Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Підволочиського районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка - [PERSON] у відношенні до їх малолітнього сина - [PERSON]. Обгрунттовуючи свої вимоги позивачка посилалася на те, що з 10 листопада 2010 року, вона з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №227. Від даного шлюбу у них, [INFO], народився син - [PERSON]. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано, хоч фактично шлюбні стосунки було припинено ще в січні 2012 року, і з того часу вони проживають окремо. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, щоб дитина проживала з нею, а тому з моменту припинення шлюбних стосунків і до даного часу син проживає з нею. Рішенням Волочиського райсуду Хмельницької області від 24.04.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 300 грн. На виконання вищевказаного рішення видано виконавчий лист. Однак [PERSON] жодного разу не здійснював сплату за вказаним виконавчим документом. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже чотири роки, син не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Просить врахувати те, що 25.07.2014р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано її шлюб з громадянином [PERSON], актовий запис №42 і з цього часу вони проживають разом. Між ним, її теперішнім чоловіком і дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Син називає її теперішнього чоловіка татом, в спілкуванні з нею ніколи про біологічного батька, якого він не знає, не питав та не цікавився ним. В свою чергу чоловік виявив бажання усиновити [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом і просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітнього сина [PERSON]. На її думку, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до сина, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров'ям та матеріально не забезпечує. Нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. На засіданні органу опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації від 03.02.2015 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітнього сина [PERSON]. Встановлено, що батько дитини з сином не спілкується, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітнього сина. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Панчук С.М., заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позові та просять їх задовольнити. При цьому доповнили, що на даний час відповідач не погасив заборгованості по аліментах, не намагався знайти підхід до сина, лише один раз, минулих вихідних, разом з своїми батьками, а сина [PERSON] - дідусем і бабусею, приїхали в Волочиськ. При цьому син не впізнав батька, не проявляв до нього жодного інтересу, деякий час погралися і поспілкувалися з дитиною, при цьому більше ініціативи проявляли бабуся і дідусь, ніж батько, який стояв в стороні, після чого поїхали додому. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації, заявлені позовні вимоги позивача та висновок органу опіки та піклування підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просять відмовити у задоволенні позову. При цьому [PERSON] пояснив що він з позивачкою перебував у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON]. В травні 2012 року дійсно було розірвано шлюб між ними і син залишився проживати з колишньою дружиною. Він дійсно не платив аліменти на утримання сина, так як не мав грошей: після розлучення і винесення судом рішення про стягнення аліментів продовжував навчання ( вчився на платній основі, за навчання платили батьки ). Хоч з листопада 2013 року по березень 2015 року працював в Управлінні Пенсійного фонду в Підволочиському районі, однак одержував мінімальну заробітну плату, йому не вистачало на прожиття, так як змушений був щоденно їздити на роботу, необхідні були кошти на проїзд, харчування, а в батьків, не хотів брати. Після повернення з заробітків, що мало місце після 10 липня цього року, не заплатив аліменти, через те, що не знав номер рахунку на який необхідно перерахувати кошти. Після розірвання шлюбу, приблизно до жовтня 2012 року він бачив сина і спілкуватися з ним, а після того йому чинили перешкоди, а тому він не міг зустрічатися і спілкуватися з сином, так як колишня дружина не відповідала на його телефонні дзвінки, а її мати, яка піднімала слухавку, заявляла, що не знає де знаходиться її донька з його сином. Він нікуди не звертався з заявами чи скаргами на поведінку колишньої дружини, оскільки надіявся в добровільному порядку вирішити питання про участь у вихованні сина. Просить врахувати, що він усвідомив свою помилку, в подальшому хоче налагодити стосунки з сином. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волочиської районної державної адміністрації, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив такі факти. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] з 10 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області 10 травня 2012року, котре набрало законної сили 01 червня 2012 року, було розірвано, ( справа №2/2203/316/2012). Від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 березня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, в якому батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та їх дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. В п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З довідки №1541 від 20 квітня 2015 року, виданої Волочиським КП ЖЕК вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Її сім'я складається із 4 чоловік: [PERSON], - син, [INFO]; [PERSON] - мати, [INFO]; та [PERSON], - батька, [INFO]. З акту обстеження умов проживання дитини Служби у справах дітей Волочиської РДА 21 листопада 2014 року, вбачається, що дитина ([PERSON]., [INFO]) проживає у квартирі площею 59 кв.м. в [ADDRESS], що належить [PERSON]. Житлові кімнати (3) мають всі належні умови для проживання дитини; одяг, продукти харчування, іграшки в достатній кількості. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі. Мати дитини на даний час не працює, сукупний дохід сім'ї складає 6000 грн. В місяць на 4-х чоловік. Таким чином, комісія при обсеженні встановила, що дитина проживає разом з матір'ю, вітчимом та бабусею. Батько з дитиною не проживає. Дитина забезпечена усім необхідним по віку. Зі слів матері дитина називає батьком вітчима. Протягом року батько дитини не з'являвся, матеріально не допомагав, участі у вихованні не приймав. Факт не відвідування малолітнього [PERSON] батьком (відповідачем [PERSON]) підтверджується також актом обстеження побутових умов проживання від 20 квітня 2015 року, складеного на підставі пояснень свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] Рішенням Волочиського райсуду Хмельницької області від 24.04.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 300 грн. На виконання вищевказаного рішення видано виконавчий лист. Однак [PERSON] жодного разу не здійснював сплату за вказаним виконавчим документом, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах виданого першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції № 15263 від 16 квітня 2015 року з якої видно, що станом на 01.04. 2015 року заборгованість по аліментах становила 10916 ( десять тисяч дев'ятсот шістнадцять ) гривень 12 копійок, хоч в період з листопада 2013 року по березень 2015 року працював в Управлінні Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, а з травня по липень знаходився на заробітках за межами України. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, що свідчить що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною, не цікавиться його вихованням, не надає дитині матеріального утримання. На засіданні органу опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації від 03.02.2015 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітнього сина [PERSON]. Встановлено, що батько дитини з сином не спілкується, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Висновком органу опіки і піклування Волочиської районної державної адміністрації від 03 лютого 2015 року № 26-29-217/15 встановлено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За вказаних обставин судом установлено, що більше чотирьох років [PERSON] не забезпечує своєму неповнолітньому сину [PERSON] необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Твердження відповідача в судовому засіданні про те, що він зробив належні висновки і має намір частіше спілкуватися сином і приймати участь у його вихованні, спростовуються його діями, зокрема тим, що знаючи про наявність в суді позовної заяви про позбавлення його батьківських прав щодо сина, знаючи про наявну заборгованість по аліментах в сумі понад 10000 ( десять тисяч ) гривень, перебуваючи на території України більше місяця не вжив заходів для її погашення, лише один раз зустрівся з сином, в останній тиждень безпосередньо перед засіданням суду. Наведені факти свідчать, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов його нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved