Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2010 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 25 лютого 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Старший син [PERSON] досяг повноліття. На даний час, визначений судом розмір аліментів на утримання сина [PERSON] не є достатнім та є меншим встановленого Законом мінімального розміру аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, збільшився вік сина, його потреби та витрати. На даний час вона не працює та доходів не отримує. Син навчається в школі в 11 класі, займається на додаткових заняття, у звязку із складанням ЗНО, що потребує значних витрат. Посилаючись на наведене та те, що відповідач зобовязаний утримувати сина, є працездатним, просила збільшити аліменти та визначити їх у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. 04 березня 2019 року відповідач подав відзив на позов. Вказав, що аліменти в добровільному порядку на утримання сина [PERSON] сплачує. Надає додаткові кошти для придбання одягу, оплату спортивної секції, подорожей. Також, на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON]. Крім того, протягом 2018 року йому було проведено два оперативних втручання та він потребує часу для відновлення здоровя. Посилаючись на наведене та те, що він не працює, підприємницькою діяльністю не займається, просив визначити аліменти у розмір 1000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позові та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в частині збільшення аліментів на утримання сина [PERSON] до 1000 грн. шомісячно. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 січня 2008 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ИД №019574 від 21 січня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №22. Від даного шлюбу у сторін народились: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №031135 від 22 червня 2006 року, видним повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №2060 та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №031136 від 22 червня 2006 року, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №314. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з відповідача аліменти на сина [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 25 лютого 2010 року і досягнення ними повноліття. Син [PERSON] досяг повноліття. Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матірю [PERSON] по вул. Слівенська, 7/44 в м.Тернополі, що підтверджується довідкою від 06 листопада 2018 року за №111543, виданою ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім». Згідно довідки за №1206 від 05 листопада 2018 року, виданною Тернопільським МРЦЗ, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Тернопільскому МРЦЗ з 29 жовтня 2018 року. Як вбачаться з довідки за №13 від 30 січня 2019 року, виданою Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №17 імені [PERSON] з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] навчається в ТСШ №17 в 11 класі. 21 лютого 2010 року народився [PERSON], батьками якого заначено [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №115087 від 03 березня 2010 року, видани відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Відповідач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській міській лікарні з 10 по 19 грудня 2018 року та з 23.04.2018 року по 17.05.2018 року, з приводу консолідованого перелому внутрішньої кісточки зліва з наявністю метало фіксаторів, що підтверджується довідкою за №83 від 13.12.2018 року, виданою ТМКЛ №1 та випискою з медичної карти стаціонарного хворого за №6468. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до розяснень викладених у п.п.17,23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Предявляючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки змінився рівень життя у державі, син підріс та збільшились його потреби, витрати на його утримання, забезпечення нормального рівня розвитку. На даний час позивачка не працює та доходів не отримує. Син навчається в 11 класі, потребує значних витрат на підготовку до ЗНО, організацію випускного, а визначений розмір аліментів є менший встановленого законом мінімального розміру аліментів. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень. Відтак, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1013,50 грн. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час змінилось матеріальне становище дитини, останній підріс та збільшились його потреби, витрати. Також, змінився матеріальний стан матері, оскільки вона ніде не працює, будь-яких доходів не отримує. Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, стан здоровя задовільний, а тому не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обовязок по утриманню дитини. Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги наявність у відповідача інших утриманців, крім сина [PERSON], беручи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, та те, що стягнутий розмір аліментів є менший гарантованого розміру аліментів, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та визначити в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доводи відповідача про важке матеріальне становище та незадовільний стан здоровя, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач є працездатною особою, молодого віку і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання сина [PERSON], виконуючи свій обов'язок як батька, встановлений законом. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved