Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, в якому просила визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на частину житлового будинку загальною площею 105,5 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га, та розташований за адресою: [ADDRESS] , становила Ѕ (одну другу). Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року провадження у цивільній справі відкрито у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року підготовче судове засідання відкладено до 06 жовтня 2020 року. 06 жовтня 2020 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 20 жовтня 2020 року. 20 жовтня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному справа була знята з розгляду. Наступне судове засідання призначено на 23 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання. Справа призначена до судового розгляду на 24 грудня 2020 року. 24 грудня 2020 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі. Наступне судове засідання призначено на 27 січня 2021 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що будинок був придбаний за час перебування в шлюбі з [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя і не заперечувала, що частка померлого становила 1/2. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 11 грудня 2018 року виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 180, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, на частину житлового будинку загальною площею 105,5 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0, 1000 га, розташований за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] . Вказаний будинок був куплений 13 травня 2018 року під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] /оригінал договору оглянуто в судовому засіданні/. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] /в матеріалах справи міститься копія заповіту; оригінал був витребуваний у нотаріуса, проте за станом на 27 січня 2021 року не наданий/. В судовому засіданні відповідач підтвердила той факт, що у нотаріуса бачила оригінал згаданого заповіту і наявну копію під сумнів не ставить. 26 листопада 2018 року позивач у справі звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Незнайко Євгена Вікторовича, проте постановою від 07 лютого 2020 року нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні подружжя Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі змісту п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3.4 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, враховуючи, що будинок [ADDRESS] був придбаний під час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] ; беручи до уваги те, що відповідач не оспорювала, що частка померлого в спільному майні становить Ѕ, зважаючи на те, що суду не надано доказів щодо наявності будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірний будинок є рівною і становить по 1/2. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірного будинку. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного та

Outcome: approved