Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.10.2018 року приблизно о 14.00 год. на перехресті вул.Пшеничної - пр-ту Академіка Корольова в м.Києві з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок чого було пошкоджено її автомобіль «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням третьої особи [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року відповідача було визнано винним. Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Для визначення вартості страхового відшкодування вона звернулась до МТСБУ. Відповідно до Звіту № 371/М/2018 від 13.11.2018 року, вартість відновлювального ремонту становить 17349,64 грн. та 20496,57 без ПДВ на запчастини та витратні матеріали. Загальна сума завданої шкоди становить 37846,14 грн. Оскільки МТСБУ було відшкодовано 17349,64 грн., то позивач, посилаючись на ст.ст.22, 1187 ЦК України, просить стягнути з відповідача відшкодування шкоди в розмірі 20946,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року. Таким чином, повідомлення відповідача про час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання здійснювалося відповідно до вимог закону. Крім того, Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, проти чого не заперечувала представник позивача. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 08.10.2018 року приблизно о 14.00 год. на перехресті вул.Пшеничної - пр-ту Академіка Корольова в м.Києві відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.2.3б, 13.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції на повороті, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався попереду, і спричинив пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 10.11.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.32). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована. 09.10.2018 року водій автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП (а.с.30-31). 10.01.2019 року позивач, як власник автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6). Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП № 371/М/2018 від 13.11.2018 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 17349,64 грн. без урахування ПДВ (а.с.7-28). 05.04.2019 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу шляхом зарахування на її банківський рахунок в розмірі 17 349,64 грн. (а.с.50). Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, то саме він має відшкодувати завдану позивачу шкоду, визначену Звітом, за вирахуванням суми страхового відшкодування, сплаченого МТСБУ відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, суд вважає визначення розміру завданої шкоди в розмірі 37846,14 грн., обрахованого позивачем, невірним. Так, відповідно до звіту, зазначені суми розраховані без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тобто, зазначена сума не відповідає дійсній та повній вартості відновлювального ремонту. Як вбачається з вищевказаного звіту, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 34667,50 грн. з ПДВ, і саме ця сума є дійсною вартістю запчастин, робіт тощо, необхідних для повного відновлення автомобіля після завданих у ДТП пошкоджень. Відтак, за вирахуванням суми сплаченого МТСБУ страхового відшкодування розмір шкоди, що залишився невідшкодованим позивачу, складає 17317,86 грн. (34667,50 грн. - 17349,64 грн. =17317,86 грн.) і зазначену суму суд вважає необхідним стягнути з відповідача, як з особи, що завдала шкоду. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved