Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, [PERSON] який був зареєстрований 28.08.1999 року виконкомом Лемкшівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області (актовий запис № 03 від 28.08.1999 року) та стягнення щомісячно аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов вмотивований тим, що шлюб розпався, бо сторони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, від цього часто виникають сварки, скандали. Після розірвання шлюбу, позивач бажає за собою залишити прізвище чоловіка. В судове засідання позивач не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, дала згоду на заочний розгляд справи (а.с.20). Відповідач, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що на а.с.19 міститься повідомлення про вручення йому поштового відправлення - повістки з викликом до суду. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з'явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України за відсутності сторін фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб зареєстрований 28.08.1999 року виконкомом Лемешівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області (актовий запис № 03), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3) За час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Лемешівської сільської ради Городнянського району 25.12.2000 року (актовий запис № 06 від 25.12.2000 року) (а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Лемешівської сільської ради Городнянського району 11.01.2002 року (актовий запис № 01 від 11.01.2002 року) (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Городнянського району 07 травня 2009 року (актовий запис № 01 від 07.05.2009 року) (а.с.4). Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами та подальше сімейне життя неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно свідоцтв про народження серії[NUMBER] (а.с.6), серії [NUMBER] (а.с.5) та серії [NUMBER] відповідач записаний батьком неповнолітніх дітей на користь яких позивач просить стягнути аліменти. Відповідач своєї участі в матеріальному забезпеченні дітей не довів. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі за позовні вимоги майнового характеру (стягнення аліментів) підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виразила бажання залишити собі прізвище відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved