Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позові вказала, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її син [PERSON] , який фактично з 2014 року добровільно залишив будинок і не проживає в ньому, витрати по його утриманню не несе, житлово-комунальні послуги не оплачує, його особисті речі в помешканні відсутні. Вказані обставини перешкоджають їй в повній мірі розпоряджатись будинком на власний розсуд та значно обмежують її законні права, зокрема, реалізувати право на оформлення субсидії. Позивач прохає суд, відповідно до ст.405 ЦК України, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ларькіна Г.Ю. позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.7) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Згідно довідки Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 12.07.2019 року у вказаному будинку зареєстровані: чоловік позивача [PERSON] , 1969 року народження; донька позивача [PERSON] , 1988 року народження та син позивача [PERSON] , 1990 року народження (а.с.9). В акті обстеження житлово-побутових умов №512 від 18.11.2019 року домоволодіння позивача, який складено депутатом Засульської сільської ради [PERSON] в присутності [PERSON] , [PERSON] , вказано, що у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який з 2014 року за місцем реєстрації не проживає. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин з 2014 року не проживає в будинку, належному позивачеві, не користується даним житлом, не з`являється в ньому, хоча перешкод в цьому йому ніхто не чинить, дане житло залишив добровільно, не є його співвласником, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved