Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Рута», Виробничо-комерційної фірми «Рута» про визнання правочинів щодо відчуження транспортних засобів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2014 між нею (позивачем [PERSON].) та Дочірнім підприємством «Рута» був укладений договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн. Відповідно до умов укладеного сторонами договору, [PERSON] як позикодавець, мала право вимагати дострокового повернення наданої фінансової допомоги, про що вона неодноразово повідомляла позичальника. Оскільки зобов'язання за договором не виконувались, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Рута» заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 було забезпечено позов у справі № 757/13884/14-ц за позовом [PERSON] до ДП «Рута» про стягнення заборгованості за договором, шляхом накладення арешту на майно, що належало відповідачу у вигляді трьох автомобілів марки Lexus LS 600 L, 2013 року випуску із забороною їх експлуатації та вилученням транспортних засобів з передачею на тимчасове зберігання Державній автомобільній інспекції МВС України. Всупереч наявному судовому рішенню щодо вжиття заходів забезпечення позову, 13.06.2014 ДП «Рута» здійснило відчуження вказаних транспортних засобів на користь ВКФ «Рута». З огляду на наведене, позивач вважає правочини щодо відчуження транспортних засобів вчиненими з суттєвим порушенням положень ч.1 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та з урахуванням вимог заяви про зміну предмету позову від 17.08.2015, прийнятої судом до розгляду, щодо застосування наслідків недійсності правочинів та визнання за ДП «Рута» права власності на спірні автомобілі. Представник відповідачів Дочірнього підприємства «Рута» та Виробничо-комерційної фірми «Рута» проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2014 станом на час відчуження транспортних засобів не набрала законної сили, відомості про наявність заборони не були внесені до Реєстру обтяжень рухомого майна та представники вищевказаних юридичних осіб не були обізнані про наявність вжитих судом заходів забезпечення позову. Окрім того, транспортні засоби були передані на підставі прийнятого рішення Загальних зборів учасників ВКФ «Рута» від 04.06.2014 про зменшення статутного капіталу ДП «Рута», шляхом перерахування на користь учасника грошової часки у розмірі 2 531 880 грн. та передачі учаснику майна на суму 4 768 120 грн. Представник третьої особи Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бровари та Броварського району при Управлінні Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи неодноразово повідомлявся, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 18.02.2014 між позивачем [PERSON] та Дочірнім підприємством «Рута» було укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 18.02.2014. У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «РУТА» про стягнення заборгованості за вищевказаним договором. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2014 було забезпечено позов у справі № 757/13884/14-ц за позовом [PERSON] до ДП «Рута» про стягнення заборгованості за договором, шляхом накладення арешту на майно, що належало відповідачу у вигляді трьох автомобілів марки Lexus LS 600 L, 2013 року випуску із забороною їх експлуатації та вилученням транспортних засобів з передачею на тимчасове зберігання Державній автомобільній інспекції МВС України. Як вбачається з наявних в металах справи доказів, 12.06.2015 між представниками ДП «Рута» і ВКФ «Рута» було укладено договори купівлі - продажу автомобілів на які ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2014 було накладено арешт, а саме: транспортні засоби марки Lexus LS 600 L 2013 року виписку, № кузовів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що підтверджується довідками - рахунками від 12.06.2015 № ВІА 629404, 629405, 629406. 13.06.2015 на підставі заяв представника ВКФ «Рута» була здійснена перереєстрація вищевказаних транспортних засобів з наданням їм реєстраційних номерів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та відповідних свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER],[NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до ст. 124 Конституції України - судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Статтею 208 ЦПК України визначено, що ухвала являється формою судового рішення. Згідно до п. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Частиною 1 ст. 203 ЦПК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦПК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2014 було забезпечено позов у справі за позовом [PERSON] до ДП «Рута» про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту на спірне майно, що станом на день прийняття судового рішення, належало ДП «Рута», а саме: три автомобілі марки Lexus LS 600 L, 2013 року випуску. Дане судове рішення було оскаржено представником ДП «Рута», але ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 було залишено без змін. Окрім того, Печерським районним судом м. Києва 30.06.2015 було прийнято рішення про задоволення вимог [PERSON] та стягнуто з ДП «Рута» на її користь заборгованість за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги в розмірі 4200000 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.10.2015 зазначене судове рішення було залишено без змін. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що договори від 12.06.2015, укладені між ДП «Рута» і ВКФ «Рута» про відчуження трьох транспортних засобів марки Lexus LS 600 L, 2013 року випуску, укладено з порушенням вимог закону і їх слід визнати недійсними по ініціативі позивача, повернувши сторони у первісний стан, оскільки об'єктами відчуженими за договорами, було забезпечено його позов в іншій справі. Посилання представника відповідача на ту обставину, що сторонам вищевказаних договорів не було відомо про наявність ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2014, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до чинного законодавства, ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє виконання і не перешкоджає подальшому розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved