Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на ст. ст. 71. 72, 150 ЖК України, ст. 3, 15, 16, 34-36, 110, 118 ЦПК України,\~ просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії СВК № 362725 їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який з 2017 року не проживає у вказаному будинку, комунальні послуги не сплачує та особистих речей у будинку його не має і взагалі будинком не цікавиться, в зв`язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. 25 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю. та призначена до підготовчого судового розгляду на 07 листопада 2019 року о 15.40 годину. 07 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, також і через оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалою від 21 січня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії СВК № 362725 позивачу на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . /л.с. 12/ Згідно акту умов фактичного проживання від 12 квітня 2019 року, складеного комісією Мологівської сільської ради та довідки виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області від 15 квітня 2019 року № 1383, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає в [ADDRESS] з 2017 року. /л.с. 13-14/ Позивач у своїх позовних вимогах вказує, що відповідач не проживає в житловому будинку без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих його речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї\~ такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом\~ ч. 1\~ ст. 71 ЖК України,\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не\~ проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців\~ та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом про фактичне місце проживання від 12 квітня 2019 року та довідкою від 15 квітня 2019 року, з яких можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає в ньому\~ з 2017 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратив інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved