Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 липня 2004 року. Шлюб був зареєстрований Маневицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 40. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя та подружнє життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вже раніше подавала позов про розірвання шлюбу, який відкликала з метою збереження сім`ї. Однак, змін у сімейних стосунках не відбулося. А тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що за час примирення, який надавався судом, зустрітися з позивачем не виявилося можливим, оскільки вона відмовлялася. Вважає, що було замало часу для примирення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 2004 року, який зареєстрований Маневицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 40 (а.с. 3). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 4). З позовної заяви та пояснень в судовому засіданні 28.09.2020 позивача вбачається, що вона бажає розірвати шлюб з відповідачем, категорично заперечує можливість примирення. Крім того, вказувала на те, що вже намагалася зберегти шлюб, відкликавши попередній позов, однак, такі заходи не призвели до змін у сімейних стосунках. За клопотанням відповідача у даному провадженні, судом надавався сторонам термін для примирення, який виявився безрезультатним. Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Заперечення відповідача та його доводи про можливість примирення і збереження шлюбу не є переконливими, оскільки встановлені судом обставини життя сторін свідчать про формальність вжиття такого заходу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved