Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що вона з 09 вересня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року між ними припинені подружні стосунки спільне господарство не ведеться, вони втратили повагу один до одного, вона намагалась зберегти сімю, але відповідач не міняв в своєму житті нічого. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 14 листопада 2017 року сторонам надавався час на примирення в три місяці. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає що можливо зберегти сімю. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 09 вересня 2006 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 378 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають від шлюбу дитину - [PERSON], [INFO], дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільного господарства з вересня 2016 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640,00 грн. з відповідача, що документально підтверджено. Суд роз'яснено, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved