Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому з урахуванням прийнятих судом уточнень, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн., а також, стягнути з відповідача 1000,00 грн. аліментів на своє утримання та 8000,00 грн. грошової компенсації за витрати під час вагітності та пологів. В обгрунтування позовних вимог, вказує, що внаслідок догляду за малолітньою дитиною не має можливості працювати, у зв'язку з чим просить суд стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має змогу надавати таку допомогу. Крім того, позивач зазначає, що відповідач покинув її під час вагітності та пологів, не цікавився її станом та станом дитини, не надавав жодної матеріальної допомоги, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача витрати, понесені під час вагітності та пологів у розмірі 8000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток та телефонограм. Причини неявки суду не повідомили. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши надані позивачем пояснення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2013 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини, виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. З пояснень позивача вбачається, що неповнолітня дитини проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Вказані обставини відповідачем не спростовані в ході розгляду даної справи. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним. Проте, позивачем не надано жодних доказів розміру заробітку (доходу) відповідача. Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Судовим розглядом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не працює і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до ст. 82 СК України, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації за витрати під час вагітності та пологів у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В обгрунтування цієї частини позовних вимог позивач надала квитанції, які свідчать про понесення нею витрат на пологи, згідно яких загальна сума цих витрат складає 4581,97 грн.. Разом з тим, з наданої позивачем квитанції серії Д № 935549 вбачається, що благодійник [PERSON] добровільно внесла на благодійність кошти у розмірі 500,00 грн.; згідно квитанції серії Е №101667 - благодійник [PERSON] добровільно внесла на благодійність кошти у розмірі 500,00 грн. та згідно квитанції серії Е №118938 - благодійник [PERSON] добровільно внесла на благодійність кошти у розмірі 200,00 грн.. Решта чеків за період з 17.08.2014 року по 23.08.2015 року на загальну суму 2740,23 грн., наданих позивачем на підтвердження позовних вимог у цій частині, свідчать про купівлю медикаментів та памперсів у вказаний період, а саме: за один день до пологів та п'ять днів потому. Крім того, позивачем надані чеки від 29.01.2015 року та від 07.02.2015 року на загальну суму 631,79 грн., проте не обгрунувала, яким чином вказані чеки стосуються понесених нею витрат на вагітність та пологи. Також, позивачем надана квитанція від 18.06.2014 року на суму 10 грн., згідно з якою від платника [PERSON] прийнята вказана сума грошових коштів, проте з квитанції не зрозуміло призначення цього платежу. В обгрунтування позовних вимог в цій частині позивач послалась на положення ч. 1 ст. 84 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, а також на положення ст. 90 СК України, згідно з якою, дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимог і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір. Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим. З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на пологи у сумі 2740,23 грн., на підтвердження чого позивачем надані вищевказані квитанції та чеки про оплату за період з 17.08.2014 року по 23.08.2015 року. Однак ці витрати не є витратами, понесеними позивачем під час вагітності, а є саме витратами, пов'язаними з пологами, у зв'язку з чим, звернення позивача до суду за захистом своїх прав в порядку ст. 84 СК України є помилковими. Разом з тим, вагітність та пологи за своєю суттю є фізиологічним станом жінки, та вказаний стан не відноситься до хвороби чи каліцтва, в сенсі ст. 90 СК України. Крім того, суд не приймає в якості доказів квитанції (без дати), що свідчать про внесення позивачем добровільних внесків на загальну суму 1200 грн., оскільки позивачем кошти є добровільним благодійним внеском до Благодійного фонду «Меценат», з діяльністю якого позивач ознайомлена, про що свідчить її підпис у вказаних квитанціях. Також, суд не приймає в якості доказів надані позивачем чеки від 29.01.2015 року та від 07.02.2015 року, оскільки вони не відносяться до витрат, пов'язаних з утриманням позивача під час вагітності. Аналізуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в цій частині. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial