Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Вимоги мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2015року були розірвані договори укладенні між ТОВ «Вудлайн Україна» та [PERSON] у вигляді замовлення №22/03-1 від 22.03.2014р. та №24/03-1 від 24.03.2014р. і стягнуто з ТОВ «Вудлайн Україна» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 18624,00грн та судовій збір в розмірі 243,60грн. 07.05.2015року Головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Власюк А.К. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47470403. 15.05.2015року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Годзь Є.І. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 18624,00грн. Також, позивачем на адресу відповідача була відправлена заява-вимога про повернення в добровільному порядку суму авансу в розмірі 18624грн. Однак, на сьогоднішній день кошти за рішенням суду виконавчою службою не стягнуто, добровільно відповідач кошти не повертає, а рішення суду не виконано. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] просив задовольнити позов посилаючись на викладені обставини у позовній заяві та відповідно до норми ч.2 ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача у зв'язку з невиконанням рішення суду про стягнення коштів за період з 02.06.2014року по 30.04.2015року втрати від інфляції в сумі 10246,01грн та 3% річних у розмірі 507,75грн, а всього в сумі 10753,76грн. Представник відповідача ТОВ «Вудлайн Україна» в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2014р. між [PERSON] та ТОВ «Вудлайн Україна», як виконавцем, був укладений Договір купівлі-продажу меблевої продукції (Диван Инова -1шт.) у вигляді замовлення № 22/03-1 на суму 8024грн, в строк до 01.06.2014р. Під час його укладення договору, [PERSON] внесена суму попередньої оплати у розмірі 8024грн, про що зазначено у замовленні та завірено підписами сторін. 24.03.2014р. між [PERSON] та ТОВ «Вудлайн Україна», як виконавцем, був укладений Договір купівлі-продажу меблевої продукції («Браво» «Виго»: вітрина -1шт., тумба ДТВ 1шт, полка-2шт., стіл журнальний 1шт.) у вигляді замовлення № 24/03-1 на суму 10600грн, в строк до 03.06.2014р. Під час його укладення договору, [PERSON] внесена суму попередньої оплати у розмірі 6000грн, та додатково 27.03.2014р. сплачено аванс в розмірі 4600грн, що підтверджується товарним чеком від 27.03.2014р. та відміткою в самому замовленні. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2015р., позов [PERSON] до ТОВ «Вудлайн Україна» задоволено, розірвані договори, які укладенні між ТОВ «Вудлайн Україна» та [PERSON] у вигляді замовлення № 22/03-1 від 22.03.2014р. та №24/03-1 від 24.03.2014р. та стягнуто з ТОВ «Вудлайн Україна» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 18624,00грн і судовій збір в розмірі 243,60. На виконання рішення суду позивачем подавався виконавчий лист до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві. 07.05.2015року Головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Власюк А.К. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47470403. 15.05.2015року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Годзь Є.І. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 18624,00грн. В судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач по даний час вищевказане рішення суду не виконав. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 01.04.2015р., яке набрало законної сили, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу загальну суму коштів у розмірі 18624,00грн. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача суму інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань згідно рішення суду за період часу з 02.06.2014року по 30.04.2015року в сумі 10246,01грн та 3 % річних в розмірі 507,75грн. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: сума заборгованості помножити на кількість днів прострочення та 3% і поділити на 365 днів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на її користь з відповідача за період часу з 02.06.2014року по 30.04.2015року у сумі 10753,76грн з яких: з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 10246,01грн=((18 624х155.0151%)-18 624) + 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 507,75грн засновані на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20грн.

Outcome: approved