Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а аліменти на дочку [PERSON] - до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільні діти сторін проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. [PERSON] повнолітня, проте продовжує навчання на денній формі і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб отримувати заробіток. Донька навчається у Львівській національній академії мистецтв на першому курсі факультету дизайну середовища. Значні витрати здійснюються через проживання доньки у іншому місті та необхідність добирання до вищого навчального закладу. [PERSON] школяр старшокласник. Навчання дітей тягне постійні додаткові витрати на їх утримання, пов`язані з відвідуванням навчальних закладів, проживанням у інших містах, необхідністю забезпечити приладдям, підручниками, одягом, харчуванням, розвитком здібностей, речами необхідними для всебічного розвитку. Відповідач, як до розлучення, так і на час звернення з позовом до суду, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у їхньому житті свідомо не приймає, тому позивач просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей. Ухвалою судді від 21 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 31 липня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якій він просить відмовити у його задоволенні. Додатково зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач продовжує постійно спілкуватись з дітьми і надавати їм різного роду фінансову допомогу: купляє харчі, ліки, одяг, необхідні речі для квартири, сплачує комунальні послуги, оплачує лікування та відпочинок дітей. [PERSON] був впевнений, що робить все для своїх дітей і позивачка не зможе так низько з ним поступити, звернувшись в суд за стягненням аліментів. Останнім часом [PERSON] незаконно обмежує його можливості щодо виховання дітей. Так, зокрема вона на даний час не допускає його до користування спільною квартирою, у зв`язку з чим відповідач був змушений звернутись за захистом своїх прав в суд (на даний час триває розгляд справи №607/7951/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя). Зважаючи, що іншого житла у відповідача у власності немає, він після поділу спільного майна (квартири) судом і надалі планує проживати разом із дітьми, виховувати їх, допомагати фінансово та матеріально. Замість того, щоб заробляти гроші на утримання дітей, [PERSON] на даний час змушений займатись захистом своїх прав, збирати докази та відвідувати судові засідання. Твердження позивача про те, що діти перебувають повністю на її утриманні не обґрунтовані жодними доказами, а відповідно й вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є надуманими, передчасними та безпідставними, оскільки це рідні діти відповідача, яких він любить і буде матеріально допомагати, незалежно від того, чи буде рішення суду чи ні. [PERSON] знаходиться в дуже важкому моральному становищі, оскільки позивач намагається обмежити його права на участь у спілкуванні та вихованні дітей, зокрема і шляхом стягнення аліментів. Незважаючи на наявність у сторін чотирьох дітей, [PERSON] «забула» попросити суд стягувати аліменти на старшого сина, [PERSON] , [INFO] , який на даний час закінчив третій курс Тернопільського національного економічного університету і продовжує навчання. Позивач таким чином робить штучний несправедливий поділ майнового забезпечення дітей, завдаючи їм своїми діями моральних страждань. Разом із відзивом, відповідач [PERSON] надіслав до суду зустрічний позов про стягнення аліментів, який прийнято до спільного розгляду з первісним, просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а аліменти на дочку [PERSON] та сина [PERSON] - до досягнення ними двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначив, що документи, подані [PERSON] разом із позовною заявою про стягнення аліментів, свідчать про її незадовільну участь у вихованні дітей. У позовній заяві відсутні докази купівлі дітям харчів, одягу, оплати їхнього лікування, відпочинку. Останнім часом [PERSON] занадто багато часу приділяє собі, забуваючи про потреби дітей. В свою чергу дані витрати несе [PERSON] . Крім того, [PERSON] , як свідчать матеріали справи, ніяким чином не піклується про старшого сина, не надає доказів витрат на його виховання, лікування, відпочинок. Вона навіть не захотіла стягувати з колишнього чоловіка аліменти на його утримання. Разом з цим, [PERSON] , як сумлінний батько, продовжує піклуватись про всіх своїх дітей. Зважаючи на той факт, що [PERSON] проживав разом з дітьми до розлучення, іншого житла у нього немає і він в подальшому планує проживати разом із дітьми у спільній із [PERSON] квартирі після усунення перешкод із сторони останньої та, зважаючи на її недостатню та непостійну участь у вихованні дітей, вважає належним способом захисту прав дітей буде стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. 22 серпня 2019 року судом зареєстровано відповідь [PERSON] на відзив про стягнення аліментів, в якому вона зазначає, що [PERSON] не зареєстрований та фактично не проживає за місцем проживання дітей, про що отримано довідку про склад сім`ї, видану ОСББ «Економіст» від 08 серпня 2019 року, у якій, крім того, зазначено, що діти перебувають на утриманні [PERSON] , та що довідку № 7 від 02 лютого 2018 року, надану [PERSON] на підтвердження власного місця проживання вважати такою, яка не відповідає дійсності, оскільки факт місця проживання [PERSON] на момент її складення не встановлювався. Дана довідка №7 від 02 лютого 2019 року надана останнім на підтвердження власного місця проживання не є актуальною і у силу дати її складання. Таким чином, [PERSON] не може бути суб`єктом звернення про стягнення аліментів. У травні 2006 року відповідач за позичені у його рідної сестри кошти поїхав закордон. Протягом року перебування за кордоном жодної матеріальної допомоги сім`ї не надавав, обґрунтовуючи це тим, що потрібно повернути позичене на дорогу у сестри. Загалом, протягом семи років перебування закордоном, матеріально сім`ю він жодним чином не підтримував, посилаючись на те, що немає постійної роботи, пів року працює, а другу половину року живе на зароблені кошти, яких не достатньо, щоб допомагати сім`ї, оскільки закордоном дорога оренда житла, продукти харчування та вбрання. Факт тривалого перебування [PERSON] за кордоном ним не заперечується. Перебуваючи в Україні до виїзду закордон, відповідач не працював, хоча є здоровим та працездатного віку. Повернувшись з-за кордону у 2014 році до 2017 року [PERSON] не працював та не міг матеріально підтримувати сім`ю. Коштів не було, навіть, щоб погасити заборгованість із комунальних платежів. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням оплачувати хоча б комунальні послуги, за які виникла значна заборгованість, через потребу їй самій забезпечувати чотирьох дітей, проте, звернення були ігноровані, а заборгованість з комунальних платежів погашена тільки після звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Таким чином, [PERSON] протягом тривалого періоду часу не проживає із дітьми та протягом всього подружнього життя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, що стало причиною розірвання шлюбу. До того ж, спілкування відповідача з дітьми протягом усього перебування закордоном не відбувалося, або було дуже натягнутим, потреби дітей не вислуховувалися, а тим паче, не бралися до уваги, а у період перебування в Україні у нетривалі моменти зустрічей спілкування супроводжувалося зневажанням дітей, небажанням спілкуватися, побоями. [PERSON] зазначає, що позивачем не заявлено позовних вимог стосовно аліментів на утримання старшого сина - [PERSON] , не відаючи, що син є повнолітнім і через, у тому числі, брак батьківської уваги відрахований із вищого навчального закладу. Копії квитанцій, доданих відповідачем до матеріалів справи, підтверджують усе вищенаведене. Зокрема, із квитанції № 27.02.004 від 27 лютого 2017 року про оплату комунальних платежів вбачається значна заборгованість із комунальних платежів, а саме - 13401,77 грн., яка погашається мізерними платежами протягом тривалого періоду часу. Інші квитанції на підтвердження побутових витрат є неналежними доказами і не можуть прийматися до уваги, оскільки не зрозуміло на кого здійснювалися ці витрати, крім того, вони свідчать про дріб`язковість [PERSON] , зважаючи на їх суми та нетривалий період після розлучення. «Щедрі» витрати здійснювалися відповідачем очевидно із метою надання доказів допомоги дітям, не розуміючи, що діти потребують щоденного харчування, одягання, підтримання належного здоров`я, розвитку. Для розширення світогляду дітей, оздоровлення, позивач з усіма чотирма дітьми разом, чи почергово щороку декілька разів намагається відпочивати поза межами дому у силу власних можливостей, це тягне додаткові витрати, про виплату яких позовні вимоги не заявлялися. Зважаючи на все вищевикладене, а також, матеріальну спроможність [PERSON] сплачувати аліменти у сумі, вказаній у первісному позові про стягнення аліментів, яку він власне доводить доданими до відзиву документами, позивач просить задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів за первісним позовом повністю та відмовити у задоволенні зустрічного позову. 22 серпня 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на зустрічний позов [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів за первісним позовом повністю та відмовити у задоволені зустрічного позову. Додатково зазначає про обставини, аналогічні тим, які викладено у відповіді на відзив про стягнення аліментів. 28 серпня 2019 року відповідач-позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а аліменти на дочку [PERSON] - до досягнення нею двадцяти трьох років. 12 вересня 2019 року позивач-відповідач [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а аліменти на дочку [PERSON] та сина [PERSON] - до досягнення ними двадцяти трьох років. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] , її представник, адвокат Брикса Х.І. первісний позов підтримали з підстав, викладених у ньому та заявах по суті. Просила суд його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову - відмовити. У судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] , його представник, адвокат Костишин В.М. проти задоволення первісного позову заперечили, просили суд відмовити у його задоволенні. Свої доводи обґрунтовували заявами по суті та наданими документами. Вважають, що до задоволення підлягає зустрічний позов з підстав, викладених у ньому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що сторони по справі є її батьками. Свідок останні три роки проживає разом з матір`ю, сестрою та братами у [ADDRESS] . Перед тим вони проживали в гуртожитку по [ADDRESS] . Батько не проживає з ними останні сім років, оскільки він перебував за кордоном, телефонував до них рідко. Чи передавав гроші на їхнє утримання свідок не знає. Деколи присилав посилки, у яких були речі. Батько не цікавився досягненнями дітей, не оплачував їхнє житло, гроші не давав, у зв`язку з чим стосунки свідка та [PERSON] стали напруженими. Спілкуються вони рідко. Де працює [PERSON] свідку невідомо. Батько проживає окремо від них з початку літа 2018 року, іноді придбаває для доньки речі, однак не такі, як вона хоче. На харчування, житло та інші потреби кошти [PERSON] дає мама. Влітку 2018 року [PERSON] дав свідку 300 дол. США. [PERSON] надавав суду пояснення, що йому тринадцять років, він навчається в дев`ятому класі ТЗОШ №6 м. Тернополя. Останні три роки він проживає разом з матір`ю [PERSON] , братом та сестрами у [ADDRESS] . Перед тим вони проживали в [ADDRESS] ). [PERSON] та [PERSON] є його батьками, піклуються та стараються для нього, сестер і брата однаково. Свідок любить і маму, і тата. [PERSON] купує продукти один раз на тиждень на ринку, купує речі до школи. Мама також купує речі і продукти. Батько цікавиться його навчанням у школі, дає кошти на кишенькові витрати. Разом із батьком та братом вони перебували на відпочинку в Єгипті. [PERSON] вважає, що батько та мати беруть однакову участь у його вихованні та вихованні його сестер і брата. [PERSON] надала суду пояснення, що вона проживає разом з матір`ю, братами та сестрою у [ADDRESS] . Перед тим вони проживали в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Батько більше року з ними не проживає. До того часу він був або за кордоном, або у селі. З-за кордону передавав їм солодощі, речі не передавав. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , вона приймає участь у її вихованні, вихованні її братів та сестри. З батьком дівчинка спілкується рідко, грошей на їхнє утримання він не дає, їхніми досягненнями також не цікавиться, речі придбаває рідко. З мамою [PERSON] їздила до Польщі, Німеччини та Болгарії, вона також дає гроші на коледж. Тато ж купував їй деякі речі, однак коли вона просила кошти на день народження, чи в школу, відмовляв Заслухавши доводи учасників справи, покази свідка, пояснення неповнолітніх дітей, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2018 року (справа № 607/13129/17) розірвано (а.с. 7). У шлюбі в них народилося четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 10 лютого 2016 року органом 6110), дочка [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 04 грудня 2017 року органом 6110), дочка [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 11 січня 2018 року органом 6110), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України) (а.с. 8, 9, 11, 13). Як вбачається із довідок про реєстрацію місця проживання особи № 23778/28-03 від 30 липня 2018 року, № 2101/28-03 від 28 березня 2017 року, № 2100/28-03, виданих Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 12, 14). Повнолітній син сторін [PERSON] також проживає за вищевказаною адресою, що сторонами не заперечується. З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, виданого 29 вересня 2018 року Тернопільським міським відділом Управління міграційної служби України в Тернопільській області, слідує, що мати дітей, [PERSON] , зареєстрована разом з ними за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5 на звороті). Про факт реєстрації та проживання позивача-відповідача [PERSON] разом з дітьми за вищевказаною адресою свідчить також довідка про склад сім`ї № 42-1 від 28 травня 2019 року, видана ОСББ «Економіст» (а.с. 34). Відповідно до довідки № 19-135 від 05 червня 2019 року, виданої Львівською національною академією мистецтв, [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної (бюджетної) форми навчання кафедри «Дизайн середовища» факультету дизайну; термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 15). [PERSON] орендувала квартиру у м. Львові, про що свідчить договір оренди квартири від 02 вересня 2018 року, акт прийому - передачі майна від 02 вересня 2018 року та додаток №1 до договору, який містить графік оплати оренди (а.с. 16-19). На аркушах справи 26-32 містяться копії квитанцій про переказ коштів на карточку від [PERSON] в якості частини орендної плати за оренду квартири для [PERSON] у м. Львові, а також копії квитків на поїзд «Тернопіль - Львів», «Львів - Тернопіль» на ім`я [PERSON] . [PERSON] навчається на І курсі у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Молодший спеціаліст» (спеціальність «право»). Форма навчання - денна. Умови навчання - за держзамовленням. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 33). Згідно договору №135275 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 06 вересня 2019 року, Тернопільський національний економічний університет в особі ректора та [PERSON] уклали цей договір предметом якого є надання освітньої послуги для [PERSON] фора навчання - денна, освітній ступінь/освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр, спеціальність 081-Право, строк навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21200,00 грн. (а.с. 168-169). На аркушах справи 64-100 містяться копії квитанцій, які подано відповідачем-позивачем [PERSON] до відзиву. Вказані копії платіжних документів включають інформацію про оплату комунальних послуг [PERSON] , придбання меблів, товарів у продуктових магазинах, аптеках, придбання одягу, оплату послуг зв`язку, відпочинку спільних дітей сторін, їх лікування. Разом з тим, суд зауважує, що частина вказаних вище копій квитанцій дублюється, більшість з них не містить інформації про особу, яка здійснила покупку чи отримала послугу, що свідчить про неповноту поданих доказів з огляду на те, що позивач-відповідач [PERSON] не визнає обставин належного виконання [PERSON] свого батьківського обов`язку в частині матеріального утримання дітей. Квитанції про переказ коштів, придбання товарів та одягу (а.с. 65-122) вчинено на іноземній мові та не містять даних про покупця чи отримувача вказаних в квитанціях коштів. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні між колишнім подружжям, які є сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів. З наданих суду документів вбачається, що як повнолітні так і неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю в [ADDRESS] . [PERSON] навчається у м. Львів, де орендує житло за кошти позивача-відповідача, та відповідно проживає протягом навчального року. [PERSON] є студентом Юридичного факультету Тернопільського національного економічного університету, навчання оплачує [PERSON] , згідно укладеного з навчальним закладом договору. [PERSON] також навчається, однак за держзамовленням, у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету. [PERSON] на час вирішення спору є школярем. Відносини колишнього подружжя позначилися на ставленні дітей до своїх батьків, які в різному обсязі, але виконують свій обов`язок щодо їх утримання та виховання. За результатами судового розгляду судом беззаперечно не встановлено обставини того, що [PERSON] не бере належної участі у вихованні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак [PERSON] вважає, що якщо ця участь і має місце, то її обсяг є неналежним, що призвело до виникнення між сторонами спору про стягнення аліментів. Відповідач-позивач є працездатним, інших утриманців немає, відтак за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати батьківські обов`язки по утриманню дітей. Доказів на підтвердження протилежного суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Відсутність нерухомого майна, яке зареєстровано за [PERSON] , не є свідченням його тяжкого матеріального становища чи обставиною, яка перешкоджає вирішенню позову про стягнення аліментів. У зв`язку з тим, що діти сторін проживають з матір`ю та потребують матеріальної допомоги і її розмір між сторонами добровільно не узгоджено, первісні позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина [PERSON] , які продовжують навчання, підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 300 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 19 червня 2019 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, та шляхом стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 грн. 00 коп. щомісячно з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 19 червня 2019 року, і до закінченням [PERSON] навчання в Львівській національній академії мистецтв, а саме до 30 червня 2022 року, але не більше 23-хрічного віку, та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. 00 коп. щомісячно з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 01 вересня 2019 року, і до закінчення [PERSON] навчання в Тернопільському національному економічному університеті, а саме до 30 червня 2020 року, але не більше 23-хрічного віку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суд відмовляє, вважає його безпідставним, оскільки відповідачем-позивачем не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів того, що [PERSON] проживає разом з дітьми та здійснює їхнє належне утримання. Зокрема, з показів свідка [PERSON] , пояснень [PERSON] та [PERSON] , отриманих у судовому засіданні, встановлено, що вони проживають лише з матір`ю, батько з ними не проживає. Виникла ситуація має місце через спір про поділ майна колишнього подружжя, квартири в якій проживає [PERSON] разом з дітьми. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача позивача на користь держави.

Outcome: partial