Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами по справі 14.06.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, який в послідуючому рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.06.2014 року у цивільній справі №130/991/14-ц було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Невдовзі після укладення шлюбу стосунки сторін погіршились, оскільки відповідач ухилявся від матеріального утримання сім'ї, не бажав працювати, з приводу чого у сім'ї часто виникали суперечки. А тому, перебуваючи у офіційних шлюбних відносинах, позивач була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2013 року у цивільній справі №127/8382/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.04.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. Однак, після розлучення сторін, відповідач взагалі припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з донькою, відвідувати її, займатись її вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя, не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Власюк І.Т. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідач [PERSON] 14.06.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, який в послідуючому рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.06.2014 року у цивільній справі №130/991/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було розірвано (а.с.7). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 25.01.2012 року, батьком дитини являється [PERSON], матір'ю являється [PERSON] (а.с.5). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2013 року у цивільній справі №127/8382/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.04.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Як вбачається з пояснень позивача та її представника в судовому засіданні після розлучення сторін, відповідач взагалі припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з донькою, відвідувати її, займатись її вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя, відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у В ДВС Вінницького МУЮ знаходиться виконавчий лист №127/8382/13-ц, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 25.04.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.04.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.04.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 23 270,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Рижкова Д.В. (а.с.9). Натомість, як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу №46 від 11.05.2016 року №45 дитина [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад №46 групу загального розвитку №13. Мати приймає активну участь у вихованні дитини, постійно відвідує збори і святкові заходи. завжди вчасно приводить і забирає доньку, дівчинка завжди охайно одягнута. Батько [PERSON] у вихованні дитини участі не бере. Жодного разу не забирав і не приводив дитину у садочок (а.с.12). Зі змісту довідки танцювальною студії «Альфа Денс» №3 від 12.05.2016 року дитина [PERSON], [INFO], відвідує молодшу групу з дитячої хореографії в танцювальній студії «Альфа Денс» з 18.03.2016 року. Завжди приводить та забирає дитину мати. Батько жодного разу не приводив та не забирав доньку (а.с.13). З огляду на наведене, неповнолітня [PERSON] веде активний спосіб життя, навчається в дошкільному навчальному закладі, займається в танцювальній студії. Однак, всі витрати пов'язані з навчанням, вихованням, утриманням дитини несе лише позивач, так як відповідач у матеріальній підтримці доньки участі не приймає. А відтак, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до малолітньої доньки негативно позначається на житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 29.08.2016 року №01-00-011-26448, враховуючи невиконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки (а.с.53-54). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Однак, зважаючи, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2013 року з відповідача уже стягуються на користь позивача на утримання доньки аліменти, дане питання судом не вирішувалось. Судові витрати залишити за позивачем, так як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved