Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 25.11.1989 року. В шлюбі у них народилося четверо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що їхнє спільне сімейне життя спочатку складалося нормально, але з часом почало погіршуватись. Протягом всього спільного проживання сторони не можуть знайти спільної думки, перестали розуміти один одного, через що між ними постійно виникають сварки та скандали. Позивач втратила до відповідача почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя вважає неможливим. На даний час спільного господарства не ведеться, спільного бюджету не має, сторони проживають за спільною адресою, але в різних кімнатах. Відповідач зловживає алкоголем, під дією якого вчиняє побутові скандали, які часто бувають у присутності дітей. Всі ці роки позивач намагалася зберегти сімю заради дітей, але так як діти вже повнолітні, а найменшій дитині 14 років, то вона має намір припинити шлюбні відносини. Вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в одержанні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду відомостей про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.11.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії АП №264806 від 25.10.1989 року (а.с.9). В шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], (які є повнолітніми) та неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11,12,13). Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали сварки та скандали, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняє побутові скандали. Сторони проживають за спільною адресою, але в окремих кімнатах, будь-яких відносин не підтримують. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved