Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, [PERSON], проживає в [INFO]. Ця квартира належить їй на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири ВКО №308233 від 29 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] На даний час, в цій квартирі крім неї, зареєстрована та проживає її донька - [PERSON], [INFO] Крім того, в даній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], який являється сином її однокласника. У 2013 році [PERSON] звернувся до неї з проханням про те, щоб вона прописала та дозволила його сину пожити деякий час у неї в квартирі, що вона і зробила. Проте, приблизно через місяць часу після цього, батько [PERSON] помер, а сам [PERSON] з цього часу в даній квартирі не проживає, його речей в її квартирі не має, і місце його перебування їй невідоме. Даний факт підтверджується довідкою КП ЖЕО від 13.05.2015 р. про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації. Факт реєстрації відповідача у квартирі створює їй перешкоди в реалізації права власності на належну їй квартиру, зокрема порушує її право користування та розпорядження згаданою квартирою. Також це спричиняє їй матеріальні збитки, оскільки [PERSON] зареєстрований, і вона сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей, в тому числі і за [PERSON], хоча він фактично з не проживає. Розясненнями абзацу 2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. №9 слід керуватися при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири мають право використовувати помешкання для власного проживання, проживанню членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сімї власник житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності член сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлені домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодекс) Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, як спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права обовязки. Враховуючи те, що відповідач - [PERSON] не проживає в її квартирі ще з 2013 року, що становить більше ніж встановлений ч.2 ст. 405 ЦК України строк, не допомагає їй у витратах ні в утримання та ремонті житла, вважає що він втратив право на користування цією квартирою. На підставі ч.9 ст.110 ЦПК, позов до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання. Просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності,заявлені позовні вимоги своєї довірительки [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча був своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання.

Outcome: approved