Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 17.02.2005 року уклала договір №45 на вклад «Осінь-накопичення» пенсійний з пролонгацією та на відкритий відповідачем рахунок у цей день внесла кошти в сумі 8000 доларів США під 10% річних.Така сума написана у наявному у неї ексземплярі договору 7000 доларів США та + 1000 доларів США і на ньому 17.02.2006 року відповідачем зроблено відмітку про отримання нею 800 доларів США в якості 10% річних.Крім того,зроблено відмітку про пролонгацію договору до 17.02.2007 року. Про наявність вкладу на рахунку свідчить наявний у неї договір, а також квитанція №40 від 16.02.2005 року. Означені кошти з рахунку не знимала,6200 доларів США банком добровільно повернуто 05.07.2007 року,оскільки визнано внесення нею до каси банку коштів у сумі 7000 доларів США. Приєднані до вкладу проценти у сумі 800 долларів США банк не визнав. Таким чином борг становить 1800 доларів США. Крім того 12.09.2005 року вона уклала з відповідачем договір №68 на вклад «Аваль-депозит» довгостроковий без пролонгації та внесла на нього 5100 грн.На цей вклад були нараховані відсотки 700 грн.,на цю суму вклад збільшено, та ще на 800 грн відсотків,що загалом 6600 грн.,пізніше поступила дотація 1100грн за здавання худоби,таким чином вклад становив 7700грн ,про що зроблено відмітку в договорі. Згідно вироку суду встановлено,що працівники банку викрали належні їй кошти,які до сих пір не відшкодовані,за вироком суду на її користь шкода за порушення договірних зобов»язань не стягнута. За порушення договірних зобов»язань,відповідач повинен їй сплатити кошти по двом вкладам, проценти згідно умов договору,компенсацію від знецінення вкладу внаслідок інфляції,штрафні санкції. Посилаючись на ст.ст.625,1058, 1059, 1060 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь 150121,68грн. та судові витрати за сплачений судовий збір 1501,22 грн. Представник відповідача за довіреністю позов не визнав в повному об'ємі, подав заперечення, в яких зазначає, що доводи позивача є безпідставними, оскільки вказані кошти на рахунку банку не обліковувались. Оскільки шкоду позивачу завдано саме [PERSON] та [PERSON], що підтверджується вироком суду, між сторонами мали місце деліктні правовідносини, а не договірніґ. як вказує позивач,строк позовної давності пропущений,наявні у позивача примірники укладених договорів є фіктивними нікчемними договорами,оскільки не дотримана письмова форма договору відповідно до вимог ст.1059 ЦК України. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вироку Чаплинського районного суду Херсонської області відносно [PERSON] та [PERSON],що має для розгляду цього провадження преюдиційне значення,означені працівники банку вчинили службові злочини,привласнивши кошти [PERSON] в вказаному нею розмірі,однак позовні вимоги [PERSON] вироком суду не розглянуті,отже вона має право на підставі ст.128 КПК України на розгляд позову в цивільному порядку. Відповідно до вимог ст.1058,1066 ЦК України договір банківського вкладу є реальним,оплатним договором,тобто таким,що є укладеним з моменту передачі грошових коштів. Суд встановив,що з [PERSON] касир банку [PERSON]., прийнявши кошти двома частинами на 7000 + 1000 доларів США, оформила письмовий договір №45 на вклад «Осінь-накопичення»з пролонгацією,підписала його від імені банку і завірила печаткою,надала на підпис вкладнику,видала особі,що вносила кошти. По закінченню певного періоду,пролонгувала його,що входило в її прямі службові обов»язки. Письмова форма додержана, договір не розірваний в судовому порядку,не визнаний недійсним,тому його чинність презюмується,на що прямо вказано в ст.204 ЦК України. Крім того,як вбачається з означеного вироку,яким засуджена касир банку, вона усі ці факти визнала і підтвердила,що дійсно приймала від громадян, в тому числі і [PERSON] означені кошти в якості вкладів,видавала письмові договори, на яких були вказані номери,усі необхідні реквізити,пояснила суду механізм вчинення нею злочинів. Копії усіх договорів є в матеріалах кримінальної справи і являються речовими доказами. Таким чином слід визнати,що письмова форма договору №45 банківського вкладу «Осінь-накопичення» на суму 8000 доларів США між сторонами додержана,адже внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу. Ч.3 ст.1058 та ч.2 ст.1068 ЦК України встановлюють,що банк зобов»язаний зарахувати грошові кошти,що надійшли на рахунок клієнта в день надходження до банку відповідного рахункового документа.Тобто відкриття банківських рахунків та обліковування грошових коштів є обов»язком банку і невиконання цього обов»язку є порушенням умов укладеного договору. Факт укладення договору не заперечується,що вбачається з листа банку а.с.8/отже не підлягає доказуванню. За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами мали місце договірні відносини, які регулювалися договором банківського вкладу з виплатою 10% річних. Згідно з ст.1060 ЦК України банк зобов»язаний видати вклад клієнта на підставі його розпорядження. 16 лютого 2005 року позивач звернулася із заявою про видачу коштів з вкладу/а.с.8/, разом з тим, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю вказаних коштів на зазначеному ним рахунку. Вказані обставини також визнані сторонами. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, встановлено, що в період часу з 5 червня 2005 року по 19 червня 2007 року працівниками банку [PERSON] та [PERSON] викрадено кошти владників, в тому числі і [PERSON] ,отже слід вважати доведеним,що договірні відносини банком не виконані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за відсутності розпорядження [PERSON]відносно коштів, які знаходились на її вкладі в сумі 8000 доларів, що були безпідставно списані банком, а після виявлення вказаного порушення, на час розгляду справи судом, були зараховані на рахунок клієнта не повністю,лише в сумі 6200 долларів США,є наявне порушення умов договору. Доводи представника відповідача про те, що до вказаних правовідносин необхідно застосувати положення ст.1172 ЦК України, оскільки неправомірними діями працівників банку потерпілому було завдано шкоди, що виключає застосування норм, які регулюють договірні відносини, суд вважає безпідставними, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що позивач мав банківський вклад у відповідача, користувався ним, що вказує на наявність договірних відносин між сторонами, а положення ст.1172 ЦК України застосовуються до випадків позадоговірного відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача1800 долларів США ,що становить42300 грн. та процентів в розмірі 10%, в межах заявлених вимог за період з 4.07.2007 року по 13.05.2015 року в розмірі 33237,67 грн,інфляційні за період з 04.07.2007 року по 01.04.2015 року в розмірі 39212,10,відповідно до разрахунку шляхом застосування індексу інфляції у розмірі 104.1% за період з 04.07.07 року по 01.04.2015 року та 3% річних за від суми боргу 42300 за 2869 днів є законними та обґрунтованими, тому що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже піднягають задоволенню повністю позовні вимоги про стягнення коштів за невиконання договірних зобов»язань за договором №45 «Осінь-накопичення» у сумі 124733,89 грн, що складається з 42300 гривень неповернутого вкладу 1800 доллірів США по курсу гривні23,5грн+3323,67 грн відсотків річних по вкладу+39212,10 грн інфляційна компенсація+ 3% річних/штрафні санкції/ 9984,12 грн. В решті позовних вимог по стягнення коштів за договором №68 на вклад «Аваль-депозит» довгостроковий без пролонгації на суму 25387,79 грн суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог з урахуванням наступного. Не заперечується сторонами,встановлено означеним вироком суду,отже не підлягає доведенню,що працівник банку «Аваль»[PERSON]. прийняла від [PERSON] 7700 гривень , які 12 вересня 2005 року 5100 гривень оформила як письмовий договір на вклад «Аваль-депозит» без пролонгації під 13% річних, суму доходу від вкладу в якості процентів за рік 700 грн,800 гривень та отриману дотацію за здачу худоби 1100 грн письмовим договорпом не оформила,обмежившись зазначенням наприкінці договору №68 арифметичних цифр. Відповідно до вимог ст.1059 ЦК України суму коштів, які передала [PERSON] позивачка в якості поповнення вкладів на 2100 грн не можна вважати оформленною як вимагає закон в письмовій формі, адже вона не дотримана та за умовами договору додаткові внески не передбачені. Отже в наявності в цій частині коштів між сторонами не виниклі договірні відносини. Оскільки суд розглядає справу в межах позовних вимог, визначає характер спірних правовідносин сторін,зміст їх правових вимог і матеріальний закон,що їх регулює,яким належить керуватися при вирішенні спору, про що роз»яснює п.9 Постанови Пленуму Верхвного Суду України №5 від 12,06.2009 року « Про застосування норм цивільного процессуального законодавства,що регулює провадження у справі до судового розгляду» і не маючи заяви про зміну підстав позову,про що сторонам було роз»яснено під час оголошення їх процесуальних прав,то слід прийти до висновку,що [PERSON] в цій частині невірно визначила природу правових відносин і має можливість в іншому провадженні,навівши вірні підстави позовних вимог звернутися до суду про стягнення завданої шкоди працівниками банку,невиконанням її вимог про укладення договору банківського вкладу в письмовій формі на прийняття її коштів на суму 700+800+1100 гривень,всього2600 грн.,що передала [PERSON] 04.06.2007 року після закінчення дії договору №68 на вклад Аваль-депозит довгостроковий без пролонгації. Таким чином позовні вимоги в цій частині позову слід задовольнити частково на суму 13549,64грн, виходячи зі слідуючого розрахунку: За договором вкладу «АВАЛЬ-ДЕПОЗИТ» (довгостроковий без пролонгації) № 68 від 12.09.2005 року борг по вкладу становить5100 грн. 13,0% річних за цим договором складає: 5100 грн х 13,0% = 663,00 грн Враховуючи те,що договір укладено без пролонгації,без права докладати на нього додаткові внески,слід вважати,що його дія скінчилася 12 вересня 2006 року,отже відсотки 13% слід сплатити за рік і вони становлять 663,00грн. Кошти перебували у банку з 12.09.2005. по 12.09.2014 року 9 років. Індекс інфляції та інфляційні за період з 04.07.07. по 01.04.2015 року становить: 11,4% (1,4+0,6+2,2+2,9+2,2+2,1=11,4%)- за 2007 рік, 5100 х 0,114 = 581,40 грн 22,3% - за 2008 рік, 5100 х 0,223 = 1137,30 грн 12,3% - за 2009 рік, 5100 х 0,123 = 627,30 грн 9,1% - за 2010 рік, 5100 х 0,091 = 464,10 грн 4,6% - за 2011 рік, 5100 х 0,046 = 234,60 грн 0,5% - за 2013 рік, 5100 х 0,005 = 25,50 грн 24,9% - за 2014 рік, 5100 х 0,249 = 1269,90 грн 19,2% - за 2015 рік, 5100 х 0,192 = 979,20 грн Всього: 5319,30 грн 3% річних від суми 5100 грн становлять: 5100 х 3% = 312,58 грн За кожен день 3% річних становлять: 312,58 грн : 365 дн = 0,86 грн Прострочено з оплатою за період з 04.07.07. по 13.05.15. 181 + 2555 (365дн х 7 років = 2555) + 133 + 2869 дн 3% річних за період з 04.07.07. по 13.05.2015. становлять: 0,86 грн х 2869 дн = 2467,34 грн Всього сума стягнення за цим договором становить: 5100,00 + 663,0 + 5319,30 + 2467,34 = 13549,64грн Загалом за усіма позовними вимогами слід стягнути 138283,53 грн. Строк позовної давності не пропущено.Її початок слід рахувати відповідно до вимог ст.261 ЦК України з часу,коли позивачу стало відомо про порушення його права після вступу вироку Чаплинського районного суду Херсонської області по факту викрадення коштів у банку «Аваль» 22 липня 2014 року в законну силу,коли їй стало очевидно,що право на отримання вкладів не захищено. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням викладеного, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, з відповідача на його користь мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1383 грн.

Outcome: partial