Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказала, що шлюб з відповідачем [PERSON] вона уклала 04 липня 1982 року в Баштанківській сільській раді Кодимського району Одеської області і проживала разом із ним до 2013 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинились через різні погляди на життя, відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не зявилась, однак надала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, розглянувши справу без її участі. Вказала про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча належним чином, завчасно та з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення №6600000684413 від 21 липня 2016 року та №6600000702900 від 12 листопада 2016 року). Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. При цьому, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 04 липня 1982 року у Баштанківській сільській раді Кодимського району Одеської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №464326, виданим 04 липня 1982 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. З позовної заяви позивача [PERSON] вбачається, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, з 2013 року не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між ними відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~ Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved