Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на своє утримання по досягненню дитиною віку трьох років. Просить стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 677 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина та своє утримання по досягненню сином віку трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2013 року уклала шлюб з відповідачем. В період шлюбу, 07.03.2015 року у неї з відповідачем народився спільний син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син проживає з нею на повному її утриманні. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Враховуючи, що відповідач постійного місця роботи не має, просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти в фіксованій грошовій сумі. Позивач надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, причину неявки суду не повідомив про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, думки представника позивача, яка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 532260, виданого 26 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матірю, позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм ст. ст. 180, 181 СК України обовязок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Представник позивача та позивачка наполягає на визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та розяснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Разом з тим, з урахуванням положень ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, суд позбавлений можливості одночасно стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі та при цьому визначити мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При визначенні величини аліментних платежів, суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмір, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 677 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина та 1000 гривень на утримання дружини по досягненню сином [PERSON] віку трьох років, щомісячно. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дитини і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини та дружини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Разом з тим, суд не знаходить підстав у задоволенні позовних вимог про визначення мінімального розмірі аліментів, який не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки\~\~аліменти стягнуті\~\~судом у твердій сумі\~\~на підставі\~ст. 184 СК України,\~\~на яку відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~положення щодо мінімального розміру аліментів\~\~не поширюється. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: partial