Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до 1000грн., посилаючись на те, що під час шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO].н., однак спільне життя не склалося і шлюб 12.09.2017 року було розірвано. Відповідач не з'явився до пологового будинку на пологи та виписку, ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина, не цікавиться станом його здоров'я, фізичним розвитком, не відвідує та не спілкується з дитиною, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає підстави суду визнати його неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у його відсутності з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської ради в судове засідання не з'явився, подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO].н. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2015року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.09.2017року. Від даного шлюбу в подружжя народився син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 липня 2016 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки від 20 липня 2016 року, виданої Дочірнім підприємством «Авторитет плюс», гр. [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживає син [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2016 року вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи із 21.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO].н., беручи до уваги, що батько [PERSON] на засіанні комісії з питань захисту прав дитини подав заяву від 12.01.2018року про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON], а також не виконує обов'язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO].н. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON], [INFO].н. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, матеріальне становище відповідача, виходить з рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що права позивача порушені, тому слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2016року, встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, право на отримання аліментів у зміненому розмірі, позивачка має з 30.10.2017року - дати звернення нею до суду з відповідним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved