Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про повернення депозиту та відшкодування збитків, мотивуючи його тим, що 15.01.2015 року між нею та відповідачем було укладено три договори про банківські строкові вклади «Блискуча сімка» в доларах США № 300937/4497/07-15, № 300937/4498/07-15 та № 300937/4500/07-15. 15.01.2015 року позивачем було внесено, а відповідачем прийнято грошові кошти у розмірі 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185844 від 15.01.2015 року; 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185847 від 15.01.2015 року; 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185865 від 15.01.2015 року на відповідні депозитні рахунки. 03.03.2015 року позивач отримала проценти за даними договорами у розмірі відповідно 11,18; 11,00 та 11,00 доларів США, згідно заяв на видачу готівки за № 15, 16, 17 від 03.03.2015 року. 15.04.2015 року, відповідно до п.2.11, після закінчення строку дії договорів, позивач звернулася до відповідача з проханням сплатити суми вкладів разом з процентами, однак, кошти так і не були виплачено. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 4500 доларів США - розмір суми вкладів; 46,32 доларів США розмір процентів, згідно договорів; 1028,34 доларів США розмір пені; 51,57 доларів США розмір 3-х процентів річних. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. В подальшому в відкрите судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмові заяви, в яких просила провести розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити та винести рішення з врахуванням курсу долара США до гривні України на час винесення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходили, і тому суд вважає за можливе провести розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Так, по справі встановлено, що 15.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «[PERSON] та Кредит» було укладено три договори про банківські строкові вклади «Блискуча сімка» в доларах США, а саме за: № 300937/4497/07-15, № 300937/4498/07-15 та № 300937/4500/07-15, що підтверджено їхніми копіями. 15.01.2015 року позивачем було внесено, а відповідачем прийнято грошові кошти за даними договорами: у розмірі 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185844 від 15.01.2015 року; 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185847 від 15.01.2015 року; 1500,00 доларів США, згідно меморіального валютного ордеру № 15185865 від 15.01.2015 року на відповідні депозитні рахунки. Відповідно до п. 11 даних договорів, які є аналогічними один одному, клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США на депозитні рахунки у сумі 1500,00 доларів США кожний, на наступні строки: 1.1.1. з 15 січня 2015 року по 21 січня 2015 року; 1.1.2 з 22 січня 2015 року по 28 січня 2015 року; 1.1.3 з 29 січня 2015 року по 04 лютого 2015 року; 1.1.4 з 05 лютого 2015 року по 11 лютого 2015 року; 1.1.5 з 12 лютого 2015 року по 18 лютого 2015 року; 1.1.6 з 19 лютого 2015 року по 25 лютого 2015 року; 1.1.7 з 26 лютого 2015 року по 04 березня 2015 року; 1.1.8 з 05 березня 2015 року по 11 березня 2015 року; 1.1.9 з 12 березня 2015 року по 18 березня 2015 року; 1.1.10 з 19 березня 2015 року по 25 березня 2015 року; 1.1.11 з 26 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року; 1.1.12 з 02 квітня 2015 року по 08 квітня 2015 року; 1.1.13 з 09 квітня 2015 року по 15 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів, за час користування коштами вкладу протягом строків, визначених п.п. 1.1.1 1.1.13 цих договорів, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставками, вказаними в договорах. 03.03.2015 року позивач отримала проценти у розмірі - 11,18; 11,00 та 11,00 доларів США по кожному договору окремо, згідно заяв на видачу готівки. 15.04.2015 року, відповідно до п.2.11 договорів, які є аналогічними один одному, після закінчення строку дії договорів, позивач, як зазначено в позові та підтвердила в судовому засіданні сама позивач, вона звернулася до відповідача з проханням сплатити суми вкладів разом з процентами, однак, вказані кошти виплачені їй не були. Позивач, повторно, звернулася до відповідача з проханням сплатити суми вкладів разом з процентами, що підтверджується копією заяви від 16.07.2015 року. На вказану заяву відповідачем надано відповідь від 13.08.2015 року з розясненням, що банк намагається виконувати свої зобовязання. Разом з тим, кошти позивачу повернуто не було. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач заборгував їй наступні суми: 4500 доларів США - розмір суми вкладів; 46,32 доларів США розмір процентів, згідно договорів; 1028,34 доларів США розмір пені; 51,57 доларів США розмір 3-х процентів річних. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, як було встановлено судом і вказано вище в рішенні, по закінченню строку дії договорів банківського вкладу, банк коштів позивачу так до цього часу і не повернув. Суд вважає, що відповідачем порушено умови укладених між сторонами договорів, а тому вимоги позивача про повернення їй вкладів /депозитів/ разом з процентами, пенею та 3-ма відсотками річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Також за ст. 533 ЦК використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вказано вище в рішенні, депозитні рахунки позивачу відкрито банком саме в доларах США. Станом на 23.10.2015 року НБУ встановив наступний курс гривні до долара США: 22,280585 грн. за 1 долар США. Таким чином, 100262 гривні 63 копійки, еквівалентно 4500 доларам США - розмір суми вкладів; 1032 гривні 04 копійки, еквівалентно 46,32 доларам США розмір процентів, згідно договорів; 22912 гривень 02 копійки, еквівалентно 1028,34 доларам США розмір пені; 1149 гривень 01 копійка, еквівалентно 51,57 доларам США розмір 3-х процентів річних. Таким чином, позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, як споживача, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1 254 гривні 00 копійок.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved