Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області, третьої особи - Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у травні 1997 року у віці 84 років померла [PERSON]. [PERSON] приходилася їй бабусею, проте на теперішній час належним чином підтвердити цього вона не може, оскільки в її свідоцтві про народження відомості про батька не зазначені, а в актовому запису про народження відомості внесено зі слів матері, оскільки батько та мати не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі. Проте, з [PERSON] вона спільно проживала з 1976 року та до дня її смерті, та після смерті поховала її за власні кошти. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину - немає. ЇЇ батько - син померлої [PERSON] - [PERSON] помер у 2001 році. За життя у [PERSON] виникло право на отримання земельної частки (паю) розміром 11.02 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Дружба». На теперішній час позивач бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON], проте зробити цього не може, оскільки за життя [PERSON] не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), проте перебувала в списках КСП «Дружба» на одержання відповідного сертифікату. За таких обставин вона була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, в подальшому надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.78, 79). В судове засідання представник відповідача Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від голови Першотравневої сільської ради Стоілакі В.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.36). В судове засідання представник третьої особи Лиманської районної державної адміністрації Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від представника за довіреністю Унгурян І.С. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, у разі відсутності інших осіб, що мають право на спадщину, РДА щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.34). Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у віці 84 років померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 39) Згідно довідки КСП «Дружба» №126 від 17.12.1999р., померла [PERSON] числиться в списках на одержання сертифіката на земельну частку (пай) розміром 11.02 умовних кадастрових гектарів землі, що перебуває у власності КСП «Дружба»(а.с. 13). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.08.2018р., Першотравнева сільська рада Лиманського району Одеської області надала копію Списку членів КСП «Дружба», котрим видані сертифікати на земельний пай, в даному списку під номером 102 числиться [PERSON] із зазначенням - сертифікат не отримала (а.с.50-51). Також, Першотравневою сільською радою Лиманського району Одеської області надано викопіювання з плану розміщення земельних часток (паїв) колишнього КСП «Дружба» Першотравневої сільської ради, з окресленням земельної ділянки передбаченої для [PERSON] (а.с.52-53). Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.08.2018р. відділ у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області надав копію державного акта серії [NUMBER] на право колективно власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» площею 1920, 33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із копією списку членів КСП для одержання земельного паю в натурі - під №102 - [PERSON] (а.с.54-94). Відповідно до п.2 ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно мала право на земельну частку (пай), хоч за життя й не отримала відповідний сертифікат. Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З довідки Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області №02-14/259 від 19.02.2018 року вбачається, що [PERSON] проживала з бабусею [PERSON] спільно за адресою [ADDRESS]., протягом більше ніж 5 років, а саме з 29.04.1976 року до дня смерті останньої, вели спільне господарство, [PERSON] поховала бабусю за власні кошти (а.с.10). Аналогічні відомості про місце проживання [PERSON] містяться також в довідці Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області №955 від 23 грудня 1999 року (а.с.6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] після смерті матері ще в дитинстві переїхала проживати до [PERSON], яка, як їм відомо, була її рідною бабусею по лінії батька. [PERSON] та її бабуся [PERSON] постійно проживали разом в с.Міщанка Лиманського району Одеської області, вели спільне господарство, між ними були доброзичливі відносини. Коли [PERSON] померла, онука [PERSON] поховала її за власні кошти. Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється по заповіту або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, суд вважає, що факт проживання однією сім'єю позивача з померлою [PERSON] понад п'ять років знайшов своє підтвердження. Позивачу необхідно встановити факт проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] для оформлення права на спадщину. Судом встановлено, що спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилася, спадкоємці не зверталися, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. від 14.08.2018р. (а.с.37). У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved