Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2018 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Однак, станом на теперішній час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, потреби сина з віком значно зросли, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. [PERSON] відомо, що відповідач працює неофіційно, надає послуги з перевезень, отримує значний стабільний дохід, а тому вважає, що вона вправі ставити питання про зміну розміру аліментів і просить суд змінити розмір аліментів на утримання її сина [PERSON] , [INFO] , визначений згідно судового наказу від 18 вересня 2018 року, визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року) . У даному шлюбі народилася одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Неповнолітній [PERSON] , проживає із матір`ю [PERSON] (Витяг із Будинкової книги) та перебуває на її утриманні. 18 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено судовий наказ про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості, сформованого Зборівським РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області, аліменти відповідачем сплачувались нерегулярно, в квітні 2019 року в сумі 6 000 грн. та в серпні 2019 року в сумі 5 000 грн. Станом 29.10.2019 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] , на підставі судового рішення, сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Розмір аліментів є незначним та не задовольняє мінімальних потреб дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи те, що, встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на даний час є таким, що не задовольняє мінімальні потреби дитини, а тому є підставою для зміни розміру аліментів. Суд, на підставі ст. 182 СК України, із врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини та платника аліментів, те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.07.2019 року становить 2 118 грн., вважає, що слід змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , відтак - стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 118 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення сином повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: partial