Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 23.09.2000 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалось, причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідач зловживає алкоголем, вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, виражається в її адресу нецензурною лайкою. Наслідком цього є те, що на даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, будь-яких стосунків не підтримують. Вважає, що їх шлюб остаточно розпався, носить формальний характер. З цих підстав просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в одержанні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду відомостей про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.09.2000 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №089676 від 17.07.2013 року (а.с.4). Причиною розпаду сімї є сварки, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняє щодо позивача фізичне та психологічне насильство, виражається в її адресу нецензурною лайкою. На даний час сторони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить її інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved