Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначила, що 11.11.1993 року у виконавчому комітеті Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №58. Від подружнього життя є одна неповнолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить розірвати шлюб, посилається на те, що з чоловіком сімейні стосунки не склалися. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. [PERSON] матеріально не забезпечує сім'ю, що призводить до постійних сварок та скандалів. Також відповідач застосовує по відношенню до позивача фізичну силу, та зраджує їй в подружній вірності. Сторони не підтримують шлюбних відносин з 2009 року, після чого позивач переїхала проживати до своїх батьків. Одночасно з розірванням шлюбу позивач бажає вирішити питання щодо стягнення з відповідача аліментів, так як добровільно він сплачувати їх не бажає. Позивач не володіє відомостями щодо наявності у відповідача постійної роботи, але знає, що він займається будівництвом, тому просить аліменти стягувати в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 643 гривні, щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Дочку просить залишити на її вихованні. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та за письмовою згодою позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 11 листопада 1993 року у виконавчому комітеті Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №58. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від подружнього життя є одна неповнолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. На даний час дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою Красноїльської селищної ради № 4280 від 17.07.2014 року. У сторін сімейні стосунки не склалися. [PERSON] матеріально не забезпечує сім'ю, що призводить до постійних сварок та скандалів, застосовує по відношенню до [PERSON] фізичну силу, та зраджує їй в подружній вірності. Сторони не підтримують шлюбних відносин з 2009 року, перестали вести спільне господарство. Позивач на примирення не згідна. Шлюб носить формальний характер та не відповідає своєму призначенню. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що подружнє життя сторін не склалось, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд виходить з слідуючого: відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, однак фізично здоровий, що дає йому можливість утримувати дитину, тому він як батько неповнолітньої дочки - [PERSON] зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Відповідно до з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України , якщо відповідач має не регулярний, мінливий дохід , то суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, то аліменти слід стягувати з нього в твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, суд керується ст. 182 ч. 2 СК України та статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» визначено, що з 01 січня 2014 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 1286 гривень. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, те що на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини чи батьків, його стан здоров'я. Тому аналізуючи всі обставини справи та норми закону, суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів частково, а саме стягує аліменти з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини в розмірі 500 гривні до досягнення дочки повноліття щомісячно. Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial