Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Львівського державного училища культури і мистецтв, з участю третьої особи: [PERSON] про визнання наказу недійсним. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідно до наказу №161 від 30.09.1980 р. [PERSON] було прийнято на посаду викладача музично-хорових дисциплін і концертмейстером державного училища культури і мистецтв. Впродовж останніх років на початку кожного навчального року її призначали головою Циклової комісії хорових дисциплін. Наказом директора від 30.08.2013 р. №190-к «Про призначення голів циклових комісій, керівників навчальних груп та завідуючих кабінетами на 2013-2014 навчальний рік» [PERSON] в черговий раз було призначено головою циклової комісії хорових дисциплін з оплатою праці в розмірі 10% від посадового окладу. Згідно Положення про циклову комісію Львівського державного училища культури і мистецтв ( надалі ЛДУКіМ) в обов'язки голови циклової комісії за додаткову оплату в установленому законом порядку входить планування й організація роботи, а також безпосереднє керівництво цикловою комісією. 14.04.2014 р. [PERSON] було ознайомлено з наказом від 28.02.2014 р. №47-к «Про голову Циклової комісії хорових дисциплін», яким її звільнено від виконання обов'язків голови Циклової комісії (надалі ЦК) хорових дисциплін з 27.02.2014 р., як таку, що повністю усунулась від виконання посадових обов'язків голови ЦК. Як зазначено в наказі, підставою для видачі такого були заяви студентів ІІІ-ІV курсів хорової групи, акт про неадекватну поведінку, службова записка викладачів ЦК хорових дисциплін, протокол спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету. З даним наказом [PERSON] не погоджується, оскільки з 27.02.2014 р. по 12.04.2014 р. була відсутня на роботі за станом здоров'я. Крім цього, даний наказ вважає, таким, що винесений не законно та підлягає скасуванню. Просить позовні вимоги скасувати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. В подальшому подала уточнення до позовної заяви, згідно який просить визнати незаконним та скасувати наказ Львівського державного училища культури і мистецтв від 28.02.2014 р. №47-к «Про голову Циклової комісії хорових дисциплін» та зобов'язати відповідача виплатити [PERSON] кошти в сумі 476,78 грн., як доплату до посадового окладу викладача хорових дисциплін за період з 01.03.2014 р. по 30.06.2014 р. Просить позовну заяву задоволити. Крім цього, представником позивача було заявлено клопотання про визнання наказу Львівського державного училища культури і мистецтв за №47-к від 28.02.2014 р. «Про голову Циклової комісії хорових дисциплін» з допискою «… у відповідності до ч.1 п.7 ст.40 КЗпП України» фальшивим і виключити з числа доказів. /а.с.53/. Ухвалою судового засідання від 22.10.2014 р. клопотання представника позивача [PERSON] - задоволено. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, вважають, що винесений наказ про звільнення [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього, подали письмові заперечення, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх безпідставними, з огляду на те, що роботодавець не наділений правом на примусовий привід працівника для медичного обстеження на предмет сп'яніння. Також зазначає, на те, що позивачка [PERSON] будучи на роботі 27.02.2014 р. взяла в цей же день лікарняний лист, тобто з метою уникнення відповідальності. Просять у задоволенні позову відмовити. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про те подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги не визнає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює в.о. директора Львівського державного училища культури і мистецтв. Винесений наказ про звільнення із займаної посади [PERSON] вважає правомірним, оскільки остання працювала незадовільно. 27.02.2014 р. прийшов на пару яку проводила [PERSON], і в нього склалось враження, що [PERSON] у нетверезому стані. Після пари, [PERSON] запросив позивачку до себе в кабінет, щоб з'ясувати чи дійсно [PERSON] у нетверезому стані. Оскільки, від [PERSON] був легкий запах алкоголю, запропонував їй провести експертизу на вміст алкоголю в крові. Однак, остання від цього відмовилась та покинула приміщення училища. Після чого, 28.02.2014 р. [PERSON] подзвонила та сказала, що на лікарняному. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює заступником директора по виховній роботі. 27.02.2014 р. о 12 год. 00 хв. біля 306 аудиторії сиділа [PERSON], коли свідок [PERSON] з нею спілкувався, то в неї була нерозбірлива мова, неадекватний вигляд, червоне обличчя. Через деякий час, свідок зайшов в аудиторію та побачив, що [PERSON] сидить за столом та з неї сміються студенти. Потім свідок, пішов до [PERSON], щоб той подивився в якому стані [PERSON] з'явилась на пари. Цього ж дня, зібрався хоровий відділ, і просив [PERSON] усунути від займаної нею посади. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює головою комісії хорових дисциплін Львівського державного училища культури і мистецтв. 27.02.2014 р. був на роботі як викладач. Під час 4 пари був викликаний директором училища на засідання комісії та голови профкому, дане засідання було проведене з приводу неадекватної поведінки [PERSON] Вважає, що [PERSON] 27.02.2014 р. була у нетверезому стані, який був виражений в опухлому обличчі, неадекватній поведінці, неправильній координації рухів. Цього ж дня, на засіданні комісії було вирішено щоб [PERSON] відсторонити від голови Циклової комісії. Заслухавши пояснення сторін, допит свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що 30.09.1980 року відповідно до наказу №161 [PERSON] призначено на посаду викладача музично-хорових дисциплін і концертмейстером державного училища культури і мистецтва. Впродовж останніх років, а саме на початку кожного навчального року [PERSON] призначали головою циклової комісії хорових дисциплін. Останній раз, відповідно до наказу директора ЛДУКіМ від 30.08.2013 р. №190 -к «Про призначення голів циклових комісій, керівників навчальних груп та завідуючих кабінетами на 2013-2014 навчальний рік», [PERSON] було призначено головою циклової комісії хорових дисциплін з оплатою праці в розмір 10% від посадового окладу. /а.с.4-6/. Як вбачається з положення про циклову комісію ЛДУКіМ до обов'язків голови циклової комісії за додаткову оплату в установленому законом порядку входить планування й організація роботи, а також безпосереднє керівництво цикловою комісією./а.с.21-24/. Згідно ст.21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.105 КЗпП України передбачено, що працiвникам, якi виконуюють на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за iншою професiєю (посадою) або обов'язки тимчасово вiдсутнього працiвника без звiльнення вiд своєї основної роботи, провадиться доплата за сумiщення професiй (посад) або виконання обов'язкiв тимчасово вiдсутнього працiвника. Пунктом 3 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як вбачається із наказу директора Львівського державного училища культури і мистецтв №47-к від 28.02.2014 р., [PERSON] було звільнено від виконання обов'язків голови ЦК хорових дисциплін, як таку що повністю усунулась від виконання своїх посадових обов'язків голови ЦК. Підставою звільнення були заяви студентів ІІІ-IV курсів хорової групи, акт №3 від 27.02.2014 р. про неадекватну поведінку, службова записка викладачів ЦК хорових дисциплін, протокол спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету./а.с.3, 14, 15, 16/. З даним наказом позивачка не погоджується, оскільки як вбачається із листків непрацездатності виданих Комунальною 4 міською клінічною лікарнею, [PERSON] перебувала на лікуванні з 27.02.2014 р. по 11.04.2014 р. /а.с.7, 8/. Відтак, вважає, що у директора ЛДУКіМ не має підстав для її звільнення, оскільки була відсутня на роботі 27.02.2014 р. Даний факт також підтверджується копією медичної книжки [PERSON]/а.с.60-62/. Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992р. (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» суди, розглядаючи трудові спори, зобов'язані з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п.3,4,7,8 ст.40 КЗпП України, чи додержані власником передбачені ст.147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Як вбачається з п.23 постанови, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як з'ясовано у судовому засіданні, до [PERSON] за час виконання обов'язків голови ЦК хорових дисциплін жодних дисциплінарних стягнення не застосовувалось. Про те, при винесенні наказу про звільнення останньої із займаної посади голови ЦК хорових дисциплін, пояснень від неї не відбиралось, на спільне засідання адміністрації і профспілкового комітету її ніхто не запрошував, з документами, які стали підставою видачі оскаржуваного наказу [PERSON] не ознайомили. Крім цього, ч. 1 ст.233 КЗпП України передбачено працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як з'ясовано у судовому засіданні про винесений наказ про звільнення із займаної посади голови циклової комісії хорових дисциплін, [PERSON] стало відомо 14.04.2014 р. Частинами 1, 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При цьому в ст.235 КЗпП України визначено, що вимушеним прогулом є час з дня незаконного звільнення працівника до дня ухвалення судом рішення про поновлення працівника на попередній роботі. Отже беручи до уваги встановлені під час судового засідання обставини, суд прийшов до висновку, що наказ директора Львівського державного училища культури і мистецтв №47-к від 28.02.2014 р. «Про голову Циклової комісії хорових дисциплін» є незаконним та підлягає скасуванню, а тому [PERSON] підлягає поновленню на попередньо займаній посаді у відповідності до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.105 КЗпП України передбачено, що розмір доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюється на умовах, передбачених у колективному договорі. Отже, як вбачається із довідки виданої Львівським державним училищем культури і мистецтв, [PERSON] слід доплатити за виконання обов'язків голови циклової комісії хорових дисциплін за період з 01.03.2014 р. по 30.06.2014 р. кошти в сумі 476,78 грн. /а.с.78/. З огляду на викладене, оскільки звільнення [PERSON] відбулось без законної підстави, а відтак вона підлягає поновленню на роботі та на її користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов [PERSON] слід задоволити в повному обсязі.

Outcome: approved