Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини, до досягнення дитиною 3-х років, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що дитина перебуває на утриманні позивача, вона не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначила, що аліменти відповідач на утримання дитини та на її утримання добровільно не надає, також відмовляється приймати участь у забезпеченні всім необхідним їхнього сина. Ухвалою від 09 листопада 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 15.12.2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що у додатках до позовної заяви міститься повідомлення - пропозиція щодо внесення змін до трудового договору від 04.12.2019 року, строк дії контракту був визначений на 1 рік, а на даний час відповідач не працює, дохід не отримує. [PERSON] не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів визначений як мінімальний законодавством України. Також зазначив, що на даний час у відповідача є зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , також він допомагає батькам - пенсіонерам, тому на даний час не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружити до досягнення дитиною трирічного віку. У зв`язку з чим відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, а щодо вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку він заперечує та просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] .(а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем. У даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено, що з відповідача на користь [PERSON] стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року аліменти на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 1/3 частини його за робітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ту обставину, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами. Однак, при розгляді справи не знайшов підтвердження даний факт, оскільки ці обставини не мають посилання на докази. Відповідачем не зазначено, яким саме чином здійснюється ним утримання батьків похилого віку та які витрати у зв`язку з цим понесені . Також відсутнє посилання на докази в обґрунтування понесених витрат. Тому суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має утриманні неповнолітню дитину, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Саме такий розмір аліментів має забезпечити право неповнолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що неповнолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем, тому [PERSON] має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку( доходу) щомісячно. Згідно ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 06 листопада 2020 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial