Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору іпотеки припиненим до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 09.03.2006 між нею та ЗАО КБ «Приватбанк» (нині АТ КБ «Приватбанк») був укладений кредитний договір № DO1FGK01000024, за яким банк надав їй кредитні кошти на строк до 09.03.2021 у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 75750,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного договору 09.03.2006 між нею та відповідачем також укладений договір іпотеки № DO1FGK01000024, за яким в іпотеку переданий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з терміном дії договору до повного виконання Позичальником та Іпотекодержателем зобов`язань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього (пункт 29 договору іпотеки). На період дії цього договору накладається заборона на відчуження предмету іпотеки (пункт 34 договору іпотеки). В подальшому банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року у справі 226/3350/15-ц стягнуто з неї, а також [PERSON] і [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № DO1FGK01000024 від 09.03.2006 в сумі 113986,78 грн та судовий збір 1709,80 грн. На підставі рішення Димитровського міського суду у Мирноградському міському відділі ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкриті виконавчі провадження № 51017217 від 05.05.2016 (щодо позивача) та № 51344431 від 08.06.2016 (щодо чоловіка позивача [PERSON] . Рішення суду ними виконане у повному обсязі і 31.08.2020 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. Оскільки зобов`язання за кредитним договором нею були виконані, позивач письмово звернулась до відповідача з вимогою припинити обтяження за договором іпотеки, але з відповіді вбачається незгода відповідача з тим, що кредитні правовідносини між ними припинені. Банк після рішення суду продовжував нараховувати відсотки, всупереч тому, що зверненням до суду банк змінив термін повернення кредиту в повному обсязі, наслідком чого є припинення нарахування процентів, пені тощо. Також не здійснене зняття обтяжень за її письмовим зверненням і приватним нотаріусом, який зареєстрував іпотеку та наклав обтяження. Вважає, що кредитні зобов`язання нею виконані, іпотека має бути припинена, тому дії відповідача щодо ухилення від припинення іпотеки є протиправними. Просила суд визнати припиненим договір іпотеки № DO1FGK01000024 від 09.03.2006, укладений між [PERSON] та ЗАО КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570), предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; припинити заборону відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2949721, та іпотеку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2949633, що зареєстровані 09.03.2006 приватним нотаріусом Богатовим Сергієм Георгійовичем; судовий збір стягнути з відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином, у позовній заяві клопотала розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав. Згідно з наданим відзивом на позовну заяву представник відповідача зазначив, що дійсно між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 09.03.2006 укладений кредитний договір № DO1FGK01000024, умови якого АТ КБ «Приватбанк» виконав та надав [PERSON] кредит у розмірі 75750,00 грн. в порушення умов кредитного договору не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.10.2015 з боржника на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 113986,78 грн. стягнута заборгованість розрахована банком станом на 19.06.2015, що підтверджується самим рішенням суду. Вважають, що зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі позивач не виконала. Станом на 01.06.2021 за кредитним договором № DO1FGK01000024 від 09.03.2006 заборгованість становить 372674,20 грн. на їх думку, рішення суду про часткове задоволення позовних вимог банку не є підставою для звільнення позичальника від виконання зобов`язання у розумінні ст. 599 ЦК України, тому договір триває до повного виконання зобов`язань сторонами. За постановами про закінчення виконавчого провадження, борг за виконавчим листом по справі № 226/3350/15-ц з боржника на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто лише 31.08.2020, тоді як заборгованість розрахована станом на 19.06.2015. Вважають, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним. До того ж, на підтвердження заявлених вимог, до матеріалів справи позивачем не додано платіжних документів на підтвердження сплати заборгованості за договором № DO1FGK01000024 від 09.03.2006 у повному обсязі. Позивачем надана відповідь на зазначений відзив, де підкреслено, що за усталеною практикою Верховного суду, у разі, якщо кредитор достроково (до закінчення строку дії кредитного договору) звертається до суду за стягненням заборгованості по кредиту у зв`язку з порушенням виконання кредитних зобов`язань, таке звернення достроково змінює строк дії кредитного договору. Відтак після такого звернення кредитор не має права нараховувати відсотки, пеню та комісії. Правовідносини із зобов`язальних перетворюються в охоронні і права кредитора захищаються нормами, передбаченими ст. 625 ЦК України. Банк скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, звернувшись до Димитровського міського суду з відповідними вимогами у 2015 році, тим самим змінив строк дії кредитного договору. У зв`язку з цим нарахування процентів, пені та комісії, що відображені у розрахунку заборгованості, є безпідставним. Оскільки у рішенні суду встановлено розмір заборгованості і це рішення, якими вимоги банку задоволені повністю, а не частково, банком не оскаржувалось, вважає повністю виконаними, зі своєї сторони, зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами. Надати квитанції про погашення заборгованості не має можливості, оскільки стягнення заборгованості здійснювалось за її відсутності безпосередньо із заробітної плати. Погашення заборгованості підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження, яке також не оскаржувалось банком. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Мирноградського міського нотаріального округу Богатов С.Г. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи за його участі сповіщений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, в яких вважає, з посиланням на Закон України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правила ведення нотаріального діловодства, що позов в частині припинення заборони відчуження та іпотеки задоволенню не підлягає, навіть при умові припинення договору іпотеки, тому, що для зняття заборони відчуження необхідно звернення до нотаріуса іпотекодержателя з відповідною заявою. Як встановлено судом, 09.03.2006 між позивачем [PERSON] та ЗАО КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № DO1FGK01000024, за яким банк надав позивачу кредитні кошти на строк до 09.03.2021 у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 75750,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного договору 09.03.2006 між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» також укладений договір іпотеки № DO1FGK01000024, за яким в іпотеку переданий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з терміном дії договору до повного виконання Позичальником та Іпотекодержателем зобов`язань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього (пункт 29 договору іпотеки). На період дії цього договору накладається заборона на відчуження предмету іпотеки (пункт 34 договору іпотеки). (а.с.7-12). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року у справі 226/3350/15-ц стягнуто з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DO1FGK01000024 від 09.03.2006 в сумі 113986,78 грн та судовий збір 1709,80 грн (а.с.13-14). 31 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесені постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 51017217 і ВП № 51344431 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості на підставі виконавчих листів №№ 2/226/1512/2015 і 226/3350/15-ц від 18 листопада 2015 року. В описовій частині постанов вказано, що борг сплачено у повному обсязі згідно розпоряджень державного виконавця, у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, сформованої станом на 06.05.2021, вбачається наявність обтяження щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , у вигляді заборони на відчуження, зареєстрованого 09.03.2006 за № 2949721 приватним нотаріусом Богатовим С.Г. У Державному реєстрі Іпотек на вказане нерухоме майно наявне обтяження: іпотека, зареєстроване 09.03.2006 за № 2949633 приватним нотаріусом Богатовим С.Г. (а.с.17). 23 лютого 2021 року позивач [PERSON] зверталась із вимогою про припинення іпотеки до ПАТ КБ «Приватбанк», але у відповіді від 12.03.2021 банк повідомив, що за кредитним договором, укладеним з [PERSON] існує заборгованість і що зняття обтяження з заставної нерухомості буде можливе після повного погашення та закриття договору (а.с.19-20). Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Як на підставу позову про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки № DO1FGK01000024 від 09.03.2006, укладеного між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», позивач посилається на повне виконання зобов`язань, визначених у рішенні Димитровського міського суду Донецької області від 30.10.2015, виконання якого підтверджене постановами про закриття виконавчого провадження від 31.08.2020. Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608та 609ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до вимог статей 526,599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним. За змістом ст.\~11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України\~«Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України\~«Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. У випадку кредитних зобов`язань за кредитним договором № DO1FGK01000024 від 09.03.2006 кредитор скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом на підставі рішення суду від 30.10.2015. Основне зобов`язання, таким чином, було боржниками виконане і припинилось у зв`язку з повним його виконанням 31 серпня 2020 року. Кредитор АТ КБ «Приватбанк» не мав правових підстав після рішення суду від 30.10.2015, тобто пред`явлення вимоги у судовому порядку, для нарахування передбачених договором процентів за кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). У зв`язку із встановленням судом факту припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним виконанням позичальником, з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. З огляду на висновки суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає необхідним задовольнити позов, у межах заявлених позивачем вимог, про припинення заборони відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2949721, та іпотеку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2949633, що зареєстровані 09.03.2006 приватним нотаріусом Богатовим Сергієм Георгійовичем. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 908 грн судового збору (а.с. 1). На підставі ст.ст.526, 599 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved