Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області та Устинівської селищної ради Кіровоградської області, третя особа: приватний нотаріус Трутень О.Я., про: 1) скасування державної реєстрації права власності від 18.05.2015 року (номер запису про реєстрацію права власності 9734443) на земельну ділянку площею 7.2887 га, кадастровий номер 3525881200:02:000:0503 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник: Березівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області; та 2) визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на вказану земельну ділянку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що після смерті баби позивача - гр-нки [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) під №503 в розмірі 7.29 га згідно схеми поділу земель КСП «Петровського» Устинівського району на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2019 року позивача визнано такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном баби [PERSON] .. Разом з тим, рішенням цього ж суду від 23.08.2011 року спадщину померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 8.06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КР №0196466, виданого 30.06.1997 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, було визнано відумерлою та передано у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, а 30.03.2012 року на підставі вказаного рішення головою Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області було видане розпорядження №179-р «Про передачу земельних ділянок у власність Березівській сільській раді», за змістом п.1 якого у власність сільської ради передано земельну ділянку № [NUMBER] за рахунок земель відумерлої спадщини [PERSON] .. В подальшому на підставі зазначеного розпорядження земельна ділянка з кадастровим номером 3525881200:02:000:0503 площею 7.2887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 18.05.2015 року була зареєстрована за власником Березівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області (номер запису про право власності: 9734443). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.07.2020 року рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2011 року скасовано, в задоволенні заяви прокурора в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою - відмовлено. З огляду на викладене, враховуючи передбачені ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав, до яких належить і рішення суду, позивач вважає необхідним скасувати державну реєстрацію права власності Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на земельну ділянку площею 7.2887 га з кадастровим номером 3525881200:02:000:0503, оскільки відповідач не має правових підстав для володіння нею. Крім того, враховуючи: постанову приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 8.06 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у зв`язку з відсутністю у неї, як спадкоємця, документів, що підтверджують склад спадкового майна та право власності на нього спадкодавця; обставину наявності у спадкоємця на момент смерті права на земельну частку (пай), який після її смерті трасформувався в земельну ділянку, а також відсутність інших способів захисту цивільного права та інтересу позивача, крім визнання права, передбаченого п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, позивач вважає наявними підстави для визнання за нею права власності на зазначену вище земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні по розгляду справи по суті позивач [PERSON] підтримала позов та прохала суд його задоволити. Суду додатково пояснила, що за життя її баба [PERSON] мала сертифікат на земельну частку (пай), який після її смерті був втрачений. З відповідним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем за законом, в порядку спадкування права на земельну частку (пай) вона до суду не зверталась. Із заявою про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 7.2887 га з кадастровим номером 3525881200:02:000:0503 вона до нотаріуса також не зверталась. Державний акт на право власності на земельну ділянку її баба за життя не отримувала. Зазначила, що подаючи позов до суду, вона вважала, що земельна частка (пай) та земельна ділянка це одне і те ж саме. В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка перебуває в стані припинення, не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.123, 127). Згідно поданої до суду заяви прохав розглядати справу без його участі та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.129). Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] у встановлений судом строк не подав. Заяви про визнання позову, поданої в порядку ч.1 ст.206 ЦПК України, від представника відповідача на дату проведення судового засідання також не надходило. В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Устинівської селищної ради не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.122, 128). Згідно поданих під час судового провадження письмових заяв та пояснень прохав розглянути цивільну справу за його відсутності та врахувати, що рішенням другої сесії восьмого скликання Устинівської селищної ради від 16.12.2020 року №14 розпочато процедуру реорганізації, крім інших, Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка передбачає її подальше припинення шляхом приєднання до Устинівської селищної ради. Станом на 04.06.2021 року процес реорганізації не завершено, Березівська сільська рада Устинівського району не припинена шляхом приєднання до Устинівської селищної ради (а.с.95, 114, 115). Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] представник відповідача у встановлений судом строк не подав. Заяви про визнання позову, поданої в порядку ч.1 ст.206 ЦПК України, від представника відповідача на дату проведення судового засідання також не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Трутень О.Я. в судове засідання по розгляду справи по суті не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.124, 126). Заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав. Письмових пояснень третьої особи щодо позову до суду також не направив. З огляду на неявку в судове засідання відповідачів та третьої особи, як учасників справи, суд, відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без їх участі. На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.01.2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.30-33). Ухвалою суду від 16.02.2021 року задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Трутня О.Я. копію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 64376359 (номер у нотаріуса 100-2019) на майно померлої [INFO] [PERSON] (а.с.46-47). Ухвалою суду від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті (а.с.86). Ухвалою суду від 04.06.2021 року визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] в судове засідання для дачі особистих пояснень з приводу викладених в позовній заяві обставин та на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України відкладено розгляд цивільної справи на інші дату та час (а.с.97). Ухвалою суду від 06.09.2021 року, постановленою в порядку ч.5 ст.259 ЦПК України (без виходу суду до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання) розгляд цивільної справи відкладено на інші дату та час на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України з огляду на відсутність відомостей про вручення відповідачу Березівській сільській раді повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с.120). Заслухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що [INFO] в с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області у віці 85 років померла гр-нка [PERSON] (а.с.58 зворот). Згідно довідки №182/164-18, виданої 16.04.20218 року відділом в Устинівському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження райдержадміністрації від 28.05.1997 року №267-р, виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0196466 площею 8,06 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім.Петровського Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області 30.06.1997 року за №285 (а.с.7). Як вбачається із довідки №27, виданої 05.02.2018 року виконавчим комітетом Березівської сільської ради Устинівського району, згідно схеми поділу земель КСП «Петровського» на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на ім`я [PERSON] було виділено земельну частку (пай) за №503 в розмірі 7.29 га (а.с.8). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2011 року (справа №2-о-32/2011) спадщину померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 8.06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КР №0196466, виданого 30.06.1997 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, було визнано відумерлою та передано у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (а.с.15 зворот). Розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 30.03.2012 року за №179-р «Про передачу земельних ділянок у власність Березівській сільській раді» на підставі рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2011 року по справі №2-0-32/2011, клопотання Березівської сільської ради від 27.02.2012 року №34 та протоколу районної комісії по врегулюванню земельних відносин в районі від 07.03.2012 року №16 у власність Березівської сільської ради було передано земельну ділянку № [NUMBER] площею 7,29 га згідно з схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та організації території колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім.Петровського за рахунок земель відумерлої спадщини [PERSON] (а.с.9). Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 20.05.2015 року за індексним номером 37815421, судом встановлено, що 18.05.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області Рябовол О.С. на підставі рішення місцевого органу державної виконавчої влади - розпорядження «Про передачу земельних ділянок у власність Березівській сільській раді», виданого Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 30.03.2012 року за №179-р, була проведена державна реєстрація права комунальної власності Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (територіальна громада) на земельну ділянку з кадастровим номером: 3525881200:02:000:0503 площею 7,2887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, номер запису про право власності: 9734443. Одночасно у відомостях про об?єкт нерухомого майна зазначена дата державної реєстрації земельної ділянки: 30.11.2014 року (а.с.20). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2019 року позивача [PERSON] визнано такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном баби [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області. При цьому встановленою даним рішенням суду обставиною є також те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця - баби [PERSON] відповідно до ст.ст.529, 530 ЦК УРСР 1963 року, так як немає в живих її батька [PERSON] , який був би спадкоємцем (а.с.13-14). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2019 року заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задоволено. Встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як матері та сина (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про народження позивача її батьком зазначений [PERSON] (а.с.65 зворот). 26.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Трутня О.Я. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім.Петровського Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, розміром 8,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало її бабі - спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0196466, виданого на підставі розпорядження Устинівської РДА від 28.05.1997 року №267-р., яке вона, як спадкоємець, прийняла за законом на підставі п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (а.с.58). Постановою приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Трутня О.Я. від 26.06.2019 року за №422-02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім.Петровського розміром 8,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у зв?язку з ненаданням позивачем, як спадкоємцем, документа, що підтверджує склад спадкового майна та право власності на нього спадкодавця (а.с.19). Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі судом встановлено, що спадкова справа після смерті гр-нки [PERSON] , як спадкодавця, була заведена 26.06.2019 року приватним нотаріусом Трутнем О.Я., номер у Спадковому реєстрі: 64376359, номер у нотаріуса: 100-2019, що відповідає даті звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.18). Інформація про заповіти, спадкові договори та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.67, 69). Відомостей про звернення інших спадкоємців померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після її смерті та (або) відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять (а.с.57-70). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.07.2020 року рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2011 року скасовано, в задоволенні заяви прокурора в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою - відмовлено (а.с.15-17). Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем, як учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.4 ч.1 ст.264, п.6 ч.4 ст.265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин сторін та зазначає в мотивувальній частині рішення норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, мотиви їх незастосування. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] на обгрунтування заявленої до відповідачів позовної вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом посилається на відповідні положення книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема, ч.1 ст.1225 ЦК України, згідно якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, ЦК України, в книзі шостій якого містяться норми, що врегульовують правовідносини зі спадкування, набрав чинності 01.01.2004 року. У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі №695/104/17, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Зазначений порядок застосування законодавства про спадкування підтверджений також і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц). Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що є часом відкриття спадщини, до даних правовідносин сторін слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2020 року у справі №761/41071/19, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. З огляду на викладене, враховуючи засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про те, що спадкові правовідносини, які виникли після смерті [PERSON] були врегульовані відповідними нормами ЦК УРСР (1963 року), а тому посилання позивача [PERSON] у поданій до суду позовній заяві на норми ЦК України, в тому числі ч.1 ст.1225 ЦК України (спадкування права на земельну ділянку), як правові підстави позову, є необгрунтованими. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст.529 ЦК УРСР). За змістом ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Позивач по справі [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] , що безпосередньо встановлено рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2019 року, в якому зазначено, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняла у користування спадкове майно спадкодавця, в тому числі її присадибну земельну ділянку на території Березівської сільської ради. Будь-яких інших відомостей про склад спадкового майна вказане рішення суду не містить (а.с.13-14). Відповідно до ст.9 ЦК УРСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Отже, цивільна правоздатність гр-нки [PERSON] , а, отже, і її здатність мати (набувати) цивільні права, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 7.2887 га, розташовану на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, припинилась у момент її смерті [INFO] . Згідно ст.22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів (ст.23 ЗК України 1990 року). Відповідно до п.п.1.1, 1.4, 1.12 розділу І «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року (чинної на час відкриття спадщини) право власності на землю посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю та на право власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю видається, крім іншого, на підставі рішення обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності - на підставі рішення обласної, районної державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради. Складання державного акта на право приватної власності на землю, право власності на землю при передачі або наданні земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим проектом відведення цієї ділянки. З огляду на системний аналіз наведених вище правових норм набуття права власності на земельну ділянку має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження їх із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження набуття у зазначеному вище порядку гр-нкою [PERSON] , як спадкодавцем, за життя права власності на зазначену позивачем [PERSON] в позовній заяві земельну ділянку, суду надано не було. Натомість, як вбачається із доданого до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, датою державної реєстрації земельної ділянки площею 7,2887 га з кадастровим номером: 3525881200:02:000:0503, розташованої на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, на яку позивач прохає суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , є [INFO] (а.с.20). Відповідно до ст.79 ЗК України від 25.10.2001 року (в редакції, чинній на дату державної реєстрації земельної ділянки 30.11.2014 року) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї (ч.ч.4, 10 ст.79-1 ЗК України). Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Аналогічні за змістом норми щодо здійснення державної реєстрації земельної ділянки саме при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку містяться також і в ч.ч.1, 9 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Згідно положень ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав, крім інших, є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки (ч.1 ст.181 ЦК України). З огляду на викладене, земельна ділянка площею 7,2887 га з кадастровим номером: 3525881200:02:000:0503, як об`єкт цивільних прав, була сформована 30.11.2014 року, тобто після смерті [INFO] баби позивача [PERSON] .. За вказаних обставин, враховуючи системний аналіз наведених вище правових норм, суд приходить до висновку про те, що цивільна правоздатність баби позивача по справі [PERSON] - [PERSON] , а, отже, і її здатність мати (набувати) цивільні права, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 7.2887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, припинилась у момент її смерті [INFO] і на вказану дату бабі позивача, як спадкодавцеві, зазначена земельна ділянка на праві власності не належала, оскільки, як об`єкт цивільних прав була сформована лише 30.11.2014 року шляхом проведення її державної реєстрації відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр». Таким чином, за свого життя баба позивача по справі не набула (не мала) права власності на вказану вище земельну ділянку та не здійснювала його відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, внаслідок чого дане право не увійшло до складу спадщини після її смерті (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 21.09.2020 року у справі №240/110/18). Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №703/333/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності на неї у порядку спадкування, оскільки до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Подібний за змістом правовий висновок щодо спадкування особою лише того майна, яке на час відкриття спадщини мав спадкодавець, викладений в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №297/1756/17. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням того, що баба позивача по справі [PERSON] , як спадкодавець, за життя не набула у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503, внаслідок чого вказана земельна ділянка не є об'єктом спадкування та не входить до складу спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті, приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. При цьому, мотивуючи відповідно до п.6 ч.4 ст.265 ЦПК України не врахування доводів, на які посилалась позивач як підставу для задоволення позовної вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку, щодо «трансформування» після смерті спадкодавця [PERSON] належної їй земельної частки (паю) у земельну ділянку площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Набуття особою права власності на майно можливе лише за наявності її волевиявлення, спрямованого на вчинення дії або комплексу дій з метою отримання права на річ. Натомість гр-нка [PERSON] не набувала права власності на земельну ділянку за життя, оскільки її здатність мати цивільні права припинилась внаслідок смерті [INFO] , а тому посилання позивача на те, що земельна ділянка площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503 є належною спадкодавцеві [PERSON] земельною часткою (паєм) не приймається судом до уваги, оскільки до складу спадщини можуть входити лише ті права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, та не можуть бути включені майнові права, які не належали спадкодавцеві на день смерті з урахуванням меж цивільної правоздатності фізичної особи. Крім того, відповідно до п.3 Указу Президента від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинним на час відкриття спадщини, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 Постанови від 16.04.2004 року№7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Таким чином, земельна частка (пай) та земельна ділянка - це різні об'єкти речових прав, оскільки земельна частка (пай) - це частка в спільній (колективній) частковій власності на землі колишнього сільськогосподарського підприємства члена цього підприємства, право на яку підтверджується сертифікатом. Відповідно сертифікат є документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) у земельній ділянці, яка вже поділена на частки, але з них не сформовані окремі земельні ділянки. З огляду на викладене, наявність у особи права на земельну частку (пай) лише надає їй право на отримання в подальшому за життя земельної ділянки шляхом виділення її в натурі (на місцевості) на підставі відповідного сертифіката, однак не свідчить про виникнення в такої особи права власності на земельну ділянку, сформовану вже після її смерті. Крім того, з дослідженої в судовому засіданнідовідки №182/164-18 від 16.04.2018 року, виданої відділом в Устинівському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, вбачається, що на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження райдержаміністрації №267-р від 28.05.1997 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0196466 площею 8,06 умовних кадастрових гектарів. Разом з тим, згідно постанови приватного нотаріуса від 26.06.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім.Петровського Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області розміром 8,06 га в умовних кадастрових гектарах без виділення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Підставою відмови у вчиненні даної нотаріальної дії стало не надання позивачем [PERSON] , як спадкоємцем [PERSON] документа, що підтверджує склад спадкового майна та право власності на нього спадкодавця. В судовому засіданні позивачем [PERSON] підтверджено про те, що після смерті баби [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Доказів звернення до суду з позовом про захист свого права на спадкування земельної частки (паю) в зазначений вище спосіб позивачем [PERSON] надано не було. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на земельну ділянку площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п.«а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, скасування судом державної реєстрації права комунальної власності Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на спірну земельну ділянку площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503, з огляду на предмет позову, можливе лише з одночасним визнанням права власності на неї, як речового права. Разом з тим, судом відмовлено у визнанні права власності позивача [PERSON] на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Крім того, під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №922/2589/19). Під час судового провадження позивачем [PERSON] не було надано доказів належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503 та входження її до складу спадщини, та, як наслідок, не доведено порушення її прав, як спадкоємця, проведенням державної реєстрації права комунальної власності на вказану земельну ділянку за Березівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, оскільки спірна земельна ділянка спадкодавцю за життя не належала і у позивача права на дану земельну ділянку в порядку спадкування не виникло. При цьому позивачем також не було наведено обгрунтованих підстав для захисту її права обраними нею способами, зокрема, шляхом визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем. З огляду на викладене, за відсутності підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 7,2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503 та недоведеності порушення її прав, як спадкоємця, державною реєстрацією права власності на вказану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування - Березівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, позовна вимога [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності від 18.05.2015 року (номер запису про реєстрацію права власності: 9734443) на земельну ділянку площею 7.2887 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0503, власник: Березівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області також не підлягає до задоволення. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до Глави 29 ЦК України (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16-ц). Положеннями ст.144 ЦК УРСР передбачено право власника витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. Аналогічні норми передбачені також і ст.387 ЦК України. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №522/11473/15 рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, а тому вимога про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення права позивача при заявлені вимоги про витребовування майна. З наведеного вище слідує, що у разі входження до складу прийнятої позивачем [PERSON] після смерті [PERSON] спадщини права на земельну частку (пай) та підтвердження належними письмовими доказами виділення за рахунок вказаної земельної частки (паю) зазначеної в розпорядженні №179-р від 30.03.2012 року земельної ділянки № [NUMBER] площею 7,29 га, позивач не позбавлена права звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав шляхом витребування від Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області спірної земельної ділянки площею 7,2887 га з кадастровим номером 3525881200:02:000:0503, сформованої на підставі вказаного розпорядження, що буде відповідати ефективному способу захисту та забезпечить відновлення прав позивача, як спадкодавця. Крім того, при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, позивач [PERSON] вказала відповідачем, крім Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, на території якої знаходиться земельна ділянка площею 7,2887 га з кадастровим номером: 3525881200:02:000:0503, також і Устинівську селищну раду Кіровоградської області, мотивувавши наявність двох відповідачів тим, що у зв'язку із децентралізацією та укрупненням районів на території України Березівська сільська рада перебуває в стані ліквідації, а правонаступником є Устинівська селищна рада Кіровоградської області. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №761/30025/16-ц). Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи. В Єдиному державному реєстрі містяться, крім інших, такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи; дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа; дані про юридичних осіб-правонаступників (п.п.12, 14, 15 ч.3 ст.9 Закону). За змістом п.п.18 п.6-1 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюється з урахуванням таких положень: сільські, селищні, міські ради та їхні виконавчі органи розформованих територіальних громад припиняються як юридичні особи з дня внесення запису про їх припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщеної у вільному доступі на сайті Міністерства юстиції України, судом встановлено, що як на дату звернення позивача до суду, так і на дату судового розгляду справи по суті (16.09.2021 року) Березівська сільська рада, як юридична особа, перебуває в стані припинення на підставі рішення від 16.12.2020 року 1004421270009000010 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації. Відомості про дату та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи та підстави для його внесення в Єдиному державному реєстрі відсутні (а.с.135-136). Перебування Березівської сільської ради в процесі реорганізації безпосередньо підтверджується і листом Устинівської селищної ради Кіровоградської області від 04.06.2021 року за вих.№02-24/535/1, за змістом якого Березівська сільська рада станом на 04.06.2021 року не припинена шляхом приєднання до Устинівської селищної ради, та заявою селищного голови, обраного сформованою Устинівською територіальною громадою (а.с.129). З огляду на викладене, враховуючи, що запис про припинення Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, як юридичної особи, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній, як і відсутні відомості про юридичну-особу її правонаступника, суд приходить до висновку про неналежність, як відповідача, Устинівської селищної ради Кіровоградської області, внаслідок чого вказана обставина є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову [PERSON] до цього відповідача. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач по справі [PERSON] звернулась до суду з двома позовними вимогами, за які нею був сплачений судовий збір в загальному розмірі 2523 грн. 40 коп. (1682 грн. 60 коп. за одну вимогу майнового та 840 грн. 80 коп. за одну вимогу немайнового характеру), що підтверджується відповідними квитанціями №64 та №63 від 14.12.2020 року (а.с.1, 2). На підставі викладеного, з урахуванням того, що встановленими судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 2523 грн. 40 коп. за пред`явлення фізичною особою до суду двох позовних вимог і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку відшкодувати на користь позивача вказану суму судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

Outcome: dismissed