Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський територіальний центр соціального обслуговування, про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є соціальним працівником Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування та до 03 червня 2014 року була призначена соціальним працівником [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, але за життя він склав заповіт на належне йому майно на ім»я дочки [PERSON]. [PERSON] є власницею половини будинку і була сусідкою [PERSON]. Дізнавшись про те, що [PERSON] був складений заповіт на належне йому майно, [PERSON] почала вести себе нечемно, при кожній зустрічі вела себе агресивно і зухвало, на підвищених тонах виражалась брутальною лайкою, образливими словами в бік неї, [PERSON]. Неодноразово це відбувалось і в присутності сусідів і навіть у присутності керівників [PERSON]. 11 вересня 2014 року [PERSON] написала звернення на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування [PERSON]. У зверненні зазначено: «... злочинний факт поведінки та дій [PERSON], які призвели до смерті її підопічного-[PERSON]», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...». Крім того, майже при кожній зустрічі [PERSON] висловлюється образливими словами та пустими звинуваченнями. Дана інформація є наклепом і жодних доказів її правдивості не існує, оскільки згідно заповіту від 01 листопада 2013 року, складеного [PERSON], ніхто не змушував і не підбивав його на складання заповіту; згідно лікарського свідоцтва про смерть № 336 від 14 липня 2014 року смерть [PERSON] була не насильницька, а через хворобу серця; згідно акту від 19 вересня 2014 року та лікарської довідки тіло [PERSON] забрав його рідний брат і жодних заперечень щодо поховання не мав; згідно того ж акту жодних нарікань на роботу [PERSON] не було ані з боку [PERSON], ані з боку [PERSON], ані з боку інших осіб, та добросовісність, уважність та піклування за підопічним підтверджують всі сусіди [PERSON] і [PERSON]. Оскільки постійні образи та лайка призводять до подавленого стану, головного болю, підвищення тиску, крім того, ці події у присутності сусідів та її керівництва направлені на дискримінацію її на роботі і серед сусідів, а м. Боярка є невеликим містом, в якому розмови передаються швидко, через що вона і її родина страждають, а тому вона вважає, що розмір морального відшкодування становить 20 мінімальних заробітних плат, а саме станом на подачу позову складає 24 360 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд визнати недостовірною інформацію відносно неї, поширену [PERSON], а саме: «... злочинний факт поведінки та дій [PERSON], які призвели до смерті її підопічного-[PERSON]», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...», зобов»язати [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті шляхом направлення звернення на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування [PERSON] із зазначенням у ньому такого тексту: «інформація, викладена у зверненні від 11 вересня 2014 року вх. № 237 на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування [PERSON], а саме: «... злочинний факт поведінки та дій [PERSON], які призвели до смерті її підопічного-[PERSON]», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...» щодо [PERSON] не відповідає дійсності та є неправдивою, стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 24360 грн., витрати на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування, не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2014 року [PERSON] звернулась із зверненням до директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування [PERSON], у якому зазначила, що вона, [PERSON] з м. Боярка, не може замовчувати злочинний факт поведінки та дій соціального робітника Києво-Святшинського територіального центру [PERSON], які призвели до смерті її підопічного [PERSON]. Призначений йому соціальний працівник з»явилась у нього в листопаді 2011 року, присвоїла собі заслуги іншої людини, яка півроку щоденно його опікувала і доглядала за ним до її появи. Підбила його написати заповіт на майно (половина будинку та 10 соток землі) на її доньку. При цьому вона ще мала нахабство отримувати за роботу зарплатню і спати зі своїм підопічним. 05 червня 2014 року після якоїсь сварки вона забрала свої речі і покинула його, зайшла до її квартирантів і сказала: « Что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет». [PERSON] вважала, що її дії призвели до його передчасної смерті. Ця соціальна працівниця взяла на себе клопоти по похованню. На власний розсуд поховала його не біля батьків, а біля бомжів, на ліву сторону безіменні, на право у бур»яні, бідний одинокий [PERSON]. [PERSON] просила у зверненні розібратись з таким соціальним працівником, як [PERSON], аби вона не шукала собі нові жертви. Згідно складеного акту директором територіального центру [PERSON], завідувачем відділення СДВ [PERSON] від 19 вересня 2014 року було проведено обстеження за місцем проживання підопічного [PERSON], який помер [INFO]-[ADDRESS], для з»ясування обставин, викладених [PERSON] у звернені від 11 вересня 2014 року, і встановлено, що соціальний працівник [PERSON] постійно відвідувала [PERSON] і добросовісно виконувала свої функціональні обов»язки, взяла на себе всі клопоти по похованню [PERSON], за даними територіального центру звернень від [PERSON] ні в 2012 р., ні в 2013 р. не надходило з приводу обслуговування [PERSON]. Згідно вимог ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що поширені [PERSON] в зверненні до директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування [PERSON] 11 вересня 2014 року відомості, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій [PERSON], які призвели до смерті її підопічного-[PERSON]», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...», є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, принижують честь і гідність [PERSON] і підлягають спростуванню, і також з урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості, суд задовольняє позов частково та визначає розмір стягнення на користь позивачки [PERSON] з відповідачки [PERSON] 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Щодо заявлених вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки на її користь витрат на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн., то суд відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивач і представник позивача не надали суду доказів про понесення витрат в розмірі 4000 грн. на надання правової допомоги та що правова допомога надавалась позивачу адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, як того вимагає ст. 84 ЦПК України. Судові витрати по платі судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial