Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року у справі № 492/245/13-ц, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 гривень щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 01 березня 2025 року та понесені додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 10\~981,75 гривень, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25.03.2013 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25.03.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в сумі 605 грн. щомісячно з наступною індексацією. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На сьогодні прожитковий мінімум на дитину віком від шести до вісімнадцяти років становить 1944 грн., отже встановлений законом мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 972 грн. на місяць. Також ст. 185 СК України визначений обов'язок батьків нести додаткової витрати на дитину, що зумовлені її станом здоров'я. Відповідно до консультативного висновку лікаря офтальмолога від 31.06.2017 року та 27.07.2017 року, [PERSON] страждає на міомію обох очей, спадкову прогресуючу. Як лікування призначено носіння нічних лінз (парагон). Для лікування дочки 27 липня 2017 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 12012 від 27.07.2017 року. Також позивачем було сплачено відповідно до чеку № 12013 суму 2257 грн. за аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей. 02.08.2018 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT 100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 28243 від 02.08.2018 року. За аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей позивач сплатила 1950 грн., що підтверджується чеком № 28241 від 02.08.2018 p. 12.08.2018 року відповідно до чеку № 19033, придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 120 грн. 50 коп. Також 12.08.2018 р. придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 236 грн. Таким чином позивачем були понесені додаткові витрати на лікування доньки в сумі 21963 грн. 50 коп. (8700+2257+8700+1950+120,5+236), вважає, що з відповідача на її користь слід стягнути половину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 21963,5 : 2 = 10 981 грн. 75 коп. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.08.2018 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився (викликався в судове засідання на 22.08.2018 року, 17.09.2018 року, 02.10.2018 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Також, відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень про його виклик на офіційній веб-сторінці суду. \~ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як\~ надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Крім того, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши надані докази окремо та в цілому вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року було розірвано (а.с. 2). В період шлюбу у сторін 01 березня 2007 року народилася донька [PERSON]. На підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року, з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 605 гривень, щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову тобто з 12.02.2013 року і до повноліття дитини, тобто до 01.03.2025 року (а.с. 4-5). 15 серпня 2017 року позивач по наявній справі уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 295845, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 92 (а.с. 3). Відповідно до консультативного висновку лікаря офтальмолога від 31.06.2017 року та 27.07.2017 року [PERSON] страждає на міомію обох очей, спадкову прогресуючу. Як лікування призначено носіння нічних лінз (парагон). Для лікування дочки 27 липня 2017 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 12012 від 27.07.2017 року. Також позивачем було сплачено відповідно до чеку № 12013 суму 2257 грн. за аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей. 02 серпня 2018 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT 100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 28243 від 02.08.2018 року. За аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей позивач сплатила 1950 грн., що підтверджується чеком № 28241 від 02.08.2018 p. 12.08.2018 року відповідно до чеку № 19033 позивач придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 120 грн. 50 коп. Також 12.08.2018 р. позивач придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 236 грн. Таким чином позивачем були понесені додаткові витрати на лікування доньки в сумі 21963 грн. 50 коп. (8700+2257+8700+1950+120,5+236). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Згідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Слід зазначити, що суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,\~батько\~мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками,\~проживання їх\~окремо\~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Щодо розміру аліментів, які повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов'язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток/доходи/ були достатніми для власного утримання, утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні\~рішення по\~справі суд\~керується ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2018\~рік» відповідно\~до якої\~вбачається,\~що у\~2018\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дітей\~віком до\~6\~років визначений\~у розмірі: з 1 січня 2018 року - 1\~492,00 гривні, з 1 липня 1\~559,00 гривень, з 1 грудня 1\~626,00 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1\~860,00 гривень, з 1 липня 1\~944,00 гривні, з 1 грудня 2\~027,00 гривень. Таким чином, половина від вищевказаного прожиткового мінімуму, який має забезпечити кожен з батьків, з 1 липня складає для дитини віком від 6 до 18 років 972,00 гривень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді судом справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей не має, оскільки доказів їх наявності суду надано не було. Неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не було спростовано відповідачем. Враховуючи викладене вище, збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині збільшення розміру присуджених рішенням суду аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25.03.2013 року підлягають зміні з 605 грн. до 972 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до повноліття дитини.\~З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів, стягнутих з [PERSON] на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року. \~ З віком потреби дитини стали зростати, а відтак витрати на її утримання стали збільшуватись і тих коштів, які стягуються за рішенням суду з відповідача недостатньо. А тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Враховуючи роз'яснення викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішення суду чинності, а не з дня подання позову до суду. Таким чином, судом було встановлено, що є підстави збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі половини від вищевказаного прожиткового мінімуму, який має забезпечити кожен з батьків, для дитини відповідного віку, оскільки це буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини і не погіршить матеріального стану платника аліментів, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд змінивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 972,00 гривень, бере до уваги те, що ріст цін як на продукти харчування, так і на одяг та на освітні послуги в нашій країні постійно збільшується, а розмір аліментів у сумі 605,00 гривень, які стягнуто за рішенням суду від 25 березня 2013 року в жодній мірі не дає можливості для повноцінного розвитку та існування неповнолітньої дитини. Щодо позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням ст. ст. 76 - 81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Відповідно до наданого позивачем консультативного висновку лікаря офтальмолога від 31.06.2017 року та 27.07.2017 року [PERSON] страждає на міомію обох очей, спадкову прогресуючу. Як лікування призначено носіння нічних лінз (парагон). Для лікування дочки 27 липня 2017 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт.., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 12012 від 27.07.2017 року. Також позивачем було сплачено відповідно до чеку № 12013 суму 2257 грн. за аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей. 02 серпня 2018 року позивач придбала лінзи PARAGON CRT 100 в кількості 2 шт., вартістю 4350 за одну шт., загальною вартістю 8700 грн., що підтверджується чеком № 28243 від 02.08.2018 року. За аксесуари до лінз, розчин для зберігання лінз, послуги з підбору лінз, ультразвукове обстеження очей позивач сплатила 1950 грн., що підтверджується чеком № 28241 від 02.08.2018 p. 12.08.2018 року відповідно до чеку № 19033 позивач придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 120 грн. 50 коп. Також 12.08.2018 р. позивач придбала розчин для догляду за лінзами вартістю 236 грн. Таким чином позивачем були понесені додаткові витрати на лікування доньки в сумі 21963 грн. 50 коп. (8700+2257+8700+1950+120,5+236). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 21963,5 : 2 = 10 981 грн. 75 коп. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини є такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину додаткових витрат понесених на лікування спільної дитини в розмірі 10 981 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнення суми судового збору, судом враховується положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а сума судового збору зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та спрямовується на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону України «Про судовий збір»), сума судового збору у наявній справі має бути стягнута з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: approved