Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд: стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхової компанії «Гарант-Лайф» на її користь викупну суму згідно з договором добровільного страхування життя (Поліс) № 0005131 від 20 вересня 2006 року в сумі 48 995,68 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень; стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхової компанії «Гарант-Лайф» на користь держави судовий збір у розмірі 489,95 гривень. Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 вересня 2006 року між нею та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Гарант-Лайф» було укладено договір добровільного страхування життя, Поліс № 0005131, строком дії з 19 вересня 2006 року по 20 вересня 2026 року. Протягом всього строку дії договору вона, як страхувальник, відповідно до умов вищевказаного договору в повному обсязі сплачувала страхові платежі. Вона звернулася до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Лайф», як страховика, з вимогою розірвати договір та просила виплатити належну їй згідно договору викупну суму. Однак, відповідач умови договору не виконав щодо сплати такої суми і взагалі її заяву про розірвання договору проігнорував. Відповідно до п. 5 полісу страхування життя № 0005131 викупна сума у розмірі 1816 доларів США, що в еквіваленті, станом на 22 лютого 2018 року, відповідно до курсу НБУ 26,98 гривень за 1 долар США, складає 48 995,68 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та представника відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Гарант-Лайф» та [PERSON] було укладено Поліс страхування життя № 0005131 за програмою ДЗ «Бізнес Леді Поліс» з терміном дії - 20 вересня 2026 року (а.с.7-8). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, страхувальник зобов'язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; За умовами вказаного Полісу, об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та додатковою пенсією страхувальника (застрахованої особи); визначено наступні страхові випадки: дожиття до закінчення дії договору страхування (страхова сума - 4922 доларів США, страховий тариф - 36,37); смерть в період дії договору (страхова сума - 7384 доларів США; страховий тариф - 1,51); смерть внаслідок нещасного випадку (страхова сума - 4922 доларів США, страховий тариф - 2,00). При цьому, згідно вказаного полісу, страховий внесок по даному полісу становить 200 доларів США з загальною кількістю внесків 20, з періодичністю сплати внесків - щорічно, черговий страховий (щорічний) внесок має бути сплачений протягом вересня місяця кожного року. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Згідно ч. 1, 3 ст. 997 Цивільного кодексу України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором. 06 вересня 2017 року позивач направила на адресу відповідача (м. Київ, вул. Назарівська, буд. 17, приміщення 1) заяву про розірвання договору страхування відповідно до Полісу страхування життя № 0005131, відповідно до якої просила сторону відповідача достроково розірвати договір страхування по ініціативі страхувальника від 23 серпня 2017 року та здійснити виплату викупної суми у розмірі 1816 доларів США, що в еквіваленті станом на 23 серпня 2017 року, відповідно до курсу НБУ 25,45 гривень за 1 долар США складає 46217,20 гривень (а.с.13). Відповідно до п. 5 Полісу, у разі дострокового розірвання договору страхування за ініціативою страхувальника, страхувальник має право на отримання викупної суми. Викупна сума розраховується математично на день припинення Полісу залежно від періоду, протягом якого він діяв. Для отримання викупної суми страхувальник зобов'язаний надати заяву про розірвання договору страхування не пізніше, як за 30 днів до дати, на яку передбачається таке розірвання. Так, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідними квитанціями, позивачем були сплачені на користь відповідача наступні суми страхових платежів: 20 вересня 2006 року - 1600,00 гривень (а.с.11), 14 вересня 2007 року - 1010,00 гривень (а.с.10), 18 вересня 2008 року - 970,22 гривень (а.с.64), 18 вересня 2009 року - 1600,00 гривень (а.с.66), 16 вересня 2010 року - 1584,00 гривень (а.с.60), 19 вересня 2011 року - 1 594,66 гривень, 11 вересня 2012 року - 1 622,00 гривень (а.с.58), що еквівалентно 200 доларів США на момент здійснення оплати. Таким чином, в загальному позивачем здійснювалися страхові платежі на протязі семирічного строку. Відповідно до таблиці значень викупних сум, визначеної в укладеному Полісі, викупна сума за умови сплати страхових платежів на протязі семи років становить 1085 доларів США (а.с.8). З огляду на вищевикладене, враховуючи періоди сплати позивачем страхових платежів, враховуючи розрахункову таблицю викупної суми у разі дострокового розірвання договору з ініціативи страхувальника, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування викупної вартості за договором страхування в розмірі 1085 доларів США, що станом на день прийняття рішення у справі згідно курсу НБУ по відношенню до національної валюти України (26,2498 гривень за 1 долар США) складає 28 481,03 гривень. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. В той же час, позивачем не було надано суду підтверджуючих відомостей про понесення останньою відповідних душевних страждань, які пов'язані із невиплатою відповідачем викупної суми за договором, наведено ґрунтовного визначення міркувань, з яких позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, зазначення співмірності між заявленими позовними вимогами та сумою відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Лайф» про захист прав споживачів та стягнення боргу. Крім того, в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суд з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial