Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 13, кв. 41, яку придбала у відповідача [PERSON]. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані відповідачі. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2018 р. відповідачі зобовязалися знятись з реєстраційного обліку до 16.09.2018 р. Відповідачі в зазначеній квартирі не проживають та до теперішнього часу вони не виконали свої зобовязання. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач вважає, що оскільки відповідач [PERSON] вже не власник вказаної квартири, тому вона та члени її родини втратили право користування нею, у звязку з тим, що воно є похідним від права власності. Позивач звернулась з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 13, кв. 41. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялись\~ належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з чим судом 31.10.2018 р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 13, кв. 41, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.03.2018 р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], в реєстрі № 413, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2018 р. № 117315416. З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 26128 від 24.05.2018 року, виданою відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих за адресою: [INFO], б. 13, кв. 41, входять: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO].\~ Згідно з актом про встановлення факту проживання (не проживання) № 696 від 14.05.2018 р., затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 13, кв. 41, фактично проживають [PERSON] та [PERSON]. Окрім зазначених осіб, за вказаною вище адресою ніхто не мешкає з 06.03.2018 року\~ по теперішній час. Оскільки відповідач [PERSON] перестала бути власником спірної квартири, то, відповідно, вона та члени її родини [PERSON], [PERSON] втратили право користуватись цією квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, б. 13, кв. 41, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., у звязку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved