Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, та просить суд: -визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , розміром в умовних кадастрових гектарах 5,09, виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.12.1996 року № 693/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.12.1996 року за № 248; -визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) розміром в умовних кадастрових гектарах 5,09, що розташована на території Семенівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності СВК «Мрія» (КСГП «Знамя Леніна»), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.12.1996 року № 693/96, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.12.1996 року за № 248, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла прабаба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) із земель колишнього КСГП «Знамя Леніна». Для оформлення своїх спадкових прав, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на вищевказану земельну частку (пай), тому змушена звернутись до суду з цим позовом.Позивач вказує, що фактично прийняла спадщину, не відмовлялась від неї та весь час фактично розпоряджалась спадковим майном, що у відповідності до статті 1268 ЦК України, свідчить про прийняття позивачем спадщини. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. 19.04.2019 року було відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.07.2019 року було витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області (Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська, 12) копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та закрито підготовче провадження. На виконання зазначеної ухвали листом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1920/01-16 від 07.08.2019 року було повідомлено, що згідно спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [PERSON] , не заводилась. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. До суду представник позивача - адвокат Шаркевич С.В., який діє на підставі ордеру, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви від 19.07.2019 року про розгляд справи без їхньої участі, просили задовольнити позов. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 28 від 26.10.1995 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді земельної частки (паю) із земель колишнього КСГП «Знамя Леніна», розміром в умовних кадастрових гектарах 5,09, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.12.1996 року № 693/96, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.12.1996 року за № 248. Як вбачається з відповіді управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 111/04 від 27.03.2019 року згідно наявної в райдержадміністрації Книги реєстрації актів на право на земельну частку (пай) КСГП «Знамя Леніна» за номером № 248 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я « [PERSON] », який зареєстрований в Книзі від 16.12.1996 року, серія [NUMBER] , розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 5,09 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.12.1996 року № 693/96, проте в графі підпис власника, зроблено відповідну відмітку - померла [INFO] . Відомостей щодо отримання зазначеним громадянином державного акту на право власності на земельну частку (пай) в управлінні агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації відсутні (а.с. 11) Відповідно до довідки № 7 від 27 березня 2019 року, виданого сільськогосподарським виробничим кооперативом «Мрія» - КСГП «Знамя Леніна» реструктуризовано в СВК «МРІЯ» в 2000 році (а.с. 12) Згідно довідки від 21 березня 2019 року № 97, виданої Семенівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, за місцем реєстрації разом з померлою [PERSON] на день смерті [INFO] , були зареєстровані та проживали: онук [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] ; праонук [PERSON] , [INFO] , праонука [PERSON] [INFO] (позивач). Факт зміни прізвища позивача зі « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.11.2000 року, актовий запис № 6 (а.с. 7). Листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиної О.Л. № 87101-16 від 04.04.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (а.с 10). На даний час позивач позбавлена можливості оформити земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Нормами ч. 1 ст. 1265 ЦК України встановлено, що в п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи позивач є праонукою спадкодавця, а отже, згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, виступає спадкоємцем п`ятої черги за законом, позивач фактично прийняла спадщину та не відмовлялась від неї. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого або прийняли спадщину відсутні. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що оригінал сертифіката про право на земельну частку (пай) втрачено, а позивач позбавлена можливості отримати його дублікат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що позивач має право на спірну земельну частку (пай), однак відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує такі права. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved