Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON] , [PERSON] , у якому просила визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: автомобіль MAN TGA 18.363 FLLC, білого кольору, номер шасі (кузова) - [NUMBER] , д.н. [NUMBER] ; автомобіль ГАЗ 330202, 2006 року випуску, загальний вантажний бортовий малотоннажний-В, білого кольору; ј частину приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; ј частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частину незавершеного будівництва садового (індивідуального) житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , готовністю 25 %. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка у шестимісячний строк після смерті [INFO] її сина [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак 15.09.2016 постановою приватного виконавця їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на майно. У зв`язку з тим, що такі документи перебувають у володіння відповідачки [PERSON] , яка на запити нотаріуса їх не надала, позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. 07.06.2016 ухвалою судді Салайчук С. М. позовну заяву залишено без руху. 16.11.2016 ухвалою судді Салайчук С. М. відкрито провадження у справі. 21.11.2016 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребувано доказів з КП «Харківське міське БТІ». 12.12.2016 від КП «Харківське міське БТІ» надійшли витребувані докази та інформація. 10.01.2017 надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, яку позивач за зустрічним позовом 03.02.2017 уточнила, та якою просила суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; на автомобіль моделі VW Transporter T5, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, дата реєстрації 31.05.2011, [NUMBER] , тип Фургон малотонажний - В, повна маса 2800, об`єм двигуна 1896, білого кольору; на автомобіль моделі ГАЗ 330202, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, дата реєстрації 26.06.2014 року, вантажний бортовий малотонажний-В, об`єм двигуна 2285, білого кольору; на автомобіль моделі ГАЗ 2705 14, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, дата реєстрації 06.03.2014, Фургон малотоннажний-В, об`єм двигуна 2285, білого кольору. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: Ѕ частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що дружина спадковадвя [PERSON] , малолітня донька спадкодавця [PERSON] та матері спадкодавця [PERSON] є спадкоємцями першої черги і мають рівні права на спадкове майно після смерті [PERSON] . Позивач та її донька є такими, що прийняли спадщину в силу спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Крім того, три автомобілі, що входять до спадкової маси належали подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачем за первісним позовом неправильно визначено частку, що їй належить у спадковому майні - без врахування зазначених обставин. 13.02.2017 та 29.03.2017 до суду надійшли заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Біловус Р. В. про уточнення позовних вимог. 12.06.2017 у зв`язку із закінченням повноважень судді, дана справа надійшла у провадження судді Чудновської І. І. (Теслікової І. І.) та ухвалою від 16.06.2017 прийнято у провадження. 13.11.2017 ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 820/4430/17 за позовом [PERSON] до Державного реєстратора відділу реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Каліберди А. А., відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області, третя особа: [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. 27.02.2019 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа надійшла у провадження судді Шелест І. М. 28.05.2019 ухвалою судді Шелест І. М. провадження у справі відновлено; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання; витребувано у нотаріуса інформацію щодо кола осіб, які звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 26.09.2019 від приватного нотаріуса надійшла інформація щодо кола осіб, які звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 15.03.2021 ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 27.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Біловус Р. В подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі у судове засіданні не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, тому їх неявка у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 14633, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] набув у власність наступне майно та майнові права: частку у справі спільної сумісної власності, разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2008 р. №. [NUMBER] ; ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] - на підставі договору дарування, посвідченого 03.08.1998 державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л. В., зареєстровано в реєстрі за № 2?2862; недобудований житловий будинок, готовністю 25 %, за адресою: [ADDRESS] - на підставі договору купівлі?продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Базилевич В. А. 13.05.2003, зареєстровано в реєстрі за № 3046; квартира [ADDRESS] - на підставі договору купівлі?продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Костенко С. А. 04.10.2001, зареєстровано в реєстрі за № 2824; транспортний засіб марки MAN, моделі TGA 18.363 FLLC, тип платформа?С, номер шасі [NUMBER] , білого кольору, 2004 року випуску, р. н. [NUMBER] - на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.11.2011; транспортний засіб марки Volkswagen, автомобіль моделі Transporter T5, номер шасі [NUMBER] , тип Фургон малотонажний - В, 2006 року випуску, білого кольору, р. н. [NUMBER] - на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31.05.2011; транспортний засіб марки ГАЗ, моделі 2705 14, тип Фургон малотоннажний-В, номер шасі [NUMBER] , 2006 року випуску, білого кольору, р. н. [NUMBER] - на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.03.2014; транспортний засіб марки ГАЗ, моделі 330202, тип вантажний бортовий малотонажний?В, номер шасі [NUMBER] , 2006 року випуску, білого кольору, р. н. [NUMBER] - на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 26.06.2014. Позивачем за первісним позовом [PERSON] заявлено позовні вимоги стосовно будинку [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , автомобілів MAN та ГАЗ 330202, а також незавершеного будівництва по вул. Саперній . Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлено позовні вимоги стосовно квартири [ADDRESS] , автомобілі моделі Transporter T5, ГАЗ 330202 та ГАЗ 2705 14. Тому суд розглядає первісний та зустрічний позов в межах заявлених позовних вимог та щодо визначеного сторонами майна відповідно. 04.06.2004 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції було зроблено актовий запис № 565, видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] народилась донька - [PERSON] , про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції було зроблено актовий запис № 4361, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до листа приватного нотаріуса ХМНО Саутенко Н. В. вих. № 492/02?14 від 20.09.2019 з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , звернулися: його мати [PERSON] , його дружина [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої доньки [PERSON] 15.09.2016 постановою приватного нотаріуса ХМНО Саутенко Н. В. № 385/02?31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю. Відповідно до Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1158 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). За положенням ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24?753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до матеріалів справи спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] є його мати [PERSON] , його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] . Їх частки у спадщині є рівними, тому кожен із спадкоємців має право на 1/3 частини спадкового майна, набутого [PERSON] за життя. Доказів відмови будь?кого із спадкоємців від частки у спадщині, в тому числі на користь іншого спадкоємця, матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи наявність інших спадкоємців першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, підстав для визнання за [PERSON] права власності на всю частку, що належала спадкодавцю у спірному майні, відповідно до заявлених позовних вимог, немає. Оскільки квартира [ADDRESS] належала спадкоємцю на праві спільної сумісної власності разом з трьома іншими співвласниками, і їх частки є рівними, до спадкової маси входить ј частки вказаної квартири. Відтак частка [PERSON] становить 1/3 від 1/4 = 1/12. ј частина будинку [ADDRESS] була набута спадкодавцем у власність (03.08.1998) до реєстрації шлюбу (04.06.2004) з відповідачкою, тому є його особистою приватною власністю, що входить до складу спадкової маси в цілому. Відтак частка [PERSON] становить 1/3 від 1/4 = 1/12. Автомобілі MAN та ГАЗ 330202 були набуті у власність спадкодавцем 24.11.2011 та 26.06.2014 відповідно, тобто у період шлюбу з [PERSON] . Таким чином, вказані автомобілі були набуті подружжям у спільну сумісну власність, частки подружжя є рівними, а тому до спадкової маси входить Ѕ часток зазначених автомобілів. Відтак частка [PERSON] становить 1/3 від 1/2 = 1/6. Стосовно заявлених позовних вимог щодо незавершеного будівництва садового (індивідуального) житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , готовністю 25 %, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідна правова позиція також висловлена в постанові Верховного суду від 09.06.2020 по справі № 347/2273/17. Враховуючи, що на момент смерті спадкодавця спірний будинок не був введений в експлуатацію та не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а спадкодавцю за життя на підставі належного правовстановлюючого документу (нотаріально посвідченого договору купівлі?продажу від 13.05.2003) належало право власності на об`єкт незавершеного будівництва - недобудований житловий будинок, готовністю 25 %, за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що предметом позову [PERSON] у цій справі є не визнання права власності на самочинне будівництва, як стверджує відповідач, а визнання права власності на набутий спадкоємцем за життя у власність об`єкт незавершеного будівництва в порядку спадкування за законом, що є способом захисту речових прав громадян. Недобудований житловий будинок, готовністю 25 %, за адресою: [ADDRESS] , був набутий спадкодавцем у власність (13.05.2003) до реєстрації шлюбу (04.06.2004) з відповідачкою, тому є його особистою приватною власністю, що входить до складу спадкової маси в цілому. Відтак частка [PERSON] становить 1/3. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу за первісним позовом свідоцтва про право на спадщину, суд вважає що позовні вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на частину спадкового майна ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог з урахуванням приписів чинного законодавства та висновків суду у цій справі. В частині зустрічних позовних вимог суд зазначає, право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії, про що неодноразово також висловлювався в своїх рішеннях ЄСПЛ. Так, за правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтями 34, 66 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів, у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, підтверджуючі родинні зв`язки з померлим та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Матеріали справи не містять відомостей про звернення [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Як зауважив Верховний Суд у своїх постановах від 20.05.2021 по справі № 339/369/18, від 16.01.2019 по справі № 559/2667/13-ц, від 09.04.2020 по справі № 2?887/11, від 22.05.2020 по справі № 2?1219/05, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи що захист порушеного права спадкоємця на спадщину судом за правилами позовного провадження має відбуватися за умови неможливості реалізувати своє право у класичний для відповідних правовідносин позасудовий (нотаріальний) спосіб - тобто відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, а доказів такої відмови позивачам за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] останні до суду не надали, як і не надали інших доказів неможливості оформлення прав на спадщину в позасудовому порядку суд вважає, що подання зустрічного позову є передчасним, тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial