Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона уклала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 08 вересня 2012 року від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Стверджує, що після народження дитини чоловік почав конфліктувати з нею, почав приходити з роботи додому пізно вночі або взагалі не приходив ночувати. Вона не могла терпіти такої його поведінки, тому у них почалися сварки. Зазначає, що на початку серпня 2017 року він забрав свої речі і пішов здому. Після цього приходив всього два рази, відтоді більше не приходить і не відвідує їх спільну дитину. Позивач вказує, шо недавно дізналася, що на даний час він проживає з розлученою жінкою, яка виховує трьох дітей у с. Гряда Жовківського району Львівської області. За таких обставин вважає, що їх сімя остаточно розпалася і зберегти її неможливо, оскільки чоловік залишив її, вона втратила до нього почуття любові, поваги і розуміння. У звязку із чим переконана, що шлюб між нами є помилковим, тому просить не надавати строк для примирення та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позову заяву задоволити, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Просить позов задоволити. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без учасників. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 194424 вбачається, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище- Лихолат) [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 08.09.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 96. За час перебування у шлюбі у сторін народилася одна дитина, а саме дочка- [PERSON], 02.01.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-СГ № 510101 виданим виконавчим комітетом Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є конфлікти, сварки та непорозуміння між позивачем та відповідачем, не проживання відповідача разом із позивачем та їх дитиною, а фактичне проживання його з іншою жінкою. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сімя розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сімя фактично не існує. Суд враховує, що відповідач не заперечує проти позову, просить розірвати шлюб. А тому позов [PERSON] слід задоволити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому вимога відповідача про зміну їй прізвища на «Лихолат» підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви сплатила 704 грн. 80 коп. судового збору, що вбачається з квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи, судом задоволено її позовні вимоги, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Outcome: approved