Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

позивач,\~ [PERSON] , звернулась до суду з позовом до ТОВ «Мілоан», в якому просила визнати договір позики від 12.12.2020, укладений між сторонами, недійсним. В обґрунтування позову вказала, що між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику, але ознайомившись зі змістом договору, вважає його недійсним. Зазначає, що вона не підписувала договір позики, перед укладенням договору відповідач не надав їй у письмовому вигляді необхідну інформацію щодо умов договору, внаслідок чого вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, у неї бракувало знань, для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору. Посилається на положення Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів». Вказує, що було порушено порядок акцептування пропозиції відповідача щодо укладення договору позики в електронній формі, а саме, прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чек боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Тому договір позики, укладений між сторонами є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. Кредитний договір також повинен бути укладений у письмовій формі, відповідно до положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Також відповідачем не було надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку із чим реальна відсоткова ставка за кредитом є значно більшою, ніж зазначена у розрахунку платежів. Нарахування завищеної неустойки не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідачем введено позивача в оману щодо істотних умов договору (реальної відсоткової ставки, порушено принцип рівності сторін). Розмір відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та просив суд у їх задоволені відмовити. В обґрунтування вказав, що 04.10.2020 між сторонами було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2750698 на суму 12000 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком 29 календарних днів, тобто до 02.11.2020, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника, яка зазначена в анкеті-заявці в особистому кабінеті позивача. Договір був укладений з урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позивач підписала договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті позивача, та останній були перераховані кошти на картку. Згідно п. 6.5 договору, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми. Позивач здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Позивач акцептувала кредитний договір через 5 хвилин після розміщення індивідуальної оферти, але за умовами надання кредитних послуг позивач мала на це 24 години. Позивач передбачила всі наслідки, була ознайомлена з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. Посилання позивача про нечесну підприємницьку діяльність зі сторони відповідача не відповідають дійсності та позивач не надає жодних доказів вказаних тверджень, при укладені договору позивач не мала претензій стосовно умов кредитного договору. Також вказує, що позивач тривалий час користується кредитними послугами ТОВ «Мілоан», починаючи з серпня 2020 року, уклавши при цьому вісім кредитних договорів, по семи з яких позивач виконала фінансові зобов`язання, сплативши кредитну заборгованість. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 01.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 16.03.2021 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві просив розглянути справу на підставі наданих матеріалів без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких вказав, що 04.10.2020 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір, згідно якого ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] позику у розмірі 12000 грн., а остання зобов`язалась повернути її та сплатити проценти. Договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом надання відповідачем пропозиції його укласти (оферти) та прийняття пропозиції (оферти). Позивач підписала (акцептовану) оферту одноразовим ідентифікатором, чим засвідчила вивчення умов договору та надала згоду з цими умовами. Крім того, позивач була повідомлена про її право безкоштовно отримати копію проекту договору у письмовій чи електронній формі, при цьому позивач мала право відмовитись від договору протягом 14 календарних днів у порядку та умовах, визначених умовами договору та Закону України «Про споживче кредитування». 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 24.02/1, згідно якого було відступлено право вимоги до [PERSON] за договором № 2750698 від 04.10.2020. Просив відмовити у задоволені позовних вимоги та провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2750698, відповідно до п. 1.2 якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 12000 грн., строком на 29 днів, з 04.10.2020 (п.1.3 Кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02.11.2020, з процентною ставкою за користування кредитом 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору), що підтверджується копією кредитного договору № 2750698 від 04.10.2020. У Додатку № 1 до кредитного договору «Графік розрахунків» визначено порядок та строки повернення кредиту та платежів за ним, у якому сторонами погоджено: дату платежу 02.11.2020, до сплати: кредит в сумі 12000 грн., комісія за надання кредиту в сумі 1200 грн., проценти в сумі 4350 грн., а всього в сумі 17550 грн. Згідно п. 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 1.5. Кредитного договору передбачено, що Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5550 грн., в грошовому виразі та 582 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 17550 грн. Згідно п. 6.1 Кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через веб-сайт або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер [NUMBER] . Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Кредитного договору). Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. (6). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Повноваження відповідача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Мілоан», Ліцензії з надання фінансових кредитів, яка видана 10.11.2016, згідно розпорядження № 2843 Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг. З матеріалів справи, зокрема з анкети-заяви на кредит № 2750698 від 04.10.2020, вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді з метою отримання кредиту [PERSON] вказано значну за обсягом та інформативністю кількість особистих даних, зокрема номер мобільного телефону, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи, а також номер належної їй банківської картки. Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи. Так, як вбачається з наданої відповідачем Хронології дій щодо укладення кредитного договору № 2750698 від 04 жовтня 2020 року, для укладення вищевказаного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача та поза нею: 04 жовтня 2020 року 08:57 год. введення позичальником даних по заяві; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. анкету-заяву відправлено позичальником на розгляд Товариству; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. автоматичні перевірки по заяві; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. перевірка позичальника за даними БКІ; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. скоригована оцінка позичальника; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. позичальнику відправлено смс повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті; 04 жовтня 2020 року 08:58 год. позичальнику відправлено смс повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; 04 жовтня 2020 року 09:03 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); 04 жовтня 2020 року 09:03 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; 04 жовтня 2020 року 09:03 год. кредитні кошти перераховано на картку Позичальника. Позивач підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію»), що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача (LogFile застосування коду). Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача. Позивачу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору на її картку, що підтверджується платіжним дорученням № 29715795 від 04.10.2020. Отже, укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Тому, твердження позивача з приводу того, що вона не підписувала кредитний договір спростовані матеріалами справи. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Щодо можливості укладення та підписання кредитних договорів в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Крім того, згідно меморіальних ордерів № 31827284 від 30.10.2020, № 31827294 від 30.10.2020, № 32659770 від 09.11.2020, № 33951329 від 25.11.2020, та графіків розрахунків (додатки № 2, 3, 4, 5 до кредитного договору), [PERSON] неодноразово здійснювала дії щодо пролонгації кредиту (п. 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору), а саме оплачувала комісію за продовження строку кредитування по кредитному договору № 2750698. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). За приписами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зі змісту оскаржуваного кредитного договору № 2750698 від 04.10.2020 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Згідно п. 5.4 Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» в редакції від 14.09.2020, приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо. Тобто, підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення її з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Отже, відповідач в повній мірі проінформував позивача про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, згідно п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті https://miloan.ua/, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А тому, доводи позивача щодо ненадання інформації про умови кредитування та введення її в оману зі сторони відповідача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] не вперше зверталась до відповідача ТОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, про що свідчить надані відповідачем копії довідок про виконання позивачем зобов`язань за аналогічними кредитними договорами від 02.08.2020, 24.08.2020, 06.09.2020, 10.09.2020, 19.09.2020, 26.09.2020, 27.09.2020. Факт неодноразового укладення аналогічних кредитних договорів позивача з відповідачем також спростовує її твердження відносно того, що позивач не підписувала спірний договір з відповідачем та не була ознайомлена з усіма його умовами. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які підтверджують твердження позивача щодо укладення спірного кредитного договору з використанням зі сторони відповідача нечесної підприємницької практики та про несправедливі умови кредитного договору позивачем не надано, тому суд відхиляє вказані твердження як безпідставні та недоведені. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір, був укладений між сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України, з дотриманням вимог щодо його укладення, із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», тому відсутні підстави для визнання укладеного між сторонами кредитного договору недійсним. При таких обставинах, у задоволені позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed