Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» про стягнення заробітної плати у розмірі 37 051,81 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона на підставі наказу «Про прийняття на роботу» № 3 від 03.10.2011 перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛКІС», працюючи на посаді менеджера зі збуту, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису підприємства. На підставі наказів № 5 від 07.06.2017 та № 8 від 11.10.2017 позивач перебувала у відпустці у зв?язку з вагітністю та пологами з 07.06.2017 по 24.10.2017. Після закінчення відпустки заява про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачем подавалась, відповідна відпустка не надавалася. З 25.10.2017 позивач повернулася до виконання своїх трудових функцій.За період з 25.10.2017 по 01.09.2018 заробітна плата Відповідачем позивачу не виплачується. Про підстави невиплати заробітної плати позивачу не відомо.Жодного наказу про звільнення [PERSON] з займаної посади не виносилось, зокрема, позивачу для ознайомлення не надавалось. Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2018 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 19 грудня 2018 року по справі ухвалено заочне рішення . Ухвалою суду від 10 червня 2019 року заочне рішення від 19 грудня 2018 року скасовано та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі , в подальшому в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, в подальшому в судове засідання не з,явилися. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та такими, що випливають з трудових відносин, урегульовані положеннями ЦК України та КЗпП України. Судом встановлено, що на підставі наказу «Про прийняття на роботу» № 3 від 03.10.2011 [PERSON] перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛКІС», працюючи на посаді менеджера зі збуту, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису підприємства. З позовної заяви вбачається, що за період з 25.10.2017 по 01.09.2018 заробітна плата відповідачем позивачу не виплачується. Розмір посадового окладу не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Позивачем до суду надано розрахунок позовних вимог, виходячи з мінімально встановленого законодавством України розміру мінімальної заробітної платні, спираючись на те, що під час прийняття її на роботу було погоджено саме такий розмір її заробітної плати, що в свою чергу підтверджується інформацією Пенсійного фонду України щодо позивача від 22.01.2018 про суми заробітку, з яких сплачено єдиний внесок за період з 2011 по 2017 звітні роки, а також наданою самим відповідачем інформацію - карткою рахунку 661 - довідкою про розмір нарахованої заробітної плати та податків [PERSON] за період з моменту її прийняття на роботу - жовтень 2011 року та по липень 2017 року. З вказаних документальних доказів вбачається, що відповідач нараховував позивачу заробітну плату саме у мінімальному, визначеному чинним законодавством у відповідний період розмірі. Таким чином, враховуючи встановлений Законами України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати у розмірі 3200 грн. та 3723 грн. відповідно, за період з 25.10.2017 по 01.09.2018 заборгованість із заробітної плати ТОВ «Алкіс» перед [PERSON] складає 3 200 грн. / 21 робочий день у жовтні 2017 року * 5 робочих днів [PERSON] у жовтні 2017 + 3200 грн. * 2 місяці + 3723 грн *8 місяців = 761 грн. 90 коп. + 36184 грн. = 36945 грн. 90 коп. Будь-яких доказів, що ставили б під сумнів наведені розрахунки заборгованості відповідачем до суду не надано. Також позивачем не надано суду доказів, що розмір її заробітної плати був більшим ,ніж визначений законодавством розмір мінімальної заробітної плати, а відтак розрахунок наведений позивачем в позовній заяві є доведеним в частині саме 36 945 грн. 90 коп. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» № 3 від 05 квітня 2018 року про притягнення менеджера по збуту [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді догани. Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» № 5 від 20 червня 2018 року про притягнення менеджера по збуту [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення [PERSON] з посади менеджера по збуту. Поновлено [PERSON] , [INFO] на посаді менеджера по збуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» з 21 червня 2018 року. Рішення суду набрало законної сили 03 січня 2020 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпПУкраїни, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 24 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином , матеріали справи не містять будь-яких доказів, що спростовували б вказані позивачем в позовній заяві обставини щодо невиплати їй відповідачем заробітної плати за період з 25.10.2017 року по 01.09.2018 року. Положеннями ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог п.2 ч. 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, таким чином рішення суду в стягнення заробітної плати в межах місячної заробітної плати необхідно допустити до негайного виконання. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial