Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда із зазначеним позовом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 03.08.2018 року між нею (позивачем) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити посередницькі роботи по виготовленню і доставці меблів. На виконання умов договору вона (позивач) сплатила повну вартість виробу, яка відповідно до п.2.1 Договору складає 14 161, 00 грн., про що відповідачем було здійснено відмітку у договорі. Максимальний строк поставки замовлення відповідно до п.3.2 Договору складає 60 днів, разом з тим, у визначений договором та домовленістю між ними строк, вона (позивач) меблів не отримала. Станом на час звернення до суду з даним позовом, відповідач умов договору так і не виконав, хоча неодноразово обіцяв. 29.10.2018 року вона (позивач) звернулася до відповідача з письмовим зверненням, на якому відповідач власноручно написав, що меблі будуть установлені 04.11.2018 року, проте в обіцяний строк меблів не було поставлено. 05.11.2018 року вона (позивач) подала відповідачу заяву, в якій просила, у зв`язку із систематичним невиконанням поставки меблів, повернути їй кошти в сумі 14161,00 грн. та сплатити штрафні санкції в розмірі 0,3% згідно Договору, в якій (заяві) вона фактично висловилася про розірвання договору, у зв`язку з його невиконанням. Вказала, що зверталась також до ГУ Держспоживслужби у Кіровоградській області, та за результатом звернення їй повідомлено, що 26-27 грудня 2018 року здійснено позапланову перевірку у ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та за результатами перевірки встановлено наявність укладеного договору з ФОП [PERSON] від 03 серпня 2018 року та встановлено порушення вимог статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині невиконання умов договору щодо поставки кухні МДФ глянець, термін доставки замовлення скінчився 07 грудня 2018 року. В листі Головного управління Держпродспоживслужби у Кіровоградській області також зазначено, що ФОП [PERSON] видано припис про усунення порушень, виявлених в ході позапланової перевірки та зобов`язано його в строк до 27 січня 2019 року доставити їй (позивачу) кухню МДФ глянець або повернути кошти. Термін виконання припису встановлено до 01 лютого 2019 року, проте відповідачем припис не виконано. Крім того, оскільки відповідачем умови договору не виконуються, то відповідно до п.4.2 Договору на її (позивача) користь необхідно стягнути з відповідача, крім сплачених нею коштів у сумі 14161 грн., штрафні санкції в розмірі 0,3% від вартості меблів за кожний день в сумі 2118,00 грн. ( 14161:100Х0,3Х44 робочих днів). Також з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач зазначила, що в результаті порушення її прав, як споживача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її (позивача) законних претензій, у душевних переживаннях та стражданнях, вона (позивач) змушена докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язки, так як вона вимушена була неодноразово їздити до відповідача та фактично просити повернути свої кошти, їздити в Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області для захисту своїх прав, витрачати час на спілкування із посадовими особами Управління, тому з урахуванням принципів справедливості та доцільності, вважає, що з відповідача на її користь підлягає також стягненню моральна шкода в розмірі 5 000 грн. З огляду на зазначене, просить стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 14161,00 грн., сплачених за меблі - кухню МДФ глянець, відповідно до п.4.2. Договору штрафні санкції (неустойку) в розмірі 0,3% від вартості меблів за кожний день в сумі 2118,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., завдану внаслідок невиконання умов договору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з викликом в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представником позивача - адвокатом Багірян Е.Б., що діє в інтересах позивача на підставі ордеру серії КР №144805 від 18.05.2020 року, надано заяву, в якій просить проводити судові засідання без їх (позивача та представника) участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку вимог ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та надання суду доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головного Управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку вимог ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.08.2018 року між позивачем [PERSON] , як Замовником та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як Виконавцем, укладено договір, згідно умов якого Виконавець зобов`язався виконати посередницькі роботи по виготовленню та доставці меблів (кухня за кресленням МДФ глянець), а Замовник зобов`язалася оплатити та прийняти готові вироби і роботу згідно з умовами договору (п.п. 1.1, 1.2 Договору). Згідно з п. 2.1 договору вартість виробів складає 14161 грн. Відповідно до п. 2.2 договору завдаток становить 70% - 13500 грн. Згідно з п. 2.3 договору заборгованість до доставки - 661 грн., разом з тим ФОП [PERSON] зроблено відмітку, що станом на 13.09.2018 року заборгованість по договору відсутня, тобто позивач повністю сплатила суму виробу в розмірі 14 161, 00 грн. Згідно з п. 3.2, 4.1 договору після виконання п. 3.1 Виконавець зобов`язався доставити вироби стандарт протягом 40-ка робочих днів. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, термін доставки виробів збільшується до 60-ти робочих днів. Як вбачається із відмітки, зробленої [PERSON] на договорі б/н від 03.08.2018 року про виготовлення та доставку меблів, укладеного з [PERSON] , станом на 13.09.2018 року заборгованості по договору немає. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору у разі невиконання Замовником пункту 3.1, даний договір вважається розірваним, і всі його додатки - недійсними. У разі внесення Замовником завдатку, і послідуючим невиконанням п. 3.1 даного договору, завдаток Замовнику не повертається. У разі не виконання Виконавцем п. 3.2 даного договору, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,3% від вартості даного договору за кожен день прострочки. Відповідно до п. 3.7 договору Договір діє з дня підписання та до повного виконання сторонами всіх зобов`язань. Договір є дійсним при наявності підпису. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 865 ЦК України). Статтею 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Згідно з ст.ст. 570, 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Як вбачається з договору від 03.08.2018 року, укладеним між сторонами, [PERSON] отримав від [PERSON] 70% від суми Договору в розмірі 13500 грн., та в подальшому отримав 661 грн. як суму залишку по Договору, що в цілому складає 14161 грн., та є 100% оплатою вартості виробу відповідно до п.2.1 Договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Частиною 3 ст. 865 ЦК України визначено, що до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У зв`язку з відсутністю з боку відповідача дій по виконанню умов договору по поставці меблів або поверненні коштів, позивачем подано відповідачу заяву від 29.10.2018 року про повідомлення строків виконання умов договору, зокрема, встановлення меблів, яку відповідач прийняв особисто 29.10.2018 року, та зазначив, що меблі будуть встановлені до 04.11.2018 року. Проте відповідачем у зазначений термін (04.11.2018 року) меблі не були встановлені, у зв`язку з чим, позивач звернулася до останнього (відповідача) із заявою про повернення їй грошових коштів в сумі 14 161 грн. та стягнення штрафних санкцій в розмірі 0,3 %, згідно з умовами Договору, яку відповідач отримав 05.11.2018 року, разом з тим останній відповіді не надав, кошти не повернув та неустойку не сплатив. Крім того, 05 листопада 2018 року позивачем була подана заява до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області з приводу не виконання умов договору укладеного 03.08.2018 року між нею (позивачем) та ФОП [PERSON] про виконання посередницьких робіт по виготовленню та доставці меблів - кухні МДФ, глянець. Відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 18.01.2019 року за вих.№Б-682/13-08, надісланого на адресу позивача [PERSON] , вбачається, що 26-27 грудня 2018 року посадовими особами управління захисту споживачів Головного управління здійснено позапланову перевірку у ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На момент позапланової перевірки у ФОП [PERSON] в наявності договір б/н від 03 серпня 2018 року, укладений між [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник). При цьому, згідно з наданими у ході позапланової перевірки поясненнями ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання, а саме: виконати монтаж кухонного гарнітуру у строк до 27 січня 2019 року, виплатити неустойку, а у разі невиконання умов Договору повернути замовнику [PERSON] кошти в сумі 14 161 грн. Крім того, посадовими особами Головного управління у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» видано припис про усунення порушень виявлених у ході позапланової перевірки та зобов`язано ФОП [PERSON] до 27 січня 2019 року доставити [PERSON] кухню МДФ глянець або у разі невиконання доставки кухні МДФ глянець, повернути грошові кошти у сумі 14 161 грн. Також у разі доставки замовлення до 27 січня 2019 року за кожний день прострочення виконання замовлення сплатити [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі 0,3 % від вартості замовлення, а саме: за 52 дні прострочення кошти в сумі 2208,96 грн. Термін виконання припису встановлено до 01 лютого 2019 року. При цьому, до суду не надано жодних належних доказів того, що відповідач виготовив та здійснив доставку позивачу кухні за кресленням, визначеної договором, тим самим виконав зі своєї сторони умови договору, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе за умовами укладеного з позивачем договору зобов`язань. Крім того, відповідачем не виконано припис, винесений ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, про усунення порушень, виявлених у ході перевірки. Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення, умови договору відповідачем не виконані, відповідач не приступив до взятих на себе зобов`язань за договором, тим самим допустивши істотне порушення умов договору, а позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як споживача, які підлягають захисту обраним нею способом шляхом стягнення з відповідача сплаченої нею вартості виробу (меблів) за вказаним договором від 03.08.2018 року в сумі 14 161 грн. Крім стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених за меблі, в розмірі 14161 грн., позивач просила стягнути з відповідача на підставі п. 4.2 Договору неустойку, визначивши її розмір 2 118 грн. 00 коп. (14 161:100Х44 робочих днів), поряд з цим, суд вважає, що позивачем помилково вказана сума неустойки, оскільки за вихідними даними, за якими позивачем проводився розрахунок, розмір неустойки становить 1 869, 25 грн. Судом, в свою чергу, відзначається, що відповідно до п.4.2 Договору у випадку не виконання Виконавцем пункту 3.2 даного Договору, Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0,3 % від вартості даного договору за кожен день прострочки (ч.2 ст.551 ГК України). При цьому, встановлено, що за умовами укладеного між сторонами договору, вартість виробу - кухні МДФ глянець за кресленням становить 14 161 грн. 00 коп. Термін доставки виробу 60 робочих днів, договір укладено 03.08.2018 року, та, враховуючи кількість робочих днів, термін доставки замовнику виробу мав бути 30.10.2018 року (кількість робочих днів з 04.08.2018 року по 30.10.2018 року), відповідно неустойку слід рахувати з 31.10.2018 року фактично, по 08.02.2019 року - день звернення позивача з позовом до суду, тобто 14 161 грн. - вартість виробу / 100 Х0,3 % Х70 днів=2 973, 81 грн. Поряд з цим, враховуючи вимоги ч.1 ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, а також враховуючи, що позивачем в порядку ч.2 ст.49 ЦПК України не подавалося заяв про збільшення розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку в розмірі 1869, 25 грн., виходячи з розрахунку, зазначеного позивачем в позові, (14 161 грн. / 100 Х 0,3 %Х44 робочих днів). Окрім того, позивачем [PERSON] пред`явлено також вимогу до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на її (позивача) користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яка (моральна шкода) завдана внаслідок невиконання умов договору, яка задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому, судом відзначається, що в обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач [PERSON] не зазначила жодних обставин та не навела жодних фактів, які б свідчили про заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог про відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., оскільки позивачем не було доведено наявність такої шкоди - душевних страждань, які позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача моральної шкоди, крім того, відсутні докази факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., враховуючи, що позивач при пред`явленні позовних вимог до суду відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial