Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 13.09.2019 Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №922. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, позивач просить шлюб розірвати, на переконання позивача примирення неможливе. Ухвалою судді від 15.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, представником позивача адвокатом Шуляковою М.В. 06.10.2021 подано до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, відповідно до якої на розірванні шлюбу позивач наполягає, просить позов задовольнити, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини просила залишити без розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, 06.10.2021 через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, в якій просив суд позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Ухвалою суду від 07.10.2021 залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини, продовжено розгляд справи в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 13.09.2019 Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №922, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 13.09.2019. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.02.2011, актовий запис №87, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.10.2020, актовий запис №816. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням визнання позову відповідачем, який просить розірвати шлюб, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених у позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. З вказаних підстав суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена, а шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. ст.\~110,\~112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає встановленим, що вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що відповідачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, яке вона носила під час реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до\~статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що документально підтверджені, у розмірі 454 гривень 00 копійок. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 454 гривень 00 копійок.

Outcome: approved