Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона з 29 жовтня 2010 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, тому вони проживають окремо один від одного. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2010 року, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 29 жовтня 2010 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 230. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільне господарство з 2013 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягають задоволенню. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], 04 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 20 квітня 2011 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 298. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, тому суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON]. У звязку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved