Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач та відповідач протягом 2005 - 2016 років проживали однією сім?єю без укладення шлюбу. [INFO] року у сторін народилась спільна донька - [PERSON] (далі - [PERSON]). Спільне життя сторін не склалося. З червня 2016 року позивач з донькою проживають окремо від відповідача. Позивач забезпечує доньку повноцінним харчуванням, сезонним одягом та взуттям, іграшками, книгами, купує в разі необхідності ліки, оплачує дитячий садок, батьківські внески до фонду дитячого садка, проведення необхідних обстежень та аналізів, оздоровлює доньку за свій рахунок, оплачує відвідування гуртка танців для дітей, влаштовує для доньки свята тощо. Як зазначає позивач, донька сторін перебуває на її повному утриманні. Матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється, хоча, має можливість надавати допомогу. Середня сума витрат позивача на повноцінне збалансоване харчування, придбання одягу та взуття, дозвілля, лікування, фізичного та розумового розвитку, відпочинку доньки становить 5000 грн. на місяць. З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до її повноліття. Ухвалою суду від 01.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених обставин та просила суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що достатнім розміром аліментів вважає суму 1000-1500 грн. Також зазначив, що на даний час не працює, оскільки не знайшов належну роботу. На утриманні інших дітей не має, має батька, який перебуває на пенсії. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі не перебували та не перебувають в зареєстрованому шлюбі, але протягом 2005 - 2016 років проживали однією сім?єю. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони по справі мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір?ю - позивачем по справі. Відповідно до довідки №07 від 19.01.2018 року, виданої завідувачем ДНЗ (ясла-садок) №689, малолітня [PERSON], [INFO], відвідує вказаний дитячий навчальний заклад з 01.09.2014 року по теперішній час. Плата за харчування з 24.04.2017 року для дітей дошкільного віку становить 23,87 грн. за день. З копій листків непрацездатності та історії по картковому рахунку вбачається, що позивач [PERSON] займається доглядом та лікуванням доньки у разі необхідності. Згідно з довідкою за вих. №19/1 від 19.01.2018 року, позивач [PERSON] працює в ТОВ «Соніта, Лтд» з 03.11.2003 року за основним місцем роботи та займає посаду менеджера з продажу. Посадовий оклад становить 3700 грн. та дохід за період липень 2017 року - грудень 2017 року склав 32883,25 грн. Як вбачається з копії квитанції №2112/12771 від 20.08.2017 року позивач сплачує до Деснянського УО батьківську плату в розмірі 167,09 грн. Крім того, позивач оплачує вартість харчування доньки у дитячому садку, що підтверджується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи, а саме: за червень 2017 року - 446,74 грн.; за липень 2017 року - 501,27 грн.; за жовтень 2017 року - 453,53 грн.; за листопад 2017 року - 405,79 грн. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні; з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 30.11.2017 року. Враховуючи стан здоров?я дитини, матеріальний стан відповідача, а саме те, що він є працездатною особою, має нерегулярний дохід, інших дітей та зобов?язань по сплаті аліментів не має, а також те, що позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів на утримання дитини саме в розмірі, зазначеному в позовній заяві, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 1800 грн. щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства до досягнення дитиною повноліття, що є достатнім та необхідним для гармонійного розвитку дитини. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial