Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області та мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно грошової допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, а тому позивач просить стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до його повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, телефонограмою повідомив про визнання позову у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обовязків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наявності визнання позову відповідачем суд вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області (а.с. 5). На даний час малолітня [PERSON] мешкає разом з матірю позивачем [PERSON] за адресою Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Маяковського, 11; [PERSON] разом з ними не мешкає (а.с. 9). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в п. 17 Постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якої за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК ( 2947-14 ) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Беручи до уваги, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини позивачу не надає, вона перебуває на утриманні [PERSON], аліменти заявлені в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, що передбачено законом, відповідач визнав вимоги про стягнення аліментів у повному обсязі, то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 таких мінімумів до повноліття дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Судові витрати у розмірі 704,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 183 СК України та

Outcome: approved