Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до зазначеного вище відповідача, мотивуючи тим, що вона має у частковій спільній власності земельну ділянку площею 6,73 га., яку успадкувала після померлої матері, що знаходяться на території Сиваської селищної Ради Новотроїцького району Херсонської області. На підставі договору оренди від 10.03.2009 року земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на строк 20 років, що є несправедливим, оскільки її позбавлено права особисто використовувати земельну ділянку. За означеним договором, орендна плата за користування становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Однак орендна плата повинна становити з 2008 року після оприлюднення Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток /паїв/ від 19.08.2008 року 3% з поступовим збільшенням,в залежності від фінансового стану підприємства. Слід внести зміни до договору оренди, де п.9 викласти в наступній редакції «Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки» та перше речення п.8 «Договір укладено на 9 років». Просила позовні вимоги задовольнити. Аналогічні вимоги висловив представник [PERSON]П та додав, що згідно, витребуваної судом інформації з органу статистики з фінансового звіту ТОВ «Світанок» підприємство прибуткове, має фінансову можливість збільшити орендарям орендну плату на 2%, що не позначиться за чистому доході. Відповідач ТОВ «Світанок» в особі представника [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позивач уклав з підприємством договір оренди строком на 20 років з виплатою орендної плати 3% від грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки, який розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Уклавши договір, підприємство планувало використовувати земельну ділянку в межах строку дії. Для цього оновлювало парк техніки, вказану земельну ділянку використовувало за призначенням, дотримувалася екологічна безпека користування, здійснювалося збереження і підвищення родючості грунтів, додержувалися державні стандарти, норми та правила сівозміни та несло в цей час значні витрати, участі в яких позивач за умовами договору не приймав. За спливом дев»яти років таких відносин, позивач безпідставно намагається заволодіти результатами праці підприємства. Пропозиція про зменшення строку дії договору сприятиме погіршенню фінансового стану підприємства. Відповідно до договору за 2017 рік орендна плата становить 10893 грн. 14 коп. Заборгованості не має. Просив в задоволенні позову відмовити. Аналогічну позицію зайняв представник ТОВ «Світанок» [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він також є власником земельної ділянки, яка на підставі договору оренди перебуває у користуванні відповідача ТОВ «Світанок». Вважає вказані договори несправедливими, оскільки укладені на великий строк 20 років та отримують малу орендну плату. Бажає сам господарювати на своїй землі. В грудні 2018 року інші власники земельних ділянок, які не зверталися до суду з позовами отримали вдвічі більшу орендну плату ніж вони. Дослідивши матеріали справи слід прийти до наступних висновків. Як вбачається з пояснень сторін, представників, свідка, матеріалів справи, ними не заперечується, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,73 га., що розташовані на землях Сиваської селищної Ради Новотроїцького району Херсонської області на строк 20 років та орендна плата становить 3%. Виниклі правові відносини є цивільними,земельними, регулюються ЦК України, законом України «Про оренду землі»1998 року №46-47 з наступними змінами до 04.06.2017 року/ далі Закон /. Предметом спору є вимога про внесення змін до договору оренди за рішенням суду. Відповідно до п.31 договору, укладеного між сторонами, зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв»язується в судовому порядку/ мається на увазі не на розсуд суду, а відповідно до діючого законодавства/. За змістом ст.792 ЦК України відносини щодо найму/оренди/ земельної ділянки регулюються Законом. Відповідно до ст.13 Закону договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою сторін, тобто за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Як передбачено ст.23 Закону орендна плата переглядається один раз на рік за згодою сторін в порядку встановленому законом. У відповідності до цієї умови п.11договору,що уклали сторони, передбачено що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі: змін умов господарювання,передбачених договором,зміни розміру земельного податку,підвищення цін,тарифів у тому числі внаслідок інфляції,погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря,що підтверджено документами, в інших випадках ,передбачених законом. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,встановлених договором або законом. Позивач [PERSON], її представник [PERSON], отримавши відмову орендаря щодо задоволення вимог про зміну умов договору, звернулися до суду за вирішенням спору. Посилаються на те, що відповідно до Указу Президента України від 02.02.2002 року «Про додаткові заходи соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток/паїв/ з наступними змінами 2002, 2008 років постановлено визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектору економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення,зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення,земельних часток/паїв/ у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки,земельної частки/паю/ та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря та активізувати серед орендарів та орендодавців земельних ділянок сільськогосподарського призначення, роз»яснювальної роботи з питань необхідності підвищення розмірів плати за оренду зазначених земельних ділянок, висвітлення позитивного досвіду орендних відносин у засобах масової інформації, а також поширення цього досвіду у відповідних регіонах. Як встановив суд, сторони не досягли домовленості щодо змін договору в частині сплати орендної плати, щодо зміни строку дії договору. Орендна плата вносилася в розмірі 3 %, як передбачено умовами договору. Висуваючи вимогу про примусове змінення умов договору, позивач передбачає можливість за рішенням суду відмовитися від зобов»язання. Згідно з вимогами ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається, оскільки порушується принцип правової визначеності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Цей принцип закріплено у ст.41 Конституції України. Європейський суд нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є одним з основоположних елементів правової держави/ [PERSON] проти Туреччини, № 13279/05, параграф 56,20 жовтня 2011 року/». Положеннями ст.8 Конституції України визначено,що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. В абзаці 10 п.9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3рп/2003 вказано,що правосуддя за своєю суттю визначається таким лише за умови,що воно діє вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Оскільки спір виник щодо земельної ділянки, що знаходиться не у державній, а у приватній власності, Указ Президента щодо розміру орендної плати не носить обов»язкового характеру, не може бути примусово зобов»язано будь-якого приватного власника чи законного володільця/ в даному випадку орендаря/ визначати вартість майна/ в даному випадку розміру орендної плати/. Суд зобов»язаний на підстави вимог законодавства, що діє, врахувати та оцінити інтереси не тільки орендодавця ділянки [PERSON], яка уклала договір оренди своєї ділянки на вказаних умовах, /в межах строків позовної давності не заявляв про недійсність договору оренди, як укладеного на невигідних чи несправедливих умовах /, а й інтереси іншої сторони, яка на законних підставах заволоділа означеною земельною ділянкою і в цьому полягає вимога до справедливості судового рішення. Крім того, зі змісту Указу Президента України не вбачається, що збільшення розміру орендної плати повинно відбуватися без згоди орендаря в період дії вже укладених на конкретних умовах договорів оренди землі. За таких встановлених обставин слід в задоволенні позову відмовити повністю. Судові витрати в разі відмови в задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed