Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У позові вказала, що 29.09.2015 року померла її мати [PERSON], якій на момент смерті на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №054333 від 13.08.2005 року належала земельна ділянка площею 4,44 га. з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Спадкоємцями першої за законом, крім неї є ще дочка померлої [PERSON], яка і була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] на час її смерті. При зверненні до Першої Лубенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки між спадкоємцями виник спір з приводу розміру спадкового майна. Позивач стверджує, що відповідно до чинного законодавства у першу чергу право на спадкування за законом мають, в тому числі діти спадкодавця, та частки спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому прохає суд визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті 29.09.2015 року [PERSON] право власності на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Судові витрати бере на себе. В судовому засідання представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреностей від 03.05.2017 року, заявлені позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 28.07.2017 року, 31.08.2017 року не зявилася без поважних причин, про час, місце розгляду справи була повідомлена завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення . Представник відповідача Тарандинцівської сільської рада Лубенського району Полтавської області, а також представники третіх осіб Управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області, Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області та Першої Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилися, направивши суду письмові заяви з проханням справу розглянути без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду . Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, підстави її неявки в судове засідання викладені в заяві не є поважними та свідчать про затягування розгляду справи, думку представника позивача про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів, суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі відповідача [PERSON], що не зявилася в судові засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав . Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року в с. Тарандинці Лубенського району Полтавської області померла мати позивача [PERSON] (до шлюбу Гаврик) [PERSON] [PERSON], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.5-8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,44 га. з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області та перебувала у приватній власності померлої, згідно державного акта серія ПЛ №054333 виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №303 від 03.07.2003 року (а.с.10,13). З приводу оформлення спадщини, позивач звернулася до Першої Лубенської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку їй було відмовлено у звязку з виникненням спору між спадкоємцями щодо розподілу спадкового майна, та рекомендовано звернутися до суду. В постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій також вказано, що в Першій Лубенській державній нотаріальній конторі 22.03.2016 року відкрито спадкову справу №53/2016 на майно померлої 29.09.2015 року [PERSON]. В спадковій справі маються: заява про прийняття спадщини від дочок спадкодавця [PERSON], та [PERSON], згідно закону. Інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.14). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині кожного з них. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи норми Цивільного кодексу України та роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги і жодних даних про існування між ними письмової угоди, посвідченої нотаріусом про зміну розміру частки у спадщині когось з них в ході розгляду справи встановлено не було, їх частки у спадщині за законом є рівними, тобто позивач має право на ? частину вищевказаного спадкового майна, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved