Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1733. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 21 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року з відповідача [PERSON] вирішено стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 15 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, що є значно менший, ніж прожитковий мінімум в 2021 році для дитини відповідного віку. Згідно договору № 03904 про підготовку фахівця від 01 вересня 2020 року донька сторін [PERSON] навчається у приватному фаховому навчальному закладі «Медичний коледж» і отримує освітню послугу на рівні державних стандартів освіти. Загальна вартість освітньої послуги за один рік навчання складає 22 850,00 грн, які повністю оплачено позивачкою. З метою розвитку здібностей дитини, отримання повної середньої освіти та продовження навчання необхідно здійснювати оплату в 2021-2023 роках, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, оскільки стан здоров`я дитини нестабільний та вимагає додаткових витрат. Також на утриманні позивачки перебувають батьки пенсіонери [PERSON] і [PERSON] , які проживають з позивачкою. З огляду на викладене [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 додаткових витрат на навчання та розвиток здібностей неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 11 425,00 грн, судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача по справі. 09 березня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, щодо заочного рішення суду не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. У шлюбі в колишнього подружжя народилася донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року № 607/338/16-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 15 квітня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 3546, виданої Великоберезовицькою селищною радою 02 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] , м. Тернопіль, Тернопільська область,зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Як слідує з договору № 03904 від 01 вересня 2020 року, укладеного між приватним фаховим навчальним закладом «Медичний коледж» та [PERSON] виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студентки [PERSON] за програмою фахового молодшого бакалавра 221 Стоматологія «Стоматологія ортопедична», на основі базової загальної середньої освіти, термін навчання 3 роки, яка зараховується до коледжу на контрактній основі в межах ліцензійного обсягу, згідно наказу ПФНЗ «Медичний коледж», який видається до 17 серпня 2020 року. Згідно п. 4.2. договору загальна вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 22 850 грн, 11 425 грн за один семестр. Замовник вносить плату посеместрово. Внесення коштів за кожен семестр під час навчання проводиться: за осінній семестр - до 25-го жовтня, за весняний - до 25-го лютого кожного навчального року відповідно, при вступі до навчального закладу за перший (осінній) семестр. Відповідно до квитанції № 0.0.1803798874.1 від 17 серпня 2020 року [PERSON] оплатила за навчання на рахунок ПВНЗ Медичний коледж 11 425,00 грн та відповідно до квитанції № 0.0.1933994105.1 від 08 грудня 2020 року [PERSON] оплатила за навчання на рахунок ПВНЗ Медичний коледж 11 425,00. Як слідує з довідки, виданої приватним фаховим навчальним закладом «Медичний коледж» 02 березня 2021 року [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу на основі базової загальної середньої освіти Приватного фахового навчального закладу «Медичний коледж» І - II рівня акредитації платної форми навчання за спеціальністю стоматологія ортопедична форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року. Стипендія не нараховувалась. Відповідно до витягу із медичної карти № 14783 стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , діагноз: синдром Рейно, вегетативної дисфункції за змішаним (кардіальним, гіпотанічним) типом; дифузний зоб І ст. еутироз клінічно кіфотична постава. Як слідує з пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] є пенсіонером за віком, дата видачі посвідчення: 08 грудня 2017 року. Згідно з довідкою про доходи № [NUMBER] [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської обл. і отримує пенсію за вислугу років. За період вересень 2020 року - лютий 2021 року отримала пенсію у розмірі 12 600 грн. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до норм Сімейного кодексу України (ст. 185), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрат на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача фактично понесені нею додаткові витрати по оплаті освітніх послуг. [PERSON] надано документи про здійснені нею додаткових витрат на утримання доньки, а саме: квитанцію № 0.0.1803798874.1 від 17 серпня 2020 року, згідно якої [PERSON] оплатила за навчання на рахунок ПВНЗ Медичний коледж 11 425,00 грн та квитанцію № 0.0.1933994105.1 від 08 грудня 2020 року про оплату за навчання на рахунок ПВНЗ Медичний коледж 11 425,00 грн. Отже, загальна сума понесених додаткових витрат становить 22 850 гривень. Таким чином, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню 50 % понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, що становить 11 425,00 грн. Разом з тим, [PERSON] не направив на адресу суду відзив на позовну заяву та не надав докази щодо неможливості оплати додаткових витрат на дитину. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved