Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього аліменти на утримання їх сина як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача до досягнення нею 23 років. Як зазначила позивачка, спільний з відповідачем син - [PERSON] , перебуває на утриманні позивача і є студентом Навчально-науково інституту інформаційної безпеки Національної академії Служби безпеки України. Навчання на контрактній основі. Щороку позивач сплачувала та має сплачувати 12 950 грн. 00 коп., згідно договору про надання освітніх послуг № 1445 від 12.08.2016 року із Національною академією Служби безпеки України. Крім того, позивач вказала, що дитина з наведених причин потребує також і матеріальної допомоги, яка безпосередньо не пов`язана із оплатою навчання, а потрібна для життя. Позивач працює, але у зв`язку із тим, що сама утримує сина, сплачує за його навчання, а також надає необхідні кошти на одяг, харчування, підручники, проїзд до місця навчання, має скрутне матеріальне становище, звернулася до суду за захистом прав сина. Ухвалою судді Бортницької В.В. від 10.02.2017 року, у справі відкрито провадження (а.с. 22). На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в засідання, призначене 12.02.2019 року, не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В подальшому, кореспонденція з суду направлялася відповідачеві за адресою його зареєстрованого місця проживання та за відомою адресою його постійного проживання, відповідачем судові виклики отримувалися. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.11.2015 року на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва (а.с. 11). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Навчається на Навчально-науково інституту інформаційної безпеки Національної академії Служби безпеки України, що підтверджується довідкою № 406/38-738 від 25.01.2017 року виданої інститутом. [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання, джерела доходів не має, потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється. Так, згідно ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурної духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач за станом здоров`я здатний працювати та отримувати дохід, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача на період навчання або досягнення ним 23 річного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved