Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, свої вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який між ними розірвано 25.11.2009 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO].. Зазначила, що на даний час вона працює в Республіці Італія та має дозвіл на постійне проживання в даній країні. Відповідач, як батько їх малолітньої дочки чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров»я та духовного розвитку дитини, а саме не надає у передбаченому законом порядку дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач має намір виїзжати з донькою за кордон у період літніх канікул на оздоровлення, а також мандрувати з дитиною для розширення світогляду та культурного розвитку доньки. Вказує на те, що раніше зверталася з пропозицією до відповідача з цього приводу, однак отримала негативну відмову і на теперішній час відповідач безпідставно відмовляє у наданні дозволу. Неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу дитині відповідачем ігноруються. Просить суд надати їй дозволу на тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Італію на період з 10.06.2016р. по 10.08.2016р. малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. для оздоровлення та відпочинку без дозволу та супроводу батька дитини [PERSON], надати дозвіл без згоди батька [PERSON], виготовити закордонний паспорт для доньки [PERSON], [INFO]., надати їй дозвіл без згоди батька [PERSON], виготовити візу - дозвіл на в»їзд малолітній дочці [PERSON], [INFO]. у супроводі матері [PERSON] на територію Республіки Італії з 10.06.2016р. по 10.08.2016р., надати дозвіл без згоди батька [PERSON], на транзитний проїзд через країни: Республіку Польщу, Словенську Республіку, Республіку Австрія, Угорщину, Республіку Словенія малолітній доньці [PERSON], [INFO]. у супроводі матері [PERSON] до території Республіки Італія з 10.06.2016р. по 10.08.2016р. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення закордонного паспорта малолітній [PERSON], [INFO]. без згоди батька, а також стягнути із відповідача понесені судові витрати. В запереченні на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що рішенням Сокальського районного суду від 03.11.2014р. визначено місце проживання доньки із ним. Позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд їх доньці за кордон в Республіку Італію, зазначила, що вона працює, однак жодних доказів праці чи отримання доходу не надала, відповідно здатності утримувати дитину. Крім цього, беручи до уваги твердження позивачки, що вона працює, невідомо з ким в цей період буде знаходитися їх дочка. Також позивачкою не зазначено в яких умовах буде проживати дитина, адже свого житла позивач в Р.Італія немає. Зазначає, що дочка є здоровою дитиною, їй не потрібне спеціальне лікування, чи покращення здоров»я, як вказує позивач. Крім цього, позивач приїздить в Україну і має можливість виконувати свої батьківські обов'язки, а не вивозити малолітню дитину за кордон і травмувати в наслідок тривалого перебування в іншій місцевості. Зазначає, що позивач не виховувала дочку останні три роки та відвикла від неї. Просить відмовити у задоволенні позову. У додаткових письмових поясненнях представник позивача [PERSON] зазначив, що заперечення відповідача не можуть братися до уваги оскільки не надано обґрунтованих доказів, які засвідчують факт, що поїздка дитини за кордон не відповідає її інтересам. Бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд за кордон дитини повністю узгоджується з її правами та обов'язками та відсутні обмеження згідно закону для виїзду дитини за кордон. Позивач бажає повести дитину за кордон на відпочинок з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя. Однак не може отримати згоди на такі поїздки у батька дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, додатково повідомив, що відповідач не надаючи своєї згоди на виїзд за кордон із позивачкою дочки, чинить матері перешкоди у спілкуванні із дитиною та участі у її вихованні та розвитку. Підтримав обґрунтування позову та додаткових пояснень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи викладені у письмовому запереченні. Додатково повідомив, що із позивачкою у них тривалий час наявні судові спори щодо місця проживання їх дочки. Зазначив, що позивач вже довго проживає в Р.Італія, вважає, що при задоволенні позову виникнуть обґрунтовані ризики того, що позивачка не поверне дочку в Україну та він буде позбавлений можливості спілкуватись із донькою, яка постійно проживає із ним та знаходиться на його утриманні. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сокальської РДА [PERSON] в судовому засіданні вирішення сопу поклала на розсуд суду. Малолітня [PERSON] допитана в судовому засіданні з участю педагога [PERSON] показала, що є дочкою сторін та любить своїх батьків. Їй цікаво де проживає її матір, побачити цю країну, зокрема море. Однак, бажає проживати в Україні. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], встановлено, що 25.11.2009р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваною. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. є сторони - [PERSON] та [PERSON]. Із копії рішення Сокальського районного суду від 03.11.2014р. та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2015р., якою рішення районного суду залишено без змін, встановлено, що таким визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO]. з її батьком [PERSON], [INFO]. по [ADDRESS]. Також встановлено, що позивач [PERSON] документована дозволом на проживання у Р.Італія, що виданий 14.01.2015р. в м. Неаполь та дійсний до 06.03.2017р. Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Згідно із ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З вищезазначених норм вбачається, що у судовому порядку вирішується саме надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, тому не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO]. за межі України, оскільки не ґрунтуються на законі. Крім цього, ні позивачкою ні її представником в судовому засіданні не надав суду жодного доказу звернення у відповідні органи держави для отримання проїзного документа (паспорта) дитині сторін, чи відмову у видачі такого. Відповідно, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо негайного виконання рішення суду в частині оформлення закордонного паспорта малолітній [PERSON], [INFO]., оскільки такі не ґрунтуються на законі. Крім того, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою, що зокрема є закріплено і у Конвенції про права дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, між батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. встановилися неприязні стосунки, позивачкою не надані суду докази необхідності виїзду дитини за кордон, наявність відповідного запрошення, медичні рекомендації тощо. Не надано позивачкою також належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер та здійснюватиметься в інтересах дитини, зокрема, не надано достовірних відомостей про конкретне місце проживання дитини за кордоном впродовж запланованого виїзду в майбутній період з 10.06.2016р. по 10.08.2016р., про можливість забезпечення матеріальних та побутових потреб дитини в цей період, а також підтвердження забезпечення дитини проїздними квитками для повернення в Україну. Крім того, позивачкою не доведено, де конкретно і з ким буде проживати дитина та чим буде займатися під час відсутності матері, яка працює. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, доводи і заперечення сторін, суд, враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо надання позивачці дозволу на тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Італію на період з 10.06.2016р. по 10.08.2016р. малолітній доньці [PERSON], [INFO]. без дозволу та супроводу батька, а також на проїзд через транзитні країни до Республіки Італія, задоволенню не підлягають. У зв`язку із вищевикладеним та приписами ст. 88 ЦПК України, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь судового збору в сумі 487,20грн. з відповідача.

Outcome: dismissed