Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], в якому з урахуванням зменшених позовних вимог, з посиланням на ст. ст. 386, 387, 601 ЦК України, просила суд витребувати у відповідача з чужого незаконного володіння, а саме: вилучити у [PERSON] та передати їй мікроавтобус марки «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н [NUMBER], право власності на який належить їй після поділу з відповідачем спільного майна подружжя згідно Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2016 року та який відповідач незаконно та відкрито утримує у себе. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали викладені обставини позовної заяви, просили задовольнити позов. В судове засіданні відповідач не з'явився. В попередніх судових засіданнях відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовної заяви. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що вказаний транспортний засіб використовує в роботі волонтера, зокрема возить на ньому волонтерську допомогу, в той час як позивач сама не виконує вказане рішення суду та створює йому перешкоди в поділі будинку в натурі згідно сказаного рішення, внаслідок чого, він вимушений звертатись за захистом своїх прав до юристів, а також до державних органів та установ. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні та дослідивши в повному обсязі докази, які мають значення для розгляду та вирішення даної цивільної справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до Рішення Шевченківського суду м. Чернівці від 15.06.2016 року, яке набуло законної сили 25.08.2016 року згідно Ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 25.08.2016 року, за наслідками поділу судом спільного майна колишнього подружжя в натурі, позивачці [PERSON], серед іншого було виділено у власність автомобіль (мікроавтобус) марки «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н [NUMBER]. Згідно пояснень позивачки, відповідач спочатку привіз виділений їй судом мікроавтобус на подвір'я, а згодом передумав та забрав його та на даний момент незаконно утримує за своїм місцем проживання. Виконавчий лист про виділення їй у власність спірного автомобіля був двічі повернутий Чернівецькім міським відділом ДВС, згідно постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу від 23.09.2016 року та повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 03.07.2017 року у зв'язку із тим, що виконавчий лист не передбачає застосування заходів примусового характеру. Згідно особистого листа позивачки та поштових квитанцій про відправки поштових відправлень, остання 20.12.2016 року направляла відповідачу [PERSON] письмові вимоги з вимогами про негайну передачу, виділеного їй у власність за рішенням суду автомобіля марки «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н [NUMBER] в добровільному порядку. Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області, автомобіль «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н [NUMBER], станом на 23.12.2016 року, зареєстрований за відповідачем. Відповідно до пп. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, оформлена в установленому порядку копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно до вимог п. 10 вказаного вище Порядку державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, поводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС. Вказаний порядок реєстрації транспортних засобі та вимоги до її проведення доводить твердження позивачки про неможливість зареєструвати спірний автомобіль на своє ім'я без перевірки в натурі відповідності конструкцій та технічного стану автомобіля нормативам та стандартам України, по причині відмови відповідача передати належний їй транспортний засіб. В судовому засіданні позивачка пояснила, що особисто зверталась до Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області по питання реєстрації за собою автомобіль «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р.в., д/н [NUMBER], однак працівники центру повідомили їй, що проведення такої реєстрації є неможливим без безпосереднього огляду та перевірки автомобіля в натурі в їх технічній лабораторії. Таким чином, наведені в обставини щодо порушення відповідачем права власності позивачки на володіння та користування належним їй автомобілем знайшли своє підтвердження та потребують судового захисту. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 2, 3 п. 21 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повиннадовести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Право власності позивача на спірний автомобіль підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.06.2016 року. Відповідно до узагальнень Верховного Суд України, зокрема аналізу Верховним судом України деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача відбувається шляхом подання до суду віндикаційного позову. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізична особа), яка на момент подання позову не володіє цим майном, а відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Необхідно також враховувати і судову практику, яка склалася при вирішенні даної категорії правових спорів, зокрема на рішення Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 р. (№ в ЄДРСРУ 55159817), яке передбачає, що виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. З таких обставин, вилучення з незаконного володіння відповідача та передача позивачу виділеного їй у власність за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.06.2016 року автомобіля (мікроавтобус) марки «VOLKSVAGEN TRANSPORT», 1986 р. в., д/н [NUMBER], в даному випадку, є єдиним способом захисту прав позивач, який забезпечить відновлення її порушених прав.

Outcome: approved