Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Бузівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданий 01 березня 1991 року Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на 2 будинки, які знаходяться по [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON] , є його дочка (позивач) [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкоємцем до дня його смерті. Непрацездатною спадкоємицею за законом на майно померлого [PERSON] , була його дружина, мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданий 29 жовтня 1999 року Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Першої Київської області державної нотаріальної контори, з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 31 липня 2015 року нотаріус Грисюк О . В . , винесла постану № 1179/02-31, про відмову [PERSON] , у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] . Вищезазначені будинки під [ADDRESS], були побудовані відповідно до технічного паспорту: 1-й - в 1920 році; 2-й - в 1988 році. Належність [PERSON] 2-х будинків по [ADDRESS] , позивач [PERSON] підтверджує: витягом з рішення виконкому від 22.10.1996 року за № 207; довідкою Бузівської сільської ради від 19.12.2018 року; технічним паспортом виготовленого станом на 24.06.2015 року; будинковою книгою № 10. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] , просить суд, визнати за нею право власності на: житловий будинок (житловою площею 30,4 м2, загальною площею 57,0 м2) під літ. «А», що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] ; житловий будинок (житловою площею 78,2 м2, загальною площею 120,5 м2) під літ. «Б», прибудова піл літ. «б», веранда під літ. «б1», з надвірними будівлями: сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «З», навіс під літ. «М», ворота з хвірткою - № 5, огорожа - № 6, № 7, колодязь І, що знаходиться по улиці [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач Бузівська сільська рада не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивача у поданій заяві суду не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що [PERSON] у віці 64 років [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданий 01 березня 1991 року Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Мати позивача [PERSON] у віці 73 років [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданий 29 жовтня 1999 року Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Також за життя [PERSON] склав заповіт від 09 березня 1990 року, за яким житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , заповідає своїй дочці: [PERSON] . Позивач [PERSON] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданий 01 березня 1991 року Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 31 липня 2015 року державний нотаріус Першої Київської Обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В., винесла постану № 1179/02-31, про відмову [PERSON] , у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] . Позивачка з 09.09.1983 року, проживає і зареєстрована постійно за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Сільського голови Кижлай С.В., від 19 грудня 2018 року. Позивач [PERSON] спадщину в установленому законом порядку прийняли, оскільки на час відкриття спадщини проживали та є зареєстрована разом з спадкодавцем на день його смерті за однією адресою. Відповідно до даних технічного паспорту від 24.06.2015 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку (житловою площею 30,4 м2, загальною площею 57,0 м2) під літ. «А»; житлового будинку (житловою площею 78,2 м2, загальною площею 120,5 м2) під літ. «Б», прибудова піл літ. «б», веранда під літ. «б1», з надвірними будівлями: сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «З», навіс під літ. «М», ворота з хвірткою - № 5, огорожа - № 6, № 7, колодязь І. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача [PERSON] , щодо визнання за нею житловий будинок (житловою площею 30,4 м2, загальною площею 57,0 м2) під літ. «А», що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] ; житловий будинок (житловою площею 78,2 м2, загальною площею 120,5 м2) під літ. «Б», прибудова піл літ. «б», веранда під літ. «б1», з надвірними будівлями: сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «З», навіс під літ. «М», ворота з хвірткою- № 5, огорожа - № 6, № 7, колодязь І, що знаходиться по улиці [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] , і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved