Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Торгова, б. 21 в м. Мирноград Донецької області. У зазначеному житловому будинку крім неї зареєстровані також її донька [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], батьки [PERSON] та [PERSON], а також племінниця відповідач по справі [PERSON] [PERSON]. З часу реєстрації, а саме з 5 жовтня 2011 року до теперішнього часу відповідач фактично не мешкає за адресою реєстрації, оскільки вийшла заміж за громадянина [PERSON] та проживала разом з ним в [PERSON]. На теперішній час відповідач мешкає у Російській Федерації, де саме позивачу невідомо. Позивач не перешкоджала відповідачу мешкати у зазначеному будинку. Позивач змушена сплачувати за комунальні послуги також і за відповідача, їх вартість відповідач їй не компенсує. Позивач пропонувала їй приїхати до України та добровільно знятися з реєстрації, але відповідач поки що не планує цього робити. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком. Посилаючись на ст.405 Цивільного кодексу, як на гарантію захисту своїх прав, просила суд визнати [PERSON] [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 21 по вул.Торговій в м.Мирноград Донецької області. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] [PERSON] та представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду не зявилися по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу будинку позивачу [PERSON] належить будинок, розташований за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Торгова (колишня Раскової), б. 21. В даному будинку, крім позивача зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], а також відповідач [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). 23 березня 2017 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда [PERSON], за участі сусідів, складений акт, згідно з яким [PERSON] [PERSON], [INFO], не мешкає у будинку номер 21 по вул.Торгова (колишня Раскової) місті Мирноград Донецької області з 05 жовтня 2011 року і до теперішнього часу (а.с. 8). Вказані обставини та факт непроживання відповідачів в будинку за адресою: м.Мирноград Донецької області вул.Торгова, 21 без поважної причини понад один рік, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є квартальним, де мешкає позивач. Відповідача взагалі не бачив та її не знає. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивача знає як сусідку, живе через хату. Відповідача не знає та ніколи у житті не бачив. Поруч з позивачем проживає 13 років. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні причин відсутності відповідача у спірному будинку, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувалась будинком та була відсутньою, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з жовтня 2011 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком № 21 по вул.Торгова в місті Мирноград Донецької області. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved