Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 23 січня 2002 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала у повному обсязі, вказала, що планує влаштувати дитину до навчального спортивного закладу, що потребує додаткових витрат, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи утримання з моменту звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог діючого законодавства шляхом направлення судового сповіщення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити рішення, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту пред`явлення позову, оскільки дитина знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а навчання дитини потребує додаткових витрат. Стаття 182 Сімейного кодексу України містить перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед них: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, згідно вимог даної статті той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, завищенні та не підтверджені відповідними документами, а тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі висловленого ст.ст. 180, 182, 183, 184, 185, ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial