Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Ківерцівської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 та Державного акту про право приватної власності на землю від 14.02.1997 року серії ІІІ-ВЛ №020022. Свій позов обґрунтовує тим, що має право на земельну ділянку у м. Ківерці по вул.Шевельова, 7, яка була надана для будівництва житлового будинку згідно рішення Ківерцівської міської ради від 10.07.1969 року №134. Після смерті чоловіка [PERSON] вона успадкувала частину житлового будинку за адресою: м. Ківерці, вул. Шевельова, 7 та повторно отримала право на користування земельною ділянкою. Відповідно до земельно-шнурової книги міської ради у її користуванні є 0,06 га. Однак, у 2016 році їй стало відомо, що рішенням Ківерцівської міської ради від 20.02.2015 року № 49/6 затверджено нову технічну документацію на земельну ділянку [PERSON], відповідно до якого розширено межі та збільшено площу земельної ділянки відповідача, фактична площа якої становить 0,725 га, в її державному акті зазначена площа 0,0754 га. Саме невідповідність фактичної площі до площі, зазначеної у державному акті було предметом спору між [PERSON] і Ківерцівською міською радою, яка відмовила у розширенні меж земельної ділянки [PERSON] Однак, відповідно до рішення Ківерцівської міської ради від 20.02.2015 року [PERSON] узаконила площу 0,0754 га, яка була приватизована рішенням міської ради від 22.08.1997 року. Вказує, що розширення меж і збільшення площі земельної ділянки [PERSON] на 0,0029 га відбулося за рахунок її земельної ділянки, яка зменшена на таку саму площу. При цьому рішенням від 20.02.2015 року порушено межу, яку вона погоджувала, про що зазначено у державному акті [PERSON] і акті погодження меж від 09.02.1997 року. Вона звернулась в суд із позовом про скасування рішення від 20.02.2015 року, однак в задоволені позову їй було відмовлено. Дане судове рішення набрало законної сили. Рішення судів оскаржені нею в касаційному порядку. Таким чином, [PERSON] вказує, що вирішила оскаржити рішення міської ради від 22.08.1997 року №8/3, оскільки в ньому помилково встановлена площа земельної ділянки відповідача [PERSON] 0,0754 га. Саме це рішення Ківерцівської міської ради стало причиною порушення її права на землю та на його підставі було прийнято рішення міської ради від 20.02.2015 року. Крім того, вважає незаконним Державний акт №020022 від 14.02.1997 року, який виданий на підставі рішення міської ради від 22.08.1997 року на земельну ділянку площею 0,0754 га за адресою: м. Ківерці, вул.. Достоєвського, 4, площа якої до моменту приватизації становила 0,06 га. Таким чином, під час приватизації вказаної земельної ділянки, [PERSON] було незаконно розширено межі і збільшено площу земельної ділянки, в обрахунку площі якої 0,0754 га є помилка через неврахування кутів повороту меж та вирахування площі в неправильний спосіб. Ця обставина була предметом судового розгляду і суд встановив, що була помилка при визначенні площі для приватизації. Однак, суд апеляційної інстанції скасував рішення із підстав не належного позивача. Таким чином, рішення №8/3 від 22.08.1997 року є помилковим, оскільки на час приватизації площа земельної ділянки [PERSON] становила не 0,0754 га, а 0,0725 га. Крім цього, при виготовленні технічної документації при приватизації ділянки [PERSON] були розширені межі земельної ділянки всупереч плану їх земельної ділянки від 1968 року, коли були встановлені такі межі. Також до технічної документації відповідачем було надано фальшиву довідку про право на 0,0754 га та не долучено дані із земельно-шнурової книги, де за ділянкою [PERSON] значиться 0,06 га. Таким чином, Державний акт №020022 від 14.02.1997 року на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0754 га є незаконним, оскільки виданий на підставі незаконного рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 та до винесення вказаного рішення. В межах, які були встановлені в технічній документації згідно акту від 09.02.1997 року і які зазначені у державному акті в плані зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] площа становить 0,0725 га, а в акті зазначена площа 0,0754 га не відповідає фактичній площі, яка була на час приватизації. Крім того позивач зазначила, що її право на землю порушено рішенням Ківерцівської міської ради від 20.02.2015 року №49/6, оскільки на користь [PERSON] забрали її 0,0029 га земельної ділянки. Рішення Ківерцівської міської ради від 20.02.2015 року №49/6 прийняте на забезпечення виконання рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3, де зазначена площа 0,0754 га. Таким чином, рішення від 22.08.1997 року №8/3 і державний акт від 14.02.1997 року порушили її право на землю, коли міська рада розширила межі земельної ділянки [PERSON] Крім того, позивач при обґрунтуванні строків звернення до суду з позовом вказала, що реально її право на землю було порушене рішенням Ківерцівської районної ради від 20.02.2015 року, про яке вона дізналася у 2016 році, із затвердженою новою технічною документацією вона ознайомилася у квітні 2016 року, тому має право просити суд поновити строк для оскарження рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 та державний акт [PERSON] від 14.02.1997 року. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати недійсним рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування» в частині безкоштовної передачі для [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0754 га за адресою: Волинська область, м. Ківерці, вул. Достоєвського, 4; визнати недійсним державний акт №020022 від 14.02.1997 року про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0754 га у встановлених межах за адресою: Волинська область, м. Ківерці, вул. Достоєвського, 4. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечили за безпідставністю. В задоволенні позову просили відмовити. Ківерцівська міська рада надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні спори між сторонами та судові справи з приводу суміжного землекористування у м. Ківерці, вул. Достоєвського, 4 та вул.Шевельова,7 тривають з 2009 року. На думку суду судами різних інстанцій встановлені всі обставини, на які посилається позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні та всім цим обставинам судами дана відповідна оцінка. Зокрема рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2010 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Ківерцівської міської ради [PERSON], [PERSON] про спонукання до передачі в оренду земельної ділянки та скасування рішення ради, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13.05.2010 року, позов задоволено: визнано нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 06.05.2009 року та зобовязано Ківерцівську міську раду передати в оренду земельну ділянку громадянам [PERSON] , [PERSON], [PERSON] площею 0,0553 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м.Ківерці по вул..Шевельова,7(а.с.129-132, спр.№2-7/10). Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.07.2010 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Ківерцівської міської ради про визнання нечинним рішення та скасування державного акту задоволено: визнано нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 «Про передачу земельних ділянок у власність та постійного користування» в частині передачі земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,0754 га та скасований належний їй Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 14.02.1997(а.с.29,30). В основу зазначених судових рішень був покладений висновок земельно-технічної експертизи №0420 від 28.01.2010 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого при співставленні результатів промірів по фактичній межі земельної ділянки з промірами Державного акта на право приватної власності на землю фактичний розмір земельної ділянки відповідачів [PERSON]. [PERSON] менший на 0,0035 га від зазначеної в державному акті площі(а.с.34-39). Саме на цей висновок експертизи та на цю обставину посилаються на даний час позивач та її представник. Разом з тим, в матеріалах справи наявна ухвала апеляційного суду Волинської області від 24.11.2011 року, якою рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2010 року скасовано за нововиявленими обставинами та зазначено, що цей висновок спростований іншим висновком судової будівельно-технічної експертизи №0771 від 28.02.2011 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідно до якого проміри спірної земельної ділянки не відповідають промірам, вказаним в експертизі №0420(а.с.112-113). В зазначеній ухвалі апеляційного суду Волинської області зазначено також, що своїм рішенням від 31.03.2011 року апеляційний суд Волинської області дав оцінку експертному висновку №0771, вказавши проміри земельної ділянки обох сторін по справі з їх участю і вказав, що незавершений будівництвом сарай [PERSON] знаходиться на земельній ділянці [PERSON] Тобто в основу судового рішення від 05.03.2010 року покладено помилковий доказ, про помилковість якого стало відомо після постановлення апеляційним судом Волинської області судового рішення від 31.03.2011 року(а.с.153-156). Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24.11.2010 року скасовано також рішення Ківерцівського районного суду від 19.07.2010 року, яким позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Ківерцівської міської ради про визнання нечинним рішення та скасування державного акту задоволено та визнано нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 «Про передачу земельних ділянок у власність та постійного користування» в частині передачі земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,0754 га та скасований належний їй Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 14.02.1997 року(а.с.22,23). Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2011 року касаційна скарга [PERSON] відхилена, рішення апеляційного суду Волинської області від 24.11.2010 року залишено без змін(а.с.25). Судами встановлено, що на підставі рішення Ківерцівської міської ради №8/3 від 22.08.1997 року відповідачу [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 754 кв.м(0,0754 га) в м.Ківерці по вул.Достоєвського,4 Волинської області та видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ВЛ №020022. Межі земельної ділянки в натурі погоджувалися з суміжними землекористувачами, в тому числі і з позивачем [PERSON] Відповідно до договору дарування від 01.11.2001 року [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину належної їй земельної ділянки за вказаною адресою. На підставі рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 10.07.1969 року №134 про виділення земельної ділянки було передано у безстрокове користування для будівництва жилого будинку земельну ділянку площею 500 кв.м(0,0500 га) чоловікові позивача [PERSON] по вул..Шевельова,7 в м.Ківерці Волинської області. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних долях ? належну спадкодавцеві частину жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться на вказаній земельній ділянці, межі якої, були погоджені з суміжними землекористувачами. Право користування земельною ділянкою по вул..Шевельова,7 в м.Ківерці не оформлено, межі ділянки в натурі не встановлювалися. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.05.2012 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.07.2012 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Ківерцівської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Управління Держкомзему у Ківерцівському районі про порушення прав щодо землекористування(а.с.106-111). Рішенням апеляційного суду Волинської області від 21.10.2014 року Ківерцівську міську раду зобовязано погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відведення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0754 га [PERSON], [PERSON] в місті Ківерці по вул.Достоєвського,4 Волинської області(а.с.118-121). Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2015 року касаційна скарга [PERSON], [PERSON], [PERSON] відхилена, рішення апеляційного суду Волинської області від 21.10.2014 року залишено без змін(а.с.122-125). 20 лютого 2015 року Ківерцівська міська рада Волинської області винесла рішення №49/6 «Про розгляд заяви [PERSON] та [PERSON], яким було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відведення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0754 га [PERSON], [PERSON] в місті Ківерці по вул.Достоєвського,4 Волинської області. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.05.2016 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22.06.2016 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Ківерцівської міської ради Волинської області, [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним рішення Ківерцівської міської ради від 20.02.2015 року №49/6(а.с.114-117). Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення(відновлення) в натурі меж земельної ділянки в місті Ківерці по вул.Достоєвського,4 виготовлена у відповідності до правовстановлюючих документів на земельну ділянку та інструкції про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості), а також Закону «Про землеустрій» та з урахуванням висновків, викладених у судових рішеннях апеляційного суду Волинської області від 24.11.2010 року та Вищого спеціалізованого суду України від 09.07.2011 року. За результатами обмірів складено кадастровий план земельної ділянки, площа вирахувана графічним та аналітичним способами і становить 0,0754 га, що відповідає даним, зафіксованим у державному акті від 14.02.1997 року. Цими рішеннями встановлено також, що жодні права чи інтереси суміжних землекористувачів внаслідок виготовлення [PERSON] та [PERSON] земельної документації та уточнення цифрових значень меж земельної ділянки не порушуються. Згідно ч.4 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Згідно ст.14 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання позивача та її представника на невідповідність дати рішення Ківерцівської міської ради 22.08.1997 року та дати оспорюваного Державного акта на право приватної власності на землю 14.02.1997 року, наявність чи відсутність зазначеного рішення Ківерцівської міської ради у відповідному архівному відділі при встановлених судами абставинах ніяким чином не порушує права позивача на отримання нею у власність земельної ділянки, якою вона користується, тому підставою для визнання недійсним рішення Ківерцівської міської ради від 22.08.1997 року №8/3 та Державного акту про право приватної власності на землю від 14.02.1997 року серії ІІІ-ВЛ №020022, в справі за її позовом, бути не може. Таким чином, на основі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Ківерцівської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним рішення та державного акту про право приватної власності на землю слід відмовити. Суд приходить до висновку також, що з позивача [PERSON] в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору, який не був нею сплачений при збільшенні позовних вимог 29.08.2016 року щодо визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю [PERSON]Л.(а.с.81,82). На підставі ст.ст.116, 120, 122-126 ЗК України,

Outcome: approved