Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до їхніх дітей. Посилається на те, що з березня 2012 року з [PERSON] проживали в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Разом проживали та працювали за кордоном в Італії, де в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. В липні 2015 року позивач з дітьми переїхала в Україну і з даного часу припинили подружні відносини. Оскільки відповідач з моменту переїзду дітей в Україну ними не цікавиться та матеріально не допомагає, участі в їхньому вихованні не приймає, звернулась до суду із вимогою щодо позбавлення його батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним. Додала, основною причиною позбавлення батьківських прав [PERSON], є те, що син [PERSON] потребує постійного лікування за кордоном, оскільки народився із захворюванням. Останньому після народження провели операцію. Минулого року син був повторно прооперований в Італії. Дозвіл на виїзд сина за кордон батько надав, проте вказав, щоб до нього більше не звертатись і дозволи він не буде надавати. За час перебування на території України відповідач тільки один раз передав посилку дітям, а саме передав їхні речі. Також після того, як дізнався про поданий позов до суду передав 3000 гривень. Дітьми не цікавиться, не дзвонить. До суду з вимогами щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей не зверталась. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні в підтримку позовних вимог додала, що діти утримуються матір'ю, діти забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та життя. Оскільки батько своїми дітьми не цікавить та не допомагає їм, просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Представник третьої особи - органу опіки та піклування Заставнівської РДА Сметанюк Я.І. в судовому засіданні висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав підтримала. Вказала в основу висновку покладено пояснення матері відповідача, оскільки відповідач перебуває за кордоном. Бабуся дітей вказала, що батько бажає спілкуватися з дітьми та матеріально допомагає. Проте через конфлікт між батьками дітей, немає можливості для спілкування. Вказала, що позбавлення батьківських прав є крайній виняток, проте саме доцільність позбавлення батьківських прав не вбачають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить його підпис в розписці про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не надав суду відомостей про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивача та представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні факт ухилення батьком [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітніх дітей. Вказали, що відповідач тривалий час перебуває за кордоном на заробітках. За час перебування дітей в Україні, батько не з'являвся. Крім того вказали, що син сторін часто хворіє та потребує лікування. Свідок [PERSON] вказала, що батько матеріально не допомагає та не цікавиться дітьми. Свідок [PERSON] яка являється матір'ю відповідача, суду пояснила, що дійсно син перебуває тривалий час за кордоном. Спочатку він проживав в Італії з позивачкою, де в них народилося двоє дітей. Та після того, як позивачки повернулась в Україну син повідомив, що вони припинили шлюбні відносини з [PERSON] Син цікавиться дітьми, не хоче, щоб його позбавили батьківських прав. Дітям допомагає матеріально. Оскільки син [PERSON] потребує постійного лікування за кордоном, надав дозвіл на виїзд дитини за кордон, оплачував поїздку та лікування сина. В той час коли позивачка перебувала за кордон із сином, вона здійснювала догляд за меншою донькою сторін. Однак у зв'язку із погіршенням відносин між сторонами, вона не має можливості провідувати дітей. На даний момент в сина не має документів щоб повернутися в Україну, проте останній має намір приїхати та піклуватися про дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Згідно з частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з березня 2012 року перебували в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Сторони проживали та працювали в Італії. [INFO] року у сторін народився син [PERSON] та [INFO] року народилася донька [PERSON], що стверджується витягами з актового запису. Діти народились в Італії. З липня 2015 року позивач проживає з дітьми в Україні та з цього часу припинені фактичні подружні відносини. З довідки про склад сім'ї №220 від 20.02.2017 року виконавчого комітету Кострижівської селищної ради, акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.02.2017 року, довідки-характеристики Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області вбачається, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Згідно довідки Костижівського дошкільного навчального закладу від 21.03.2017 року № 6 [PERSON] та [PERSON] відвідують Костижівський ДНЗ з 2016 року. За період перебування дітей в ДНЗ батько [PERSON] дітей в закладі не відвідував, участь у навчально-виховній роботі закладу не брав. Як вбачається з висновків про стан здоров'я та розумовий розвиток дитини, неповнолітні діти є здорові. З акту обстеження житлово-побутових умов позивачки видно, що матір неповнолітніх дітей забезпечена житлом, в якому створені всі зручності для проживання та розвитку дітей. Згідно довідки №1375 від 21.03.2017 року Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби на виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей не перебуває та стягнення не проводилося. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України, Постановою №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», наголошує, що: «Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». В п. 16 цієї постанови сказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА в Чернівецькій області від 23.05.2017 року №01-39/21-1071 вбачається за недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дітей. Оскільки батько цікавиться життям дітей та має бажання займатися їхнім вихованням, проте через неприязні стосунки з їхньою матір'ю в цьому обмежений. Основна причина позбавлення батьківських прав, зі слів позивача, це безперешкодний виїзд дитини за кордон. Відповідно до вимог частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, враховує напружений характер відносин між сторонами після припинення шлюбних відносин, що вплинуло і на участь батька у вихованні дітей. Факт не надання дозволу на виїзд дитини за кордон, не знайшов підтвердження в ході розгляду справи і не є підставою для позбавлення батьківських прав. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дітей та від виконання батьківських обов'язків, нехтує ними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed