Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд в інтересах повнолітньої доньки, що навчається [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) перебувала в громадянському шлюбі з відповідачем [PERSON] з серпня 1997 року по вересень 1998 року. В зареєстрованому шлюбі з ним не перебувала. Від сумісного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], донька зареєстрована під його прізвищем. В даний час донька [PERSON] навчається в Національному педагогічному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання, є студенткою другого курсу за спеціальністю «Історія і археологія». Термін закінчення навчання - 30 червня 2019 року. У звязку з навчанням, донька не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги батьків. Оскільки донька проживає з позивачем, знаходиться на повному її утриманні, а відповідач проживає окремо, то позивач вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, через що і звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 липня 1998 року у [PERSON] та [PERSON], народилася донька - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ОК №134935 виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області 19 серпня 2009 року (а.с. 5). З копії Свідоцтва про одруження серії 1-БК №204121 виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області 13 листопада 2002 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 05 серпня 2008 року, про що зроблено актовий запис №01. Прізвище після одруження чоловіка та дружини Скиба (а.с.9). Згідно Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №937 від 21.02.2017 року, виданої Органом реєстрації виконавчого комітету Тетіївської міської ради -2- [PERSON], [INFO], зареєстрованій за адресою [INFO] про те, що до складу її сімї входять: [PERSON], [INFO] - донька та [PERSON], [INFO] - донька (а.с.8). Відповідно до Довідки за №261 виданої [PERSON] 15 лютого 2016 року, в тому, що вона дійсно є студенткою факультету історичної освіти НПУ імені [PERSON] ІV рівня акредитації денної форми навчання ІІ курсу та здобуває освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра (магістра, спеціаліста) за напрямом підготовки (спеціальністю) «Історія» («Історія і археологія»). Період навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.7). Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статтей 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з приписами статті 182 Сімейного кодексу України та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є студенткою факультету історичної освіти НПУ імені [PERSON] ІV рівня акредитації денної форми навчання -3- ІІ курсу та здобуває освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра (магістра, спеціаліста) за напрямом підготовки (спеціальністю) «Історія» («Історія і археологія») і період навчання в неї до 30 червня 2019 року, і потребує матеріальну допомогу, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, з відповідача [PERSON], необхідно стягнути аліменти на утримання доньки на період навчання в університеті, починаючи з 15.03.2017 року по 30.06.2019 року, у розмірі ? частки його доходу щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved