Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 26,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його батька відкрилась спадщина за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрації права власності на житловий будинок. У судове засідання позивач не з`явився, однак від його представника надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи без їх участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення. Треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 27.01.2011 р., актовий запис № 03. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 29,6 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 11 листопада 2003 року [PERSON] , на випадок своє смерті розпорядився належною йому частиною житлового будинку, що знаходиться в с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області, про що було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, який зареєстровано в реєстрі за № 124. Частина 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] , на день своєї смерті проживав [ADDRESS] . Разом з померлим проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , 1935 р.н (померла [INFO] ) У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №92/2017 року, після смерті гр. [PERSON] , за заявою позивача №183 від 22.02.2011 року про прийняття спадщини за заповітом, за заявою №184 від 22.02.2011 р. дружини померлого [PERSON] , про відмову від одержання обов`язкової частки та від прийняття спадщини за законом, за заявою №1762 від 06.12.2017 р. сина померлого гр. [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом та за заявою №1761 від 06.12.2017 р. внука померлого гр. [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, які належали спадкодавцю я звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом за вих. № 900/01-14 від 02.04.2019 року винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок, а також у заповіті не конкретизований житловий будинок, який успадковується. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від №1513 від 27 листопада 2018 року по обліку бюро будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Як вбачається із довідки №1508 від 27 листопада 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 16 листопада 1990 року та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим №186. Як вбачається із довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 05.06.2019 року №336, членами колгоспного двору, станом на 01.07.1990 р., розташованого по [ADDRESS] були: [PERSON] 1934 р.н. - голова двору (помер [INFO] )., [PERSON] , 1935 р.н. - дружина (померла [INFO] ,) [PERSON] , 1967 р.н. - дочка, [PERSON] , 1989 р. -онук. 23.11.2018 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у якому вказана характеристика будинку. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок, до 1939 року побудови; а - прибудова, до 1939 року побудови; сх - сходи; Б - хлів до 1939 року побудови; В - літня кухня до 1939 року побудови; Г - вбиральня 1989 року побудови, 1 - огорожа, 2 - хвіртка, 3 - ворота. Як вбачається із експлікації приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] загальна площа житлового будинку становить 29,6 кв. м., житлова площа 26,1 кв. м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавець як член колишнього колгоспного двору набув на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ним і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, вказане домоволодіння належало чотирьом вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частині на праві сумісної власності. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 26,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved