Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: встановити розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 01.11.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1608; покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.11.2002 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя, у зв`язку з чим виникають непорозуміння та постійні чвари, що негативно впливає на обстановку в родині, а також - на виховання дітей. З квітня 2021 року подружжя не підтримує шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство - шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей. Питання щодо виховання та утримання дітей вирішено сторонами у добровільному порядку. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з матір`ю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 02.07.2021 відповідачем подано до суду заяву про надання подружжю строку на примирення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2021 року надано [PERSON] та [PERSON] строк на примирення терміном у три місяці, до 02.10.2021; провадження у справі зупинено до визначеного судом строку для примирення та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 04.10.2021. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю зазначила, що примирення не відбулося, на розірванні шлюбу наполягає. Зазначила, що після надання судом строку на примирення, поведінка відповідача стала ще більш агресивною, останній погрожував фізичною розправою як їй, так і її родичам. Відповідач тривалий час не працював, фінансове забезпечення сім`ї все подружнє життя було її тягарем. З квітня 2021 року вона не підтримує з відповідачем сімейно-шлюбні стосунки, а з травня вони проживають окремо та відповідач жодним чином не допомагає, навіть в утриманні дітей. Наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вважав, що примирення не відбулося через перешкоди, які чинила позивач, у зв`язку з чим просив повторно надати строк на примирення. При цьому підтвердив, що мали місце з його боку погрози на адресу дружини, однак це було пов`язано з його емоційним станом. За період шлюбу він не працював, оскільки після мобілізації йому було проведено дві операції, та з позивачем була домовленість, що він займається вихованням дітей, займається будівництвом будинку. За час їх шлюбу усі сусіди, вчителя, думали що він батько-одинак, оскільки позивач не займалася вихованням дітей. Він бажає зберегти сім`ю, що діти зростали у повноцінній родині, має почуття до дружини. За час, що надавався судом на примирення, останнє не відбулося, оскільки позивач чинила перешкоди у зустрічах з дітьми, вигнавши його з квартири та викинувши речі, не впускала його до квартири. Він мав ключі від квартири, однак потрапити до неї не міг. З якого саме часу він проживає окремо від дружини не пам`ятає. Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.11.2002 у відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1608. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Сторони від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, за наданий судом строк примирення подружжя не відбулося. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, втратила почуття любові та поваги до чоловіка, збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дітей, оскільки відповідач не вчиняє належних спроб до примирення, не змінив свій спосіб життя та висловлював погрози на адресу дружини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved