Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просить визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на гаражний бокс [ADDRESS], що успадкована останньою від [PERSON]. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], якій на праві власності належав гаражний [ADDRESS] Позивач та відповідач - її брат [PERSON] є спадкоємцями І черги за законом після смерті своєї матері [PERSON]. 10 червня 2013 року позивач подала заяву про прийняття спадщини до Десятої Київської державної нотаріальної контори, а брат відмовився від своєї частки спадщини у повному обсязі про що написав відповідну заяву про відмову, яка зберігається в матеріалах спадкової справи. 10 лютого 2014 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину [NUMBER] від 2013 року на такі об'єкти: квартира [ADDRESS] Однак у видачі свідоцтва на гаражний бокс [ADDRESS], було відмовлено через те, що у спадковій справі знаходиться свідоцтво про право власності на вказаний гараж на ім'я [PERSON], виданий Головним управлінням житлового забезпечення міської державної адміністрації від 24.12.2012 року, а згідно з інформацією Київського міським бюро технічної інвентаризації КВ-2014 №50768 від 24.02.2014 року право власності на цей гараж не зареєстроване. [PERSON] є батьком позивача. Після знесення приватного сектора по вул. Меліоративній в Дніпровському районі м. Києва в 1980 року та завдяки клопотанню Головного управління капітального будівництва Київської народних депутатів він вступив в гаражний кооператив [ADDRESS] Після смерті [PERSON], мати позивача - [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але через певні обставини не встигла оформити свої спадкові права на гараж. Для того щоб отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на даний гараж, [PERSON] як спадкоємцю за законом, необхідно надати державному нотаріусу свідоцтво на право власності, що належить їй матері, але це не можливо, оскільки її мати за життя не встигала його оформити, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву у якій просить суд слухати справу у його відсутність. Зі змісту заяви вбачається, що він позов визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Десятої Київської державної нотаріальної конториу судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву в якій просить суд слухати справу його відсутність та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON], оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 24.12.2012 року, на підставі наказу від 21.12.2012 року №2039-С/ГК, гаражний бокс [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідок виданих Гаражним кооперативом «Зв'язківець» від 08.07.2006 року №273, від 27.11.2012 року №504 та від 06.09.2016 року №01 власником гаражного боксу [ADDRESS], є [PERSON], який 15.02.1981 року в повному обсязі сплатив суму пайового внеску в розмірі 240 крб. за вказаний гаражний бокс (а.с. 13, 14, 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 14 квітня 2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Проте за життя не встиг оформити у встановленому законом порядку право власності на гаражний бокс [ADDRESS] А тому даний гаражний бокс не входив до складу спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON]. Як убачається ізматеріалів спадкової справи №102/2005 щодо майна померлого [PERSON], заповіту на випадок своєї смерті він не складав. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2005 року, його дружина [PERSON] успадкувала ? частини квартири [ADDRESS] та грошові внески у Дніпровському відділенні Ощадбанку № 7989 м. Києва та філії Дніпровського відділення Ощадбанку № 7989/0520. В силу положень ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового-будівельного чи відповідного кооперативу, має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою або іншим приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири або іншого приміщення, член житлово-будівельного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Враховуючи, що за життя батько позивача - [PERSON] в повному обсязі сплатив пайовий внесок за гаражний бокс [ADDRESS] він відповідно, набув право власності на вказане майно. Під час судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину на належний йому гаражний бокс [ADDRESS] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 11 лютого 2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на гаражний бокс [ADDRESS]. Померла [INFO] [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту також не складала. Як убачається із матеріалів справи, позивач і відповідач є дітьми померлих [PERSON] та [PERSON] та належать до першої черги спадкоємців за законом після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи №461/2013, щодо майна померлої [PERSON] убачається, що брат позивача - відповідач у справі [PERSON] 17.07.2013 року відкликав свою заяву про прийняття спадщини, яка була подана ним до Десятої Київської державної нотаріальної контори 10.06.2013 року та подав заяву про відмову від спадщини на користь доньки померлої [PERSON] - [PERSON]. Як передбачено ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 10 лютого 2014 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво на ім'я [PERSON] про право на спадщину [NUMBER], 2013 року на квартиру [ADDRESS]; земельну ділянку [ADDRESS] 05 березня 2014 року постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на гаражний бокс [ADDRESS], оскільки в матеріалах спадкової справи знаходиться свідоцтво про право власності на вказаний гараж на ім'я [PERSON], виданий Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 24.12.2012 року. А згідно із інформаційною довідкою Київського міським бюро технічної інвентаризації КВ-2014 №50768 від 24.02.2014 року право власності на цей гараж не зареєстроване. (а.с. 7). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідне майно. Частина 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, батько позивача - [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на гаражний бокс, проте набув право власності на вказане майно. Як було встановлено судом [PERSON] за життя також не встигла оформити право власності на вказаний гараж після смерті свого чоловіка [PERSON] Статтею 1276 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач має право на прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] в порядку спадкової трансмісії на підставі ст. 1276 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд оцінюючи докази в їх сукупності приходить до висновку про законність і обгрунтованість позовних вимог, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 739,41 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved