Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 18.10.2016 р. відповідач в особі «[PERSON]» з телефону [NUMBER] на мобільний телефон [NUMBER] усно повідомила позивача про відключення 28 жовтня 2016р. від мережі газопостачання, якщо позивач до цієї дати не сплачує обліковану за ним на 30.09.2016р. заборгованість на суму 14201,21 грн. за поставлений мені газ на підставі публічного договору, ознайомитись з яким можна на сайті 104.ua (далі - сайт). На прохання надати письмову щомісячну роздруківку про «заборгованість» через те, що фактична заборгованість за її підрахунками набагато менша, а платіжки приблизно з лютого 2016р. позивач не отримує, «[PERSON]» було відхилено і запропоновано під'їхати до розрахункового центру та вирішувати всі питання там. Оскільки інтернетом користуватись позивач не може, як і під'їхати до відповідача - через похилий вік і за станом здоров'я, ним в цей же день, 18.10.2016р., відповідачу направлено рекомендованим листом Заяву про зменшення з 14201,21 грн. до фактичної і розумної суми його заборгованості за поставлений газ, надання завірених печаткою відповідача копії договору на постачання їй газу та доказів її заборгованості на суму 14201, 21 грн. у формі витягу з облікової справи споживача або Розрахунок помісячних показників об'єму поставленого газу, його вартості та сплачених коштів. Оскільки відповідач є монополістом з поставки газу населенню, він може проігнорувати її звернення та виконати погрозу відключити її від мережі газопостачання, тому просив зобов'язати Києво-Святошинську ФЕГГ ТОВ «Київоблгаз Збуд» зменшити суму боргу [PERSON] до фактичної і розумної та зобов'язати утриматись від відключення від мережі газопостачання до набрання чинності рішення в справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Представник відповідача Києво-Святошинського ФЕГГ ТОВ «Київоблгаз Збуд» у судовому засіданні проти вимог позову заперечувала та просила у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що у позовних вимогах необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка стверджує, що 18.10.2016 р. їй зателефонували з телефону [NUMBER] на мобільний телефон [NUMBER] усно повідомили позивача про відключення 28 жовтня 2016р. від мережі газопостачання, якщо позивач до цієї дати не сплачує обліковану за ним на 30.09.2016 р. заборгованість на суму 14201,21 грн. за поставлений йому газ на підставі публічного договору, ознайомитись з яким можна на сайті 104.ua (далі - сайт). На прохання позивача надати письмову щомісячну роздруківку про «заборгованість» через те, що фактична заборгованість за її підрахунками набагато менша, а платіжні квитанції приблизно з лютого 2016 р. позивач не отримує, було відхилено і запропоновано під'їхати до розрахункового центру та вирішувати всі питання там. Оскільки інтернетом користуватись позивач не може, як і під'їхати до відповідача - через похилий вік і за станом здоров'я, ним в цей же день, 18.10.2016 р., відповідачу направлено рекомендованим листом Заяву про зменшення з 14201,21 грн. до фактичної і розумної суми його заборгованості за поставлений газ, надання завірених печаткою відповідача копії договору на постачання їй газу та доказів її заборгованості на суму 14201, 21 грн. у формі витягу з облікової справи споживача або Розрахунок помісячних показників об'єму поставленого газу, його вартості та сплачених коштів. Позивач побоюється, що проігнорувати його звернення та виконати погрозу відключити його від мережі газопостачання, тому просив зобов'язати Києво-Святошинську ФЕГГ ТОВ «Київоблгазбуд» зменшити суму боргу [PERSON] до фактичної і розумної та зобов'язати утриматись від відключення від мережі газопостачання до набрання чинності рішення в справі. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України зобовязання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, зокрема, з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обовязки. За ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати послуг газопостачання, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать про припинення газопостачання чи механічного від»єднання. Сторона позивача користувалась та продовжує користуватись послугами газопостачання. Договірні відносини тривають. Відтак, в даному випадку суд не може в обраний спосіб позивачем захистити права споживача, які не були порушені, оскільки послуги з газопостачання не є припиненими . Заявлена позивачем вимога не відповідає способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, оскільки направлення споживачу попередження про відключення газопостачання та телефонний дзвінок, не є дією, яка порушує право споживача. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Власник порушеного права може скористатись не будь- яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту регламентує конкретні цивільні правовідносини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Тобто з вищевикладеного випливає, що такий спосіб та механізм захисту цивільного права не передбачений ст.16 ЦК України. Що стосується вимоги про зменшення суми заборгованості за газопостачання, то з матеріалів справи, то слід зазначити наступне. Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості по особовому розрахунку [NUMBER], сума заборгованості позивача [PERSON] складає 14593 грн. 21 коп. Згідно із листа від 07.11.2016 року вбачається, що [PERSON] запропоновано укласти договір реструктуризації заборгованості та запропоновано звернутися до начальника територіального відділу реалізації. Позивачем не надані належні докази в підтвердження зменшеного розрахунку заборгованості, не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином, позивачем на виконання статті 60 ЦПК України не було надано належних та допустимих письмових доказі на підтвердження своїх позовних вимог. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. На підставі ст.ст. 15, 16, 525, 625 ЦК України, та

Outcome: dismissed