Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] та ПАТ «СК Країна» та просить суд стягнути з відповідача ПАТ «СК «Країна» суму матеріального збитку в розмірі 22773,23 грн. та з відповідача [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 6256,23 грн., посилаючись на вину відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої йому завдано збитків, та обов`язок відповідача ПАТ «СК «Країна», як страховика, виплатити страхове відшкодування. В обґрунтування позову зазначила, що 18 жовтня 2017 року о 14-00 годині [PERSON] , рухаючись на автомобілі Daewoo Sens, номерний знак [NUMBER] , по об`їзній дорозі в крайньому лівому рядку. Перед ним їхав автомобіль ИЖ 27135 ЗНГ, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який ввімкнувши лівий покажчик повороту з`їхав в крайню праву полосу для руху, вважаючи, що [PERSON] буде заїжджати на заправку, [PERSON] зменшив швидкість, проте відповідач так і не заїхав на заправку, а ще деякий час здійснював рух у крайній правій полосі з ввімкненим лівим покажчиком повороту. На відстані 3-5 метрів для розвороту водій автомобіля ИЖ здійснив маневр повороту на 90 градусів з крайньої правої полоси. Через такий маневр [PERSON] був змушений також вивернути руль вліво, однак уникнути зіткнення не вдалося. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем п.п. 10.1, 10.4 ПДР, що підтверджується постановою суду. Власником автомобіля Daewoo Sens, номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] , якій в результаті ДТП завдано збитки пошкодженням автомобіля. Так, за висновком спеціаліста від 17.09.2018 р., вартість відновлювального ремонту складає 29029,23 грн., оціночна вартість матеріального збитку складає 22773,00 грн. Тому оскільки матеріальна шкода не покривається страховими виплатами, просить задовольнити заявлені вимоги, стягнувши з відповідачів вартість відновлювального ремонту автомобіля та з відповідача [PERSON] судові витрати. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав. Представник відповідача ПАТ «Страхове товариство «Країна» в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник просить провести розгляд справи за відсутності представника ПАТ «СК «Країна» . В обґрунтування відзиву ПАТ «СК «Країна» зазначено, що 20 серпня 2018 року позивачем було подано до ПАТ «СК «Країна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно з яким відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю,зокрема забезпеченого ТЗ під керуванням [PERSON] та автомобіля Daewoo Sens номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до ст. 32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Позивачем не надано до суду доказів того, що саме з вини водія транспортного засобу «ИЖ» пошкоджено її автомобіль, зокрема не надано судового рішення щодо настання вини [PERSON] . Постановою суду від 03 серпня 2018 року не було визначено особу, винну в настанні ДТП, така постанова не містить відповіді на питання, чи сталася ДТП з вини [PERSON] , тому відсутні і правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування за даним випадком, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала. Крім того, позивач вимагає виплати страхового відшкодування на його користь, проте згідно ст. 36.2 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відповіді на відзив позивачем зазначено, що оскільки транспортний засіб ИЖ 27175 ЗНГ був зареєстрований у страховій компанії ПАТ «СК «Країна», тому позивач вважає за необхідне залучити до участі у справі в якості співвідповідача страхову компанію, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП. Постановою суду від 03.08.2018 р. встановлено порушення саме водієм ИЖ 27175 ЗНГ п.п. 10.1, 104 ПДР. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 11.4 ПДР вимушено через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом ИЖ 27175 ЗНГ. Страховий випадок настав - факт ДТП за участю позивача та [PERSON] встановлений постановою суду, мотивувальною частиною якої встановлено вина [PERSON] , а отже цивільно-правова відповідальність покладається саме на нього. Позивач просить стягнути з ПАТ «СК «Країна» не всю. вартість відновлювального ремонту, а лише вартість матеріального збитку в сумі 22773,00 грн., оскільки саме ця сума і є витратами на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу та суми податку на додану вартість. Суму, щ не покривається страховкою у розмірі 6256,23 грн., позивач просить стягнути з [PERSON] . Тому вважає, що не. враховано всі вимоги чинного законодавства, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень ПАТ «СК «Країна» зазначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. В Україні вина особи за заподіяння шкоди, завданої шляхом порушення ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди встановлюється судом в порядку, визначеному КУпАП, зокрема ст. 124 цього Кодексу. Протокол про порушення ПДР на [PERSON] не складався, відповідно до адміністративної відповідальності він не притягувався, що вказує на відсутність настання цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону. Тому просить відмовити в задоволенні позову до ПАТ «СК «Країна» повністю. В обґрунтування письмових пояснень [PERSON] зазначено, що до нього підходив захисник [PERSON]. з проханням визнати свою вину з метою отримання від страхової компанії страхової виплати, на що він категорично відмовився. Постановою суду від 03.08.2018 р. провадження відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Оскільки він є робочою людиною, особливо не приділяв уваги рішенню суду, яке відбувалося протягом майже 10 місяців, в цей час у нього народився син та йому потрібно було приділяти увагу його вихованню та допомагати дружині. Однак навіть не будучи великим спеціалістом по схемі ДТП, яку склали співробітники поліції 18 жовтня 2017 року чітко видно винуватість водія [PERSON] . Це чітко підтверджує також фото таблиця з місця ДТП, зазначене на схемі місце ДТП та пошкодження обох автомобілів, зазначений на схемі ДТП гальмівний шлях, який відбувся на зустрічній смузі та який чітко говорить про те, що водій [PERSON] намагався обігнати його транспортний засіб, яким він керував вже на зустрічній смузі, оскільки гальмівного шляху на полосі по якій він стверджував їхав, не мав в апріорі. Суд в постанові від 18.10.2017 р. не зазначив його вини. За клопотанням [PERSON] було проведено судову транспортно-трасологічну експертизу № 7/10.4/86 від 25.05.2018 р., відповідно до висновків якої, у зв`язку з тим, що на момент огляду автомобіль «ИЖ 27175 ЗНГ», р/н [NUMBER] , не мав тих пошкоджень, які мали місце безпосередньо після зіткнення, дати відповіді на поставлені питання не є можливим, тобто експерту не були надані фото з місця пригоди. Зазначена в звіті № 077/МУ-18 від 17.09.2018 р. вартість ремонту не може визнана належним доказом, оскільки оцінка проводилась всупереч тому, що його жодним чином не було повідомлено про її проведення. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником автомобіля Daewoo Sens, р/н [NUMBER] (а.с. 8, 12 - копії свідоцтв). 18 жовтня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, відповідно до якої о 14.00 годин в м. Кривий Ріг Довгинцівському районі по вул.Об`їзна дорога навпроти АЗС «ОККО», водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAEWOO SENS, н/з [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, при виникненні перешкод у вигляді транспортного засобу ИЖ 27175 ЗНГ, н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, натомість виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, перетнувши подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки1.3, де і допустив зіткнення з автомобілем ИЖ 27175 ЗНГ, н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який виконував маневр розвороту. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальні збитки. Відповідно до звіту про оцінку майна № 077/МУ-18 складеного 17 вересня 2018 р., копія якого міститься в матеріалах справи, ринкова вартість автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП 18.10.2017 р. складає 68569,92 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 29029,23 грн., коефіцієнт фізичного зносу складає 0.70 грн., оціночна вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 22773,00 грн. (а.с.13-18). Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 13 - копія постанови). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ИЖ 27175 ЗНГ, номерний знак [NUMBER] , застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна» на підставі полісу № АК/2294823 (а.с. 31 - копія полісу), що не заперечується сторонами по справі. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як визначено статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК України. Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3,6,22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Зважаючи, що не вирішено питання про винуватість або не винуватість [PERSON] , то цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у відповідача ПАТ «СК «Країна» відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу. Крім того, суд відхиляє доводи представника позивача, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена постановою суду від 03 серпня 2018 року - в частині зазначення вимушеного порушення водієм [PERSON] вимог п. 11.4 ПДР через створення аварійної ситуації водієм автомобіля ИЖ 27175 ЗНГ. Зазначене не є рішенням суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесене вирішення питання про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, стосовно дій саме [PERSON] . Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що позивачем не доведено що в результаті ДТП настала цивільно-правова відповідальність страхувальника автомобіля ИЖ 27175 ЗНГ, а тому ПАТ «СК «Країна» відмовляючи у виплаті страхового відшкодування діяв в межах Закону, та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки ПАТ «СК «Країна»» не повинно відповідати за завдання шкоди внаслідок ДТП, яке сталося за участю водія [PERSON] та призвело до пошкодження автомобіля позивача, бо відсутня встановлена судовим рішенням вина останнього у цьому ДТП, а, отже, цей випадок не є страховим. Доводи позивача про те, що транспортний засіб [PERSON] , який був учасником ДТП, застрахований у відповідача ПАТ «СК «Країна» та останній має відшкодувати їй майнову шкоду, був предметом розгляду суду, яким надана належна оцінка, не спростовує висновків про те, що цей випадок не є страховим, а позивач має право вимагати відшкодування шкоди на загальних підставах, встановлених ЦК України, тобто заявивши позов безпосередньо до володільця джерела підвищеної небезпеки - водія [PERSON] (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року по справі №638/6652/16-ц). Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення суми шкоди з відповідача [PERSON] в заявленому позивачем розмірі, та стягнення з нього витрат за проведення оцінки шкоди, завданої автомобілю позивача. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с. 1, 2), тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial