московського району Комітету зі справ РАЦС Уряду Санкт Петербурга Російської Федерації за актовим записом №2272. Від даного шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що за час спільного проживання стосунки між подружжям поступово погіршувались, різність характерів та поглядів на вирішення сімейно побутових проблем призвели до відчуження в стосунках, подружжя втратило одне до одного почуття любові та поваги. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] зазначає, що збереження сім`ї за вказаних нею обставин неможливе, наміру зберегти сім`ю вона не має, оскільки це протирічить її інтересам. За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що з позовними вимогами погоджується та просить їх задовольнити. Також відповідач зазначив, що строк на примирення не потрібен, наміру зберегти сім`ю він не має. Суд, вислухавши думку позивача [PERSON] , приймаючи до уваги думку відповідача [PERSON] , висловлену ним в письмовій заяві, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , громадянином України, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, зареєстрований 22 грудня 2015 року у відділі ЗАГС Московського району Комітету зі справ ЗАГС Уряду Санкт Петербурга, за актовим записом №2272, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] . Згідно статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» № №2709-IV від 25 червня 2005 року із відповідними змінами, іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох, зокрема, з такої форми, якщо юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Згідно частини 1 статті 7 зазначеного Закону, при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 58 вказаного Закону, шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Частина 1 статті 63 зазначеного Закону встановлює, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. За таких обставин, питання щодо розірвання шлюбу в даному випадку підлягає розгляду на підставі норм чинного законодавства України. Сторони від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 2016 року відділом ЗАГС Московського району Комітету зі справ ЗАГС Уряду Санкт Петербурга. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, спільного господарства не веде, проживає окремо, фактично шлюбні стосунки припинені. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків тривалий час, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, який позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму сплаченого нею судового збору при зверненні до суду в розмірі 908 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved