Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, а саме, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 76,9 кв. м., житловою площею 46,5 кв. м., розташованого в с. Почапинці по вул. Жовтнева, 23 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.05.2015 р. її матері [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері відкрилась спадщина за заповітом на даний житловий будинок. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що державна реєстрація житлового будинку в бюро не проведена. В судове засідання позивач не зявилася, подавши суду заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, подано суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак надіслано суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 01 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 188951, видане [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 11. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 76,9 кв. м., житловою площею 46,5 кв. м., розташованого в с. Почапинці по вул. Жовтнева, 23 Тернопільського району Тернопільської області, який належав померлій на праві особистої власності, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1988 р., виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів за № 275. Померла [PERSON] в користь позивача [PERSON] склала заповіт, посвідчений 17.12.1996 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, згідно якого заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями в с. Почапинці по вул. Жовтнева, 23 Тернопільського району Тернопільської області. Отже, [PERSON] належить до спадкоємців по заповіту. Спадкоємці, які мали б право на спадкування обов'язкової частки згідно ст.1241 Цивільного кодексу України, відсутні. 02.12.2015 року на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Почапинці по вул. Жовтнева, 23 Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори за № 4531/02-14 від 17.10.2016 р. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 76,9 кв. м., житловою площею 46,5 кв. м., розташованого в с. Почапинці по вул. Жовтнева, 23 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.05.2015 р. її матері [PERSON]

Outcome: approved