Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про припинення дії, яка порушує право шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. за реєстровим № 114, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в цілому їй позивачу у справі. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2015 (індексний номер 33782874) підтверджує факт, що їй [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 114, виданого 18.02.2015 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 264118863 від 02.07.2021) підтверджує факт, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 550974763220 обліковується квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності в цілому належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 114, виданого 18.02.2015 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. (номер запису про право власності/довірчої власності 8767354). Відповідач у справі був прописаний у вказану квартиру з її згоди але з умовою, що він зніметься з реєстрації при першій вимозі. Відповідач у справі в вищевказаній квартирі не проживає з початку 2020 року, особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його ім`я за вищевказаною адресою не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаній квартирі не проживає, підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 25.06.2021 року. Відповідач в квартирі не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в ній не має, кореспонденція та листи на його ім`я по вказаній адресі не надходять, права власності на квартиру не має, однак він залишається бути прописаним в ній. Його прописка та невідоме місце перебування на даний час позбавляють її права на отримання субсидії та вільного розпорядження належним на праві власності майном. Оскільки, на протязі більш ніж 6-ть місяців відповідач в квартирі не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Прописка відповідача в квартирі не дає їй можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи по суті проводити у його відсутність та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України : Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України : Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. за реєстровим № 114, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в цілому позивачу у справі. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2015 (індексний номер 33782874) підтверджує факт, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 114, виданого 18.02.2015 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 264118863 від 02.07.2021) підтверджує факт, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 550974763220 обліковується квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності в цілому належить позивачу [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 114, виданого 18.02.2015 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. (номер запису про право власності/довірчої власності 8767354). Відповідач у справі був прописаний у вказану квартиру зі згоди позивача але з умовою, що він зніметься з реєстрації при першій вимозі. Відповідач у справі в вищевказаній квартирі не проживає з початку 2020 року, особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його ім`я за вищевказаною адресою не надходить,що підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 25.06.2021 року. Участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в ній не має, кореспонденція та листи на ім`я відповідача по вказаній адресі не надходять, права власності на квартиру не має, однак він залишається бути прописаним в ній. Прописка та невідоме місце перебування відповідача на даний час позбавляють позивача права на отримання субсидії та вільного розпорядження належним на праві власності майном. Оскільки, на протязі більш ніж 6-ть місяців відповідач в квартирі не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням; Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7,11 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: припинення дії, яка порушує право. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставіст. ст. 16, 316,317, 319, 321, 379, 383 ЦК України, ст. 72, 150, 163, 167 Житлового Кодексу України,

Outcome: approved