Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із до суду із позовом до [PERSON] [PERSON] та просить виселити їх із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року позов у частині виселення [PERSON] за заявою представника позивачки було залишено без розгляду. Свій позов мотивує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.12.2007 року, укладеного між її матірю [PERSON] та нею. Вказана квартира була придбана її матірю за кошти, які були отримані нею від продажу спадкового будинку № 6 по вулиці Мічуріна в місті Світловодську, який належав її матері [PERSON] [PERSON], яка доводиться їй бабусею, за свого життя зробила усне розпорядження згідно якого належний їй будинок після її смерті повинен був перейти у її власність. Отже, даруючи квартиру, її мати фактично виконала волю покійної бабусі. Їх з відповідачкою мати [PERSON] померла, але за свого життя вона не проживала у спірній квартирі, оскільки разом з батьком проживала у [INFO]. У 2008 році вона дозволила своїй рідній сестрі [PERSON] тимчасово проживати у належній їй квартирі, але при цьому між ними існувала усна домовленість, згідно якої сестра повинна була звільнити вказану квартиру на першу її вимогу. Вона ж у цей час проживала у місті [PERSON], де мала місце роботи. На даний час вона бажає повернутися у свою квартиру із сином на постійне проживання, але сестра ігнорує її вимогу про виселення, більше того сестра замінила замок до вхідних дверей квартири, у звязку із чим вона не має змоги потрапити до квартири та вимушена з малолітньою дитинною проживати у чужому помешканні. У свою чергу відповідачка має у власності інше житло, яке було отримане нею у порядку приватизації, а саме квартири [ADDRESS], та має зареєстроване місце проживання за адресою [INFO] А в місті Світловодську Кіровоградської області. Вказує на те, що відповідачка не є членом її сімї, хоча і перебуває з нею у родинних стосунках. ЇЇ сестра також не проживала разом з матірю [PERSON] у спірній квартирі не вела спільного господарства, а тому і не набула права особистого сервітуту. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях по суті позовних вимог від 03.02.2016 року. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали у повному обсязі та суду пояснили, що спірна квартира належала її з позивачкою матері [PERSON] У вказану квартиру вона заселилася у квітні 2007 року з дозволу матері та проживає у ній до теперішнього часу. У цій квартирі періодично проживала її сестра [PERSON] За свого життя мати [PERSON] придбавала вказану квартиру з тим щоб у ній разом проживали її дочки. Оскільки, на той час позивачка була незаміжньою, то вона займала меншу кімнату, а вона разом із сімєю займала більшу кімнату. У цій квартирі вона поміняла вікна та увесь цей час сплачувала комунальні послуги та підтримувала житло у належному стані. Чому у подальшому їх мати подарувала вказану квартиру її сестрі вона не розуміє. Вважає, що має право на проживання у вказаній квартирі, оскільки заселилася в неї з дозволу матері, яка була власницею квартири. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою вона своїй сестрі не створює. Нею дійсно був поміняний замок на вхідних дверях, оскільки старий вийшов з ладу. Її сестра не зверталась до неї та не просила ключі від квартири. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] згідно договору дарування від 25 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с 7-10). Договором купівлі-продажу від 28.08.2006 року підтверджується факт придбання [PERSON] квартири [ADDRESS].(а.с.92) У зазначеній квартирі позивачка [PERSON] має зареєстроване місце проживання, що підтверджується її паспортом. (а.с.6) Позивачка є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.90), на утриманні має неповнолітню дитину, а саме [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). З акту від 20.09 2015 року, складеного відповідачкою [PERSON] у присутності її сусідів вбачається, що вона із згоди своєї матері [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі без реєстрації з квітня 2007 року. [PERSON] з 2013 року у вказаній квартирі не проживає. Довідкою (а.с.67) стверджується, що у квартирі за адресою [ADDRESS] з 25.10.2006 року по 04.09.2007 року був зареєстрований [PERSON] Мати сторін у справі [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.71) Квитанціями на оплату комунальних послуг (а.с.72-76) підтверджується, що за користування комунальними послугами вносилася плата. Платником у вказаних квитанціях зазначено прізвище [PERSON] за виключенням квитанцій про оплату послуг ПрАТ ТРК «Веселка», де платником вказана [PERSON] Довідкою (а.с.91) підтверджується, що за [PERSON] рахується заборгованість за спожиту теплову енергію 1685 грн. 59 коп. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с. 92-99) вбачаться. що вказана квартира перебуває у спільній частковій власності [PERSON]- ? частина, [PERSON]- ? частина, [PERSON] ? частина. З довідки КП «Житлосервіс 2012» встановлено, що [PERSON], яка померла 20 березня 2010 року, з 04.05.1978 року по день смерті була зареєстрована за адресою вул. Героїв України (Леніна) [ADDRESS] в місті Світловодську Кіровоградської області. У судовому зсіданні з боку позивача був допитаний у якості свідка батько сторін [PERSON] який суду пояснив, що спірна квартира була придбана та подарована його дружиною [PERSON] меншій дочці [PERSON] Старша дочка [PERSON] займалась бізнесом, мала можливість придбати собі житло, але не зробила цього, а постійно винаймала квартири, що її влаштовувало. Придбана квартира, потребувала ремонту. Квартира була відремонтована. Ремонт допомагали робити друзі. Дочки у проведенні ремонту участі не брали. У квартирі ніхто не проживав. Коли старшу дочку [PERSON] попросили звільнити орендовану квартиру, то домовились, що вона тимчасово поживе у спірній квартирі. На даний час старша дочка живе у квартирі, яка належить меншій дочці, а вона вимушена винаймати житло. Ключів від квартири ні у нього ні у меншої дочки [PERSON] немає. Старша дочка [PERSON] поміняла замок у квартирі та сказала, що нікому ключі не віддасть. Допитана у порядку статті 62 ЦПК України якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснила, що після смерті їх з позивачкою бабусі, їх мама бажала поділити спадковий будинок між нею та меншою сестрою, але у будинку ніхто не побажав жити, а тому він був проданий за 12000. Мама сказала їм із сестрою, що не може купити їм по окремій квартирі, а тому придбала спірну квартиру та оформила її на себе. Після цього сказала що у цій квартирі кожна із них має по кімнаті. Батьки зробили ремонт у квартирі. Для того, щоб провести телефон у квартирі був прописаний її чоловік. Договір дарування складався мамою у звязку із тим, що сестра придбала автомобіль і їй необхідно було передати у заставу майно. Сестра їй заборгувала кошти за автомобіль за які б вона могла придбати собі житло. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає сімю давно. Їй відомо що мати придбала одну квартиру для своїх дочок, оскільки на дві квартири не вистачало коштів. [PERSON] переїхала у квартиру у 2007 чи 2008 році, після того як був зроблений ремонт. На теперішній час у квартирі проживає [PERSON]. Вона поміняла замок у квартирі, але передати ключі від квартири [PERSON] вона не відмовляється. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мама [PERSON] купила квартиру у 2007 році для своїх дівчат. Говорила, що у більшій кімнаті буде проживати [PERSON] а в меншій [PERSON]. Про те що квартира була оформлена на [PERSON] вона дізналась пізніше. [PERSON] постійно проживає у цій квартирі, а [PERSON] періодично. Їй відомо що у квартирі зламався замок вхідних дверей, у звязку з чим його [PERSON] його поміняла. Свідок [PERSON] суду пояснила, що спірну квартиру мати сторін придбала для обох дочок. За життя матері у цю квартиру заселилась спочатку [PERSON], а потім [PERSON]. Сестри проживали нормально у квартирі у різних кімнатах. Конфлікт між ними виник після того як мати подарувала квартиру [PERSON]. Дарування квартири відбулось у звязку з отриманням [PERSON] кредиту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що від [PERSON] їй відомо, що квартира придбана для проживання обох дочок, а саме для кожної по одній кімнаті. [PERSON] заселилась у квартиру з дозволу матері, після того як батьки зробили ремонт у квартирі. [PERSON] проживала у квартирі періодично. Про дарування квартири їй стало відомо після того, коли [PERSON] придбала у неї автомобіль. Свідок [PERSON]- дочка відповідачки та племінниця позивачки суду пояснила, що її бабуся [PERSON] придбала квартиру для двох сестер. З 2007 року вона разом з батьками проживала у вказаній квартирі. Деякий час у цій квартирі проживала [PERSON]. Після того як квартира була подарована [PERSON] були скандали. [PERSON] заборгувала її матері велику суму коштів, приблизно 1200 Євро. У квартирі був зламаний замок, тому його довелось поміняти. [PERSON] не просила у її матері ключі від квартири. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає у квартирі, яка належить її сестрі [PERSON] без реєстрації, але має зареєстроване місце проживання за адресою [INFO] А. З правової точки зору право на проживання особи у житловому приміщенні, яке не належить їй на праві власності є обмеженим речовим правом (особистим сервітутом). Залежно від підстави виникнення обмежене речове право на житло може виникати з договорів (найму житла, довічного утримання, тощо) з односторонніх правочинів, а також з прямої вказівки закону. Виникнення в особи, яка є членом сімї власника, права на проживання у житловому приміщенні, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, за змістом вказаної норми закону особа набуває права користування житлом за умови що є членом сімї власника та проживає разом з ним. Статтею 156 Житлового кодексу визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку(квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщеннямнарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 3 Сімейного кодексу Українивизначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] заселилась у спірну квартиру, коли її власницею була її мати [PERSON] [PERSON], будучи власницею вказаної квартири не проживала у ній, оскільки мала інше місце проживання, а саме за адресою вул. Героїв України (Леніна) [ADDRESS] в місті Світловодську Кіровоградської області, де проживала разом з чоловіком [PERSON] Не знайшов свого підтвердження доказами факт того, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] під час нетривалого проживання в спірній квартирі були повязані спільним побутом. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент вселення у спірну квартиру [PERSON] не була членом сімї ні [PERSON] ні [PERSON] у розумінні ст. 405 ЦК України, а відтак у неї не виникло право на проживання у вказаній квартирі (особистий сервітут), яке випливає з прямої вказівки закону. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, а саме продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене суд вважає доведеним факт того, що відповідач [PERSON] без будь-якої правової підстави проживає у спірній квартирі та створює перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме не надаючи їй вільного доступу до нього та відмовляючись його звільнити. Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про виселення ґрунтуються на законі, підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки, відповідач [PERSON] має у приватній власності ? квартири [ADDRESS], де має право на проживання, а також інше зареєстроване місце проживання, то з ухваленням даного рішення її право на житло, передбачене ст. 47 Конституції України, не порушується. На підставі викладеного та ст. 47 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України,

Outcome: approved