Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 5 201, 5 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 р. по 2001 р. Мають спільного сина [PERSON] , 2001 року народження. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.01.2018 р. з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. В 2018 р. син закінчив школу та вирішив продовжити навчання у вищому навчальному закладі. Для успішної здачі ЗНО [PERSON] протягом двох семестрів навчався на підготовчих курсах англійської мови, за які позивачем було сплачено 7 065 грн., успішно здав ЗНО та був прийнятий до ВНЗ НТУ України «КПІ ім..І. Сікорського» на денну форму навчання та поселений до гуртожитку. За проживання в гуртожитку за період з серпня по лютий 2019 р. було сплачено 2 238 грн. Крім вказаного, в червні позивач була вимушена звертатись до центру спортивної травматології та відновлювальної медицини, звідки їх направили на МРТ правого плечового суглобу, за яке було сплачено 1 100 грн. Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат склала 10 403 грн., у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача половину вказаної суми. 13.02.2019 р. ухвалою судді відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 31.05.2018 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вимоги позову не визнає. Посилається на те, що витрати за навчання на підготовчих курсах до ЗНО та проживання дитини в гуртожитку не є додатковими витратами на дитину, оскільки вказані витрати не викликані особливими обставинами, а є формою забезпечення права осіб на рівний доступ до освіти, та/або контролю відповідності результатів навчання, здобутих на певному освітньому рівні, державним вимогам, а також вказані витрати є такими, що понесені при звичайному житті. Вказує на те, що вивчення англійської мови в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і не є обов`язковим. Щодо стягнення витрат за проведення МРТ, вказав на те, що позивачем не наведені докази особливого характеру захворювання та того, що суми аліментних зобов`язань буде недостатнім для забезпечення здорового розвитку дитини. Зокрема, зазначив, що з поданої позивачем квитанції не вбачається, що витрати на МРТ були понесені саме нею. Крім вказаного, посилається також на те, що є непрацездатним, єдиним джерелом доходу є пенсія за віком. При цьому, аліменти на утримання дитини сплачує, заборгованості не має, а навпаки є переплата в сумі 3 263, 84 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, посилаючись на викладене в ньому. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову в повному обсязі, посилаючись на викладене в відзиві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року відповідача визнано батьком [PERSON] та стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2018 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.01.2018 р. в частині визнання [PERSON] батьком [PERSON] скасовано, встановлено батьківство [PERSON] відносно [PERSON] В іншій частині рішення суду залишено без змін. З поданих до суду документів, а саме розрахунку державного виконавця, вбачається, що відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Зі змісту позову вбачається, що позивач посилається на те, що з метою підготовки сина до зовнішнього незалежного оцінювання та отримання можливості для вступу до університету, [PERSON] навчався протягом двох місяців на підготовчих курсах англійської мови, у зв`язку з чим позивач понесла додаткові витрати на загальну на суму 7 065 грн. На підтвердження вказаних обставин та розміру понесених витрат, позивач надала договори про надання послуг допоміжної освіти від 16.09.2017 р., 23.09.2017 р., 02.12.2017 р., 23.12.2017 р. та товарні чеки. З вказаних вище договорів про надання послуг вбачається, що їх предметом є надання послуг з вивчення англійської мови курсу «Розмовний» та курсу «Лайфаки ЗНО». Відповідно до п. 2 Порядку проведення зовнішнього незалежного оцінювання та моніторингу якості освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1095 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 533), зовнішнє незалежне оцінювання проводиться з метою забезпечення права осіб на рівний доступ до освіти та/або контролю відповідності результатів навчання, здобутих на певному освітньому рівні, державним вимогам. Тобто, підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання у розумінні наведених вище положень СК України не є особливою обставиною, що стосується розвитку здібностей дитини, а є формою забезпечення права осіб на рівний доступ до освіти та/або контролю відповідності результатів навчання, здобутих на певному освітньому рівні, державним вимогам. Вказані витрати не викликані особливими обставинами, не пов`язані з розвитком конкретних здібностей дитини(творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими. Зазначені витрати є повсякденними та охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов`язаний сплачувати згідно рішення суду. У свою чергу, вивчення дитиною англійської мови в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і не є обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Крім вказаного, на підтвердження вимог позову, позивачем надано довідку НТУ України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 05.02.2019 р., у відповідності до якої [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі теплоенергетичного факультету зазначеного інституту та проживає в гуртожитку [ADDRESS] . За проживання в гуртожитку останнім сплачено: 2 238 грн. При цьому, суду не надано доказів на підтвердження, що факт проживання [PERSON] в гуртожитку викликаний особливими обставинами, зокрема, відсутністю проживання за місцем реєстрації тощо. У зв`язку з зазначеним, вказані витрати не є додатковими, в розумінні ст. 185 СК України. На підтвердження витрат на лікування сина, позивачем надано консультаційний листок Центру спортивної травматології та відновлювальної медицини, та квитанцію медичного центру «Генезис» на суму 1 100 грн. за послугу МРТ плечового суглобу. Позивач не надала доказів про обовязковість проведення вказаного дослідження, інших документів про необхідність додаткових витрат на лікування або про звернення про первинну медичну допомогу до лікарських установ державної форми власності. Тобто, позивачем не наведені докази особливого хаорактеру ( винятковості) захворювання та того, що суми аліментних зобовязань буде недостатньо для забезпечення здорового розвитку дитини. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: dismissed