Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивачу належить 3/4 частини квартири, відповідачку - 1/4 частина. Посилаючись на відсутність згоди між ними з питань оплати комунальних витрат по квартирі, просить суд визначити порядок користування житловим приміщенням: квартирою № 78 у будинку № 1 по вул. Петра Дорошенка у м. Кривому Розі, загальною площею 48,20 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., а саме: виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 15,90 кв.м. з балконом площею 3,34 кв.м. та житлову кімнату площею 7,80 кв.м., залишивши у користуванні відповідача житлову кімнату площею 9,30 кв.м., із правом проходу через кімнату площею 15,90 кв.м. Залишити у спільному користуванні кухню площею 5,70 кв.м., вбиральню площею 1,10 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м. та коридор площею 5,30 кв.м. Ухвалою суду від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № Д-794 на право власності на житло від 12.09.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2016 р. [PERSON] є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 7, 8 копії свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу, свідоцтва на право власності на житло, технічного паспорту). [PERSON] на підставі свідоцтва № Д-794 на право власності на житло від 12.09.1997 року є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 7, 8 - копії свідоцтва, технічного паспорту). Відповідно до копій паспортів за вказаною адресою зареєстровані [PERSON]А та [PERSON] (а.с. 9, 10-11). Згідно технічного паспорта квартира [ADDRESS], загальною площею 48,20 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., складається з 3х кімнат: 1 кімната площею 7,80 кв.м., 2 кімнати площею 9,30 кв.м., 3 кімната площею 15,90 кв.м., кухні площею 5,70 кв.м., ванної кімнати площею 2,10 кв.м., вбиральні площею 1,10 кв.м., коридору площею 5,30 кв.м. та обладнана балконом (терасою) площею 3,34 (1,00) кв.м. (а.с. 8 - копія технічного паспорту). Згідно з положеннями статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). За частинами 1-3 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями ст.\~321\~ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Здійснення права спільної часткової власності передбачено положеннями ст. 358 ЦК України, за якими право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст.\~364\~ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст.\~356\~Цивільного кодексу\~України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст.\~358\~Цивільного кодексу\~України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Зазначена норма права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, існує можливість звернення із відповідним позовом до суду. Отже, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України). Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи той факт, що між сторонами не склався порядок користування жилим приміщенням, виникає спір з цього приводу, технічні характеристики квартири, план, її конструктивні особливості свідчать про неможливість виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися співвласниками спірної квартири без порушення прав один одного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, враховуючи заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, суд дійшов висновку про встановлення між сторонами порядку користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 78 у будинку № 1 по вул. Петра Дорошенка у м. Кривому Розі. При визначенні порядку користування квартирою, суд виходить з розміру частки кожного із співвласників у праві приватної спільної часткової власності та дійшов висновку, що запропонований позивачем порядок користування житлом у повній мірі відповідає принципу рівності прав співвласників та у повній мірі забезпечує житлові права кожного із співвласників. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі ст. ст. 321, 358, 364 ЦК України, ст.41 Конституції України,

Outcome: approved