Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, уточнивши його, про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю чоловіка, який загинув при виконанні трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначає, що вона є дружиною [PERSON] . З 11.06.2001 року переносить моральні страждання, а на той час і матеріально страждала через смерть чоловіка, який загинув від нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків у відповідача. [PERSON] працював у відповідача газорізником четвертого розряду. Стаж роботи за цією професією, під час виконання якої стався нещасний випадок складає 6 місяців 20 днів. 11.06.2001 року [PERSON] з бригадою у складі трьох чоловік виконував роботи по монтажу відхиляючого барабану діаметром 355 мм. та довжиною 1400 мм. Цю трубу потрібно було перевезти на першу ремплощадку. Бригада підготувала трубу, щоб її транспортувати, але кран був зайнятий і [PERSON] вирішив з`ясувати, чи ще довго кран буде зайнятий. Її чоловік піднявся на площадку обслуговування люку вакуум-дроту і намагаючись піднятись на люк вакуумного дроту взявся рукою за нижній тролей, який знаходився під напругою. О 10 год. 15 хв. її чоловіка травмувало електричним струмом. Відповідно Акту форми НІ №6 від 27.06.2001 року її чоловік загинув при виконанні трудових обов`язків у відповідача, смерть настала від травмування електричним струмом. Причинами нещасного випадку є: незадовільна організація підготовки та проведення ремонтних робіт; керівник ремонтних робіт разом з адміністрацією цеху зобов`язані були розробити міри, які б забезпечували безпечне виконання робіт, а також нормальну дію обладнання, яке залишилось в роботі; відсутність окраски головних тролеїв крану (бажано червоного кольору) в районі майданчика обслуговування люку вакуум-проводу; порушення вимог п. 5.4.39 «Правил пристрою електроустановок». Вина відповідача, на думку позивача, полягає в тому, що підприємство зобов`язане було створити для своїх працівників безпечні умови праці. Внаслідок втрати чоловіка їй завдана велика моральна та матеріальна шкода, яка полягає в найбільших моральних страждань та переживань, які вона перенесла. Чоловіка втратила коли їй було лише 30 років, була безпорадна та злякана, бо втратила одну з найрідніших людей, залишилась вдовою з маленькими двома дочками, втрата чоловіка позначилась на її невпевненості в собі, в своєму майбутньому. Тому, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь 400000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів. Ухвалою від 09.09.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», Т.О. Єфремова, подала до суду відзив, згідно якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. У відзиві зазначила, що, враховуючи час настання нещасного випадку, відповідачем в даному випадку має бути Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, оскільки чоловік позивача працював на умовах трудового договору, тобто був застрахованою в розумінні приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до вказаного Закону України, Фонд зобов`язаний, у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Крім того, враховуючи висновки Верховного Суду, в питанні застосування норм права, відносно відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві та відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві, відповідач вважає, що відсутні об`єктивні обставини та правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. Позивач просить стягнути з відповідача 400000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, проте, така сума жодним чином не аргументована та не обґрунтована, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Акту форми Н-1 №6 про нещасний випадок від 27.06.2001 року, з [PERSON] стався нещасний випадок на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», Управління капітального та поточного ремонтів обладнання, цех ремонтів обладнання №2, ділянка фільтрації №1 рудозбагачувальної фабрики №1 (а.с. 7). Відповідно до Вставки №1 до акту форми Н1 №6 від 27.06.2001 року, 11.06.2001 року механік дільниці фільтрації РОФ-1 [PERSON] видав наряд-допуск № 08/1066 виконуючому обов`язки механіка ЦРО-2 [PERSON] на виконання бригадою слюсарів ЦРО-2, в складі 3-х чоловік, робіт з монтажу відхиляючогось барабану 325 мм, довжиною -1400 мм. Монтаж барабану, відповідно до наряду-допуску, повинен виконуватись на першій ремплощадці дільниці фільтрації, де були зібрані деталі барабану, окрім труби 325 мм, яка знаходилась в районі першої вакуум-насосної станції. Цю трубу краном потрібно було перевезти на першу ремплощадку. Бригада приготувала трубу для транспортування, але кран був зайнятий на фарбуванні колони і знаходився в районі 35-й осі над приміщенням вентиляційної камери. З метою з`ясування часу зайнятості крану у працюючих на крані працівників, [PERSON] піднявся на площадку обслуговування люка вакуум-проводу і далі, намагаючись піднятись на люк вакуум-проводу, взявся рукою за нижню тролею, яка знаходилась під напругою, при цьому був травмований електричним струмом. Проведені реанімаційні заходи позитивних результатів не дали. Фельдшер швидкої допомоги констатував смерть [PERSON] (а.с. 9). Згідно з Вставкою №2 до акту форми Н-1 №6 від 27.06.2001 року, причинами нещасного випадку визнано: незадовільна організація підготовки та проведення ремонтних робіт; відсутність окраски головних тролеїв крану в районі площадки обслуговування люка вакуум-проводу; порушення трудової і технологічної дисципліни працівниками цеху ремонту обладнання №2 УКТРО ГОКа і рудозбагачувальної фабрики №1 ГОКа (а.с. 10). Відповідно до Вставки №3 до акту форми Н-1 №6 від 27.06.2001 року, особами, які допустили порушення законодавства з охорони праці є: начальник УКТРО ГОКа [PERSON] , начальник ПТО УКТРО [PERSON].; в.о. начальника дільниці ЦРО-2 УКТРО [PERSON] ; в.о. механіка ЦРО-2 УКТРО [PERSON] ; головний енергетик РОФ-1 [PERSON] та газорізник ЦРО-2 УКТРО [PERSON] (а.с. 11). Вставкою №4 до акту форми Н-1 №6 від 27.06.2001 року визначені заходи по усуненню причин нещасного випадку (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 15.06.2001 року, актовий запис №115, [PERSON] помер у віці 33 років, причина смерті - ураження електрострумом (а.с. 13). [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 449 (а.с. 14). За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч. 1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, що відповідальною за відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, оскільки спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня смерті потерпілого. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 8 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону № 1105-ХІV визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Законом України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон № 1105-ХІV, в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набрав чинності з 1 січня 2015 року. Відповідно до частини восьмої статті 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку 11.06.2001 року, з урахування дня смерті, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР» . Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю чоловіка в наслідок нещасного випадку на виробництві позивач оцінює в розмірі 400000,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку чоловіка, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в розмірі 250000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 2500,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial