Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Борщагівка» про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, посилаючись на те, що під час розгляду Києво-Святошинським районним судом її позовної заяви до Комунального підприємства «Борщагівка», у цивільній справі за № 369/12620/13-ц, вона вперше дізналась про розпорядження за №42 від 28.12.2007 року на підставі якого відповідач здійснював нарахування боргу за послугу з водопостачання та водовідведення по її квартирі по кількості зареєстрованих осіб та провів перерахунок за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 р. Потім вона звернулась із додатковою вимогою, щодо скасування розпорядження КП «Борщагівка» за № 42 від 28 грудня 2007 року. Вказану вимогу суд задовольнив та рішенням від 12.03.2014 року у цивільній справі за № 369/12620/13-ц скасував розпорядження за № 42 від 28.12.2007 року про нарахування заборгованості за послугу з водопостачання та водовідведення по квартирі [ADDRESS], по кількості зареєстрованих осіб та про проведення перерахунку за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 року. Отже, рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.03.2014 року в частині скасування розпорядження за № 42 від 28 грудня 2007 року про нарахування заборгованості за послугу з водопостачання та водовідведення по квартирі [ADDRESS], по кількості зареєстрованих осіб та про проведення перерахунку за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 року набрало чинності 12.03.2014 року та не було скасоване, за таких обставин у Позивача виникло цивільне право на відшкодування немайнової моральної шкоди. Отже, неправомірними діями підприємницької практики вдповідачем було завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали на протязі 2004 - 2016 років, що привело до втрати здоров'я, стала інвалідом 2-ої групи, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні, розмір моральної (немайнової) шкоди, позивач оцінює в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, як об'єктивне відображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями (бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою, яка заборонена в Україні. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з Комунального підприємства «Борщагівка» на її користь кошти у сумі 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У процесі розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач (КП «Борщагівка») порушив її право на інформацію, зокрема, відповідач проігнорував рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.03.2014 p., яким суд скасував розпорядження від 28.12.2008 року за №42, але відповідач продовжував нараховувати за послугу з водопостачання та водовідведення по кількості прописаних осіб, зокрема, в грудні 2014 р. на суму 194,04 грн. а в жовтні 2015 р. - 2 333,10 грн. та не бажав здійснити звірку розрахунків на її вимогу. До того ж, в травні місяці відповідач офіційно погрожував відключити її квартиру від централізованого постачання, про що стверджує його попередження, від 19.05.2015 p. Перелічені факти стверджують про те, що відповідач своєю протиправною поведінкою свідомо порушує права на отримання якісних послуг та їх своєчасної оплати згідно чинного законодавства. Також позивач стверджувала, що відповідач своєю протиправною поведінкою, свідомо намагався відібрати у неї майно, тобто квартиру, оскільки крім квартири у неї не має будь-якої власності. Замість проведення звірки розрахунків на підставі її волевиявлення, він незаконно вимагав від неї оплати в розмірі 24 907,08 грн., до 30.07.2012 року. Про вказаний факт стверджує попередження, яке вказує на незаконні погрози, що є протиправною поведінкою боку відповідача. Відповідач не має розпорядження (наказу) по КП «Борщагівка» про взяття на баланс багатоповерхового будинку за № 19 по вул. Шкільна с. П. Борщагівка, в якому проживає позивач, також не має розпорядження про взяття на баланс артезіанську свердловину, а також не має санітарного паспорту на свердловину, яка постачає питну воду у будинок в якому вона проживає, що є небезпекою для її здоров'я та інших споживачів. Про відсутність у відповідача перелічених документів стверджує постанова Державного виконавця Києво -Святошинського РУЮ від 18.04.2014 р. про накладення штрафу на КП «Борщагівка», яка до цього часу не виконана в цій частині, що є порушенням її права на інформацію про виконавця виробника послуг. Відповідач своєю протиправною поведінкою порушив її право на зняття нарахувань за ненадану послугу з водопостачання та з водовідведення по кількості прописаних осіб в її квартирі на підставі заяви сина - [PERSON] та її заяви, в яких вони просили зменшити нарахування за ненадані послуги та посилались на висновок начальника міліції Києво-Святошинського ГУ МВС України в Київській області полковника міліції Красноярова Ф.Ф. від 19.07.2013 року. Окрім цього, відповідач своє протиправною поведінкою порушив її право охоронюване статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема на запит від 15.08.2016 року не надав відповіді станом на 08.09.2016 року, щодо утвореного ним боргу в розмірі 9246.62 грн. Станом на 01.06.2016 року. Вказаним запитом позивач намагалась отримати відповідь про знищення застарілої інформації, недостовірної, неточної, зібраної без її згоди, без укладеного з нею договору в розмірі 9 246,62 грн. станом на 01.06.2016 p., оскільки у позивача є переплата за послуги в розмірі 1 347,67 грн. станом на 01.04.2016 p., в тому числі за послугу з водопостачання та з водовідведення. Вказаний запит був зареєстрований на підприємстві за вх. № 139 від 15.08.2016 року. Враховуючи перелічені факти, вина відповідача полягає в тому, що він на протязі восьми років, неправомірними діями підприємницької практики було завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні. Тому просила стягнути з Комунального підприємства «Борщагівка» на користь [PERSON], спричиненої моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача КП «Борщагівка» позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з вимог ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, муд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду розгляду цивільної справи за № 369/12620/13-ц, позивач вперше дізналась про розпорядження за №42 від 28.12.2007 року на підставі якого відповідач здійснював нарахування боргу за послугу з водопостачання та водовідведення по її квартирі по кількості зареєстрованих осіб та провів перерахунок за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 р. В подальшому позивач звернулась із додатковою вимогою, щодо скасування розпорядження КП «Борщагівка» за № 42 від 28 грудня 2007 року. Вказану вимогу суд задовольнив та рішенням від 12.03.2014 року у цивільній справі за № 369/12620/13-ц скасував розпорядження за № 42 від 28.12.2007 року про нарахування заборгованості за послугу з водопостачання та водовідведення по квартирі [ADDRESS], по кількості зареєстрованих осіб та про проведення перерахунку за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 року. Як вбачається із матеріалів справи, рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.03.2014 року в частині скасування розпорядження за № 42 від 28 грудня 2007 року про нарахування заборгованості за послугу з водопостачання та водовідведення по квартирі [ADDRESS], по кількості зареєстрованих осіб та про проведення перерахунку за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2003 р. по 31.12.2007 року набрало чинності 12.03.2014 року. Відповідно до постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області від 18 квітня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/12621/13-ц від 12.03.2014 року до відповідача КП «Борщагівка» були застосовані штрафні санкції в розмірі 680 гривень, передбачені ст.89 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 12.03.2014 року, яке набрала законної сили, на даний час не є виконаним. Отже, неправомірними діями вдповідачем було завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали на протязі 2004-2016 років. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких, та яких обставин, та якими діями (бездіяльнгістю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Таким чином з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивач зазнала душевних страждань, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому була вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв'язку із не наданням їй інформації, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. та стягнути цю суму з відповідача КП «Борщагівка» на користь позивача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з засад розумності та справедливості і з урахуванням конкретних обставин справи вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень. Однак, позивачем не довено, що моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у житті останньої, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали саме на протязі 2006 - 2016 років, та що саме дані страждання призвели до втрати здоров»я, внаслідок чого позивач стала інвалідом 2-ої групи. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: partial