Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №67, що розташована в будинку №74 по вулиці Мічуріна в місті Кременчуці Полтавської області. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира №74 по вулиці Мічуріна в місті Кременчуці. У вказаній квартирі окрім неї зареєстровані її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Відповідач з березня 2013 року у квартирі не проживає, його речі у квартирі відсутні, участі у сплаті комунальних платежів відповідач не приймає. [PERSON] зазначає, що в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва №292 про право власності, виданого УЖКГ Кременчуцької міської ради народних депутатів від 26 серпня 1997 року, належить квартира [ADDRESS], що вбачається із довідки, виданої 17 липня 2018 року за вих..№61/2961 КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради». Право власності [PERSON] на зазначену вище квартиру також підтверджується змістом Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132086924 від 25 липня 2018 року. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки про склад сімї, виданої 03 серпня 2018 року ОСББ №80 за вих..№81, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (власник), [INFO], [PERSON] (чоловік), [INFO], [PERSON] (син), [INFO]. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за зазначеною вище адресою підтверджується також повідомленням Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №5955/01-27 від 31 серпня 2018 року. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі за адресою: квартира [ADDRESS] не проживає з 2013 року. \~ \~ \~ \~Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання від 05 червня 2018 року, засвідченого головою правління ОСББ №80, відповідно до якого громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що за адресою: квартира [ADDRESS] [PERSON] фактично не проживає з березня 2013 року. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності їх реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; [PERSON], будучи зареєстрованими у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 163\~Житлового кодексу\~УРСР,\~у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу\~УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, [PERSON], зареєстрований у [INFO], власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з березня 2013 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача [PERSON] в помешканні, власником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному домоволодінні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved