Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 січня 2004 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. З того часу вони проживали спільно, однією родиною. Від шлюбу у них є дитина: [PERSON], яка народилась [INFO] року. Починаючи з січня 2015 року шлюбні відносини та спільний побут між ними фактично було припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як [PERSON] не проживає з нею та їхньою донькою - [PERSON] однією родиною. Таким чином, вона та відповідач припинили шлюбні стосунки, їхні відносини втратили свою первинну значимість та не відповідають моральним засадам та меті шлюбу. Протягом певного періоду позивач намагалась відновити нормальні стосунки, зберегти сім'ю, але це не призвело до жодних результатів. Примирення між сторонами є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, тому вони мають намір проживати окремо надалі. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї 30 січня 2004 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 98. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з січня 2015 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільний побут. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного побут не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved