Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Яреськівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після смерті останньої залишився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], який належав останній за обліками Яреськівської сільської ради. Позивач вчасно прийняла спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач в судове засідання не з'явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Дана правова позиція також підтримана її представником. Представник відповідача - Яреськівської сільської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2002. До складу спадкового майна померлої поміж іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями, який згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42565) від 30 червня 2016 року розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1953 року побудови, загальною площею 48,9 кв.м., жилою площею 12 кв.м. (літ. - А-1), літньої кухні (літ. - Б,б), сараїв (літ. - В, Г), вбиральні (літ. - Т), 1/2 колодязя питного (№ 1) (а.с. 10-14). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та її єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, що встановлено судом зі змісту постанови в.о. завідувача Шишацькою держаною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. від 16 травня 2017 року № 277/02-14 (а.с.17), а також документів про народження та шлюб позивача. Вказаною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім'я спадкодавця. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 15.08.2017 № 94631335 інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] - відсутня (а.с.25). Згідно довідок Яреськівської сільської ради від 07.04.2017 № 861 та 3027, 02-33/1075 від 28.08.2017 домоволодіння по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 11 особовий рахунок [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилось до робітничого двору членом якого одноосібно була [PERSON], [INFO]. Такий самий склад домогосподарства зберігся до дня смерті останньої 23.12.2002 року. Земельна ділянка площею 0,15 га під будинком не приватизована (а.с.18-19,33-34). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що спадщина відкрилась та була прийнята у 2002 році, а також те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1953 по 1968 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 11, особовий рахунок № [NUMBER] Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до робітничого двору. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1953 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю ніким не оспорюєтся. Таким чином успадкувавши після смерті матері належний їй житловий будинок позивач позбавлена можливості оформити його на своє ім'я в зв'язку з тим, що померла за життя не зареєструвала своє право власності на житловий будинок, що є перешкодою для реалізації позивачем її права власності на спадкове майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved