Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] та дочку [PERSON] в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з 08.06.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання дітей. З вересня 2017 року син [PERSON] навчається на денній платній формі навчання у Тернопільському національному університеті імені [PERSON], у звязку з чим позивач несе додаткові витрати на оплату вартості навчання. Посилаючись на зміну її матеріального становища, збільшення витрат на утримання дітей просила задовольнити позов, а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у заяві. Не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не подав та про причини неявки суду не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 травня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ИД №044250 від 12 листопада 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №270. Від даного шлюбу у сторін народились: син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження № 153 Том 56 Рік 2001, виданим відділом РАЦС муніципалітетом Афін від 05 грудня 2001 року та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом Реєстрації актів цивільного стану, Префектура м.Афін, Грецька республіка, акт №101, том 21, від 21 квітня 2004 року. Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ИД №009338 від 17 квітня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на «Дністрян». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.06.2010 року і досягнення дітьми повноліття. Згідно договору про надання освітніх послуг від 03 серпня 2017 року укладеного між Технічний коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя та [PERSON], [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається в Технічному коледжі ТНТУ імені [PERSON] на денній, платній формі навчання, плата за надання освітніх послуг за весь термін навчання становить 45000 грн. Як вбачається з довідки за №3/22-309 від 11 травня 2018 року виданої Технічним коледжом Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя, [PERSON] є студентом групи КІ-105п, денної форми навчання. Стипендії не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що рішеннями Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.06.2010 року і досягнення дітьми повноліття. Син [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається в Технічному коледжі ТНТУ імені [PERSON] на денній, платній формі навчання, у звязку з чим позивач здійснює додаткові витрат на оплату вартості навчання. [PERSON] стипендії не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 930 грн. (1860*50%/100). Враховуючи вищезазначене та те, що син [PERSON] з 01 вересня 2017 року навчається у Технічному коледжі на платній формі навчання,у звязку з чим змінився матеріальний стан позивача, суд приходить до переконання, що слід збільшити розмір аліментів, які стягуються з позивача в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] та визначити їх в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для гармонійного розвитку та виховання дітей. Відповідач є працездатною особою і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дітей, виконуючи свій обов'язок як батька, встановлений законом. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи . До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2000грн. На підтвердження понесених витрат позивач надає договір про надання правничої допомоги укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON] від 27 березня 2018 року, квитанцію про оплату послуг адвоката від 04 квітня 2018року на суму 2000 грн., ордер серії АА №084468 виданий адвокатом [PERSON] на представництв в суді інтересів [PERSON] від 05 квітня 2018 року, а також детальний опис робіт, наданих послуг із значеннях їх вартості наведений у позові. Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені договором про надання такої допомоги укладеним із адвокатом [PERSON], ордером, розрахунком наданих та отриманих послуг, квитанцією про оплату таких послуг адвокату позивачем, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В силу вимог ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідач в судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80грн.

Outcome: partial