Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 05.09.2011 року, зокрема, основного боргу в сумі 2100 грн., трьох відсотків річних у розмірі 168,81 грн., інфляційних витрат в розмірі 150,30 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.2011 року уклала з відповідачкою договір позики грошових коштів в сумі 2100 грн., що підтверджується її розпискою. Відповідно до угоди відповідач зобов'язувалась повернути гроші не пізніше 16.09.2011 року. Однак в зазначений строк гроші не повернула, ухиляється від виконання зобов'язання. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання більш ніж на два роки, вважає, що має право на стягнення трьох відсотків річних у розмірі 168,81 грн., інфляційних витрат в розмірі 150,30 грн. на підставі ст.625 ЦК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що грошові кошти в сумі 2100 грн. надала відповідачці в вересні 2011 року, а відповідачка надала їй розписку, де зобов'язалась повернути грошові кошти до 16.09.2011 року, проте до теперішнього часу боргу не повернула. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти цього. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суму, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами 05.09.2011 року укладено усний договір позики, що підтверджується розпискою, виданою [PERSON]. Відповідно до договору відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в сумі 2100 грн. та зобов'язалась їх повернути до 16.09.2011 року. У встановлений строк відповідачка свого зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула. Таким чином, суд вважає, що сума боргу в розмірі 2100 грн. підлягає стягненню з відповідачки. Крім того, з відповідачки на користь позивачки підлягають сплаті проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми позики за час користування грошовими коштами на день винесення судового рішення в сумі 492,38 грн. : з 05.09.2011 року по 18.08.2014 року - 1079 днів - час користування позикою, з 05.09.2011 року по 22.03.2012 року - 200 днів - облікова ставка НБУ в розмірі 7,5% річних, з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року - 444 дні - облікова ставка НБУ в розмірі 7,0% річних, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 64 дні - облікова ставка НБУ в розмірі 6,5% річних, з 13.08.2013 року по 18.08.2014 року - 372 день - облікова ставка НБУ в розмірі 9,5% річних, 2100 грн. х 7,5% : 365 днів х 200 день = 86,30 грн., 2100 грн. х 7,0% : 365 днів х 444 дні = 178,82 грн., 2100 грн. х 6,5% : 365 днів х 64 дні = 23,93 грн., 2100 грн. х 9,5% : 365 днів х 372 день = 203,33 грн., 86,30 грн. + 178,82 грн. + 23,93 грн. + 203,33 грн. = 492,38 грн. Враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача проценти в сумі 168,81 грн. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, які згідно розрахунку позивача складають 150,30 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved