Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею ([PERSON]І.) та відповідачем [PERSON] - 13 серпня 2011 року було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Від данного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Так, у спільному шлюбі позивач та відповідач прожили 4 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, але останні два роки вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, а сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності дитини. На даний час подружжя разом не проживає, а подальше збереження сімї є неможливим. Окрім того, на момент звернення до суду, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку по утриманню сина. Відповідач не отримує регулярно офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, що дає можливість визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. У своїй заяві також просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1\~000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зменшені позовні вимоги підтримує і просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії 1-ФМ №080982, виданого виконкомом Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 13 серпня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 13 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №13 (а.с.8). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). -2- Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача [PERSON], після розірвання шлюбу їй необхідно залишити шлюбне прізвище «Лазар». Дитину - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері [PERSON]. Крім того, від даного шлюбу у позивача та відповідача народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №224303, виданого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 07 травня 2012 року (а.с.9). Так, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом знайдено підставність задоволення зменшених позовних вимог [PERSON] про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. -3- Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved