Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Вугледарський міський суд Донецької області з позовом про визнання отриманої хвороби, внаслідок нещасного випадку, повязаної з виробництвом та зобовязання видати акт форми Н-1, до відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар Донецької області. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона заходиться в трудових правовідносинах з відповідачем з 12 листопада 1997 року по теперішній час, працюючи машиністом конвеєру четвертого розряду. 22 вересня 2013 року виконуючи трудові обовязки, які визначені нарядом виконання робіт, позивач спускаючись униз по металевих сходах, послизнулась та впала на них, отримавши при цьому забій спини. Падіння трапилось внаслідок відсутності належного покриття даху, внаслідок чого металеві сходи покриваються вугільним пилом та атмосферною вологою. Після падіння позивач відпрацювала до кінця зміни, в кінці зміни повідомили про випадок майстра зміни, яка належним чином не відреагувала. На наступний день позивач до лікаря не звернулась, а пішла на роботу. В лікарню міста Вугледар позивач звернулась 6 жовтня 2014 року у звязку з болями у спині, та пробула на амбулаторному лікуванні у травматолога до 16 жовтня 2014 року, після чого її було госпіталізована на денний стаціонар до 27 листопада 2013 року. Донецькім обласним клінічним територіальним медичним обєднанням 3 грудня 2013 року позивачу було поставлено діагноз посттравматичний радикуліт, протрузія дисків L3-L4, L5-L6, формуюча грижа диску L4- L L5 з вираженим больовим вертебрагенним, корешковим синдромами, пошкодженням статично-динамічної функції хребта в стадії тривалого загострення. Але комісія по розслідування нещасного випадку на виробництві дійшла висновку, що даний випадок з виробництвом не звязаний, акт форми Н-1 складати не потрібно. Позивач просить суд визнати нещасний випадок, який трапився з нею і отримане внаслідок цього захворювання звязаними з виробництвом, зобовязати відповідача скласти акт форми Н-1, судові витрати покласти на відповідача. Позивач під час судового засідання позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, посилаючись на пояснення свідків та висновок СМЄ. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач відпрацювала після травми зміну без якихось звернень за медичною допомогою, також після нібито отримання травми, неодноразово виходила на роботу, а раніше, до отримання травми лікувалася у лікарні за діагнозом остеохондроз, вважав що не було нещасного випадку так, як не було втрати працездатності відразу після падіння. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач стверджує що отримала травму 22.09.13 року але падіння із сходин як наслідок не призвело до втрати працездатності оскільки вона продовжувала ходити на роботу ще у продовж 14 днів. Таким чином у підприємства не було навіть законних підстав для проведення розслідування нещасного випадку. Захворювання що має позивач не може бути кваліфіковано як травма, що отримана на виробництві. Крім того заявлена у позовних вимогах травма не співпадає з діагнозом що встановлено МРТ від 10.10.13 p., ДОКТМО 18.10.13 р. та КТ в ДДЦ ДОКТМО. Зазначив, що позивачка лікувалась за трьома різними захворюваннями що могли виникнути як унаслідок загального захворювання так і у наслідок побутової травми. Вірогідність загального захворювання підтверджується тим що раніше позивачка проходила лікування остеохондрозу у 2012 році підтверджується листом непрацездатності: серія АВШ №575853. Суд, вислухавши доводи сторін та третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні по справі докази, їх належність та допустимість, вважає що позов слід задовольнити з наступних підстав: Згідно ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. За ст. 177 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» за підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Відповідно до пп. пп. 1 та 3 п. 7 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після однократного (протягом не більш як однієї робочої зміни) впливу шкідливих факторів фізичного, біологічного та хімічного характеру. Згідно п. 8 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт зобов'язаний: терміново організувати надання першої невідкладної допомоги потерпілому, забезпечити у разі потреби його доставку до лікувально-профілактичного закладу; негайно повідомити роботодавця про те, що сталося; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та машини, механізми, обладнання, устаткування (далі - устаткування) у такому стані, в якому вони були на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров'ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків та порушення виробничих процесів), а також вжити заходів до недопущення подібних нещасних випадків. Абзацами 1, 2 та 11 пп. 1 п. 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, визначено обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця. Перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом визначений в п. 16 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, випадок, який стався з позивачем відсутній. Відповідно до пп. 1 п. 23 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач 22 вересня 2013 року працювала в третю зміну і виконувала роботу за нарядом, впала зі сходів між відмітками 34,6 м та 31,4 м, отримавши забій спини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює машиністом на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», в одну зміну з позивачкою, приблизно в 00 годин 30 хвилин при виконані трудових обовязків спускались з [PERSON] по сходах. Сходи були слизькими, та на них була грязь, [PERSON] послизнулась, впала та сильно забилась. Під кінець зміни на спині вона побачила на позивачці сильні синці та забої. На наступну зміну позивач вийшла на роботу, сказала, що в лікарню не зверталась, вважає, що пройде само, синці були на позивачу більше тижня. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що були членами комісії з розслідування нещасного випадку, який стався 22 вересня 2013 року з позивачкою. Вона послизнулась на сходах та впала вниз, їй допомогли піднятися. Факт нещасного випадку не був зафіксован в медичному пункті на підставі відмови позивача, а потім вона ще відпрацювала до кінця зміни та ще девять змін, після нещасного випадку, в повному обсязі. В лікарню звернулась через пятнадцять днів, 7 жовтня 2013. На цих сходах такий випадок можливий та мав би місце, дах над сходами, де трапився нещасний випадок дійсно протікає, сходи дійсно слизькі. Втрата працездатності на добу та більше не наступило, вона відпрацювала ще девять змін після травми, тому прийнято до висновку, що захворювання не пов'язано з падінням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала виконуючою обовязки майстра зміни на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», після 0 годин 22 вересня 2013 року з позивачем трапився нещасний випадок, в кінці зміни сказала, що впала, вдарилась спиною, тазом, руками, ногами, де повсюди були синці, свідок запропонувала зареєструвати випадок, а позивач відмовилась. На той час сходи були мокрі та слизькі, дах протікав навіть при невеликих дощах. За висновками комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві нещасний випадок падіння, який стався з позивачем, пов'язаний з втратою працездатності позивача, з діагнозом посттравматичний радикуліт, протрузія дисків L3-L4, L5-L6, формуюча грижа диску L4- L L5 з вираженим больовим вертебрагенним, корешковим синдромами, пошкодженням статично-динамічної функції хребта в стадії тривалого загострення не пов'язаний з втратою працездатності позивача на виробництві, комісія не виявила шкідливого, або небезпечного виробничого фактора чи середовища, внаслідок дії яких отримано шкоду здоровю позивачу, у звязку з чим звязати даний випадок з виробництвом немає підстав (а. с. 7 8). Суд не може визнати такий висновок достатньо обґрунтованим та законним тому, що обставини події, які сталися з [PERSON] під час виконання трудових обовязків, підтверджені очевидцями, і ні у кого, як із членів комісії, так і учасників процесу не виникають сумніви. Визнаним і очевидним є той факт, що сходи приміщення, де стався нещасний випадок протікав, як на той час в такому ж неналежному стані, так і на теперішній час. Наявність пилу та вологи призвели до того, що постраждала не втрималась на сходах і впала отримавши забої, для лікування яких та на той час не було необхідності в медичній допомозі. Очевидною помилкою, яка призвела до прийняття незаконного рішення є відсутність висновку спеціалістів медиків про причинний зв'язок між падінням та виникненням захворювання внаслідок падіння. Відповідно до окремої думки члена комісії [PERSON], який працює гірничним інспектором праці МО НПГУ м. Вугледар і має досвід розгляду нещасних випадків на виробництві і тексту окремої думки: «Виходячи з встановленого комісією у ході розслідування нещасного випадку факту падіння [PERSON] зазначеного у пункті 3 Обставини, за яких стався нещасний випадок, викладених у пункті 4 Причини падіння [PERSON] фактичних умов на робочому місці та порушень виробничої дисципліни, які призвели до падіння, на підставі діагнозу, який було встановлено при зверненні [PERSON] до медичного закладу 07.10.2013 року - забій грудного та поперекового відділів хребта з протрузією дисків L1 S1, больовий синдром, на підставі пункту 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві вважаю, що випадок пов'язаний з виробництвом і по ньому слід скласти акт за формою Н-1» (а. с. 16). Стан здоровя позивача після падіння поступово погіршився, і вона проходила лікування з діагнозом забій спини, остеохондроз поперекового відділу хребта з протрузією дисків з 16 жовтня 2013 року, у звязку з падінням (а. с. 9 10, 37, 56 57, 60 66). У позивача виявлено діагноз остеохондроз, деформуючий спондилез, спондилоартроз поперекового відділу хребта з заднє-латеральними протрузіями дисків (а. с. 11 15, 60 66). З письмових пояснень [PERSON] від 24.10.2013, вбачається, що позивач 22.09.2013 в 00 годин 30 хвилин послизнулась на сходах та впала, про травму ніхто не повідомив (а. с. 42). В пояснювальній записці [PERSON] від 18.11.2013, зазначено, що сходи бувають вологими при випадінні атмосферних осадків, налипання грязі не виявлено (а. с. 43). В пояснювальній записці [PERSON] від 19.11.2013, зазначено, що сходи бувають вологими після дощів та із-за пошкодженого даху, грязь на сходах виявляється (а. с. 44). З письмових пояснень [PERSON] від 24.10.2013, встановлено, що позивач 22.09.2013 повідомила її про травму, але з 24.09.2013 по 06.10.2013 виходила працювати на роботу (а. с. 45). В пояснювальній записці [PERSON] від 16.11.2013, зазначено, що сходи були вологими (а. с. 48). За висновками експертизи №276 від 14 липня 2014 року, враховуючи відсутність будь-яких даних в медичній документації про наявність радикуліту з протрузіями дисків поперекового відділу хребта, виразним корінцевим, мязо-тонічним синдромами, порушеннями статично-динамічної функції хребта до моменту травми 22.09.2013 року (малось лише одноразове звертання по поводу остеохондрозу хребта), а також беручи до уваги механізм травмування (падіння на спину, при якому може виникнути перерозгибання хребта, що у свою чергу є фактором виникнення протрузій міжхребтових дисків), комісія вважає, що у даному випадку можна казати саме про посттравматичний характер цього радикуліту. Таким чином, наявний у [PERSON] посттравматичний радикуліт з протрузіями дисків поперекового відділу хребта, виразним корінцевим, мязо-тонічним синдромами, порушеннями статично-динамічної функції хребта може бути наслідком травми (нещасного випадку) отриманої 22.09.2013 року. Остеохондроз попереково-грудного відділу хребта виник раніше ніж 22.09.2013 року. Клінічна симптоматика посттравматичного радикуліту розвивалася поступово (спочатку виникла протрузія дисків, потім ущемлення, потім набряк з асептичним запаленням), що робить можливим звертання по медичну допомогу не відразу, а через деякий час (у даному випадку 07.10.2013р.) Ця обставина також могла дозволити продовжити працювати [PERSON] до кінця зміни у день травмування, але вона повинна була відчувати фізичний біль. В області спини після падіння могли були виникнути зовнішні тілесні ушкодження у вигляді саден (виникають відразу) чи синців (для їх виникнення зазвичай потрібно декілька годин), а могли й не виникнути ніякі зовнішні тілесні ушкодження. Зовнішні тілесні ушкодження (синці чи садна) при звертанні по медичну допомогу вказані не були, але 07.10.2013р. їх могло вже й не бути, бо для їх загоєння цього часу цілком достатньо (а. с. 80 84). За висновками експертизи №2 від 11 березня 2015 року «посттравматичний радикуліт протрузія дисків L3-L4, L5- L6 формуюча грижа диску L3-L4 з вираженим больовим вертебрагенним корешковим синдромами, пошкодженням статично-динамічної функції хребта в стадії тривалого загострення» відповідає діагнозу травми, що встановлено ЦМЛ м. Вугледар в період її лікування з 07.10.2013р. по 15.11.2013р., до вказаної травми [PERSON] мала захворюванню остеохондроз поперекового відділу, хребта, який був підтверджений даними MPT від 10 жовтня 2013 року, остеохондроз, виявлений 13.11.2012р. не може являтись наслідком радикуліту, виявленого після 07.10.2013р., також захворювання - радикуліт з протрузіями дисків поперекового відділу хребта, виражений корінцевим, м'язо-тонічним синдромами, порушеннями статично-динамічно: функції хребта в даному випадку носив посттравматичний характер остеохондроз не являвся причиною його виникнення (а. с. 124 130). Суд, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішуючи справу згідно із законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню тому, що остеохондроз, виявлений 13 листопада 2012 року не може являтись наслідком радикуліту, виявленого після 7 жовтня 2013 року, захворювання радикуліт з протрузіями дисків поперекового відділу хребта, вираженій корінцевим, м'язо-тонічним синдромами, порушеннями статично-динамічно: функції хребта носив посттравматичний характер, остеохондроз не є причиною його виникнення, Відповідно до чинного законодавства, а саме до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, повинен був складений акт за формою Н-1 з викладенням встановлених обставин та висновку МСЕ. Судові витрати відповідно до ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного ст. ст. 153, 177 КЗпП України, ст. ст. 6, 22 Закону України «Про охорону праці», «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232,

Outcome: approved