Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди. З урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач прохала суд стягнути з Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 722,38 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 6 753,74 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць в сумі 3 376,80 грн. Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що з 09 грудня 2013 року по 19 березня 2014 року вона працювала на Комунальному підприємстві «Дніпродзержинський спецкомбінат» на посаді діловода., а з 20 березня 2014 року на посаді інспектора з кадрів. 02 липня 2014 року при звільненні її з роботи з нею розрахунок по заробітній платі було здійснено не вповному обсязі. Заборгованість по заробітній платі становить 722,38 грн. Невиплата заробітної плати поставила її в скрутне матеріальне становище, втрачені нормальні життєві зв'язки, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя, довелось шукати заробіток, щоб прокормити родину, чим спричинена була моральна шкода, яку позивач оцінює в 1 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та з урахування того, що 27 серпня 2014 року заробітна плата сплачена їй в повному обсязі, прохала суд стягнути з Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку 04 травня 2014 року по 26 серпня 2014 року в розмірі 6 753,74 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць в розмірі 3 376,80 грн., посилалась на обставини викладені в позові. В судовому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» Горлачова С.В. заперечувала щодо задоволення позову, посилалась на обставини викладені в запереченні на позов. Суду зазначила, що позивачу було виплачено заробітну плату у розмірі 5 064 грн. 67 коп. та на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі повністю погашена. Частка невиплаченої заробітної плати на момент подання позову у розмірі 722 грн. незрівнянно мала з вимогою у 6 753,74 грн. та моральна шкода не доведена позивачем, тому просить суд відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 09 грудня 2013 року по 02 липня 2014 рік працювала на підприємстві відповідача, а саме на Комунальному підприємстві «Дніпродзержинський спецкомбінат», що вбачається з Наказу № 134-к від 09 грудня 2013 року «Про прийом на роботу», Наказу № 179-к/тр від 02 липня 2014 року «Про звільнення», а також копії трудової книги [PERSON]. Судом встановлено, що дійсно відповідач Комунальне підприємство «Дніпродзержинський спецкомбінат» після звільнення позивача не виплатило [PERSON] заробітну плату в розмірі 4 945,05 грн., що вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі від 23 липня 2014 року № 27. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Так, на час розгляду справи, позивачу виплачена заборгованість по заробітній платі 28 липня 2014 року в розмірі 1 000 грн., 06 серпня 2014 року - в розмірі 1 766,95 грн., 13 серпня 2014 року - в розмірі 1 575,34 грн. та 27 серпня 2014 року - в розмірі 722,38 грн. Таким чином, заробітна плата позивачу виплачена повністю 27 серпня 2014 року, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 722,38 грн. не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем був проведений кінцевий розрахунок при звільненні позивача після звільнення лише 27 серпня 2014 року, відповідно до положень ст.117 КЗпП України та в строки передбачені ст.116 КЗпП України з вини відповідача, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 03 липня 2014 року по 26 серпня 2014 рік, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, термін розрахунку середньої заробітної плати складає останні два повних робочих місяці. Пунктом 8 зазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, як вбачається з довідки про середню заробітну плату від 23 липня 2014 року, яка видана директором Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» Оніщук П.П. середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 177,73 грн. = ((3376,80 грн. (травень 2014 року) + 3376,80 грн. (червень 2014 року))/38 роб.дні. Кількість днів прострочення виплати заробітної плати за період з 03 липня 2014 року по 26 серпня 2014 рік складає 38 робочих днів, отже середній заробіток за час затримки розрахунку за даний період становить 6 753 грн. 74 коп. = (177,73 грн. х 38 робочих днів). Таким чином, з Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат» з урахування отриманих позивачем коштів за липень та серпень в розмірі 719,49 грн., підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 03 липня 2014 року по 26 серпня 2014 рік в розмірі 6 034 грн. 25 коп. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останньої внаслідок затримки з нею розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на її користь з відповідача кошти в розмірі 800 грн. Вимоги позивача про допущення рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць в сумі 3 376,80 грн. не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а заробітна плата на час розгляду справи виплачена відповідачем повністю. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial