Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача і з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з неї 99184 грн. 84 коп. боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2013 року вона позичила відповідачці 5000 дол. США до 24.09.2014 року, про що свідчить відповідна розписка. Розписка написана особисто відповідачкою і оригінал розписки долучений до матеріалів справи.Відповідачка борг повернула частково в сумі 1268 доларів США. Залишок боргу складає 3732 дол.США, що по курсу НБУ на 01.02.2016 року складає 95352,6 грн. Відповідачка добровільно відмовляється повертати кошти і тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав в суд. Просить також стягнути 3% річних за період з 01.10.2014 року по день винесення рішення 01.02.2016 року в сумі 149.99 дол.США , що по курсу НБУ на 01.02.2016 року складає 3832. грн. 24 коп. А всього борг складає 99184 грн.84 коп. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просять їх задоволити. Відповідачка з»явилася в судове засідання 18.11.2015 року , але заявила клопотання про перенесення розгляду справи , щоб мати час підготуватися до судового засідання. 17.12.2015 року в судове засідання не з»явилася , направила клопотання про перенесення розгляду справи.01.02.2015 року в судове засідання не з» явилася , повідомлення направлялося по зареєстрованій адресі.Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам за адресою їх місця проживання, зареєстрованим в встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб за такою адресою , вважається що судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника , суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст.ст.. 1046 , 1047 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов» язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред» явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні встановлено , що 24.09.2013 року позивачка [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] 5000 дол. США до 24.09.2014 року, про що свідчить відповідна розписка. Розписка написана особисто відповідачкою і оригінал розписки долучений до матеріалів справи.Відповідачка борг повернула частково в сумі 1268 доларів США. Залишок боргу складає 3732 дол.США, що по курсу НБУ на 01.02.2016 року складає 95352,6 грн. В судовому засіданні позивачка пояснила, що позичила відповідачці 5000 дол. США за проханням матері останньої. Кошти були передані в присутності матері відповідачки. Відповідачка з жовтня 2013 року по квітень 2014 рік частково повернула борг на загальну суму 1268 доларів США. Про сплачені суми свідчать відмітки на розписці. А з травня 2014 року перестала сплачувати заборгованість. Почала уникати зустрічей з нею, добровільно не бажає повертати кошти. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що розписка про отримання [PERSON] в борг у [PERSON] коштів написана особисто відповідачкою [PERSON]Оригінал розписки знаходився у позивача.Дана розписка підтверджує отримання коштів в борг боржником [PERSON] від кредитора [PERSON]Залишок боргу складає 3732 дол. США. Строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущений. У випадку стягнення боргу в іноземній валюті суд у мотивувальній частині рішення має навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на дату ухвалення рішення, на що зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Визначення в договорі позики грошових зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству (ч. 2 ст. 192, ст. 524 ЦК України), як і вимога про стягнення боргу в іноземній валюті. Позивачка просить стягнути борг з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на дату ухвалення рішення. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 3732 дол.США, що по курсу НБУ на 01.02.2016 року складає 95352,6 грн. Крім цього, враховуючи, що відповідачкою порушено грошове зобов»язання , позивачка просить стягнути на її користь 3% річних від простроченої суми за період 3 01.10.2014 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 01.02.2016 року. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Так, 3% річних за період з 01.10.2014 року по день винесення рішення 01.02.2016 року складає : 3732 дол.США х3:100 : 365 х 489 днів прострочення = 149.99 дол.США , що по курсу НБУ на 01.02.2016 року складає 3832.24 грн. Загальна сума боргу складає 95352,6 грн+3832.24 грн = 99184,84 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатила судовий збір в сумі 1133.19 грн. Так як позивачкою були зменшені позовні вимоги і стягнута сума 99184,84 грн., то розмір судового збору складає 1% - 991 грн.84 коп. Дана сума підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved