Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] в с. Шишківка, Корюківського району Чернігівської області. Її родове прізвище було «[PERSON]», та після укладення шлюбу вона залишила собі прізвище «[PERSON]». Батьками [PERSON] є: [PERSON], а батько записаний зі слів матері. Мати позивачки, тобто [PERSON], проживала з вітчимом [PERSON], з яким 3 лютого 1990 року уклала шлюб. Після укладення шлюбу мати позивачки змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивачка [PERSON] разом з матір'ю та вітчимом проживала в житловому будинку в [ADDRESS]. За життя позивачки та вітчим були членами місцевого колективного господарства ім.. Куйбишева, реорганізованого в ПСП «Діброва» с. Шишківка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого, мати та вітчим були включені до списку осіб, які мають право на майновий пай та земельний пай в ПСП «Діброва». [PERSON] та [PERSON] були видані сертифікати на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай. [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] з матір'ю залишилися проживати вдвох. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай). [PERSON] за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. [PERSON] є дружиною померлого, є спадкоємцем першої черги на майно померлого. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], бо на час його смерті вона проживала разом з ним, вона прийняла спадщину після його смерті, але не оформила спадщину належним чином у нотаріуса. У [PERSON] знаходився виданий на [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай). Інших спадкоємців у померлого немає. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується довідкою Шишківської сільської ради. [INFO] [PERSON] померла. На її майно відкрилася спадщина, яка складається з прав на земельну частку (пай) та майнового паю, які належать самій померлій та прийнятих нею за життя у спадок після смерті чоловіка. [PERSON] за життя розпорядилася своїм майном, склала заповіт на користь позивачки [PERSON] в якому заповідала їй все своє майно. Заповіт посвідчений 17 серпня 1999 року в Шишківській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №4. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, так як проживала та була зареєстрована з нею за однією адресою (де зараз і проживає), мала при собі сертифікати на право на земельну частку (пай) матері та вітчима. Після смерті матері та вітчима Шишківською сільською радою взамін старих свідоцтв про право власності на майновий пай були видані на померлих нові свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновими сертифікатами): вітчиму серії ЧНКК №07273 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року, матері серії ЧНКК №07272 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року. Зараз позивачка [PERSON] вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно її померлої матері та на прийняту нею спадщину вітчима, а саме на майнові паї та на права на земельні частки (паї). Для вирішення даного питання [PERSON] звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, але державний нотаріус, пославшись на ст. 1218 ЦК України, проінформував [PERSON], що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно матері, бо свідоцтва про право власності на майновий пай видані вже після смерті матері. Крім того, у складеному від імені [PERSON] заповіті вказано по батькові матері-заповідача «[PERSON]» замість «[PERSON]». За таких обставин нотаріус направила позивачку до суду для вирішення даного питання, бо успадкована [PERSON] спадщина на право на майновий пай не входить до складу спадщини, так як право власності у померлих на майновий пай виникло після їх смерті, крім того, у заповіті матері позивачки невірно вказано її по батькові. Відповідно до ст. 392 ЦК України 2003 року, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з іменем, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно та для встановлення факту належності правовстановлюючого документу-заповіту. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, вирішуються судом в порядку окремого провадження, але враховуючи те, що виник спір про право, є спір про спадщину, тому позивачка вимушена вирішити питання встановлення даного факту в позовному провадженні. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для вирішення питання отримання спадщини після смерті матері. Пояснити невідповідність по батькові матері в складеному заповіті позивачка може лише помилкою посадових осіб сільської ради, які при видачі офіційних документів [PERSON] переплутали її по батькові. Факт належності заповіту померлій [PERSON] підтверджується документально. Так в свідоцтві про смерть матері та у складеному заповіті однакові імена та прізвища померлої та заповідача ([PERSON]), майже однакові по батькові, відмінність тільки в кількох літерах ([PERSON] - [PERSON]), що не виключає помилки. [PERSON] проживала в с. Рудня разом з позивачкою, в тому ж селі вона і померла, в тому ж селі живе і вказаний у заповіті заповідач. Посадові особи сільської ради не будуть заперечувати того факту, що померла є матір'ю [PERSON], і те що саме вона склала заповіт на користь позивачки [PERSON] [PERSON] вважає, що документальних доказів достатньо для встановлення даного факту. [PERSON] вважає, що знаходження у неї заповіту та інших документів на право померлої на майно, підтверджує той факт, що заповіт складений саме її матір'ю [PERSON] Інші особи, із вказаним у заповіті прізвищем, іменем, по батькові спадкодавця, крім матері позивачки, в с. Рудня Корюківського району Чернігівської області раніше не проживали і не проживають зараз. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 529 ЦК України 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У померлих на час їх смерті батьків не було, після смерті вітчима, тобто [PERSON], спадкоємцем його майна була тільки його дружина, тобто [PERSON], (мати позивачки). Після смерті [PERSON] спадкоємцем її майна є тільки позивачка, як її дочка. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно діючої на той час «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом №18/5 Міністерства юстиції України від 18.07.1994 року, доказом вступу в управління або у володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадкнижок та інших документів. Після смерті вітчима, тобто [PERSON], спадщину прийняла його дружина, тобто [PERSON], (мати позивачки), так як вона проживала разом з ним на час його смерті, мати позивачки фактично вступила у володіння спадковим майном - жилим будинком, бо ремонтувала його, обробляла город, мала при собі правовстановлюючі документи на спадкове майно свого померлого чоловіка. Після смерті матері позивачка прийняла її спадщину, так як продовжувала проживати і володіти жилим будинком, мала при собі правовстановлюючі документи на спадкове майно вітчима та матері: свідоцтва про право власності на майнові паї та сертифікати про право власності на земельну частку (пай), що прирівнюється до прийняття спадщини. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Той факт, що [PERSON] є спадкоємцем, тобто власником майнових паїв вітчима та матері, підтверджується документально: свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07272 та серії ЧНКК №07273 виданих на померлих Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року, свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], довідками Шишківської сільської ради. Крім позивачки [PERSON] на спадщину померлих ніхто не претендує, тому відповідачем по справі має бути орган самоврядування - Шишківська сільська рада, на території якої знаходиться спадкове майно, бо у разі не прийняття позивачкою спадщини майно померлих батьків є відумерлим і переходить у власність територіальної громади на підставі ст. 1277 ЦК України. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07272, вартість майна майнового фонду підприємства, на яке мала право [PERSON], визначено в розмірі 1733,09 грн. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07273, вартість майна майнового фонду підприємства, на яке мав право [PERSON], визначено в розмірі 7863,90 грн. Загальна вартість спірних майнових паїв становить 9596,99 грн., що і є ціною позову. Позивачка просила суд визнати за нею, тобто [PERSON], [INFO], уродженкою с. Шишківка Корюківського району Чернігівської області, право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, її матері [PERSON], померлій [INFO], а саме, визнати за [PERSON] право власності на майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Куйбишева, реорганізованого в ПСП «Діброва» села Шишківка Корюківського району Чернігівської області в розмірі 1733,09 грн., що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07272 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року. Також позивачка просила суд визнати за нею, тобто [PERSON], [INFO], уродженкою с. Шишківка Корюківського району Чернігівської області, право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], померлому [INFO], а саме, визнати за [PERSON] право власності на майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Куйбишева, реорганізованого в ПСП «Діброва» села Шишківка Корюківського району Чернігівської області в розмірі 7863,90 грн., що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07273 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року. 05 лютого 2014 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог в яких окрім раніше заявлених позовних вимог також просила суд винести рішення і встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO], як заповідачу, заповіту складеного від імені [PERSON] та посвідченого 17 серпня 1999 року Шишківською сільською радою Корюківського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №4. Позивач в судове засідання не з»явився подав до суду письмовий договір про надання юридичних послуг з боку [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги позивача підтримує повністю. Представник Шишківської сільської ради Корюківського району в судове засідання не з»явився подав письмову заяву в якій вказала, що не заперечує в задоволенні позову позивача та просить суд розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи на боці відповідача Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась подала письмову заяву зазначила, що відповідно до алфавітної книги обліку спадкових справ за 1996-2001 роки, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена в 1997 році за №240/1997. Свідоцтво про право на спадщину видане 09 грудня 1997 року за №2311. Документи Корюківської районної державної нотаріальної контори за 1995-1997 роки знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Чернігівської області, місцезнаходження : м.Чернігів вул.Щорса буд.55. Просить суд розглянути справу без її участі. Відповідно до отриманої з Державного нотаріального архіву Чернігівської області копії спадкової справи № №240/1997 після смерті [PERSON], померлого [INFO] прийняла спадщину [PERSON] на ім»я якої нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину, яке видане 09 грудня 1997 року за №2311. [PERSON] померла [INFO]. В зв»язку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Шишківка, Корюківського району Чернігівської області. Її родове прізвище було «[PERSON]», та після укладення шлюбу вона залишила собі прізвище «[PERSON]». Батьками [PERSON] є: [PERSON], а батько записаний зі слів матері. Мати позивачки, тобто [PERSON], проживала з вітчимом [PERSON], з яким 3 лютого 1990 року уклала шлюб. Після укладення шлюбу мати позивачки змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивачка [PERSON] разом з матір'ю та вітчимом проживала в житловому будинку в [ADDRESS]. За життя позивачки та вітчим були членами місцевого колективного господарства ім.. Куйбишева, реорганізованого в ПСП «Діброва» с. Шишківка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого, мати та вітчим були включені до списку осіб, які мають право на майновий пай та земельний пай в ПСП «Діброва». [PERSON] та [PERSON] були видані сертифікати на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай. [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] з матір'ю залишилися проживати вдвох. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай). [PERSON] за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. [PERSON] є дружиною померлого, є спадкоємцем першої черги на майно померлого. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], бо на час його смерті вона проживала разом з ним, вона прийняла спадщину після його смерті, але не оформила спадщину належним чином у нотаріуса. У [PERSON] знаходився виданий на [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай). Інших спадкоємців у померлого немає. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується довідкою Шишківської сільської ради. [INFO] [PERSON] померла. На її майно відкрилася спадщина, яка складається з прав на земельну частку (пай) та майнового паю, які належать самій померлій та прийнятих нею за життя у спадок після смерті чоловіка. [PERSON] за життя розпорядилася своїм майном, склала заповіт на користь позивачки [PERSON] в якому заповідала їй все своє майно. Заповіт посвідчений 17 серпня 1999 року в Шишківській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за №4. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, так як проживала та була зареєстрована з нею за однією адресою (де зараз і проживає), мала при собі сертифікати на право на земельну частку (пай) матері та вітчима. Після смерті матері та вітчима Шишківською сільською радою взамін старих свідоцтв про право власності на майновий пай були видані на померлих нові свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновими сертифікатами): вітчиму серії ЧНКК №07273 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року, матері серії ЧНКК №07272 виданого Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року. Зараз позивачка [PERSON] вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно її померлої матері та на прийняту нею спадщину вітчима, а саме на майнові паї та на права на земельні частки (паї). Для вирішення даного питання [PERSON] звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, але державний нотаріус, пославшись на ст. 1218 ЦК України, проінформував [PERSON], що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно матері, бо свідоцтва про право власності на майновий пай видані вже після смерті матері. Крім того, у складеному від імені [PERSON] заповіті вказано по батькові матері-заповідача «[PERSON]» замість «[PERSON]». За таких обставин нотаріус направила позивачку до суду для вирішення даного питання, бо успадкована [PERSON] спадщина на право на майновий пай не входить до складу спадщини, так як право власності у померлих на майновий пай виникло після їх смерті, крім того, у заповіті матері позивачки невірно вказано її по батькові. Відповідно до ст. 392 ЦК України 2003 року, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з іменем, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно та для встановлення факту належності правовстановлюючого документу-заповіту. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, вирішуються судом в порядку окремого провадження, але враховуючи те, що виник спір про право, є спір про спадщину, тому позивачка вимушена вирішити питання встановлення даного факту в позовному провадженні. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для вирішення питання отримання спадщини після смерті матері. Пояснити невідповідність по батькові матері в складеному заповіті позивачка може лише помилкою посадових осіб сільської ради, які при видачі офіційних документів [PERSON] переплутали її по батькові. Факт належності заповіту померлій [PERSON] підтверджується документально. Так в свідоцтві про смерть матері та у складеному заповіті однакові імена та прізвища померлої та заповідача ([PERSON]), майже однакові по батькові, відмінність тільки в кількох літерах ([PERSON] - [PERSON]), що не виключає помилки. [PERSON] проживала в с. Рудня разом з позивачкою, в тому ж селі вона і померла, в тому ж селі живе і вказаний у заповіті заповідач. Посадові особи сільської ради не будуть заперечувати того факту, що померла є матір'ю [PERSON], і те що саме вона склала заповіт на користь позивачки [PERSON] [PERSON] вважає, що документальних доказів достатньо для встановлення даного факту. [PERSON] вважає, що знаходження у неї заповіту та інших документів на право померлої на майно, підтверджує той факт, що заповіт складений саме її матір'ю [PERSON] Інші особи, із вказаним у заповіті прізвищем, іменем, по батькові спадкодавця, крім матері позивачки, в с. Рудня Корюківського району Чернігівської області раніше не проживали і не проживають зараз. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 529 ЦК України 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У померлих на час їх смерті батьків не було, після смерті вітчима, тобто [PERSON], спадкоємцем його майна була тільки його дружина, тобто [PERSON], (мати позивачки). Після смерті [PERSON] спадкоємцем її майна є тільки позивачка, як її дочка. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно діючої на той час «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом №18/5 Міністерства юстиції України від 18.07.1994 року, доказом вступу в управління або у володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадкнижок та інших документів. Після смерті вітчима, тобто [PERSON], спадщину прийняла його дружина, тобто [PERSON], (мати позивачки), так як вона проживала разом з ним на час його смерті, мати позивачки фактично вступила у володіння спадковим майном - жилим будинком, бо ремонтувала його, обробляла город, мала при собі правовстановлюючі документи на спадкове майно свого померлого чоловіка. Після смерті матері позивачка прийняла її спадщину, так як продовжувала проживати і володіти жилим будинком, мала при собі правовстановлюючі документи на спадкове майно вітчима та матері: свідоцтва про право власності на майнові паї та сертифікати про право власності на земельну частку (пай), що прирівнюється до прийняття спадщини. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Той факт, що [PERSON] є спадкоємцем, тобто власником майнових паїв вітчима та матері, підтверджується документально: свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07272 та серії ЧНКК №07273 виданих на померлих Шишківською сільською радою 08 січня 2014 року, свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], довідками Шишківської сільської ради. Крім позивачки [PERSON] на спадщину померлих ніхто не претендує, тому відповідачем по справі має бути орган самоврядування - Шишківська сільська рада, на території якої знаходиться спадкове майно, бо у разі не прийняття позивачкою спадщини майно померлих батьків є відумерлим і переходить у власність територіальної громади на підставі ст. 1277 ЦК України. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07272, вартість майна майнового фонду підприємства, на яке мала право [PERSON], визначено в розмірі 1733,09 грн. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №07273, вартість майна майнового фонду підприємства, на яке мав право [PERSON], визначено в розмірі 7863,90 грн. Загальна вартість спірних майнових паїв становить 9596,99 грн., що і є ціною позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про визнання власником спадкового майна не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем [PERSON].

Outcome: approved