Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на обох дітей до їх повноліття. Також просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дітьми трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 16 жовтня 2014 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №931. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] Кристоферівну, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя, на виховання дитини. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2016 року. Примирення неможливе. Позивач самостійно утримує дітей. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою, та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, однак на даний час не має роботи та можливості платити цю суму. Роти стягнення аліментів на користь позивача на її утримання заперечував в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 жовтня 2014 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №931. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] Кристоферівну, [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матірю. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року. Примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведуть, таким чином зберегти сім*ю неможливо. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Стосовно стягнення аліментів суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про народження серії 1-ВЛ №395692, батьками малолітньої [PERSON] Кристоферівни, [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). В свідоцтві про народження серії 1-ВЛ №395691, батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки №13/22 від 25.01.2017 року, [PERSON] працює в Національному фармацевтичному університеті на посаді старшого лаборанта кафедри фармаекономіки з 09.08.2004 року по теперішній час. З 27.04.2015 року по 09.01.2018 року знаходиться у відпусці по догляду за дітьми (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини та малолітніх дітей, угоди на добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з положенням ст.84 СК України, дружина, яка проживає з дитиною, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, та підтверджено наявними у справі доказами, що малолітні діти проживають разом з матір*ю, яка у зв*язку з доглядом за дітьми не працює і потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2.стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4.інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сімї. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом на 01 січня 2017 року складає 1355,00 грн. відповідно до ЗУ Про державний бюджет України на 2017 рік. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач офіційно не працює. З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що відповідач має не регулярний дохід, суд встановлює розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до зміни матеріального становища сторін. Враховуючи матеріальне положення відповідача, який є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти на утримання дружини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача утримання на користь дружини у розмірі 1000 гривень. Вказаний розмір аліментів відповідає обставинам справи і вимогам ст. 184 СК України. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial