Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач є власником даного житла, а [PERSON] з листопада 2014 року у спірній квартирі не проживає, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У будинку немає особистих речей відповідача. У зв`язку із необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім`ї, вона змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини: Згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 23.04.2015р. [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Як вбачається із наявної при матеріалах справи Довідки про склад сім`ї №0508 від 05.08.2019р., виданої ПМП «Совр» та з будинкової книги у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] [INFO] . Разом з нею зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні із Актів від 06.09.2019 року та 05.08.2019р., складених комісією в складі головного інженера [PERSON], майстра дільниці [PERSON] в присутності мешканця кв [ADDRESS] [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає. Про що засвідчують свідки-сусіди [PERSON] , [PERSON] . Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджено, відсутність відповідача [PERSON] більше року у квартирі [ADDRESS] , місце її перебування невідоме. Разом з тим, на даний час відповідач [PERSON] із квартири [ADDRESS] не знялась із реєстраційного обліку, що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірній квартирі чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, реєстрація в квартирі призводить до додаткових фінансових витрат на оплату житлово-комунальних послуг позивача [PERSON] , а тому її право підлягає поновленню шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved