Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по ? частині заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, кожній дитині, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, посилаючись на те, що 07.03.2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області. В даному шлюбі у неї з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімю. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З червня 2015 року між ними припинилися шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Діти проживають з нею на повному її матеріальному утриманні, Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею і Відповідачем, стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, понесені судові витрати. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Суду пояснила, що має з відповідачем різні погляди на шлюб та сімю. Строк для примирення подружжя просить не надавати. Відповідач аліменти на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має постійний заробіток. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, а саме просить суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/8 частини, оскільки в нього існує травма. Проти розірвання шлюбу не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Суд, заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 07 березня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ № 3674444. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КИ № 211862, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області 24.06.2003 року, актовий запис № 190; донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КИ № 341983, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 07.05.2011 року, актовий запис № 153. Сімейне життя у сторін поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач втратила почуття взаємної любові та поваги, що суперечить її інтересам та інтересам дітей. З червня 2015 року сторони спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого в частині розірвання шлюбу позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Суд, враховуючи, що в силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у загальному розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно\~ ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів на підтвердження, що в нього травма і в звязку з цим він несе певні матеріальні витрати, що на його утриманні знаходяться інші особи, чи в силу фізичних можливостей він не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial