Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 27.05.2015 року та зареєстрованого у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 220. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в шлюбі є малолітній син [PERSON], [INFO] Між сторонами почали виникати непорозуміння, негаразди, як чоловік та жінка перестали бути сім'єю, втратили почуття любові, близькості. З 2017 року сторони проживають окремо, не спілкуються. Шлюб існує формально, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 06.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У відповідності до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судове засідання позивач не з'явилася, однак була повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином. На адресу суду подала заяву, в якій позов підтримує, просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, вони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, їх дитині, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, взаємне почуття любові, що вказує на недоцільність перебування сторін у шлюбі, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, судові витрати слід покласти на дві сторони в рівних частинах. При пред'явленні позову позивачем сплачено 768,40 грн., тому до стягнення з відповідача підлягає 384,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн.

Outcome: approved