Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позові вказала, що 23.03.2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №02/03-17, відповідно до якого вона передала у власність відповідачу гроші в сумі 122 865 грн., що еквівалентно 4 565,00 доларів США, з зобов'язанням повернення по 380 доларів США, що в еквіваленті до курсу становить 10 239 грн. щомісячно до 23 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2017 року. Отримання грошових коштів підтверджується розпискою, яку власноруч склала відповідач 23 березня 2017 року. Але відповідач до 23.04.2017 року, до 23.05.2017 року, до 23.06.2017 року, до 23.07.2017 року, до 23.08.2017 року, до 23.09.2017 року, до 23.10.2017 року, до 23.11.2017 року, до 23.12.2017 року, до 23.01.2018 року, до 23.02.2018 року, до 23.03.2087 року зобов'язань повернення не виконала, як щомісячного в розмірі 380 доларів США, прострочивши зобов'язання, так і до 23.03.2018 року, не виконавши зобов'язання повністю. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 23.03.2017 року в загальному розмірі 122 865 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши обставини справи, заслухавши позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 23 березня 2017 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача в борг кошти в сумі 122 865 грн. терміном до 23.03.2018 року, що підтверджується договором позики №02/03-17 від 23.03.2017 року(а.с.4) та відповідною розпискою (а.с.5,6). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач покладені на неї обов'язки в добровільному порядку не виконала, жодних заперечень щодо позову суду не надала, а тому суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1228 грн. 66 коп., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі1228 грн. 65 коп., який підлягав сплаті при зверненні позивача до суду з даним позовом.

Outcome: approved