Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 18 березня 1993 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] На час укладання шлюбу вона мала у своїй одноосібній власності чотирикімнатну кооперативну квартиру за адресою : [ADDRESS], куди після укладення шлюбу переїхав жити і чоловік, оскільки власного житла у м. Суми він не мав. Згодом, за пропозицією [PERSON], вищевказану квартиру вона продала, а замість неї купила, на той час ще на своє імя, двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], а на різницю коштів від продажу 4-кімнатної квартири, в автосалоні м. Суми вони купили автомобіль «Таврія», який [PERSON] оформив на себе. Через деякий час, знову ж таки, за пропозицією [PERSON] вищевказану 2- кімнатну квартиру вона також продала, а на отримані від продажу квартири кошти на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2000 року вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій проживають і на даний час. Однак, при купівлі квартири, чоловік наполіг, щоб в договорі купівлі-продажу квартири, в якості покупця був зазначений тільки він, у звязку з чим право власності на даний обєкт нерухомості було зареєстровано за відповідачем у спосіб передбачений законодавством, що діяло на той час. Таким чином спірна квартира №54 у б. №38 по вул. Харківська у м. Суми є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Домовленості про добровільний поділ квартири у позасудовому порядку вони з чоловіком - [PERSON] не дійшли. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], визнавши за ними право власності на ? частку даної квартири кожному та припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вищевказану квартиру. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 19 грудня 2018 року, 15-00 год. В судове засідання учасники справи не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від відповідача надійшла письмова заява, в якій він визнає заявлений позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18 березня 1993 року сторони вступили в шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). З договору купівлі-продажу квартири від 02 листопада 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою. Л.А., вбачається, що власником квартири за адресою [ADDRESS], являється відповідач [PERSON]. Квартира складається з однієї житлової кімнати, житлова площа якої 18,3 кв.м, загальна площа 34,33 кв.м. (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього \~господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири за адресою: [ADDRESS] відбувалося в період перебування подружжя [PERSON] у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину житлового приміщення квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 1178 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved