Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати звернення, тобто з 03.04.2018 року і довічно. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач по справі її син. З 29.05.2009 року вона є пенсіонером за віком. На сьогоднішній день вона отримує пенсію у розмірі 1488,00 грн. Вона є самотньою літньою жінкою, проживає одна, в однокімнатній квартирі. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання - частину вона відразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг, в опалювальний сезон ці витрати складають 948,00 грн щомісячно. Сума, яка залишається біля 540,00 грн є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Крім цього, вона є хворою людиною, страждає гіпертонічною хворобою, поліартритом та хронічним остеохондрозом, тому на придбання ліків потребує чимало коштів. Тобто її матеріальне становище вкрай незадовільне і вона потребує матеріальної допомоги. Її повнолітній син має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак добровільно її не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно починаючи з 03.04.2018 року і довічно. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України, серії КЕ 573830, виданим 28.03.2007 року Роздільнянським ГУМВС України в Одеській області. (а.с.4) [PERSON] є пенсіонеркою за віком з 30.05.2009 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААД №126503 виданим 07.07.2009 року.(а.с.6) Згідно довідки Роздільнянського обєднаного УПФУ в Одеській області розмір пенсії, яку отримує [PERSON] складає 1488,81 грн. (а.с.6) Згідно довідки виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №572 від 28.03.2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], де проживає одна. (а.с.7) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матірю відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД №442060, виданим 23.02.1979 року Райвідділом ЗАГС м. Роздільна Одеської області, на підставі актового запису №50. (а.с.14) Згідно довідки про доходи [PERSON] працює на виробничому підрозділі Пасажирського вагонному депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» на посаді слюсара з ремонту рухомого складу 4 розряду та його дохід за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року складає 42460,13 грн. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз'яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 Сімейного Кодексу України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 Сімейного кодексу України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, не ухилялись від виконання своїх обов'язків щодо них. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно з ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як зазначено у п.п.16 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обовязком саме позивача. Потреба у матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності особи, а тому потреба в матеріальній допомозі має визначатися відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму. Суд вважає, що позивачка є непрацездатною , так як досягла пенсійного віку, а тому має право на утримання від повнолітнього сина, довела в суді , що її дохід - це пенсія і він нижчий прожиткового мінімуму, встановленого в державі для вказаної категорії громадян. Відповідач працює, має стабільний дохід, а тому має змогу і згоден згідно його заяви надавати матеріальну допомогу на утримання матері. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки [PERSON], матеріальне становище відповідача [PERSON], та інші обставини справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно починаючи з 03.04.2018 року. Визнання відповідачем позову в судовому засіданні відповідно до ст.206 ЦПК України не порушує права третіх осіб. Правилами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ та на час розгляду справи становить 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved