Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2010 року належать до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250,00 гривень щомісячно починаючи з 26 січня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився рівень життя. Вона ніде не працює, однак всі витрати на утримання сина несе самостійно. У звязку з підвищенням тарифів на комунальні послуги значно погіршилося її матеріальне становище. Аліменти, що сплачує відповідач в розмірі 250,00 гривень щомісяця, не вистачає на утримання дитини. Крім того, синові виповнилося 8 років, прожитковий мінімум для дитини цього віку становить 1689 гривень. Відповідач [PERSON] є здоровим, постійного місця роботи не має, однак отримує доходи від тимчасових заробітків, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач [PERSON] у позовній заяві просила змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2010 року на утримання сина [PERSON], [INFO], з 250,00 гривень щомісячно на 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] визнав, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2010 року (а.с. 6) належать до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено під час судового розгляду справи, з часу ухвалення вказаного рішення суду змінився сімейний стан сторін, шлюб між ними було розірвано (а.с. 7). Малолітній син сторін по справі проживає з позивачем (а.с. 11). Разом з тим, змінився рівень життя, малолітня дитина сторін, потребує більших витрат на її утримання. Враховуючи вказані обставини та правові норми, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни розміру аліментів. З урахуванням обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та збільшення розміру аліментів з 250,00 гривень щомісячно на 500,00 гривень щомісячно. При цьому, суд приймає до уваги повне визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог щодо сплати аліментів в розмірі 500,00 гривень щомісячно; те, що відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Суд, вважає, що вказаний розмір аліментів не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням малолітнього віку сина сторін по справі, його потреб, та не створить відповідачеві [PERSON] додаткових труднощів матеріального характеру. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір суд стягує з відповідача [PERSON], з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved