Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 03.04.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та відповідачем, [PERSON], [INFO], зареєстрований 05 серпня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дзержинського району м. Харкова, актовий запис № 538. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з 05 серпня 2016 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами по справі фактично припинені, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них відсутнє порозуміння, мають різні погляди на життєво важливі питання і сімейне життя. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відстуністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відстуністю. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05 серпня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 538. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Місце державної реєстрації: Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 538 від 05.08.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.08.2016 р., серія [NUMBER]. [PERSON], народився [INFO] року в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2016 року, актовий запис за № 4469, що виданий Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім'єю не проживають тривалий час, сторони не бажають зберегти шлюб, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов задоволенню. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved