Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог із врахуванням поданої заяви про доповнення підстав позову, позивач зазначила, що 22 серпня 2014 року її тітка [PERSON] вчинила зпвовіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (на даний час [PERSON] ) та її дітям, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Н.М.. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У серпні 2019 року позивач звернулась до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою з приводу оформлення своїх спадкових прав на майно після смерті [PERSON] . Однак, їй стало відомо, що спадкодавцем було вчинено ще один заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З. за реєстром №1-99 у користь відповідача. Вважає, що [PERSON] не вчиняла спірного заповіту, оскільки особисто його не підписувала. Вважає, що у [PERSON] не було волевиявлення на складання заповіту у користь [PERSON] , оскільки останній для неї є чужою людиною. Тому, вважає, що спірний заповіт слід визнати недійсним, як такий, що не підписаний заповідачем на підставі ч.2 ст.1257 ЦК України. Крім цього, у спірному заповіті, на думку позивача вбачаються ознаки недотримання встановлених вимог щодо форми заповіту та порядку його посвідчення, зокрема, у ньому не зазначено дату його складання. Час складання заповіту має містити дату (день, місяць, рік), годину, хвилину його складання. Час складання заповіту не належить до форми та змісту заповіту та по своїй суті є реквізитом заповіту. Вважає, що відсутність у заповіті вказівки на годину та хвилину його складення повинно мати наслідком його недійсності. В копіях матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] № 359/2019 року від 08.05.2019 року міститься інформаційна довідка №56081340 від 08.05.2019 року із спадкового реєстру (заповіти,спадкові договори) на третій сторінці якої зазначено інформацію по заповідача [PERSON] , дату, час реєстрації заповіту 26.02.2019 року о 11:11 год. Проте, у заповіті посвідченому державним нотаріусом Першої Тернопільської нотаріальної контори Утинською З.З. по реєстрі за №1-99 вказано час підписання заповіту у присутності нотаріуса Утинської З.З. 11:35 год. Відтак, час підписання заповіту не збігається із часом зазначеним у спадковому реєстрі. Тобто, позивач вважає, що якщо досліджувати зазначені документи у своїй сукупності, можна дійти до висновку, що спірний заповіт не зареєстрований у спадковому реєстрі, оскільки з його змісту не можливо встановити дату його складання та співвставити із даними спадкового реєстру, де зазначено дату 26.02.2019 року, а час його складання зазначений у спадковому реєстрі 11:11 год. передує часу зазначеному в тексті оскаржуваного заповіту 11:35 год. Тому, позивач вважає, що у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , померлої [INFO] №359/2019 від 08.05.2019 року відсутній заповіт складений 26.02.2019 року 11:11 год. та відсутні відомості про нього у спадковому реєстрі. Представник відповідача адвокат Багранюк В.С. подав відзив на позов у якому зазначив, що позивач не надав доказів, які б підтверджували, що у [PERSON] яка вчинила спірний заповіт було відсутнє волевиявлення на його вчинення. Також зазначив, що позивач тривалий час не проживала разом із [PERSON] , яка була особою похилого віку, не здійснювала догляд за нею, життям та здоров`ям її не цікавилась. Позивач перебувала за межами України та повернулась лише після смерті заповідача з єдиною метою оформлення своїх спадкових прав. [PERSON] не отримуючи від позивача допомоги та підтримки змінила свою волю, вчинивши новий заповіт на користь відповідача. Відповідач та його дружина з 2008 року доглядали за [PERSON] та постійно відвідували її, здійснивши в подальшому її поховання, що підтверджено відповідними документальними доказами. Також у поданих додаткових запереченнях зазначив, що текст спірного заповіту не дає підстав для сумніву щодо волі заповідача, у ньому зазначено місце та час складання заповіту. Також вважає, що не є підставою для визнання заповіту недійсним суперечності між датами, зазначеними як дата складання заповіту (26 2019) та дата його реєстрації у спадковому реєстрі (26 лютого 2019), оскільки матеріали справи з достовірністю дають підстави вважати, що заповіт було складено, посвідчено та зареєстровано у спадковому реєстрі саме 26 лютого 2019 року. Наведені позивачем підстави, на думку відповідача, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, адже форма заповіту відповідачє вимогам ст..1247 ЦК України та волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним та відповідало її волі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої тернопільської державної нотаріальної контори - Утинська З.З. подала суду письмові пояснення щодо позову у яких зазначила, що 26 лютого 2019 року нею було посвідчено заповіт зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори за №1-99 від 26 лютого 2019 року, відомості про який внесено до спадкового реєстру реєстраційний запис, параметри якого є: номер у спадковому реєстрі 63817277, бланк: ННМ 379155; місце посвідчення Тернопільський міський округ, Перша тернопільська державна нотаріальна контора, дата посвідчення 26 лютого 2019 року, заповідач: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дата та час реєстрації 26 лютого 2019 року об 11:11. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, заповіт з номером та серією бланку ННМ 379155 було зареєстровано 26 лютого 2019 року. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами україни, кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчу вальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Таким чином, вважає, що саме [PERSON] , 26 лютого 2019 року було складено та підписано заповіт, зареєстрований у реєстрі за номером 1-99, внесено до Спадкового реєстру відповідний реєстраційний запис. Заповідач [PERSON] на момент складання та підписання заповіту перебувала у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміла та усвідомлювала значення своїх дій, не перебувала під тиском, впливом чи обманом, погрозою насилля, оформлення заповіту не було вимушеним, на було підписано під впливом небезпечної для життя хвороби або внаслідок важких обставин. В ході посвідчення заповіту, [PERSON] було зачитано вголос та роз`яснено приписи законодаства, а саме статтей 1241, 1254, 1307 ЦК України. Нотаріусом було встановлено, що заповідачем [PERSON] розпорядження щодо її майна зроблене особисто, за власною волею, без жодного примусу, на момент посвідчення заповіту особа заповідача чітко розуміла та усвідомлювала свої дії та вчинки. Заповіт був написаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, прочитаний заповідачем вголос та підписаний власноручно. При фіксації поточної дати посвідчення заповіту, нотаріусом було допущено технічну помилку, однак у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зроблено відповідний запис про вчинену нотаріальну дію, а саме: заповіт від 26.02.2019 року за номером у реєстрі 1-99 де [PERSON] власноруч підписалась. У зв`язку із хворобою та похилим віком, заповіт було підписано заповідачем за місцем її проживання: [ADDRESS] , інформацію про що було зазначено у вказаному реєстрі. Право на заповіт було реалізовано [PERSON] особисто, відповідало її волі, було усвідомленим рішенням та підписано заповідачем власноруч. Також зазначила, що спірний заповіт відповідав волі [PERSON] , на момент смерті заповідача його не було скасовано заповідачем та він вступив у законну силу. 18 березня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задоволити з підстав зазначених у позові та поданій заяві про доповнення підстав позову. [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що її тітка [PERSON] раніше склала заповіт у її користь та не мала наміру вчиняти заповіт у користь відповідача. Також, вважає, що нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори при посвідченні спірного заповіту [PERSON] не було дотримано порядку вчинення нотаріальних дій, у заповіті відсутня дата його вчинення, а тому є всі підстави для визнання його недійсним. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, просять суд відмовити у його задоволенні за його безпідставністю. [PERSON] суду пояснив, що намір заповідача на момент вчинення спірного заповіту відповідав його волевиявленню, відтак підстави для визнання заповіту недійсним відсутні. Представник [PERSON] також суду зазначив, що особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про його волю, а технічні помилки допущені нотаріусом, а саме не зазначення повністю дати його вчинення не можуть впливати на його дійсність та не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Представник третьої особи на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинська З.З. у судовому засіданні щодо пред`явленого позову заперечила, зазначивши, що допущена нею технічна помилка у спірному заповіті не може бути підставою для визнання його недійсним. Також вказала що заповідач [PERSON] особисто у її присутності підписала заповіт та прочитала його, він відповідав її волі та волевиявлення на його вчинення було вільним. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. \~ \~ \~ \~Як вбачається із заповіту, датованого «двадцять шостого дві тисячі дев`ятнадцятого року», бланк серії ННМ №379155, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З., [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те майно, яке буде належати їй на день смерті та на яке за законом матиме право заповіла [PERSON] .. У тексті заповіту зазначено, що що [PERSON] стверджує, що цей заповіт складено нотаріусом на її прохання з її слів за допомогою комп`ютерної техніки відповідає її волі, власноручно зазначивши, що його вголос прочитано нею та підписано власноручно. Заповіт записано нотаріусом зі слів [PERSON] , до підписання, прочитаний уголос заповідачем [PERSON] та власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса о 11 год. 35 хв. Особу встановлено, дієздатність перевірено. У зв`язку із похилим віком та на прохання заповідача [PERSON] заповіт складено та посвідчено удома за адресою: [ADDRESS] . Зазначений заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 1-99. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 травня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] [PERSON] померла. \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії спадкової справи №359/2019 майна померлого [INFO] [PERSON] заведеною Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, до вказаної контори 08.05.2019 року із заявами про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 22.08.2014 року за реєсровим номером 2276, звернулись [PERSON] , [PERSON] . Крім цього, до Першої тернопільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом за реєстровим номером 1-99, 18.06.2019 року звернувся [PERSON] . Також, 17 вересня 2019 року до зазначеної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 22.08.2014 року за реєсровим номером 2276 звернулась [PERSON] , а також [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Як вбачається із Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти, спадкові договри) від 08.05.2019 року, у зазначеному спадковому реєстрі зареєстровані наступні заповіти вчинені [PERSON] : 1) заповіт за номером 1062200 посвідчений 15.05.1998 року приватнийм нотаріусом Береш Л.І.; 2) заповіт за номером 47050965, бланк ВМС 265157 посвідчений 28.05.2009 року Першою тернопільською державною нотраільноою конторою за номером 4-192; 3) заповіт за номером 56451343, балнк НАВ879633, номер в реєстрі 2276, посвідчений 28.08.2014 року приватним нотаріусом Мартюк Н.М.; 4) заповіт за номером 3817277, бланк ННМ №379155, номер у реєстрі нотаріальних дій 1-99, дата посвідчення [INFO] , дата та час реєстрації 26.02.2019 року 11:11 год. Як вбачається із Журналу обліку викликів нотаріуса для вчиненняч нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори у ньому зазначено під №11 запис про те, що 26.02.2019 року о 10.25 год. здійснено виклик нотаріуса за місцем проживання [PERSON] [ADDRESS] у зв`язку із її похилим віком та 26.02.2019 року о 11.15 год. посвідчено заповіт від імені [PERSON] за номером в реєстрі №1-99. Зазначені обставини також знайшли своє відображення даними із Книги вчинення нотаріальних дій Першої тернопільської державної нотаріальної контори, оглянутої у судовому засіданні, у якій зазначено, що спірний заповіт нотаріусом Утинською З.З. за реєстровами номером 1-99 посвідчено 26 лютого 2019 року. Також, відповідно до інформації наданої державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З., в період з 15.02.2019 року по 26.02.2019 року за вчиненням нотаріальних дій до державного нотаріуса Утинської З.З. звернулась 31 особа. Відносно [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] згідно записів реєстру вчинялась лише одна нотаріальна дія, яку записано у реєстрі за номером 1-99 від 26.02.2019 року, що підтверджено підписом даної особи. Відповідно до висновку експерта від 24.12.2020 року №3/3-421/20 проведеного у даній справі, підпис від імені [PERSON] та рукописний текст «Вголос мною прочитано та підписано власноручно ( [PERSON] ) у примірнику заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З. «Двадцять шостого дві тисячі дев`ятнадцятого року» зареєстрованому в реєстрі за №1-99, виконані [PERSON] . Частиною пергою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого порушеного цивільного права у разі йог опорушення, невизнання або оспорювання. Стеттею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 2 ст.1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт здійснюється особисто. В силу вимог ст..1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначеннм місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, від підписується відповідно до частини четвертої статті 27 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Стеттею 1248 ЦК України визначено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих техніих засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Частинами 1-3 статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. У статті 1257 ЦК України, передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься й у частині 3 статті 203 ЦК України. Таким чином, зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уопоноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Порядок складання та посвідчення заповітів нотаріусами України регламентовано Главою 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, відповідно до пункту 1 якого зазначено, що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статтей 1233-1257 ЦК України та особисто подані нотаріусу. У заповіті зазначаються місце та час складання заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написано заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прхання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Пунктом 2 зазначеної Глави Порядку передбачено, що, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Пунктом 8 зазначеної Глави Порядку встановлено, що відомості про заповіти підлягають обов`язковій державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстер, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 року №1810/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за №831/19569. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінивши та дослідивши докази подані сторонами, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення спірного заповіту [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі. При цьому, суд відкидає підстави зазначені позивачем, з яких на його думку слід визнати спірний заповіт недійсним, а саме те, що у заповідача [PERSON] не було волевиявлення на його вчинення, а також те, що він нею не підписувався, оскільки такі твердження спростовуються висновком експерта\~від 24.12.2020\~року №3/3-421/20\~проведеного у\~даній справі,\~відповідно до\~якого підпис\~від імені\~ [PERSON] \~та рукописний\~текст «Вголос\~мною прочитано\~та підписано\~власноручно ( [PERSON] )\~у примірнику\~заповіту,\~посвідченого державним\~нотаріусом Першої\~тернопільської державної\~нотаріальної контори\~Утинською З.З.\~«Двадцять шостого\~дві тисячі\~дев`ятнадцятого року»\~зареєстрованому в\~реєстрі за\~№1-99,\~виконані [PERSON] .\~Відтак,\~особистий підпис\~заповідача [PERSON] \~та її\~вказаний запис\~у ньому\~свідчить про\~її вільне\~волевиявлення.\~Крім цього,\~на думку\~суду,\~не можуть\~бути інші\~підстави зазначені\~позивачем,\~а саме\~те,\~що спірний\~заповіт на\~її думку\~не було\~зареєстровано у\~спадковому реєстрі,\~оскільки відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти, спадкові договри) від 08.05.2019 року, у зазначеному спадковому реєстрі державним нотаріусом Утинською З.З. зареєстрований заповіт за номером 3817277, бланк ННМ №379155, номер у реєстрі нотаріальних дій 1-99, дата посвідчення [INFO] , дата та час реєстрації 26.02.2019 року 11:11 год. При цьому, суд вважає, що відсутність назви місяця у даті вчинення заповіту, а також не співпадіння часу вчинення заповіту зазначеному у ньому та у Спадковому реєстрі не може бути на думку суду підставою для визнання його недійсним, оскільки зазначені обставини допущені державним нотаріусом Утинською З.З. внаслідок технічної помилки, що не вплинуло на волевиявлення заповідача. Крім цього, суд зазначає, що технічні помилки (описки) в заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення та не є тими порушеннями, які пливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Аналогічна правова позиція відображена у постанові ВС від 12 січня 2021 року у справі №397/1396/19. \~ \~

Outcome: dismissed