Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було зареєстровано 10 червня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, сторони спільно не поживають більше трьох років, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України не пізніше ніж за три дні до судового засідання - в матеріалах справи є розписка про вручення відповідачу виклику до суду. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомити суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання, без поважної причини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, своїм процесуальним правом відповідача на подання заперечення на позов не скористався, таким чином причин для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України, не встановлено. Тому суд, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ч.1 ст. 224 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 10 червня 2014 року згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 084301 від 10.06.2014 року (а.с.5). від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 155297від 23.07.2014 року (а.с.7); [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 124894 від 09.03.2004 року (а.с.8); [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 124477 від 09.03.2004 року (а.с.8); [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 067536 від 01.03.2001 року (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень суду на позов не надав, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved