Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадщину. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до своєї смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 30.01.1997 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу за реєстром № 692. Після смерті батька вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично вступила в права спадкоємця, так як постійно проживала разом з батьком на момент смерті останнього за адресою: [ADDRESS] . В подальшому нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивачка просить встановити факт її постійного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме [INFO], яка залишилась після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Покровськ Донецької області; встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме Договору купівлі-продажу квартири, який було посвідчено 30.01.1997 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 692 та зареєстрованого в подальшому в БТІ м. Покровська 30.01.1997 року за реєстром № 13 в реєстрову книгу № 13; визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] - квартири , що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.1997 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 692 та в подальшому зареєстрованому в БТІ м. Красноармійська. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 48). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] ( а. с. 7,8-11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 15). Позивачка, як єдина спадкоємиця після смерті свого батька 28.08.2020 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що останньою пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. ( а. с. 13). Позивачкою ставиться питання про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем, [PERSON] на день смерті останнього . Згідно довідки, № 4605 від 21.08.2020 року, виданої КУ Покровського Координаційного комітету самоорганізації населення, за адресою: [ADDRESS] мешкав [PERSON] , батько, [INFO] , з 05.03.1997 року по день смерті [INFO] . [PERSON] дійсно фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] разом з батьком з квітня 2007 року по день його смерті [INFO] . ( а. с. 14). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем (Постанова ВСУ від 10.01.2019 у справі № 484/747/17). Згідно листа Першої Покровської державної нотаріальної контори від 23.10.2020 року за № 617/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не відкривалась. Коло спадкоємців невідомо ( а.с. 29). З урахуванням наданих суду письмових доказів, зокрема довідки КУ Покровського координаційного комітету самоорганізації населення від 21.08.2020 р. за № 4605, суд вважає доведеним той факт, що позивачка [PERSON] фактично проживала разом з батьком на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Інших доказів, які б спростовували зазначений факт суду не надано. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, з метою реалізації позивачкою спадкових прав. Одночасно з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, позивачкою заявляється вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належність договору купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки в договорі купівлі-продажу неправильно, внаслідок перекладу на українську мову зазначено прізвище спадкодавця « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Згідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі здійснюється, коли прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки прізвище, ім`я та по-батькові спадкодавця [PERSON] підтверджено відповідними доказами, а саме свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] ( а.с. 7), свідоцтвом про народження ( а.с. 8), суд вважає за необхідним задовольнити зазначену вимогу , а саме , встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] договору-купівлі-продажу квартири від 30.01.1997 року, серії ААЕ № 369020. Встановлення даного факту також необхідно позивачці для оформлення спадкових прав. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно- квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] , то суд виходить з наступного. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже,за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Оскільки матеріали справи містять постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, інших причин, які б були перешкодою для прийняття спадщини нотаріусом не встановлено, суд вважає передчасною вимогою позивачки про визнання права власності на спадкове майно, оскільки, рішення суду про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем і факту належності правовстановлюючого документа є підставою для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . За таких підстав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті останнього, та встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу. В задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, у зв`язку з тим, що заявлені передчасно На підставі викладеного,

Outcome: dismissed