Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С.П. 17.07.2019 року та зареєстрованим в реєстрі за №852 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в якому зареєстрований відповідач [PERSON] . Зазначає, що відповідач понад 20 років в будинку не проживає, будь-яких особистих речей відповідача у будинку немає, комунальні послуги останнім не сплачуються. Позивачу відомо, що відповідач з сім`єю проживає в м.Луцьку, а також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за відповідачем зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація [PERSON] у будинку порушує її права, як власника будинку, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а також призводить до необхідності нести додаткові витрати та позбавлена можливості оформити субсидію. Враховуючи наведене, просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання від представника позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки, які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації, а також судовим оголошенням, яке було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С.П. 17.07.2019 року та зареєстрованим в реєстрі за №852, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5-7). Оскільки, позивач є власником вказаного будинку, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи, а саме з довідки про склад сім`ї, виданої Сокільською сільською радою Рожищенського району від 10.10.2019 року та листа Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 21.10.2019 року відповідно до якого було опитано сусідів встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначеному будинку, однак не проживає за вказаною адресою протягом останніх двадцяти років (а.с.10-11). Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім`ї позивача. Доказів іншого суду надано не було. Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки реєстрація [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також змушує останню нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня його реєстрації, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеної норми закону слідує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 768,40 грн. понесені останньою при сплаті судового збору. На підставі ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved