Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати її колишнього чоловіка [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач з листопада 2012 року у житловому приміщенні не проживає за власним бажанням, помешканням не користується, його особисті речі у квартирі відсутні, постійно мешкає у Російській Федерації. Ухвалою суду від 20.10.2015 року (а.с.28) до участі у справі в якості третьої особи, кА не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Орган опіки та піклування. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представники третіх осіб до суду не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем [PERSON] заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечуючи факту не проживання у спірному приміщенні, позов визнав. Представник органу опіки та піклування, наполягаючи на врахуванні інтересів малолітніх дітей, вирішення спору залишив на розсуд суду, КЖРЕП № 1 заявлені позивачем вимоги підтримані не були. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що місце проживання [PERSON] в якості члена сім'ї позивача у справі, зареєстровано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною адресною довідкою (а.с.22). Вказане житлове приміщення було надано позивачу [PERSON] в оренду для проживання сім'єю з чотирьох осіб, а саме чоловіка [PERSON], сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.11.2012 року шлюб між сторонами у справі було розірвано (а.с.9). Суд зазначає, що постановою Верховної ради України від 19 травня 2016 року місто Комсомольськ перейменовано на місто Горішні Плавні, Відповідно до комісійного акту від 04.09.2015 року, посвідченого КЖРЕП № 1, відповідач [PERSON] у спірному приміщенні не проживає (а.с.12). Виходячи із змісту заяви відповідача про визнання ним позову, останній близько дев'яти років проживає на території Російської Федерації. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред'явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. За змістом ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. За змістом ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або у письмовій заяві, адресованій суду. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, та враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що пред'явлений позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved