Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що 10 лютого 2015 року [PERSON], посвідчив в [PERSON] сільській раді Сквирського району Київської області заповіт, яким заповідав позивачу земельну ділянку площею 4,2591 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Сквирською державною нотаріальною конторою 17 листопада 2009 року, спадкова № 608/2009, реєстраційний номер 3890. Після його смерті, відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на вищевказане майно. Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, пунктом 4.14 вказаного Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково витребовуються документи які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При зверненні до нотаріуса позивачці було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] отримав спадщину на вказану земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину, але не зареєстрував своє право на неї в Державному земельному кадастрі, тобто зареєстроване право власності на земельну ділянку у нього за життя не виникло. Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,2591 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Сквирською державною нотаріальною конторою 17 листопада 2009 року, спадкова № 608/2009, реєстраційний номер 3890. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує (а.с. 15 ). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має (а.с. 14 ). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року [PERSON], посвідчив в [PERSON] сільській раді Сквирського району Київської області заповіт, яким заповідав позивачці [PERSON], [INFO] земельну ділянку площею 4,2591 га та грошові вклади (копія заповіту а.с. 5). 03.03.2015 року [PERSON] помер, що вбачається з листа Приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] від 04.09.2015 року (а.с. 8). За життя [PERSON] був власником земельну ділянку площею 4,2591 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Сквирською державною нотаріальною конторою 17 листопада 2009 року, спадкова № 608/2009, реєстраційний номер 3890 (а.с. 6 копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом). Позивач [PERSON] оформити спадщину в нотаріуса не може, в видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом їй відмовлено, оскільки [PERSON] отримав спадщину на земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину, але не зареєстрував своє право на неї в Державному земельному кадастрі, тобто зареєстроване право власності на земельну ділянку у нього за життя не виникло, що підтверджено листом Приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] від 04.09.2015 року № 234/02-14 (а.с.8) та позивачці запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що позивачкою було зроблено (а.с. 8). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки [PERSON] отримав спадщину на земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину, але не зареєстрував своє право на неї в Державному земельному кадастрі , отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивач не має можливості. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved