Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа перша Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був сином позивача. [INFO] внаслідок важкої хвороби [PERSON] помер. Син не лишив заповіту тому спадкування здійснюється за законом. Вказує, що [PERSON] та відповідач зареєстрували шлюб у 1994 році, проте з 1999 року не проживають разом. [PERSON] через тяжку хворобу - міастенію, протягом тривалого часу до дня своєї смерті перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги до догляду, проте відповідач ухилялась від надання [PERSON] допомоги. Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], який є сином [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні позову. Як на підставу необґрунтованості позовних вимог вказали, що з [PERSON] вони дійсно разом не проживали, але він приїздив до відповідача та доньки [PERSON]. Про хворобу [PERSON] вона дізналася у 2010 році. На пропозицію допомогти [PERSON] відповів відмовою, пояснивши, що хвороба носить кризовий перебіг і більшість часу він почуває себе задовільно. Позивач також не зверталась до відповідача за допомогою. Зазначає, що [PERSON] планував і далі жити однією сім'єю. Заперечує перебування його у безпорадному стані та потреби у постійному догляді. Третя особа [PERSON] підтримав вимоги позову та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, допитавши свідків суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог враховуючи наступні обставини справи. Позивач є матір'ю [PERSON], який помер [INFO] (а.с.14-16). 4 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.17). Після смерті [PERSON] позивач, донька [PERSON] - [PERSON], син [PERSON] - [PERSON] звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.119, 142, 152). [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті чоловіка, на користь дочки померлого [PERSON] (а.с.145). В травні 2009 року [PERSON] діагностовано міастенію, що підтверджується Медичною картою амбулаторного хворого Поліклініки № 3 Шевченківського району, відповідно до якої [PERSON] був взятий на облік 25 травня 2009 року з приводу виявлення хвороби міастенія (т. І а.с.23-25). Влітку 2009 року [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності. 20 липня 2011 року [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.26). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 570/06/11 від 19 липня 2011 року [PERSON] мав обмеження до самообслуговування, пересування та трудової діяльності (а.с.28). Відповідно до довідки від 12 жовтня 2012 року № 316 причиною смерті стала саме генералізована форма міастенії та гостра серцево-легенева недостатність (а.с.27). Позивач вказує, що [PERSON] та відповідач перебуваючи у зареєстрованому шлюбі не проживали разом з 1999 року. Дана обставина, підтверджена відповідачем під час дачі пояснень. Так вона пояснила, що [PERSON] повернувшись з моря запропонував їй пожити окремо не зважаючи на те, що дитині був один рік. Позивач стверджує, що сторони жили окремо, у кожного з них було своє життя. [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру серії КВ № 49183 мав у приватній власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.31). В період з 2004 по 2008 роки [PERSON] мав близькі стосунки та проживав з іншою жінкою [PERSON], що свідок [PERSON] підтвердила в судовому засіданні 14 березня 2014 року. Відповідач разом із дочкою [PERSON] проживала у мікрорайоні Троещина міста Києва. 5 квітня 2011 року у відповідача народилась донька [PERSON]. Відповідач заперечує свої шлюбні стосунки із [PERSON]. Вказує на наявність лише короткострокового зв'язку з ним, наслідком якого стала вагітність. Позивач вказує, що доглядом та піклуванням за сином займалась вона. У 2010 році син переїхав жити до неї (вул.Щусєва у м.Києві), оскільки не мав змоги самостійно турбуватись про себе. Вона забезпечувала сину все необхідне: харчування, одяг, оплату лікування, придбання ліків тощо. Сину було призначено лікування, а саме кожні півроку він мав проходити десятиденний курс плазмоферезу, що підтверджується Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 570/06/11 від 19 липня 2011 року. Курси лікування міастенії він проходив тричі: з 9 по 26 листопада 2010 року, з 29 березня по 9 квітня 2011 року, з 14 по 24 лютого 2012 року в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва (а.с.20-22). Захворювання міастенія є важким аутоімунним нервово-м'язовим розладом, що клінічно характеризується патологічною слабкістю та стомлюваністю м'язів, пов'язаною з ушкодженням рецепторів поперечно-смугастих м'язів специфічними комплемент-фіксуючими антитілами. Розвиток цієї хвороби характеризується вираженою слабкістю в м'язах рук, плечового та тазового поясу, слабкість в нижніх кінцівках, порушення функції ковтання, порушення функції жування, афонія - втрата звучності голосу при збереженні мови шепотом, двоїння в очах. Підвищення артеріального тиску, запаморочування (т.ІІ а.с.35). Отже, людина хвора на міастенію потребує сторонньої допомоги, оскільки самостійно не може пересуватись, стояти, розмовляти, їсти. Лікар-невропатолог [PERSON] вказує, що хвороба у [PERSON] призводила до труднощів у пересуванні, схильності до падіння під час ходьби, порушення мови відбувалось досить часто, стан хворого особливо погіршувався ввечері або після мінімального навантаження, як наприклад, прийом їжі, пересування по палаті/квартирі. Хворий [PERSON] потребував сторонньої допомоги, адже наслідком даного захворювання є втрата здатності обслуговування (т.ІІ а.с.35). Позивач вказує, що за весь час хвороби сина відповідач, перебуваючи офіційно у шлюбі жодного разу не провідала ані вдома, ані в лікарні, хоча знала про його хворобу. У тяжкі моменти позивач просила її прийти допомогти у догляді за сином, але вона відмовлялась. Так, наприклад, на початку весни 2011 року у [PERSON] стався міастенічний криз (що підтверджується виписками з історії хвороби стаціонарного хворого т.1 а.с.22) і вона звернулась з проханням допомогти. Проте [PERSON] їй відмовила у наданні допомоги. Пізніше позивачу стало відомо, що в цей період часу відповідач була вагітною другою дитиною. Безпорадний стан хворого [PERSON] в останні роки життя також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] була сусідкою [PERSON] за адресою вул. А.Ахматової в місті Києві. Вказала суду, що у 2008-2009 роках, коли [PERSON] почав хворіти вона на прохання його матері часто заходила до нього провідати, купувала йому продукти, іноді готувала поїсти. До нього часто приїжджала його мати, яка постійно про нього турбувалась. [PERSON] лежав, йому було важко рухатись, він погано розмовляв. Іноді він виходив на вулицю, але у супроводі матері. Вона не бачила ані дружину [PERSON], ані доньку [PERSON] біля [PERSON] Коли його стан значно погіршився він переїхав жити до матері на вулицю Щусєва, оскільки вже не міг самостійно обходитись та потребував постійного догляду. Свідок [PERSON] був другом [PERSON] ще з студентських часів, відносини їх були дуже близькі. Пояснив суду, що подружнє життя [PERSON] на [PERSON] не склалось, вони швидко розійшлись. У кожного було своє життя. [PERSON] довгий час зустрічався з іншою дівчиною, проте коли дізнався про хворобу припинив ці стосунки, щоб не псувати дівчині життя. У [PERSON] також був чоловік, вона народила від нього доньку. Спілкування між [PERSON] та [PERSON] стосувалось виключно їх доньки. У 2008 році [PERSON] почав хворіти, він часто позичав у свідка гроші. Свідок возив [PERSON] до різних лікарів народної медицині в інших містах, до православних святинь, монастирів. У 2011 році вони їздили разом з [PERSON] до Почаєва, [PERSON] був в дуже важкому стані. [PERSON] допомагав йому пересуватись та весь час тримав його під руки. Зазначив, що дружина [PERSON] ніколи йому не допомагала. Він зустрів її випадково і вона розповіла, що зустрічається з іншим чоловіком і дуже щаслива. Свідок [PERSON] є двоюрідною сестрою позивача, пояснила суду, що знає [PERSON] з дитинства. Подружні відносини з [PERSON] не склались і вони розійшлися. У 2008 році [PERSON] захворів. Спочатку йому не могли встановити правильний діагноз, лише з часом встановили, що [PERSON] хворів на міастенію. Після того, як він переїхав жити до матері на вулицю Щусєва свідок бачила його декілька разів на тиждень. Вона має медичну освіту и ставила йому вдома крапельниці. Останні місяці життя його не можна було лишити одного, він не міг самостійно пересуватись, хитався, іноді несподівано падав. Вона ніколи не бачила дружину [PERSON] в цей період часу. Зазначила, що іноді його провідувала донька [PERSON]. Оскільки вони з матір'ю живуть далеко її привозив [PERSON], батько другої дитини відповідача. Свідок [PERSON] надала суду показання, що знала [PERSON] з самого дитинства, вони жили у одному будинку, він дружив з її дітьми. Зазначила, що після того, як [PERSON] переїхав жити до матері у 2010 році вона часто його бачила, заходила провідати, допомагала позивачу. Часто [PERSON] брала в борг грошові кошти, пояснюючи це тим, що для [PERSON] потрібні купувати дорогі ліки. Бачила, що одного разу вийшовши на вулицю вона бачила що у нього відмовили ноги і він ледь не впав. Пояснила, що не бачила щоб дружина [PERSON] або [PERSON] провідували [PERSON]. Свідок [PERSON] є дружиною хрещеного батька [PERSON] вказала, що вони є сусідами по дачі, влітку вона разом з чоловіком підвозили [PERSON] та його матір на дачу. Бачились із померлим лише тоді коли вони їздили на дачу. Його дружину з донькою свідок не бачила. Позивач завжди допомагала йому сісти в машину та вийти з неї. Зазначені свідки також заперечують піклування з боку відповідача за [PERSON] Свідок [PERSON] також вказала, що за період спільного проживання із [PERSON] вона жодного разу не бачила [PERSON] в квартирі за місцем проживання [PERSON] Не заперечує факт спілкування [PERSON] із донькою. В судовому засіданні в присутності матері допитано неповнолітню [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] вказала, що її батько в період з 2009 до 2012 року не перебував у безпорадному стані. Батько міг про неї піклуватись, він ніколи не звертався до неї чи відповідача за допомогою. Вони разом із батьком відпочивали у Криму у 2010 році, гуляли по місту в період з 2009-2012 роках. В останнє вона бачила батька в квітні 2012 року. Свідки [PERSON] (мати відповідача), [PERSON] (брат відповідача), [PERSON] (подруга відповідача), [PERSON] (батько другої дитини відповідача) заперечуючи безпорадний стан [PERSON] зазначили, що в період з 2009 по 2012 роки бачили його декілька разів, і в ці моменти жоден з них не фіксував ознак хвороби чи потреби сторонньої допомоги. Так, свідок [PERSON] надала показання, що [PERSON] приїздив до них на Пасху. Навіть вживав коньяк. Коли він почав хворіти вона часто підвозила до нього доньку [PERSON], в квартиру не заходила, особисто з [PERSON] не спілкувалась. Декілька разів [PERSON] підвозив [PERSON]. Позивач дзвонила до свідка та розповідала про стан здоров'я [PERSON]. [PERSON] вказав, що за останні три роки бачив [PERSON] два рази. У нього не склалось враження, що він потребує сторонньої допомоги. [PERSON] за останні три роки бачила [PERSON] три рази. Вона не знала, що [PERSON] хворів. [PERSON] бачив [PERSON] два рази: при реєстрації народження його дитини [PERSON], та підвозив відповідача на вул.Щусєва для оформлення дозволу на виїзд за кордон. Зазначив, що він не проживає з [PERSON], а лише допомагає своїй донці. Свідок [PERSON] не бачив [PERSON] останні три роки. До матеріалів справи надано також письмові пояснення [PERSON] (т.1 а.с.91-93), який вказав, що в період з 2009 по 2012 роки він бачив [PERSON] декілька разів. В останнє він бачив [PERSON] навесні 2012 року. Дана особа просила розглянути його пояснення без його присутності через погане самопочуття. Підпис особи [PERSON] не посвідчений. Суд не бере до уваги такі покази свідків, а також пояснення [PERSON] оскільки такі зустрічі були два, три рази за період хвороби [PERSON] та мали короткостроковий характер, що об'єктивно позбавляє можливість зробити висновок про стан хворого [PERSON] Протягом хвороби померлий [PERSON] постійно потребував фінансової допомоги, оскільки за станом здоров'я не міг працювати. Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі міста Києва [PERSON] отримував пенсію по інвалідності (т.ІІ а.с.18, 19). За період з січня по грудень 2011 року отримуваний дохід склав 22 597,16 грн., за період з січня по жовтень 2012 року - 24 909,29 грн. Відповідач заперечуючи матеріальну неспроможність [PERSON] вказала, що він займався купівлею/продажем в Інтернет аукціоні «Аукро». На підтвердження даного твердження нею додано до матеріалів справи роздруківки з мережі Інтернет. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що долучені до матеріалів справи роздруківки з інтернет сторінок не свідчать про наявність самостійного заробітку [PERSON] Відповідач мала можливість допомагати, оскільки сама мала стабільний заробіток та працювала. Дана обставина також не заперечується самою відповідачкою. Так, вона пояснила суду, що нею придбано квартиру, проведено ремонтні роботи тощо. До участі у ремонтних роботах в якості порадника вона зверталась за допомогою до [PERSON] Відповідач вказує, що нею приймалась участь у похованні померлого, на підтвердження чого надано квитанцію про грошовий переказ від 7 жовтня 2013 року з призначенням платежу «на пам'ятник» (т.І а.с.96). Позивач заперечує участь відповідача у похованні. Вказує, що пам'ятник на момент здійснення такого переказу вже було встановлено. На підтвердження організації поховання та оплату такого заходу з власний кошт до матеріалів справи додано договір замовлення на організацію поховання від 13 жовтня 2012 року, а також товарний чек від 9 серпня 2013 року за виготовлення пам'ятника (т.І а.с.29-30). Відповідач заперечуючи безпорадний стан свого чоловіка вказала зокрема, що він самостійно пересувався міським транспортним. Так, період з 2009 по 2012 роки вона з ним бачилась декілька разів: у квітні 2011 року [PERSON] самостійно приїхав до відділення РАЦСу Деснянського району міста Києва для оформлення документів, необхідних для реєстрації народження [PERSON]; 3 червня 2011 року та 29 травня 2012 року [PERSON] оформлював нотаріально посвідчені заяви про дозвіл на виїзд за кордон доньки. Позивач та її представник вказали, що оформлення такої заяви 29 травня 2012 року відбувалось у нотаріуса біля місця проживання [PERSON] на вулиці Щусєва з огляду на його погане самопочуття. Про те, що оформлення такої відбувалось в районі місця проживання [PERSON] по вулиці Щусєва не заперечує і відповідач. Востаннє відповідач бачилась з [PERSON] саме під час оформлення цієї заяви - 29 травня 2012 року. Донька [PERSON] бачилась востаннє з батьком в квітні 2012 року. [PERSON] заперечує, що позивач зверталась до неї за допомогою. Про необхідність будь-якої допомоги відповідач не здогадувалась, оскільки [PERSON] насправді вів звичний спосіб життя. За допомогою до відповідача [PERSON] не звертався. Коли вона вперше дізналась від нього про його діагноз вона запропонувала допомогу - він відповів відмовою, пояснивши, що хвороба носить кризовий перебіг. Звістка про його смерть стала для неї несподіваною новиною. Разом з тим, відповідач не заперечує, що про хворобу [PERSON] та діагноз міастенія вона знала з 2010 року (т.І а.с.72). Також з 2010 року їй відомо про встановлення йому ІІІ групи інвалідності. Про встановлення ІІ групи інвалідності вона дізналась оформлюючи соціальні виплати на другу дитину. За змістом частин першої-третьої статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Отже, відповідач, як дружина померлого [PERSON] повинна була дбати про чоловіка та надавати йому підтримку, оскільки він важко хворів та був інвалідом ІІ групи, про що відповідачу було відомо. Протягом всього часу хвороби [PERSON] відповідач проживала в одному місті з ним, що значно полегшувало догляд за хворим. Відповідно до частини п'ятої статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою, або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує сторонньої допомоги. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, що виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами статті 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] внаслідок тяжкої хвороби перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, а відповідач мала матеріальну та фізичну можливість її надати, проте ухилялась від такого обов'язку. На підставі викладеного вище, беручи до уваги положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, інформацію викладену в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та

Outcome: approved