Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів на її користь на утримання дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, а саме до досягнення нею 23 років. Позов обґрунтовується тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка навчається в Чернігівському національному педагогічному універститеті та потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідач у судовому засіданні вказав, що розмір аліментів, про який просить позивач є занадто завищеним, оскільки він вже сплачує аліменти на неповнолітню дитину і частка, яка відраховується з його заробітку складає 1/6 частину доходу відповідача. Крім того, він матеріально допомагає матері-пенсіонерці і залишив позивачу свою квартиру. Щодо тверджень позивача, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, то такі твердження не відповідають дійсності. Відповідач наголошує, що кілька разів протягом останнього року він надавав особисто позивачу гроші на проживання дитини в гуртожитку, а на прохання дочки надав гроші на інші її потреби. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приймаючи їх доводи і заперечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають частковому задоволенню, а аліменти стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частки від його доходу. Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно приписів ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що визначено ч. 2 ст. 199 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 301969, виданого 18 березня 1997 року встановлено, що [PERSON] народилася 10 лютого 1997 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 31 від 18.03.1997 року. Батько: [PERSON], мати [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки, виданої Чернігівським національним педагогічним університетом імені [PERSON] від 25.12.2015 року за № 467 встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON]. Термін навчання: 01.09.2014 року 30.06.2018 року (а.с.7). Запрошений відповідачем свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила пояснення відповідача про те, що останній надавав особисто позивачу гроші на проживання дочки в гуртожитку, а на прохання дочки надав гроші на інші потреби. Свідок [PERSON], яка є матірю відповідача, підтвердила, що відповідач надає їй як матері-пенсіонерці матеріальну допомогу. Щодо стягнення аліментів, як примусового відрахування частки доходу відповідача на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, суд зважає на те, що це право вибору сторони позивача, а сторони вільні розпоряджатись своїми правами самостійно. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку (доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обєктивну потребу повнолітньої дитини у фінансовій підтримці на час її навчання, а також те, що відповідач може надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені у справі підлягають частковому задоволенню, а аліменти стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно, починаючи з 28.12.2015 року і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2018 року. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоровя сторін, наявність в них інших утриманців, розмір доходів обох та можливості повнолітньої дочки, в тому числі відрахування відповідачем аліментів на неповнолітню дитину і наявність у нього матері-пенсіонерки. Тому саме такий розмір аліментів суд вважає справедливим і таким, що забезпечить потреби повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь бюджету.

Outcome: partial