Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 24 липня 2005 року. Шлюб був зареєстрований 24.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 838. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На даний час спору з питань утримання та виховання дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Також вказала на те, за час проживання у шлюбі сторонами набуто майно, а саме: земельна ділянка площею 0,12га кадастровий номер 0722880700:01:001:4515, яка розташована в с. Боратин Луцького району для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2011 року, який було посвідчено на імя [PERSON] На цій земельній ділянці в 2012 році сторони спільно за спільно кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Повідомлення про початок будівельних робіт від 22.11.2012 року зареєстроване за номером ВЛ 06212231088 від 28.11.2012 року. Даний житловий будинок двоповерховий і складається на першому поверсі із: коридора, котельні, гардеробної, кухні з гостьовою кімнатою, ванни і санвузла; на другому три спальні і санвузол. Біля будинку на земельній ділянці наявні також господарські будівлі і споруди, а саме: літня кухня і гараж. В 2013 році сторони переїхали у будинок та почали там проживати сімєю разом із дітьми. Тобто будинок є повністю завершений і придатним для проживання. Однак в експлуатацію будинок не був введений і право власності на нього до цих пір не зареєстровано. Позивач стверджує, що згідно Сімейного кодексу вона має право на поділ майна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 838, а також поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: визнати за нею право власності на ? земельної ділянки площею 0,12га кадастровий номер 0722880700:01:001:4515, яка розташована в с. Боратин Луцького району для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та визнати за нею право власності на ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Боратин, вул. Пята Набережна, 45. Також просила стягнути судові витрати з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. В письмових запереченнях на позовну заяву відповідач [PERSON] пояснив, що оскільки наданий судом термін для примирення наслідків не приніс, то проти вимоги про розірвання шлюбу не заперечує. Однак не згідний з вимогою позивача про визнання за нею права власності на ? частину незавершеного будівництва житлового будинку з господарським будівлями і спорудами за адресою: Луцький район, с. Боратин, вул. Пята Набережна, 45, оскільки даний будинок будувався не за спільні кошти подружжя, а за його особисті кошти та кошти його матері [PERSON] Також вказував, що його матір мала намір проживати разом з ним, тому при будівництві будинку ним було передбачено окремий вхід у будинок та окреме житлове приміщення для неї На підставі наведеного вважає, що позов слід задовольнити частково, розірвавши шлюб між ним та [PERSON] та визнавши за останньою право власності на ? частину земельної ділянки та відмовити в задоволенні позову в частині визнання права власності за [PERSON] права власності на ? частину незавершеного будівництва житлового будинку з господарським будівлями і спорудами за адресою: Луцький район, с. Боратин, вул. Пята Набережна, 45. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження щлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2005 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 838 (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Як вбачається із пояснень сторін, матеріалів справи, сторони фактично припинили подружні стосунки і не ведуть спільного господарства, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Наданий судом термін для примирення наслідків не дав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя [PERSON] розпалася, а збереження сімї є неможливим. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та їх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Ст. 368 ч.3 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Згідно ч. 2 вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із зазначеною нормою при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю зясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу набуто майно, а саме: земельна ділянка площею 0,12га кадастровий номер 0722880700:01:001:4515, яка розташована в с. Боратин Луцького району для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2011 року, який було посвідчено на імя [PERSON] На цій земельній ділянці в 2012 році сторони спільно за спільно кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Повідомлення про початок будівельних робіт від 22.11.2012 року зареєстроване за номером ВЛ 06212231088 від 28.11.2012 року (а.с. 21-22). Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки погоджений 11.11.2012 року (а.с. 23-40). Даний житловий будинок двоповерховий і складається на першому поверсі із: коридора, котельні, гардеробної, кухні з гостьовою кімнатою, ванни і санвузла; на другому три спальні і санвузол. Біля будинку на земельній ділянці наявні також господарські будівлі і споруди, а саме: літня кухня і гараж. В 2013 році сторони переїхали у будинок та почали там проживати сімєю разом із дітьми. Тобто будинок є повністю завершений і придатним для проживання. Однак в експлуатацію будинок не був введений і право власності на нього до цих пір не зареєстровано. Суд не бере до уваги надані відповідачем копії розписок про отримання ним у його матері [PERSON] грошових коштів, в яких зазначено, що ці грошові кошти для будівництва власного житлового будинку, датовані 06.04.2011 року, 22.06.2011 року, 15.07.2011 року, 01.08.2011 року, 02.08.2011 року, 17.08.2011 року, 29.08.2011 року, 11.10.2011 року, 20.10.2011 року, 09.11.2011 року, 22.11.2011 року, 29.12.2011 року, 23.03.2012 року, 13.04.2012 року, 04.05.2012 року, 27.05.2012 року, 17.08.2012 року, 14.09.2012 року, тобто на час перебування сторін у шлюбі, і не можуть бути особистими грошовими коштами [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 61 СК України доходи, одержані одним із подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності. Свідки[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] допитані в судовому засіданні, показали, що родичі подружжя [PERSON] надавали допомогу у будівництві спірного будинку. Однак, яку саме частину кожна із сторін, не зазначили. А тому, суд критично відноситься до їх показів. А тому, суд прийшов до висновку, що спірне нерухоме майно, земельна ділянка та житловий будинок, придбано сторонами по справі в період шлюбу і є спільною власністю подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі наведеної норми закону та того, що нерухоме майно придбане у шлюбі, вимоги позивача про визнання права власності на ? частину земельної ділянки та на ? частину житлового будинку є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.05.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № О-92 від 29.08.2016 року визначено наступне: 1) ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом будинковолодіння на вул. Пята Набережна, 45 в с. Боратин Луцького району становить: житлового будинку (А-2) із сходами (а1), сходами (а2), балконом (а4), балконом (а5) 100%; прибудови (а) 78%; погребу (а3) 100%; огорожі (1), огорожі (2) 100%. 2) ринкова вартість житлового будинку (А-2) та незавершеною будівництвом (ступінь будівельної готовності 78%) прибудовою (а) загальною площею 148,7 кв.м., із сходами (а1), сходами (а2), погребом (а3), балконом (а4), балконом (а5), огорожею (1), огорожею (2) по вул. Пята Набережна, 45 в с. Боратин Луцького району становить 1\~307\~332,00 грн., в тому числі: житловий будинок (А-2) із сходами (а1), сходами (а2), балконом (а4), балконом (а5) 906\~319,00 грн., прибудова (а) з погребом (а3) 290\~540,00 грн., огорожа (1) 93\~467,00 грн., огорожа (2) 17\~006,00 грн. Отже, проаналізувавши вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що слід задовольнити позовні вимоги позивача, що відповідає вимогам ст. 70 СК України. Враховуючи встановлені обставини, вимоги норм Закону та приймаючи до уваги, що домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними не досягнуто, суд приходить до висновку, що спільно нажите майно подружжя підлягає поділу між ними, і відповідно позивачу належить ? частини спірної земельної ділянки та ? частини незавершеного будівництва житлового будинку з господарським будівлями і спорудами. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3\~897,60 грн.

Outcome: approved