Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що зареєструвала з відповідачем шлюб 28.08.2010 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №275. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований, стягнень та утримань за виконавчими документами з нього не проводиться. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 28 серпня 2010 року судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 серпня 2010 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 275 (а.с. 4). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 09 березня 2011 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки виданої Житлово-будівельним кооперативом «ЖБК-98» № 98 від 30 грудня 2014 року [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. При визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, та зобов'язаний утримувати дитину разом з позивачкою. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи матеріальний стан сторін, та виходячи з рівності обов'язку батьків, щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та аліменти з [PERSON] на утримання дитини доцільно стягнути в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved