Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що протягом спільного сімейного життя між ними часто виникали непорозуміння по причині взаєморозуміння між сторонами, розходження у поглядах на сімейні відносини, життя та цінності, що призвело до того, що сторони проживають окремо з листопада 2018 року, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарства не ведуть. Крім того, позивач просить після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судовий збір оплачений по справі. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб з підстав наведених в позові. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу розгляди у його відсутності, позовні вимоги визнає та згідний розірвати шлюб. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 1997 року у Лозівській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 8. Від цього шлюбу в подружжя неповнолітніх дітен немає. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася. Сторони тривалий час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть та миритися не бажають. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як слідує із змісту ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, і стверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, тому відновлювати подружні стосунки між собою не бажають, що суперечить інтересам сторін і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу та відновлення позивачу дошлюбного прізвища. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею судових витрат по даній справі: в сумі 420 грн. 40 копійок оплаченого судового збору. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути з Державного бюджету України позивачу [PERSON] 50 відсотків судового збору в сумі 420 грн. 40 копійок, оплаченого при поданні позову.

Outcome: approved