Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що с відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, що був зареєстрований 09.06.2000 року у відділі реєстрації громадського стану виконкому Теплодарської міської ради Одеської області. 18.09.2014 року шлюб був розірваний на підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області. В період шлюбу 26.10.2001 року за спільні кошти позивача та відповідача [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач разом у спірній квартирі не проживають, що для позивача та її дитини є не прийнятним. На підставі викладеного та відповідно до уточнених позовних вимог, позивач просить виділити їй та відповідачу [PERSON], у власність по ? частині квартири [ADDRESS], а також просить встановити порядок користування житловим приміщення, виділивши їй разом з неповнолітнім сином [PERSON], 2000 року народження, кімнату розміром 12,6 кв.м., та кімнату 9,1 кв.м., у вищезазначеній квартирі, а все інше, а саме кухню, ванну, кімнату, коридор, балкон, залишити у спільному користуванні. Позивач та її представник заявлені вимоги та уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечила, зазначивши, що спору про власність та порядку користування житловим приміщенням немає, дане питання можливо вирішити мирним шляхом, та укласти договір, який буде нотаріально посвідчений. Свідок [PERSON], в присутності представника органу опіки та піклування Гріщук Н.М., зазначив, що проживає разом з батьком, [PERSON], але хотів би щоб мати, [PERSON], проживала разом з ними. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.06.2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який 18.09.2014 року було розірвано на підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області (а.с. 7). В період шлюбу, 26.10.2001 року відповідач придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу АЕЕ №651515 посвідченим Теплодарською міською держаною нотаріальною конторою від 26.10.2001 року (а.с. 6). Відповідно до копії технічного паспорту, квартира складається з трьох кімнат, розміром 12,6 кв.м., 9,1 кв.м., 17,2 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., туалету - 1,0 кв.м., коридору - 10,0 кв.м., кухні - 9,5 кв.м., лоджії - 2,7 кв.м. та 1,2 кв.м (а.с. 9 - 10). Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, яке придбано за час шлюбу, а саме: квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу. Вирішуючи справу по суті, суд не відступає від засади рівності часток подружжя, оскільки матеріали справи не містять жодних відповідних доказів для зменшення частки будь-кого з подружжя. Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та

Outcome: partial