Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що 20.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та нею був укладений кредитний договір № ОД 22/12/2007/840\~К/119, за яким банк надав їй грошовий кредит у сумі 16798,82 долари США. З метою забезпечення даного кредитного зобов`язання, 20.12.2007 року між позивачем [PERSON] та банком також було укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира [ADDRESS] . На підставі вище вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіною О.В. було накладено заборону на відчуження нерухомого майна, яке є предметом згаданого вище договору іпотеки, яка була зареєстрована в реєстрі за № 1934, про що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відповідний запис за реєстраційним номером 6270942 від 20.12.2007 року. Крім того, з метою забезпечення даного кредитного зобов`язання, 20.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був також укладений договір поруки. У жовтні 2020 року на адресу позивача [PERSON] надійшла вимога/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 08.10.2020 року за № В301, зі змісту якої вбачалося, що право вимоги за вище вказаним кредитним і іпотечним договорами відступлене від ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та попереджено, що у разі її невиконання стягнення буде звернуте на іпотечне майно. Однак, позивач [PERSON] зазначає, що в період з 18.01.2008 року по 12.01.2009 року нею на погашення основної заборгованості за кредитним договором було сплачено 1056,97 доларів США, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту зменшилась до 15741,85 доларів США (16798,82 - 1056,97). В свою чергу рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 24.12.2010 року у справі № 2-320/10 було задоволено позов прокурора Кодимського району Одеської області в інтересах ВАТ КБ «Надра» та з неї і [PERSON] , який був поручителем за зобов`язанням, солідарно стягнуто на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом в сумі 132601,86 грн. 29.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Кодимського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37251702 з виконання виконавчого листа виданого 23.01.2013 року за вказаним вище рішенням суду. При цьому, 21.10.2020 року державним виконавцем ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення згаданого виконавчого провадження у зв`язку з фактичним та у повному обсязі виконанням виконавчого документа. На підставі чого позивач [PERSON] вважає, що кредитодавець має право нараховувати передбаченні договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Тому звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, зокрема в цьому випадку настає строк виконання договору в повному обсязі, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. В свою чергу рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Рішення суду від 24.12.2010 року у справі № 2-320/10 виконано в повному обсязі. Внаслідок відсутності у неї заборгованості за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, іпотекодержатель повинен був вчинити дії щодо зняття іпотеки шляхом подання відповідної заяви про погашення позики, але таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і її права, як власника цього майна. Таким чином позивач [PERSON] вважає, що внаслідок припинення кредитного зобов`язання, відбулося припинення і договору іпотеки, як похідного зобов`язання від основного, що у свою чергу має наслідком зняття заборон відчуження її нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У зв`язку з чим повивач [PERSON] для захисту своїх прав змушена пред`явити до відповідачів відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати припиненим її зобов`язання за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 укладеним 20.12.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (змінена назва ПАТ «КБ «НАДРА») та нею; визнати припиненим договір іпотеки укладений 20.12.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (змінена назва ПАТ «КБ «НАДРА») та нею, який був посвідчений приватним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіною Оксаною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1933; скасувати заборону відчуження її нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіною Оксаною Василівною за договором іпотеки від 20.12.2007 року, зареєстровану в реєстрі за № 1934 (реєстраційний номер 6270942); а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53411581 від 31.07.2020 року, винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. номер запису про іпотеку № 37579612 (спеціальний розділ). 19.11.2020 року, тобто до пред`явлення позивачем [PERSON] вище згаданого позову, ухвалою суду (а.с.27-28) за заявою останньої були вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності та перебуває в іпотеці. 24.11.2020 року ухвалою суду (а.с.29-30) було відкрито провадження у даній справі із визначенням проведення її розгляду в порядку загального позовного провадження. 16.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив від 03.02.2021 року (а.с.104-109) представника за довіреністю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «НАДРА» з ринку адвоката Музичук Л.В., в якому остання просить відмовити в задоволенні позову позивача повністю. У своєму відзиві представник посилається на те, що у [PERSON] перед банком була наявна заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим даний актив банку був виставлений на продаж у складі лоту GL48N718070 через аукціон, який відбувся 22.05.2020 року і переможцем якого було визначено ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». При цьому, відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року на дату його формування у [PERSON] перед банком за період прострочення тривалістю 1831 день був наявний загальний залишок заборгованості (без штрафів та пені) в сумі 900268,2 грн., який складався з залишку по тілу кредиту в сумі 441739,92 грн. та залишку по відсотках в сумі 458528,28 грн. Також відзначає, що [PERSON] помилково вважає, що звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості банк змінив строк виконання основного зобов`язання, оскільки банком стягувалась заборгованість, а не дострокове повернення кредитних коштів. Крім того, відзначає, що оскільки у 2010 році банк пред`явив вимогу до боржника про погашення поточної заборгованості, а не дострокового повернення суми кредиту, а тому посилання [PERSON] на те, що кредитний і іпотечний договори були припиненні є безпідставними і не підтверджується жодним належним доказом. 31.03.2021 року ухвалами суду відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Національного Банку України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.150-151), а також закрито підготовче провадження у даній справі з призначенням справи до судового розгляду по суті (а.с.152-153). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Жура Н.В., яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «НАДРА» з ринку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання ПАТ «КБ «НАДРА» був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 0405349131382 про вручення 11.05.2021 року поштового відправлення № 6600001199667 із судовою повісткою (а.с.177). Представник відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було своєчасно повідомлене належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 4930103598410 про вручення 14.05.2021 року поштового відправлення № 6600001199659 із судовою повісткою (а.с.176). При цьому, 16.03.2021 року представником ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - адвокатом Нікітіною Г.Е. на адресу суду було подано заяву про проведення наступних судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.102). У зв`язку з чим та у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України судом 20.05.2021 року було постановлено ухвалу про проведення судового засідання призначеного на 27.05.2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням адвокатом Нікітіною Г.Е. власних технічних засобів (а.с.184-186). Однак, 25.05.2021 року на адресу суду надійшла заява адвоката Нікітіної Г.Е. від 24.05.2021 року, в якій остання повідомила суду, що 24.05.2021 року було розірвано договір про надання правової допомоги між нею та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Водночас із цим від іншого представника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - адвоката Подорожнього А.С. на адресу суду не надходило заяви про проведення судового засідання призначеного на 27.05.2021 року в режимі відеоконференції у порядку ч.2 ст. 212 ЦПК України, а в свою чергу раніше подані ним відповідні клопотання від 04.02.2021 року (а.с.61) і заява від 30.03.2021 року (а.с.135) стосувалися лише конкретних засідань призначених на 18.02.2021 року і 31.03.2021 року. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, 31.03.2021 року подав до суду письмову заяву від 26.03.2021 року (а.с.159) про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~ приватний\~нотаріус Кодимського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Бабушкіна\~О.В. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, також раніше подала до суду письмову заяву від 18.02.2021 року за № 16/01-16 (а.с.76) про розгляд справи за її відсутності. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~ приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Русанюк\~З.З. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 0110313055000 про вручення 12.05.2021 року поштового відправлення № 6600001199675 із судовою повісткою. Заслухавши присутнього у судовому засіданні учасника справи і його представника, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 20.12.2007 року між банком ВАТ КБ «Надра» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № ОД 22/12/2007/840\~К/119, за яким банк надав останній грошовий кредит у сумі 16798,82 долари США строком до 19.12.2017 року, про що свідчить копія відповідного договору (а.с.12-14). При цьому, пункт 4.2.4. даного договору передбачав право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін визначений умовами цього договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених у п. 4.3.6. цього договору. Для забезпечення вказаного кредитного зобов`язання, 20.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» також було укладено договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіною О.В. та предметом якого стала належна [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією даного договору (а.с.15-16). Крім того, з метою забезпечення вказаного кредитного зобов`язання, 20.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був також укладений договір поруки, згідно умов якого позичальник [PERSON] і поручитель [PERSON] відповідають перед кредитором ВАТ КБ «Надра» як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене право і абсолютне право останнього вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] разом, так і від кожного окремо, про що свідчить копія відповідного договору (а.с.17). Прокурор Кодимського району Одеської області в інтересах ВАТ КБ «Надра» подав до Кодимського районного суду Одеської області позовну заяву від 17.03.2010 року за № 3/419-10вих, в якій було зазначено про те, що в обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 23.11.2009 року в неї перед ВАТ КБ «Надра» виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119, яка складається з основного боргу за кредитом в сумі 125777,38 грн., за відсотками в сумі 5819,6 грн., за порушення строку ануітетного платежу в сумі 1023,2 грн. Таким чином загальна сума заборгованості станом на 23.11.2009 року складала 132601,86 грн. У зв`язку з чим прокурор подав вказану позовну заяву, в якій заявив позовну вимогу про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ заборгованості за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 у розмірі 132601,86 грн. В свою чергу дана позовна вимога була обґрунтована прокурором у змісті вказаної позовної заяви посиланнями на пункт 4.2.4. кредитного договору (який передбачав право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту та нарахованих платежів), а також на положення ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України. При цьому, ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачає право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, в разі прострочення повернення чергової частини позики. Зазначене підтверджується змістом копії відповідної позовної заяви прокурора (а.с.19-20). Рішенням Кодимський районний суд Одеської області від 24.12.2010 року у справі № 2-320/10, за результатом розгляду вище вказаного позову прокурора, було задоволено позов прокурора Кодимського району Одеської області в інтересах ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим з останніх солідарно стягнуто на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ заборгованість, яка виникла станом на 23.11.2009 року за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20 грудня 2007 року, в сумі 132601,86 грн. При цьому, в мотивувальній частині даного рішення судом при обґрунтуванні останнього було зроблено посилання на пункт договору, який передбачав право банка на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки у випадку невиконання позичальником умов договору. Водночас суд звертає увагу на ту обставину, що в рішенні суду від 24.12.2010 року зазначено п.3.2.2 Договору, який в умовах останнього відсутній, але наведене положення відповідає пункту 4.2.4. кредитного договору. Зазначене підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с.21-22). Рішення ухвалене Кодимським районним судом Одеської області 24.12.2010 року у справі № 2-320/10 набрало законної сили 03.01.2011 року, про що свідчить зміст копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 37251702 за виконавчим листом виданим за даним рішенням (а.с.23). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Даний висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). Крім того, та обставина, що предметом спору у справі № 2-320/10, за позовом прокурора в інтересах ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ, було саме дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року, зокрема неповернутої частини тіла даного кредиту та нарахованим відсотків за користування, є та обставина, що заявлена в позові сума основного боргу за кредитом в розмірі 125777,38 грн. станом на 23.11.2009 року є еквівалентом суми 15741,8498122 долара США, оскільки за офіційним курсом НБУ на 23.11.2009 року 100 доларів США дорівнювали 799 українським гривням, що підтверджується загальновідомою інформацією про курси валют розміщеною на офіційному сайті Національного Банку України (а.с.188). Тобто, 125777,38 грн. станом на 23.11.2009 року є еквівалентом суми 15741,8498122 долара США, який в свою чергу дорівнює (за умови заокруглення) залишку заборгованості за тілом кредиту після сплати [PERSON] частини тіла кредиту в розмірі 1056,97 доларів США (16798,82 - 1056,97 = 15741,85). 29.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Кодимського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37251702 з виконання виконавчого листа виданого 23.01.2013 року за рішенням суду у справі № 2-320/10, про що свідчить копія відповідної постанови (а.с.23). 05.02.2015 року постановою Правління Національного Банку України № 83 ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим 05.02.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно якого з 06.02.2015 року в останньому запроваджено тимчасову адміністрацію та на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 04.06.2015 року постановою Правління Національного Банку України № 356 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА». 05.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». ПАТ «КБ «НАДРА», в особі уповноваженої особи Фонду, заборгованість за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року забезпеченим порукою і іпотекою виставило на продаж, як свій актив у складі лоту GL48N718070, через електронний аукціон, який відбувся 22.05.2020 року і переможцем якого було визначено ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», про що свідчить копія протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b (а.с.114-115). В подальшому, а саме 21.07.2020 року, між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_1_4 про відступлення прав вимоги, який був посвідчений приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Русанюк З.З. та за яким ПАТ «КБ «Надра» відступило на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги, зокрема за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року та договором іпотеки щодо квартира [ADDRESS] . Дана обставина зазначена позивачем [PERSON] в змісті своєї позовної заяви (а.с.3), відповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в змісті його вимоги (а.с.18) і позовній заяві (а.с.139-143), а також вбачається зі змісту відзиву ПАТ «КБ «Надра» (а.с.105-108), у зв`язку з чим суд на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України вважає доведеною обставину відступлення ПАТ «КБ «Надра» прав вимоги за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». При цьому, відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року було визначено, що на дату його формування у [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» за період прострочення тривалістю 1831 день був наявний загальний залишок заборгованості (без штрафів та пені) в сумі 900268,2 грн., який складався з залишку по тілу кредиту в сумі 441739,92 грн. та залишку по відсотках в сумі 458528,28 грн., про що свідчить інформація про продаж активу (а.с.116-121). ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направило [PERSON] вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості датовану 08.10.2020 року за № В301, в якій ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» порушило до [PERSON] вимогу про повернення в тридцятиденний строк заборгованості за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20 грудня 2007 року, яка станом на 21.07.2020 року становить 885274,37 грн. та складається із заборгованості за тілом в сумі 434492,38 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 450781,99 грн. В свою чергу, у разі невиконання даної вимоги, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» попередило [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме на належну їй квартиру [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією відповідної вимоги (а.с.18). 21.10.2020 року державним виконавцем ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 37251702 у зв`язку з фактичним та в повному обсязі виконанням виконавчого документа, про що свідчить копія відповідної постанови (а.с.24). ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до Кодимського районного суду Одеської області подано позовну заяву від 07.12.2020 року за вих № 1207/1715, яка містить позовні вимоги до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року, яка розглядається в рамках справи № 503/1907/20, що підтверджується копією відповідної позовної заяви (а.с.139-143). Висновки суду -щодо пред`явлення позовних вимог до відповідача ПАТ «КБ «Надра» Суд не вбачає порушення прав позивача [PERSON] відповідачем ПАТ «КБ «Надра», так як вимога про повернення заборгованості за вказаним договором 885274,37 грн. була пред`явлена їй ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». В свою чергу відступлення прав вимоги за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20 грудня 2007 року було здійснено ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 21.07.2020 року, тобто до завершення 21.10.2020 року повного виконання вимог виконавчого документа у межах виконавчого провадження № 37251702. Водночас із цим суд не вважає за можливе надавати у даному рішенні оцінку включенню прав вимоги за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року забезпеченим порукою і іпотекою із визначенням періоду прострочення тривалістю 1831 день та загального залишку заборгованості (без штрафів та пені) в сумі 900268,2 грн. (залишок по тілу кредиту в сумі 441739,92 грн. і залишок по відсотках в сумі 458528,28 грн.) у складі лоту GL48N718070 на електронному аукціоні, який відбувся 22.05.2020 року, тобто вже після висловлення Великою Палатою Верховного Суду відповідної правової позиції у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), так як дане питання стосується виключно правовідносин, які виникли між ПАТ «КБ «НАДРА», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з приводу відступлення права відповідної вимоги. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.\~Натомість,\~встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 40). У зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до ПАТ «КБ «Надра» необхідно відмовити, як пред`явлених позивачем [PERSON] до неналежного відповідача. - щодо позовної вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Звернення банку з позовом до позичальника та поручителя про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Така правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) і від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) та застосована Касаційним цивільним судом Верховного Суду в своїх постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 203/310/13-ц (провадження № 61-5354св18) і від 19 грудня 2018 року у справі № 206/7190/14-ц (провадження № 61-5214св18). Крім того, правова позиція щодо припинення права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом\~у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Таким чином кредитор ВАТ КБ «Надра», звернувшись у 2010 році через прокурора із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, а також порядку сплати процентів за користування кредитом. При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 206/7190/14-ц (провадження № 61-5214св18) також висловлений висновок про те, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Згідно статті 16\~ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки Великої Палати Верховного Суду сформулювані, зокрема, у пункті 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 та у пункті 33 постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц). Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16\~ЦК України (правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18). У зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим позов в частині позовної вимоги до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року, так як направлення відповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» своєї вимоги до позивача [PERSON] про повернення заборгованості за вказаним договором 885274,37 грн., що складається із заборгованості за тілом в сумі 434492,38 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 450781,99 грн., поєднаної з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не задоволення даної вимоги, порушує права позивача [PERSON] , оскільки фактично перед останньою порушується вимога про повторне погашення заборгованості за вже припиненим зобов`язанням, яке було виконане. - щодо позовної вимоги про визнання припиненим договору іпотеки До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Наслідки порушення договору позичальником визначені ст. 1050 ЦК України, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В свою чергу ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз наведених норм свідчить, що до права вимоги за кредитним договором у тому числі, але не виключно, входить право на повернення наданої суми кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата неустойки (пені, штрафу, тощо), у разі допущення порушень, та компенсація, гарантована\~ст. 625 ЦК України\~стосовно грошового зобов`язання. Тобто, право вимоги не вичерпується встановленою заборгованістю по нарахованих процентах, а передбачає увесь обсяг зобов`язань, що витікають з такого договору. Така правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 30 червня 2020 року у справі № 910/11433/19. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.\~17\~Закону України\~«Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому, згідно ст. 1 зазначеного вище Закону, основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Статтею 7\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16). Як слідує з підпункту 2.1. кредитного договору № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року (а.с.12) в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки. При цьому, умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена сплата: відсотків за користування кредитом (підпункт 1.3.1.); платежів у вигляді комісії (підпункт 1.5.) і комісії (підпункт 4.3.12.); штрафні санкції у вигляді штрафу (підпункт 5.1.), пені (підпункт 5.2.) та штрафу (підпункт 5.3.). Умовами підпункту 1.1. статті 1 договору іпотеки від 20.12.2007 року було передбачено, що за цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору № ОД 22/12/2007/840\~К/119 від 20.12.2007 року, по якому іпотекодавцеві надається кредит у сумі 16798,82 доларів США. Кредитний договір не містить формулювання зобов`язань позичальника [PERSON] сплатити борг з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції,\~три проценти\~річних (чи\~інший визначений\~розмір)\~від простроченої\~суми та/або формулювання зобов`язання сплати кошти відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Водночас із цим кредитний договір передбачає сплату інших вище наведених платежів і санкцій, а умови іпотечного договору визначають, що іпотекою забезпечено саме зобов`язання, що витікає із умов кредитного договору. Договір іпотеки також не містить умови, яка б вказувала про забезпечення іпотекою вимог за\~ст. 625 ЦК України. Беручи до уваги той факт, що зобов`язання по сплаті нарахувань в порядку\~ст. 625 ЦК України\~не входять до кола зобов`язань, які забезпечені вище вказаним договором іпотеки, основне зобов`язання передбачене кредитним договором та розмір якого визначений судом у вище вказаному рішенні суду від 24.12.2010 року, виконано 21.10.2020 року, суд приходить до висновку, що зобов`язання за основним договором є виконаними, а отже припиненими. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання, припиняться і зобов`язання за договором іпотеки, що повністю узгоджується зі\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~та п. 4.3 договору іпотеки від 10.12.2007. Таким чином суд також вважає обґрунтованим позов в частині позовної вимоги до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим договору іпотеки, так як вбачається порушення прав позивача [PERSON] з підстав викладених при обґрунтуванні у даному рішенні підстав задоволення позовної вимоги про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим. - щодо позовних вимог про скасування заборон відчуження нерухомого майна та скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Відповідно до ч.8 ст. 18\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно пункту 5.1. глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), а також за рішенням суду. На підставі вище наведеного суд вважає, що рішення у даній справі, у разі набрання ним законної сили, само по собі є підставою для скасування заборони відчуження нерухомого майна та скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому дані позовні вимоги не можуть розглядатись як похідні від позовної вимоги про визнання договору іпотеки припиненим (основної вимоги). Позивачем [PERSON] суду не надано доказів відмови нотаріуса у скасуванні заборони відчуження нерухомого майна та/або відмови у скасуванні відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. З наведеного суд доходить висновку про те, що позовні вимоги про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно заборони відчуження нерухомого майна та скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень може мати місце лише після звернення до нотаріуса за вчиненням вказаних дій та отримання відмови у їх вчиненні, а на теперішній час вони є передчасними. При цьому, у разі оскарження в судовому порядку вказаної відмови нотаріус буде саме відповідачем у справі, а не третьою особою. Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у пункті 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 297/674/17 (провадження № 14-394цс18). У зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні даної частини позовних вимог до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» необхідно відмовити внаслідок передчасності їх порушення перед судом та пред`явлення не до належного відповідача. - щодо судових витрат Відповідно до п.3 ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору сплаченого останньої за подання позовної заяви до суду (а.с.1) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (двох з чотирьох заявлених позивачем) та з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог пред`явлених до відповідача ПАТ «КБ «Надра», а саме в розмірі 420,4 грн. - щодо забезпечення виконання рішення (забезпечення позову) Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку з чим суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 19.11.2020 року (а.с.27-28), до пред`явлення позивачем позову, на строк протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили після спливу якого вони вважаються скасованими.

Outcome: partial