Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в інтересах неповнолітнього [PERSON] до суду із заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилався на те, що вона 28.04.2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 475. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею. Вказує на те, що 21.07.2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці шлюб між ними розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримання своїх дітей. Вказує на те, що відповідач ніколи не виконував і не виконує своїх батьківських обовязків, щодо утримання та виховання дітей. Відповідач на сьогоднішній день офіційно не працює та не має постійного доходу. Просить стягнути з [PERSON] [INFO] кошти на утримання сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] в сумі 3 203 грн. щомісяця та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася та подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів що відповідають положенням ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Буковина» № 38 від 15.09.2017 року. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON] [INFO], народжений у шлюбі сторін і батьком його є відповідач. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON] 16.09.2012 року, народжений у шлюбі сторін і батьком його є відповідач. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, ніяких коштів не надає, стан його здоровя задовільний. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний я розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч.1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частинами 1 та 2 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на їх утримання не надає. Позивач довела, що вимога про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 3203 грн. на двох дітей щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. При визначенні розміру аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, Суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1777,00 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial