Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державного казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просила визнати відповідача ГУ НП у Кіровоградській області таким, що завдали їй (позивачу) моральну шкоду в період з 31.07.2017 року по 12.06.2018 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 12013120310000444; стягнути з спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її (позивача) користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що звернувшись до прокурора Олександрівського району Кіровоградської області з заявою про скоєння злочину, яку було передано до Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області та з 04.06.2013 року відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013120310000444 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, однак, до сьогоднішнього дня розслідування по зазначеному кримінальному провадженню не закінчено, справу до суду не направлено. Крім того, кримінальне провадження №12013120310000444 розслідувалося до 20.08.2014 року та було безпідставно закрито, однак постанова про закриття кримінального провадження скасована ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2015 року (справа № 397/693/15-к), в якій суд зобов`язав слідчого провести ряд слідчих дій, при цьому, деякі із них досі не виконані. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року по справі № 397/203/16-к визнано факт бездіяльності слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області при розслідуванні кримінального провадження № 12013120310000444. Затягування при внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєний злочин протягом 2-х років (з червня, 2011 року - по червень, 2013 року) та в подальшому затягування розслідування по кримінальному провадженню №12013120310000444 призвело до того, що вона (позивач) була вимушена звернутися до суду з позовом про відшкодування на її користь моральної шкоди за завдані страждання у період з 04.06.2013 року по 10.02.2016 року, та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2016 року у задоволенні її ( [PERSON] ) позову відмовлено, разом з тим, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26.07.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, її (позивача) позов задоволено частково. Стягнуто на її (позивача) користь із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2017 року касаційні скарги Державної казначейської служби України та ГУ Національної поліції в Кіровоградській області відхилено, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26 липня 2016 року залишено без змін. Разом з тим, навмисне затягування розслідування по кримінальному провадженню №12013120310000444 підтверджується також численними судовими рішеннями слідчих суддів, зокрема, по справам №№ 397/436/16-к, 397/1575/16-к, 397/94/17, 397/112/17, 397/141/17, якими були встановлені факти бездіяльності слідчого. В подальшому, позивач вказала, що нею було подано позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої їй бездіяльністю слідчих по зазначеному кримінальному провадженню №12013120310000444 за період з 11.02.2016 року по 20.04.2017 року, та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2017 року у задоволенні її ( [PERSON] ) позову відмовлено, разом з тим, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14.02.2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, та винесено нове рішення, за яким стягнуто на її (позивача) користь 1 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Однак, щоб уникнути подальшої відповідальності за свою бездіяльність слідчий 24.04.2017 року виніс постанову про закриття кримінального провадження №12013120310000444, яку 03.05.2017 року заступником керівника Знам`янської місцевої прокуратури було скасовано. Також, позивач вказала, що постійна бездіяльність працівників відповідача при досудовому розслідуванні призвела до того, що ухвалами слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2017 року, 02.06.2017 року, 19.07.2017 року та 25.07.2017 року по справам №№ 397/437/17, 397/700/17, 397/956/17, 397/967/17 в черговий раз було визнано бездіяльність слідчих по кримінальному провадженню №12013120310000444. Крім того, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2017 року слідчого Синявського В.І. відведено від досудового розслідування вказаного провадження, в зв`язку з чим кримінальне провадження №12013120310000444 передано для подальшого розслідування до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Також позивач зазначила, що крім зазначених вище ухвал Олександрівського районного суду Кіровоградської області нею (позивачем) неодноразово подавалися відповідні скарги, заяви, клопотання, звернення по зазначеному вище кримінальному провадженню, які або залишалися без розгляду, або направлялися відписки. В подальшому, слідчий Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області продовжив негативну практику своїх попередніх колег і нічого по продовженню не робив, поряд з цим, вона (позивач) майже рік намагалася залучити слідчого до виконання своїх прямих безпосередніх обов`язків та всі її (позивача) старання були марними. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2018 року слідчий суддя задовольнив її (позивача) скаргу на бездіяльність слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Визнано факт бездіяльності при розслідуванні кримінального провадження №12013120310000444 слідчим СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Враховуючи викладене, позивач вказала, що моральні страждання будь-якої людини залежать від багатьох чинників, однак основними є глибина розуміння джерела моральних страждань, причин, що їх породили, можливість усунути ці причини самостійно, термін дії обставин моральних страждань на людину, наслідки цих страждань, характер людини, її емоційний стан, сімейні обставини, попередня професійна діяльність та ін., на підставі чого бездіяльність правоохоронних органів при розгляді її (позивача) заяви про скоєння злочину, безпідставне затягування розслідування викликала у неї (позивача) моральні страждання, які полягають у відчутті стурбованості, страху за своє життя, оскільки не притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності викликає у неї (позивача) відчуття незахищеності та безкарності до осіб, які вчинили злочин, погіршенням стану здоров`я, головними болями, загостренням хвороб, у зв`язку з чим вона постійно лікується як вдома, так і в лікарні. В той же час, друзі та знайомі відвернулися від неї, вона стала замкнутою, дратівливою, в неї порушився сон. Крім того, її моральні страждання проявляються у відчутті відчаю, сорому, приниження, неможливістю продовжувати активне громадське життя, та у зв`язку з викладеним, посилаючись на формулу, розроблену доктором юридичних наук, професором А.М. Ерделєвським, яка є науковою рекомендацією по визначенню можливого розміру компенсації моральної шкоди ( D=dxfvxі xcx(1-fs) ), завдана їй (позивачу) моральна шкода становить 1 599 912, 40 грн., однак, враховуючи, що виплата вказаних коштів здійснюється за рахунок Бюджету України, а не за рахунок винних осіб, вона (позивач) просила утримати на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. 00 коп., при цьому, зазначений розмір моральних страждань є виваженим, так як враховує її (позивача) емоційний стан та всі обставини справи. Ухвалою суду від 16.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.12.2018 року зупинено провадження у даній справі. Передано заяву про відвід судді Івановій Л.А., яка подана позивачем [PERSON] по цивільній справі №405/4459/18, провадження №2/405/816/18 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди до канцелярії Ленінського районного суду м.Кіровограда для визначення автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч.1 ст. 33 ЦПК України, судді, який буде вирішувати питання про відвід судді. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда (головуючий суддя Шевченко І.М.) від 10.12.2018 року в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Іванової Л.А. по цивільній справі №405/4459/18 - відмовлено. Ухвалою суду від 02.01.2019 року відновлено провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Додатково, на обґрунтування заявлених вимог зазначила, що кримінальне провадження № 120131203310000444 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України було передано з СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУ НП в Кіровоградській області до СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУ НП в Кіровоградській області, слідчі якого ,в свою чергу, продовжили бездіяльність в зазначеному кримінальному провадженні своїх попередників, підтвердженням чого є ухвала слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2018 року (справа № 395/663/18), якою визнано факт бездіяльності при розслідуванні кримінального провадження та зобов`язано провести всі необхідні слідчі дії. Також зазначила, що органом досудового розслідування, на її переконання, свідомо, направляється поштова кореспонденція не за місцем її проживання, яким є: [ADDRESS] , а направляється за адресою: [ADDRESS] , яка (кореспонденція) нею (позивачем) не отримується, що в свою чергу, спричинює їй додаткові моральні страждання та переживання, призвело до погіршення її стану здоров`я та періодичним перебуванням на стаціонарному лікуванні. Представник відповідача ГУ Національної поліції України в Кіровоградській області - Гайдашук В.В. (діє на підставі довіреності від 02.01.2019 року № 4/01/17-2019) в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, проти його задоволення заперечувала. Крім того, представником відповідача підтримано поданий відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 25215 від 09.10.2018 року, в обґрунтування якого зазначено, що моральна шкода відшкодовується тільки внаслідок незаконної бездіяльності органів державної влади, а незаконною чи протиправною бездіяльність може бути визнана лише в установленому законом порядку. В ухвалі слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року визнано факт бездіяльності слідчого в тому, що постанови слідчого про відмову в задоволені клопотань відправлялися не за офіційною адресою проживання та тому, що відсутні докази отримання нею таких постанов, однак така бездіяльність не визнана судом незаконною чи протиправною. Також, представник відповідача зазначила, що відправлення постанов слідчого про відмову в задоволені клопотань не за офіційною адресою проживання позивачки та відсутність доказів отримання нею тих постанов, не свідчить про протиправність дій слідчого та завдання позивачці моральної шкоди, оскільки дії слідчого регулюються КПК України, який передбачає спеціальний процесуальний порядок оскарження дій або бездіяльності слідчого, таким порядком і скористалася позивачка як способом захисту своїх прав, які вона вважала порушеними. Допущені слідчим порушення вимог КПК, усунуті судом в передбачений процесуальним законом спосіб, що саме по собі не може бути самостійною підставою для стягнення на користь позивачки моральної шкоди. Також, сам факт не прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженню не свідчить про завдання особі моральної шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. При цьому, у визначенні моральної шкоди, відсутнє таке її вираження як: «моральна шкода завдана бездіяльністю при досудовому розслідуванні кримінального провадження». Отже, реалізація позивачкою свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача як громадянина України. Процесуальні рішення, на які посилалася позивачка у цивільному позові, та розцінене нею як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при розслідуванні кримінального провадження №120131203310000444, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування, звернувшись до суду, позивачка вже скористалася своїм правом і захистила свої права, які вона вважала порушеними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами заподіяння їй моральної шкоди внаслідок порушення вимог процесуального закону; посилання позивачки як на обґрунтування завданої моральної шкоди на затягування розслідування, не реагування на об`єктивний факт скоєння злочину відносно неї, не можуть бути належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, при цьому, представник Державної казначейської служби України будучи присутнім в підготовчому судовому засіданні 06.12.2018 року, позов не визнав в повному обсязі, проти його задоволення заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ГУ Національної поліції України в Кіровоградській області, враховуючи також заперечення проти позову представника відповідача ГУ Національної поліції у Кіровоградській області, а також позицію представника відповідача Державної казначейської служби України надані у підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.2 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається зі змісту заявлених в даній цивільній справі позовних вимог позивач [PERSON] просить визнати відповідача ГУ Національної поліції України в Кіровоградській області таким, що завдав їй (позивачу) моральну шкоду в період з 31.07.2017 року по 12.06.2018 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження №12013120310000444 та стягнути з спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду у сумі 200 000 грн. Як на підстави позову позивач посилається на бездіяльність слідчих СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУ НП в Кіровоградській області при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №12013120310000444, за ч. 1 ст. 172 КК України безпідставне затягування строків досудового розслідування, не виконання ухвал слідчих суддів, за якими встановлено факт бездіяльності слідчих, не розглядом по суті її (позивача) як потерпілої в зазначеному кримінальному клопотань, а також направлення постанов винесених слідчим не за адресою її (позивача) місцем проживання, в той час як дані про її місце проживання містяться в матеріалах кримінального провадження. Судом також встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013120310000444 від 04.06.2013 року внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, згідно якого [PERSON] незаконно була звільнена з посади охоронника відділення «Укргазенергосервіс» 10.06.2011 року, розташованого в смт.Олександрівка Кіровоградської області. Крім того, встановлено, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 26.07.2016 року позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Зазначене рішення набрало законної сили та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2017 року залишено без змін. Так, із змісту вказаного вище рішення суду апеляційної інстанції встановлено, що позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області, в якому просила визнати дії Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області такими, що завдали їй моральної шкоди у період з 04.06.2013 року по 10.02.2016 року бездіяльністю підлеглого йому підрозділу при досудовому розслідуванні кримінального провадження №12013120310000444. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову [PERSON] , суд апеляційної інстанції виходив з того, що неправомірною бездіяльністю слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області в кримінальному провадженні, встановленою ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області 29.01.2016 року порушено право [PERSON] на розгляд її заяви про скоєння злочину в розумні строки, передбачені ст.28 КПК України, тим самим, судом апеляційної інстанції встановлено факт завдання [PERSON] моральної шкоди бездіяльністю слідчого та обгрунтованість вимоги про відшкодування цієї шкоди з держави на підставі ст.1174 ЦК України. Крім того, встановлено, що постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто на користь [PERSON] із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн., яка (моральна шкода) заподіяна за період з 11.02.2016 року по 20.04.2017 року, бездіяльністю підлеглого ГУ НП в Кіровоградській області підрозділу при досудовому розслідуванні зазначеного вище кримінального провадження №12013120310000444. Зазначені обставини встановлені з рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2019 року (справа № 405/3470/18), яким позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про визнання дій Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області такими, що завдали [PERSON] моральну шкоду за період з 21.04.2017 року по 31.07.2017 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження №12013120310000444, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, - задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] , ( [ADDRESS] ) із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 6 000 грн. 00 коп. Крім того, зазначеним рішенням також встановлено, що ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2017 року (справа №3497/700/17) скаргу [PERSON] задоволено. Постанову про часткове задоволення клопотання від 21 червня 2017 року, винесену слідчим Олександрівського ВП ГУ НП в Кіровоградській області Синявським В.І. , винесену в кримінальному провадженні №12013120310000444 в частині відмови в задоволення клопотання [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2017 року (справа №397/956/17) визнано частково бездіяльність начальника СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області Столбової Ольги Володимирівни та слідчого СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області Синявського Володимира Ігоровича по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013120310000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України, - в частині не проведення розгляду клопотання [PERSON] від 14.06.2016 року про проведення процесуальних дій у порядку ст. 220 КПК України. Зобов`язано начальника СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області Столбову Ольгу Володимирівну та слідчого СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області Синявського Володимира Ігоровича за вказаним кримінальним провадженням розглянути письмове клопотання [PERSON] від 14.10.2016 року про проведення процесуальних дій та повідомити її письмово про результати розгляду клопотання. У задоволенні решти вимог скаржнику відмовлено. Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року (справа №397/967/17) визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП України в Кіровоградській області Синявського В.І. по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013120310000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України, - в частині не належного виконання ухвал слідчого судді від 23.12.2016 року та 23.01.2017 року та не вчинення інших слідчих дій. Зобов`язано слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП України в Кіровоградській області Синявського В.І. організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, згідно ухвал слідчого судді від 23.12.2016 року та 23.01.2017 року та слідчих дій, зазначених в мотивувальній частині даної ухвали. На зазначене судове рішення відповідачем ГУ НП в Кіровоградській області подано апеляційну скаргу . Тим самим, судом відзначається, що зазначеними ухвалами слідчих суддів позивач [PERSON] оскаржувала бездіяльність слідчих СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУ НП України в Кіровоградській області. Судом також встановлено, та не заперечувалося учасниками справи, що зазначене кримінальне провадження №12013120310000444 було передано з СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУ НП в Кіровоградській області до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУ НП в Кіровоградській області. Ухвалою слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року (справа № 397/967/18) визнано факт бездіяльності при розслідуванні кримінального провадження № 12013120310000444 слідчим СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Зобов`язано провести всі необхідні слідчі дії при розслідуванні кримінального провадження № 12013120310000444. При цьому, слідчим суддею при розгляді скарги [PERSON] встановлено, що потерпіла [PERSON] звернулася до органу досудового розслідування з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи за № 9 від 02.01.2018 року за даним кримінальним провадженням та встановлення місцезнаходження та допит службових осіб ПП « Ястреб », та за наслідками даного клопотання слідчим винесена постанова від 18.01.2018 року, якою відмовлено в його (клопотанні) задоволенні, при цьому, із змісту постанови неможливо зрозуміти, яке саме рішення прийнято слідчим за клопотанням потерпілої. Крім того, копії постанов слідчого з повідомленням направлялися на адресу: [ADDRESS] , хоча офіційною адресою проживання потерпілої відповідно до матеріалів кримінального провадження є [ADDRESS] . В матеріалах провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази отримання потерпілою вказаних постанов слідчого. Також, слідчий суддя прийшов до висновку, що всі вищевказані процесуальні рішення слідчим приймалися з порушенням вимог ст. 220 КПК України, та є підстави для визнання бездіяльності слідчого щодо проведення всіх необхідних слідчих дій при розслідуванні кримінального провадження № 12013120310000444. Таким чином, факт бездіяльності слідчого СВ Маловисківського ВП Новомиргородського ВП ГУ НП України в Кіровоградській області при вирішенні клопотань [PERSON] при досудовому розслідуванні кримінального провадження №12013120310000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України встановлено зазначеною ухвалою слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію» та ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого Закон України «Про міліцію» втратив чинність, і міліція і Національна поліція є органом виконавчої влади. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положенням зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За викладених обставин, виходячи з заявлених позивачем підстав позову, суд приходить до висновку, що доводи позивача [PERSON] про спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, переживаннях викликаних неправомірною бездіяльністю слідчого за її (позивача) клопотаннями поданими слідчому СВ Маловисківського ВП Новомиргородського ВП ГУНП в Кіровоградській області в рамках кримінального провадження №12013120310000444 щодо призначення почеркознавчої експертизи, встановлення місцезнаходження та допит службових осіб ПП «Ястреб», а так само, моральні переживання, що призвели до погіршення стану здоров`я та необхідністю постійного лікування, про що свідчать відповідні виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого хіміотерапевтичного відділення КЗ « Кіровоградський обласний онкологічний диспансер» №7471 за період з 18.09.2017 року по 20.09.2017 року, №6919 за період з 28.08.2017 року по 31.08.2017 року, №8325 за період з 18.10.2017 року по 20.10.2017 року, №8725 за період з 02.11.2017 року по 06.11.2017 року, №9517 за період з 29.11.2017 року по 05.12.2017 року, №10287 за період з 27.12.2017 року по 03.01.2018 року при досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні №12013120310000444, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України за її (позивача) заявою, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. При цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та представником відповідача ГУ НП України в Кіровоградській області не спростовані. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач [PERSON] внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності слідчих СВ Маловисківського ВП Новомиргородського ВП ГУ НП в Кіровоградській області при розгляді її заяв та клопотань у кримінальному провадженні №12013120310000444, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України, після його (кримінального провадження) передачі із СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУ НП в Кіровоградській області до СВ Маловисківського ВП Новомиргородського ВП ГУ НП в Кіровоградській області та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації в сумі 3000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України безпосереднє обслуговування державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України, при цьому, суд не покладає відповідальність за завдану позивачу шкоду безпосередньо на Державну казначейську службу України, а лише зобов`язує її, як уповноваженого на обслуговування державного бюджету орган, сплатити позивачу призначену компенсацію моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial