Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 25 квітня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищезгаданим позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 серпня 2002 року. Від шлюбу у них з відповідачем народилася дитина, донька, - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], та котра проживає разом із нею. Вказувала на те, що до досягнення донькою повноліття, з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Однак відповідач практично не платив аліменти, і за всі роки накопичився великий борг. Зазначала, що з 01 вересня 2014 року їх спільна з відповідачем донька навчається у Криворізькому педагогічному університеті на денній формі навчання, контрактному фінансуванні на факультеті «Образотворче мистецтво». Вартість навчання за рік становить 9 550,00 гривень. На другому курсі навчання, з 01 листопада 2015 року, доньку було переведено на навчання на бюджетній основі. [INFO] донці виповнилось 18 років, тому строк пред'явлення до виконання виконавчого листа скінчився. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Окрім того, на її утриманні перебуває ще одна дитина, 2010 року народження. Домовленості між нею та відповідачем відносно утримання доньки на період навчання не досягнуто. Посилалася на ті обставини, що у зв'язку із тим, що їй доводилося утримувати дітей, вона важко працювала, через що на теперішній час у неї частково погіршився стан здоров'я, і вона потребує постійного лікування, яке коштує великих коштів, тому не в змозі утримувати в повному обсязі дітей як раніше. Крім того вона працює, отримую заробітну плату, але коштів на належне утримання доньки у неї не вистачає,так як навчання у вищому навчальному закладі вимагає значних витрат. Крім одягу та харчування необхідно постійно придбати підручники, навчальні приладдя, додаткову літературу, фарби, користуватися комп'ютером, інтернетом та інше. До того ж, щоденно необхідно витрачати кошти на проїзд міським транспортом, та обіди, також тепер вона витрачає багато коштів на своє лікування, та оплату житла. Вважає, що їх з відповідачем повнолітня донька потребує матеріальної допомоги на період навчання у вищому навчальному закладі. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, уточнила позовні вимоги, та просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної повнолітньої доньки, - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, у розмірі 800,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2018 року. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] надав пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Присутня у судовому засіданні третя особа, - [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.4) перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 серпня 2002 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 серпня 2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.8). Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають повнолітню дитину, доньку, - [PERSON], [INFO] (а.с.7), батьками якої в свідоцтві про народження, серії [NUMBER] від 17 березня 1997 року, записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.5), котра змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені від 27 грудня 2013 року, серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6), та котра проживає разом із позивачем [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою №14 від 25 квітня 2016 року, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «НОВА-КОМ» (а.с.13). З наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа, виданого 03 липня 2006 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вбачається, що до досягнення донькою повноліття, з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.14). Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №408 від 20 листопада 2014 року, виданої Дзержинським ВДВС КМУЮ Дніпропетровської області, за період з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2014 року, відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-1348 від 12 червня 2002 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у розмірі 30 437,47 гривень (а.с.17-18). З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2014 року донька позивача та відповідача навчається у Криворізькому педагогічному університеті на денній формі навчання, контрактному фінансуванні на факультеті «Образотворче мистецтво». Вартість навчання за рік становить 9 550,00 гривень. На другому курсі навчання, з 01 листопада 2015 року, доньку було переведено на навчання на бюджетній основі. Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями договору №02-3138 про надання освітніх послуг від 01 вересня 2014 року, та довідками №02-15-2-081 від 17 березня 2015 року, №02/16-2 від 12 квітня 2016 року, виданими ДВНЗ «Криворізький національний університет» (а.с.10, 11, 12). Судом встановлено, що [INFO] донці позивача та відповідача виповнилось 18 років, тому строк пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скінчився. З довідки №18365 від 12 квітня 2016 року, виданої Центром надання послуг «Єдине вікно» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вбачається, що позивач [PERSON] працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», санаторний профілакторій «Джерело», та її середній заробіток за лютий та березень 2016 року склав 3 454,04 гривні (а.с.9). З копії виписки №5806 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» ДОР», вбачається, що позивач [PERSON] у період з 22 березня 2016 року по 31 березня 2016 року, перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.15-16). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що спільна донька позивача та відповідача навчається за кошти матері, доказів того, що відповідач не має можливості надавати допомогу останнім до суду не надано, крім того, останній не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання доньки на час навчання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточненого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, у розмірі 800,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до, - закінчення останньою навчання у вищому навчальному закладі чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1. ч.1. ст.367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551,20 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved