Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві (Четверта київська державна нотаріальна контора), - про визнання права власності на спадкове майно. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що після смерті [PERSON], померлої [INFO]., відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири [ADDRESS], за життя заповіт нею не укладався. Покійній приходиться рідною дочкою, з якою постійно проживала до моменту смерті, проживає і по теперішній час, і є першої черги спадкоємцем за законом. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1995 р., виданого АТ ЗТ «Будінвестсервіс», квартира [ADDRESS], була передана у спільну власність [PERSON], її матері - [PERSON] (бабі), їй, [PERSON], та її дочці, [PERSON], в рівних частках кожній, тобто по 1/ 4 частині. Після смерті баби, [PERSON], померлої [INFO]., мати, [PERSON], фактично прийняла спадщину, яка складається з 1/4 частини цієї квартири, але юридично не оформила, свідоцтво у нотаріальній конторі не отримала і не зареєструвала. Так склалося, що її мати, [PERSON] (шлюбне прізвище - «[PERSON]»), мала два свідоцтва про народження. Баба, [PERSON], та дід, [PERSON], не перебували у зареєстрованому шлюбі. Після народження матері перше свідоцтво про народження було видане 19.04.1938 р. в с. Веселинівка Баришевського району Київської області на ім»я [PERSON], [INFO], в графі - «батько» - прочерк, «мати» - «[PERSON]», дублікат якого мати отримала 10.09.1975 р.. Після війни матір у семирічному віці взяв жити до себе її батько, [PERSON], який 23.11.1952 р. в бюро ЗАГС м. Києва отримав друге свідоцтво про народження на її ім»я, але на своє прізвище - « [PERSON]», помилково зазначив дату народження [INFO]., себе вказав у графі - «батько»: « [PERSON]», та свою дружину у графі «мати» - «[PERSON]». На підставі саме цього свідоцтва про народження мати отримала паспорт на ім»я - «[PERSON]», а 13.09.1956 р. одружилася та взяла прізвище батька - «[PERSON]». 18.11.2011 р. державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю документів у підтвердження факту родинних відносин між нею та бабою, [PERSON]. Двічі зверталась до суду з приводу встановлення факту родинних відносин між нею та бабою, [PERSON], спочатку заяву залишено без розгляду, при повторному зверненні у відкритті провадження було відмовлено за наявності спору про право. З приводу спадщини ніякого спору не існує, факт родинних відносин між нею та бабою, [PERSON], підтверджується письмовими доказами і показаннями свідків. Фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживав та була зареєстрована разом з матір»ю, [PERSON], на час відкриття спадщини за адресою квартири [ADDRESS], яка за життя з цих же підстав прийняла спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті своєї матері, [PERSON], померлої [INFO]. . Позивач просила встановити факт родинних відносин між нею та бабою, [PERSON], померлою [INFO]., та у порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що входить до складу спадщини. У судовому засіданні представники позивача на підставі довіреності, [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги підтримали з наведених у заяві підстав, просять задовольнити. Відповідач, Київська міська рада, з позов ознайомлена, представник на підставі довіреності надав письмові пояснення про те, за відсутності обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернення до суду з позовом про визнання права на спадкове майно вважається передчасним, і не підлягає задоволенню, просить розглянути справу та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства, за його відсутності. Третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві (Четверта київська державна нотаріальна контора) з заявою ознайомлена, заперечень не надала, просить розглянути справу за відсутності представника. Суд, заслухавши представників позивача, опитавши свідків, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [INFO]. померла [PERSON], яка на день смерті проживала у квартирі [ADDRESS] ( а. с. 11 ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS], за життя заповіт нею не укладався. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, [PERSON]., приходиться покійній рідною дочкою, з якою вона постійно проживала до дня смерті, та є першої черги спадкоємцем за законом, змінила прізвище 22.01.1988 р. після укладення шлюбу з [PERSON] ( а. с. 16). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1995 р., виданого АТ ЗТ «Будінвестсервіс», квартира [ADDRESS], була передана у спільну власність [PERSON], її матері - [PERSON] (бабі позивача), позивачу, [PERSON], та її дочці, [PERSON], в рівних частках кожній, тобто по 1/4 частині ( а. с. 13, 14). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті баби, [PERSON], померлої [INFO]., мати позивача, [PERSON], фактично прийняла спадщину, яка складалась з ? частини цієї квартири, оскільки разом з нею проживала на день відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила, свідоцтво у нотаріальній конторі не отримала і не зареєструвала. Мати позивача, [PERSON] мала два свідоцтва про народження: перше - видане 19.04.1938 р. в с. Веселинівка Баришевського району Київської області її матері, яка не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком, [PERSON], на ім»я [PERSON], [INFO], в графі - «батько» - прочерк, «мати» - «[PERSON]», дублікат якого нею отриманий 10.09.1975 р. ( а. с. 8); друге - видане 23.11.1952 р. в бюро ЗАГС м. Києва її батькові, [PERSON]., але на його прізвище - на « [PERSON]», де помилково записана дата її народження - [INFO]., зазначені в графі - «батько»: - « [PERSON]», та його дружина у графі «мати» - «[PERSON]» ( а. с. 9). Пояснюється це тим, що мати позивача, починаючи з 7-ми річного віку, проживала у Києві зі своїм батьком, [PERSON]., який був одружений зі [PERSON], і за необхідності отримав свідоцтво про її народження, внісши особисто відомості до нього. Саме на підставі цього свідоцтва про народження мати позивача отримала паспорт на ім»я [PERSON], а 13.09.1956 р. одружилася, та взяла прізвище чоловіка - «[PERSON]» ( а. с. 10). Опитані свідки, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтвердили ті обставини, що [PERSON] являлась матір»ю [PERSON] та бабою [PERSON], з середини 70-х років минулого сторіччя переїхала з с. Веселинівка до Києва та проживала разом зі своєю єдиною дочкою та її родиною до дня смерті. 18.11.2011 р. державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю документів у підтвердження факту родинних відносин між нею та бабою, [PERSON], померлою [INFO]., дочкою якої була [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила свої спадкові права ( а. с. 19). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК ). Суд вважає встановленим той факт, що позивач пригодиться рідною онукою [PERSON], померлій, [INFO]., після смерті якої прийняла спадщину її мати, [PERSON], але юридично не оформила. Позивач фактично прийняла спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті своєї матері, [PERSON], постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, яка з цих же підстав за життя прийняла спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті своєї матері, [PERSON], померлої [INFO]. ( а. с. 14) . За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.), ст. ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved