Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 18.04.2015 року між нею та відповідачем укладено договір №23180415 купівлі-продажу належних відповідачу міжкімнатних дверей, ціна виготовлення дверей становила 3055 гривень. 18.04.2015 року позивач сплатила відповідачу 2200 гривень попередньої оплати. 28.04.2015 року відповідач доставив товар, але не такий, який був обумовлений договором, не відповідав кольору, і вона відмовилась від товару. Відповідно до п.2.1.1 договору постачальник зобовязується відобразити конструкцію з зазначенням розмірів, матеріалів і кольору в додатку, специфікації, кресленні, яке являється невідємною частиною договору. Позивач неодноразово зверталася з письмовими заявами до відповідача про повернення коштів та розірвання договору, оскільки відповідач відмовився замінити товар, який був обумовлений. Відповідач свої зобов'язання не виконав, тому просила розірвати договір, стягнути з відповідача на свою користь сплачені гроші у сумі 2200 гривень, та моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що вона уклала з відповідачем договір про покупку двох дверей, малюнок дверей не додавався, двері їй не показали, вона купувала по каталогу, привезли не кольору «венги» (коричневі), а набагато світліші, вона відмовилась від них. Кошти їй не повернули, вона вимушена була шукати прокуратуру, міліцію, щоб поскаржитись; вона є інвалідом другої групи, хворіє, а в результаті дій відповідача стала ще частіше звертатися до лікарів та стан здоровя її погіршився. Дійсно їй пізніше пропонували повернути гроші, але вона, щоб відчепились від неї та отримати моральне відшкодування, сказала, що двері вже вона встановила. Просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що договір між сторонами був укладений, колір усно обумовили, і позивачу пояснили, що колір у різних поставщиків може різнитися. Позивачу пропонували повернути кошти, але вона відмовилася, заявила, що двері вже поставила, та бажає стягнути моральну шкоду з відповідача. Вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутні підстави для цього та причинний зв'язок з її хронічними хворобами. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,\~\~ невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст.15 ЦК України). Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.04.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір №23180415 купівлі-продажу належних відповідачу двох міжкімнатних дверей, вартість яких складає 3055 гривень; пунктом 4.2. передбачені умови поставки: на протязі 21 банківських днів з моменту попередньої оплати продукції; відповідно до п.2.1.1 договору постачальник зобовязується відобразити конструкцію з зазначенням розмірів, матеріалів і кольору в додатку, специфікації, кресленні, яке являється невідємною частиною договору (а.с.5-6). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 цього ж Кодексу\~визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 611 цього ж Кодексу\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася(ч.1). ч.2. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Ч.4. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Позивачка виконала свої зобов'язання, попередньо оплатила вартість послуги у сумі 2200 гривень, що підтверджується договором (а.с. 5-6). Оскільки відповідач не виконав свого обов'язку з доставки дверей позивачу, відповідач зобов'язаний повернути їй сплачені нею кошти в розмірі 2200 гривень, а також договір від 18.04.2015 року підлягає розірванню. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2\~постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки завдання позивачу діями відповідача моральної шкоди в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, не надано доказів наявності причинного зв'язку між душевними стражданнями, хворобами позивача та діями відповідача. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані (висновки, дослідження), які б вказували, що двері, якими навіть не користувалася позивач, оскільки їй їх не було доставлено (встановлено), що і є предметом даного спору, спричинили моральну шкоду позивачу. Інших об'єктивних даних про наявність у позивача фізичних і душевних страждань нею не надано і в матеріалах справи відсутні. Крім того, слід зазначити, що правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, не передбачають відшкодування моральної шкоди, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають розподілу шляхом стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 487,20 гривень.

Outcome: partial