Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вугледарської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 жовтня 2001 року по 17 травня 2011 року позивач знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження відповідач вказаний як батько. На підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 17 травня 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, дитина проживає з позивачем. На теперішній час вона створила родину, зареєструвала шлюб вдруге. [PERSON] проживає разом з нею, моїм чоловіком та своїм молодшим братом [PERSON]. У доньки склалися добрі стосунки з вітчимом, який турбується про її життя, стан здоров'я, приймає участь в її вихованні, надає їй матеріальну та моральну турботу. Після розірвання шлюбу відповідач з дитиною не спілкується, ніякої участі у вихованні і утриманні доньки не приймає, не турбується про її стан здоров'я, не цікавиться її навчанням, не відвідує навчальний заклад, не провідує дитину, не цікавиться захопленнями, не телефонує їй, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку та потребує регулярного лікування та оздоровлення. Однак, батько дитини не приймає ніякої участі у наданні матеріальної допомоги на лікування або оздоровлення дитини. Позивач відмовляв у наданні дозволу па виїзд дитини за межі України, у зв'язку з тим, що на теперішній час Донецька область є активною зоною антитерористичної операції (АТО), де ведуться бойові дії, що є небезпечним для життя і здоров'я дитини. З огляду на це, вимушена була звернутися до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. [PERSON] зазначила, що останній раз бачила батька в 2013 році, не бажає з ним спілкуватися, так як він образив її, не відпускав на відпочинок в 2012 році за кордон. З вітчимом у неї склалися добрі стосунки. Заборгованість по аліментам, яка рахується за відповідачем за період з 26 червеня 2012 року по 1 листопада 2014 року становить 29845,90 грн. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Дитина не має до нього родинних почуттів. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтвердила просила суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, вказавши, що для цього існують всі об'єктиві підстави, а не надання органом опіки та піклування відповідного висновку не є перешкодою для задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився більше двох разів, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через смс повідомлення та повістки, але про останні причини неявки суд не повідомляв та не надав підтверджуючих документів поважності свієї відсутності, в зв'язку з чим суд визнав неявку відповідача без поважних причин і можливим у відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу на підставі наданих даних і доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та висловила думку, що орган опіки та піклування не прийняв рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, лише з причини, що не прийшли до єдиної думки. Прокурор підтвердив позовні вимоги визнав їх обґрунтованими, висловив думку про необхідність їх задоволення, так як батько дійсно не приймали участь в виховані і утримані дитини. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 5 вересня 2012 року, який був розірваний за рішенням суду 17 травня 2011 року (а. с. 6 - 7). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 29 квітня 2002 року у сторін є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а. с. 8). За адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають позивачка з донькою [PERSON] та сином [PERSON], 2012 року народження (а. с. 9). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] року народження (а. с. 12). Заборгованість відповідача по сплаті аліментів з 26 червня 2012 року по 1 листопада 2014 року складає 29845,90 грн. (а. с. 13 - 16). Заслухавши думку позивача і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, висновок прокурора, які підтримали позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази, їх допустимість та належність, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 10 та п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Підпунктом 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно пп. 2 п. 6 Узагальнення Верховного Суду України «Практика розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» ввідповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей знайшло повне відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не займається утриманням і вихованням своєї доньки, доказом чого є несплата аліментів більше двох років та відсутність будь-якого інтересу до дитини, її здоров'я, навчання, спілкування з дитиною. Суду надані достатні докази, про те що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, відсутність інтересу до її долі, про що свідчить також настання ухилення від явки до суду для збереження батьківських прав, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини, а відбувається в їх інтересах, так як заборона батька поїхати закордон для відпочинку,або виїхати в разі наближення воєнних дій, очевидно суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач участі у вихованні своєї дитини не приймає, не цікавляться станом її здоров'я, не утримує її матеріально, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки підлягає задоволенню. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, їх належність та допустимість, спираючись на чинне законодавство України, з огляду на викладене вважає, за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. На підставі викладеного ст. ст. 150, 164СК України,

Outcome: approved