Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 13.09.2003 року між нею та відповідачем у Іванівській сільській раді Чугуївського району Харківської області, актовий запис №07. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.09.2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем щодо місця проживання дитини сторони не мають. Як зазначає позивач, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства позивач не веде, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна у подружжя на даний час немає. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. В своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2003 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Іванівській сільській раді Чугуївського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №07 і підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 13.09.2003 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 3). В шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №2 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.02.2004 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітньої дитини та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved