Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані, але фактично не проживають понад один рік відповідачі по справі. Наявність реєстрації відповідачів у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Додатково пояснила, що відповідачі це її сини, які виїхали до Російської Федерації працювати, після закінчення навчання у школі. [PERSON] виїхав у 2001 році, а [PERSON] у 2002 році. Відповідачі навчались в Російській Федерації, там працюють. Вони є громадянами Російської Федерації. Обидва одружені, мають родини, у кожного по двоє дітей. [PERSON] , мешкає у м. Москва, а [PERSON] - у передмісті м. Москва. Відповідачі виїхали з квартири за власним бажанням, їх особистих речей в квартирі немає. [PERSON] в останнє був вдома у 2012 році, [PERSON] 2013 році.\~\~\~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. 31.10.2019 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] це її сусідка, яка мешкає у сусідньому будинку приблизно п`ятнадцять років. Її діти [PERSON] та [PERSON] не мешкають за зареєстрованим місцем проживання більше трьох років, оскільки знаходяться на заробітках. Вона особисто знає [PERSON] та [PERSON] , достовірно їй відомо, що вони не мешкають за адресою: [ADDRESS] . Діти позивача виїхали з квартири за власним бажанням.\~ Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~ (нею)\~ для\~ особистого проживання і проживання членів\~ їх\~ сімей\~ і\~ мають\~ право розпоряджатися цією власністю\~ на\~ свій\~ розсуд:\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло, виданого житлово комунальною конторою концерна «Луганськбуд» м. Сєвєродонецьк Луганської області 10.09.1993 року, згідно з розпорядженням №27, договору про виділення часток нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю серії ННА №766039 від 02.03.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115955330 від 02.03.2018 року, договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири серії ННА №766040 від 02.03.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115954222 від 02.03.2018 року. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №13136 від 26.06.2019 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] понад один рік мешкають на території Російської Федерації, що підтверджується довідками з місця служіння №413 від 14.08.2019 року та № 414 від 14.08.2019 року. Також з пояснень позивача встановлено, що відповідачі є громадянами Російської Федерації, обидва одружені, мають родини, у них народились діти та вони з родинами постійно мешкають на території Росії. Наведене свідчить про те, що відповідачі мають інше постійне місце проживання і до спірного житлового приміщення вони не ставляться, як до свого місця проживання. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації не проживають без поважних причин більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів, окремо з кожного, на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved