Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.05.2002 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 06.12.2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.12.2012 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 580,00 грн., щомісячно, починаючи з 04.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27.02.2018 року збільшено розмір аліментів з 580,00 грн. до 1000,00 грн. щомісячно з 31.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, оскільки сину майже 15 років, то зросли витрати на його утримання, тобто, окрім витрат на харчування, лікування, одяг, книги та шкільне приладдя, кошти на відвідування дитиною школи, з`явились витрати на навчання тощо. Вона (позивач) має інвалідність ІІІ групи по зору та в зв`язку з хворобою хребта проходить тривале лікування. Крім того, вона має ще двох малолітніх дітей (двійня) від другого шлюбу, тому працювати не має змоги та отримує лише мінімальну пенсію по інвалідності і соціальну допомогу на третю дитину, інших доходів не має. На думку позивача, розмір аліментів, які сплачує відповідач, є недостатнім, оскільки не дозволяє забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Її усні прохання до відповідача щодо добровільного збільшення аліментів на утримання сина не дали позитивного результату. Відповідач щоразу стверджує, що вже більше 8 років не отримує заробітну плату за основним місцем роботи, хоча їй відомо, що він отримує значні нерегулярні доходи, які дозволяють йому відпочивати за кордоном, утримувати дорогий автомобіль. Інших платежів аліментного характеру відповідача не має. Крім того, відповідач є працездатним, має добрий стан здоров`я, має можливість працювати та отримувати стабільний дохід, а також приймати участь в утриманні сина. Посилаючись на викладені обставини, а також на збільшення розміру прожиткового мінімуму, враховуючи рівень інфляції, позивач просить задовольнити її вимоги та збільшити розмір аліментів з 1000,00 грн. до 2500,00 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.06.2018 року відкрито провадження даній цивільній справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.05.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позові, та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому зазначив, що стан його здоров`я значно погіршився, в зв`язку з чим йому встановлено ІІ групу інвалідності. З 05.04.2019 року він втратив роботу, на даний час оформлює пенсію по інвалідності. Він також перебуває у другому шлюбі, від якого має дитину, яка також має проблеми зі здоров`ям, не може відвідувати садочок, а тому його дружина не має можливості працювати. Також відповідач зазначив про те, що на даний час він не може сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн., у сплаті цих коштів йому допомагає його батько. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.05.2002 року, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 06.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.12.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 580,00 грн., починаючи з 04.10.2012 року і до повноліття дитини. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27.02.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина з 580,00 грн. до 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 31.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства, перебуває у другому шлюбі, від якого має двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , отримує соціальну пенсію інвалідам з дитинства ІІІ групи та державну і соціальну матеріальну допомогу. Відповідач перебуває у другому шлюбі, від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 02.04.2019 року відповідачу встановлено ІІ групу інвалідності. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, питання про збільшення розміру аліментів вже розглядалось судом, за результатами розгляду якого Деснянським районним судом м.Києва 27.02.2018 року постановлено рішення, яким збільшено розмір аліментів до 1000,00 грн. щомісячно. З даним позовом позивач звернулась до суду 22.06.20018 року, тобто через 3 місяці після набрання вказаним рішенням законної сили. Зазначені в якості підстав позову обставини вже досліджувались судом при постановлені вищевказаного рішення і їм надана відповідна оцінка. Доказів того, що за цей період суттєво змінились обставини, передбачені ст.192 СК України, позивачем суду не надано. В судовому засіданні позивач також не заперечила, що нових інших обставин чи зміна існуючих обставин, які б давали підстави для задоволення позову, не відбулась. Проте, позивач просила задовольнити позов, посилаючись на те, що сума в розмірі 1000,00 грн. є недостатньою для утримання дитини. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що після ухвалення рішення у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Натомість, судом встановлено суттєві зміни в стані здоров`я відповідача, внаслідок чого з квітня 2019 року йому встановлено ІІ групу інвалідності. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed