Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до СГ ТзОВ «Уляники» про визнання права власності на майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що починаючи з 1991 року вона відкрито, безперервно володіє житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно витягу з погосподарської книги №1 за 2020 рік вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належить СГ ТзОВ «Уляники», однак інформація про державну реєстрацію відсутня. На даний час позивач проживає у вказаному будинку, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, здійснює поточні ремонти. Враховуючи наведене просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 83,5 кв.м з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] за набувальною давністю. Судові витрати просить залишити за нею. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник СГ ТзОВ «Уляники» в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника та не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності за набувальної давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно витягу з погосподарської книги №1 за 2020 рік Уляниківської сільської ради Рожищенського району житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] належить СГ ТзОВ «Уляники» (а.с.7). З архівного витягу з протоколу загальних зборів членів колгоспу ім.ХІХ партз`їзду с.Уляники Рожищенського району від 02.03.1991 року №4 вбачається, що згідно заяви [PERSON] вирішено надати останній вищевказаний житловий будинок (а.с.3). З довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована позивач [PERSON] та її онук [PERSON] (а.с.8). Згідно технічного паспорта на будинок, виготовленого 02.01.2018 року на замовлення [PERSON] загальна площа житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 83,5 кв.м, з яких житлова - 49,4 кв.м, допоміжна - 34,1 кв.м (а.с.13-15). Стаття 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, шо право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст.344 ЦК України визанчено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач (ч.1 ст.81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) во на є (частина друга ст.344 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] з 1991 року по даний час відкрито, безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , здійснює його ремонт утримуючи вказане майно в належному стані. Таким чином, встановлено, що [PERSON] заволоділа майном добросовісно і продовжує володіти ним відкрито і безперервно на протязі більше десяти років. Тому, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 83,5 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання позивача судові витрати слід залишити за останньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved