Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказує, що відповідач є її батьком, який виплачував аліменти на її утримання на користь її матері [PERSON] , оскільки позивач перебуває на її утриманні. Після досягнення повноліття позивач на час навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті проживає у м. Києві. Зазначила, що вона не перебуває у шлюбі, не працює, навчається у цьому університеті на комерційній основі денної форми навчання, а тому потребує матеріальної підтримки. Її мати не має можливості самостійно оплачувати її навчання та супутні витрати, а відповідач добровільно надавати таку допомогу відмовляється. За таких обставин, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до 30.06.2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.06.2018 року відкрито провадження у вказаній справі вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на наявними у справі матеріалами. 13.07.2018 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач не надала доказів того, що вона проживає у м. Києві. Також зазначив, що він не має фінансової можливості надавати допомогу повнолітній дочці. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову. Також, 13.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, повністю непрацездатним, часто перебуває на стаціонарному лікуванні у медичних закладах і потребує матеріальної допомоги, а тому просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.08.2018 року об`єднано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та призначено підготовче судове засідання. [PERSON] подала до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначила, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності у розмірі, який перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. При цьому, вона є студентом денної форми навчання, не працює та не отримує дохід. Також вказала, що [PERSON] раніше ухилявся від виконання свого обов`язку як батька щодо її виховання. Вважає, що доводи [PERSON] не дають підстав для задоволення зустрічного позову. Ухвалою суду від 27.11.2018 року витребувано докази у справі та зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надати до суду у строк до 14.01.2019 року інформацію про нараховану та отриману [PERSON] пенсію за період з 01.01.2017 року. Ухвалою суду від 18.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засідання пояснили, що позивач навчається в університеті на комерційній формі навчання, стипендії не отримує, не працює, доходів не має. [PERSON] раніше сплачував аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини, має офіційний дохід у вигляді пенсії по інвалідності. Первісний позов підтримали, просили задовольнити, а зустрічний позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 20.06.2019 року вказав, що пенсія по інвалідності є його єдиним доходом, при цьому він має пільги, зокрема повністю звільнений від сплати житлово-комунальних послуг. Зазначив, що проживає з дружиною, яка отримує пенсію. На утримання неповнолітньої дочки [PERSON] сплачував аліменти. На ліки щомісячно витрачає майже 3 тисячі гривень. Просив зустрічний позов задовольнити. У судове засідання 02.09.2019 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не надав. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.11.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 4). [PERSON] є студенткою І-го курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету. Закінчує навчання за навчальними планами здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавр у червні 2021 року, що підтверджується довідкою факультету № 282/35 від 28.03.2018 року (а.с. 6). Крім того, відповідно до договору про навчання (підготовку) № 1192д/6к-2017 від 17.08.2017 року, укладеного між Київським національним торговельно-економічним університетом в особі проректора університету [PERSON] , як виконавцем та [PERSON] , як замовником, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги [PERSON] , а саме: за першим (бакалаврським) рівнем; факультет: міжнародної торгівлі і права; спеціальність: право; форма навчання: денна, починаючи з 1 курсу; термін навчання: 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 77970,00 грн. (а.с. 7-8). При цьому, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ-ої групи з 01.12.2012 року, що підтверджується посвідченням, виданим Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради 10.12.2012 року (а.с. 11). Згідно довідок ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.01.2019 року [PERSON] знаходиться на обліку в Кропивницькому об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, загальний розмір якої за період з січня 2017 року по грудень 2017 року становив 46703,52 грн., а за період з січня 2018 року по грудень 2018 року становив 50310,72 грн. (а.с. 104, 105). Крім того, із доданої [PERSON] медичної документації вбачається, що [PERSON] в період з 27.04.2018 року по 16.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення (а.с. 85). Також цим медичним закладом він був направлений на консультацію на кафедрі хірургічної пульмонології Академії післядипломної освіти лікарів ім. Шупика, що підтверджується відповідним направленням (а.с. 84). При цьому, [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження того, що він здійснював оплату за лікування у даному медичному закладі та витрат на ліки. Більш того, як вбачається з листа Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни від 16.01.2018 року № 1109/01-21 лікування, обстеження та харчування було надано пацієнту [PERSON] у повному обсязі безкоштовно (а.с. 75). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; є потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі викладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання після досягнення нею повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а повнолітня дочка [PERSON] є такою, що продовжує навчання, не працює, доходу не має і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, при цьому, враховуючи матеріальний стан відповідача, який є інвалідом ІІ групи та отримує відповідну пенсію, а відтак може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) до закінчення дочкою навчання, за умови продовження навчання. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 494/1682/15-ц. Так, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2018 року становив 1497 грн. Як встановлено судом, повнолітня дочка [PERSON] є студентом денної форми навчання на комерційній основі, не працює, доходу не отримує, а доказів протилежного [PERSON] не надав. При цьому, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, безкоштовно лікувався у Кіровоградському обласному госпіталі для ветеранів війни, розмір його пенсії станом на грудень 2018 року становив 4311,36 грн., що є більшою сумою за встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, враховуючи сімейний та матеріальний стан повнолітньої дочки [PERSON] , яка незаміжня, не працює та не отримує доходу, а також батька [PERSON] , який отримує пенсію по інвалідності, проживає разом із дружиною та має пільги з оплати житлово-комунальних послуг, суд вважає, що сам по собі факт непрацездатності [PERSON] не зумовлює виникнення у [PERSON] обов`язку утримання батька та не свідчить про наявність у нього потреби в отриманні матеріальної допомоги, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць.

Outcome: partial