Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В позовній заяві посилалась на те, що відповідач [PERSON], який є її колишнім чоловіком, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, в спірному житлі понад встановлені законодавством строки не проживає, своїх речей не зберігає. Він зареєстрований і проживає в Німеччині. Збереження за відповідачем реєстрації за адресою належної позивачу квартири порушує її право власності. Тому з метою усунення перешкод в користуванні належним їй майном просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], для подальшого зняття його з реєстрації за даною адресою. В день розгляду справи позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи в порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомленим про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або заяв з повідомленням про поважні причини неявки суду не надав. Представники третіх осіб - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області (Київський районний відділ) та КП «ЖЕО №2» в судове засідання не з'явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 квітня 1998 року Відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). З 26 вересня 2007 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29 жовтня 2010 року, що набрало законної сили 09 листопада 2010 року (а.с.9). З 10 липня 2010 року [PERSON] як член сім'ї власника зареєстрований за адресою належної позивачу квартири (а.с.10). З 2011 року відповідач у спірній квартирі не проживає, але з реєстрації за цією адресою не знявся. Дане помешкання відповідач залишив добровільно, вирішивши змінити місце проживання. При цьому з 11 травня 2011 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в якості єдиного місця проживання (а.с.8). Факт не проживання відповідача в належній позивачу квартирі з травня 2011 року підтверджується іншими доказами в їх сукупності. [PERSON] не є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача в спірній квартирі, а також чинення відповідачу будь-якою особою перешкод в користуванні цим житлом. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON], усунути перешкоди в користуванні належним їй жилим приміщенням, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 243,60 грн. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved