Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» і просила стягнути на її користь 85 950,76грн. середній заробіток за час затримки розрахунку виплати заробітної плати за період з 24.04.2015р. по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати ( 1 048,18грн.), 13 261,82грн. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату; 2 250,00грн. у відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при звільненні не розрахувався з позивачем, що порушує права позивача та спричиняє душевні страждання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала заяву якою збільшила позовні вимоги з урахуванням часу, що минув з моменту пред'явлення позову до суду та просила проводити розгляду справи у її відсутність. У поданій заяві позивач збільшила свої вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати заробітної плати за період з 24.04.2015р. по день фактичного розрахунку і просила стягнути 121 588,88грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати ( 1 048,18грн.),решту вимог залишила незмінними. Відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» направив до суду заяву, якою вимоги позивача з урахуванням їх збільшення визнав та просив проводити розгляд справи у відсутність представника. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 цього ж Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно ст. 237-1 цього ж Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». 24 квітня 2015 року позивач звільнена за власним бажанням. Після звільнення позивача, відповідач у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України не здійснив належних виплат, що стало підставою для видачі судового наказу Печерським районним судом м. Києва від 08.05.2015р. про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 41 119,21грн. До цього часу розрахунок відповідачем з позивачем не проведений. Розрахунок складений позивачем середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату складений вірно, заперечень з цього приводу з боку відповідача не надійшло. Порушення норм трудового законодавства в частині здійснення належних позивачу грошових коштів безумовно спричинили позивачу душевних страждань, оцінюючи які суд вважає розмір компенсації у 2 500грн. буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Таким чином позовні вимоги є повністю обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час їх судового розгляду та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача з урахуванням розглянутих вимог майнового та немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved