Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобовязання останню усунути перешкоди у користуванні горищем над другим поверхом у будинку № 69 по вул. Втіха у м. Львові, надавши можливість цілодобового проходу та вільного використання горищем та про заборону блокувати двері, зводити стіни та будь-яким іншим чином перешкоджати у проході та користуванні горищем над другим поверхом у будинку № 69 по вул. Втіха у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником 1/2 частки квартири в будинку № 69 на вул. Втіха у м. Львові. Відповідачу належить інша 1/2 частки квартири в цьому будинку. За домовленістю, у її користуванні перебувають усі приміщення першого поверху, окрім приміщень під номером 1-1 та 1-2, а відповідач усіма приміщеннями другого поверху та приміщеннями першого поверху під номерами 1-1 та 1-2. Зайнявши другий поверх будинку відповідач самовільно заблокував двері між приміщенням 1-1 та 1-9, чим унеможливив доступ до горища. Крім цього, заблокувавши вказані двері відповідач фактично перекрив вхід до будинку через приміщення 1-1 та змусив позивача потрапляти до приміщень першого поверху через підвал. Як співвласник будинку має право вимагати усунути перешкоди в користуванні власністю, у звязку з чим просить зобовязати усунути такі перешкоди в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 17.04.2015р. [PERSON] позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представники відповідача згідно належної довіреності від 08.12.2016р. [PERSON], [PERSON] проти обґрунтованості позову заперечили. Вважають, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, яким може бути лише вимога про проведення поділу. Остання не конкретизує приміщення, доступ до якого обмежено. Також не вказує про яке саме горище йдеться, оскільки будинок містить елементи самочинного будівництва позивачі здійснили житлову добудову, з якої можна зробити вихід на горище. Крім того, відповідач не чинить жодних перешкод в користуванні горищем. Протилежного позивач не довів і тому в задоволенні позову просять відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу та показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Згідно копій свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності (а.с.5, 6) позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку № 69 на вул. Втіха у м. Львові. Відповідач, згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8) є власником іншої 1/2 частки вказаного будинку. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому,\~відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті є припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами ЦК України, зокрема Главою 29 Розділу І Книги Третьої. Право користування житловим приміщенням закріплено в ст. 156 ЖК України та в ст. 405 ЦК України, де визначено, що члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право користування, відповідно до змісту ст. 317 ЦК України, це юридична можливість вчинення власником фактичних дій відносно речі. Право розпорядження в свою чергу полягає в юридичній можливості власника визначати юридичну і фактичну долю речі. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-92цс15 від 27.05.2015р. сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 33 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що Застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Конституційний Суд України в п. 4.3 рішення від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 вказав, що співвласники є рівними у праві володіти, користуватись і розпоряджатись допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватись та розпоряджатись цими приміщеннями. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вказуючи, що позивач має вільний доступ до приміщень горища, вхід на яке розташований в частині будинку відповідачів, останні не надають жодного доказу в підтвердження цієї обставини, хоча підтвердили, що дійсно, приміщення, позначені в технічному паспорті під літерами 1-1 та 1-9 (а.с.34) перебувають в користуванні відповідача. Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідки [PERSON] та [PERSON] діти позивача підтвердили факт відсутності доступу до горища, вхід на який існує лише з другого поверху будинку, яким користуються відповідачі. Свідок [PERSON] також пояснив, що доступ на горище обмежений приблизно з 2013р. В добровільному порядку відповідачі відмовляються вирішити конфліктну ситуацію. На переконання суду, вимога про усунення перешкод в користуванні горищем шляхом надання можливості проходу та вільного використання горища, заборонивши блокувати двері та будь-яким іншим чином в незаконному порядку перешкоджати у проході та користуванні вказаним горищем є належним способом захисту. Суд вважає позов у цій частині доведеним та обґрунтованим, про що ухвалює відповідне рішення. Мотиви заперечення відповідача про можливість облаштування окремого входу на горище зі сторони позивача висновків суду не спростовує, оскільки поділу будинку, після чого утворюються два окремих обєкти цивільних прав, не проводилось, що виключає необхідність в облаштуванні окремого входу. Так само, не спростовує висновків суду наявність самочинно здійсненої прибудови до будинку, що відображено на фотознімках (а.с.52, 53, 54), визнається сторонами і про що міститься відповідна відмітка в технічному паспорті (а.с.14), оскільки проведення такого будівництва не може обмежувати співвласника у праві користування власністю. Тому, в цій частині позов підлягає до задоволення. В іншій частині, а зокрема в частині надання цілодобового доступу до приміщення горища та заборонити зводити стіни, позов належить залишити без задоволення. За ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Надання позивачу можливості цілодобового доступу до приміщень горища, вхід на який розташований в частині будинку відповідача, в тому числі в нічний час, по факту є наданням пріоритетного права особі щодо користування цим горищем, при тому що попередньої домовленості про порядок користування взагалі не було. Крім того, за загальним правилом, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Вимога заборонити зводити стіни не є конкретним способом захисту, а по факту, вимогою заборонити вчинення дій в майбутньому. Як розяснив Пленум ВССУ в п. 33 згаданої вище постанови, такий позов підлягає задоволенню в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Жодного доказу на обґрунтування реальної небезпеки, яка існує зі сторони відповідачів у виді можливості зведення останніми стін сторона позивача суду не подала. У звязку з цим, вказані вимоги слід залишити без задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: partial