Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач у період з січня 2021 року по березень 2021 року спільно проживала із відповідачем [PERSON] . Впродовж нетривалого часу спільного проживання, відповідач шляхом обману та зловживання довірою позивача, під наміром здійснення ремонту телефону отримав останній, до якого було прикріплено особистий кабінет позивача у електронному банкінгу Приват24, без відома позивача та у відсутність правових підстав для отримання грошових коштів здійснив перерахування коштів на свій рахунок, відкритий в АБ «Укргазбанк». При цьому маючи доступ до документів здійснив укладення споживчих кредитних договорів у 12 мікрофінансових установах. Як тільки вказані кошти надходили з мікрофінансових установ, відповідач відразу ж перераховував їх на свій картковий рахунок. У зв`язку із вказаними діями, позивач подала заяву про вчинення кримінальних правопорушень та відкрито кримінальне провадження. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 94230,00 грн., отримані відповідачем безпідставно. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання, заяви та відзив на позовну заяву до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З позовної заяви та вступного слова представника позивача вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача кошти на підставі ст.. 1212 ЦК України. На обґрунтування вказаного надано виписку по картковому рахунку з АТ КБ «ПриватБанк», платіжні доручення та копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.04.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс14 які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З копії виписки по картковому рахунку з АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я позивача та копії платіжних доручень вбачається, що мали місце перерахування коштів із призначенням платежу на поповнення картки № [NUMBER] . Суд вказані докази приймає критично, оскільки встановити перерахування коштів всупереч волі позивача неможливо. З відповіді АБ «Укргазбанк» вбачається, що неможливо встановити належність відповідачу вказаного номеру банківської картки, оскільки карта емітована АТ «Оксі Банк». Наданий витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, як доказ вини відповідача суд оцінює критично. Доводи позивача про те, що у 12 мікрофінансових установах укладені договори про отримання споживчих кредитів на ім`я позивача всупереч ст.ст. 76-81 ЦПК України письмові матеріали справи не містять. Стороною позивача, на підтвердження безпідставного набуття відповідачем грошових коштів позивача, не надано жодних доказів в розумінні положення ст.ст. 76-80 ЦПК України. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. Судом достовірно в судовому засіданні не встановлено, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти позивача. Письмові матеріали справи не дають змоги суду зробити беззаперечний висновок стосовно вказаної обставини. За статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Враховуючи те, що позивач не надав доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 1212 ЦК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи положення ст.. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed