Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що з 1989 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , 1990 року народження, та син [PERSON] , 1995 року народження, які вже досягли повноліття. В період шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS] . Факт придбання квартири підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 11 серпня 2004 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., право власності на вказану квартиру зареєстровано в ВООБТІ 13.08.2004 в реєстрову книгу №608/1562. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому шлюб між ними було розірвано 10 серпня 2007 року. Після розлучення в квартирі залишилася проживати позивач разом з дітьми. Відповідач проживає у м. Вінниця. В даний час між сторонами виник спір щодо володіння та користування квартирою, який вирішити в добровільному порядку вони не можуть, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідачбув належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив до суду не подав, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів наданих позивачем. Суд, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 1989 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , 1990 року народження, та син [PERSON] , 1995 року народження, які вже досягли повноліття. Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , тобто набув за час їхнього шлюбу з позивачем. Право власності на яку зареєстровано в ВООБТІ 13.08.2004 в реєстрову книгу №608/1562 (а.с.8-11). В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто спірну квартиру. В силу ст. 60 СК України дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. А отже кожному з них належить по 1/2 частці квартири. Підстав для відступлення від рівності часток сторін у спільній сумісній власності не встановлено. Відповідно до ст.ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст.520 ЦК України та

Outcome: approved