Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків з виховання сина: не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її розвитку, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, а з серпня 2016 року не приймає участі в утриманні дитини. На підставі рішення суду з відповідача на утримання сина [PERSON], на користь позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. Через ухилення від сплати аліментів та велику заборгованість зі сплати аліментів, ухвалою суду від 03.09.2017 року відповідача оголошено у розшук. Тому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з нього на свою користь суму сплаченого нею судового збору 640 грн. Сторони та представник третьої особи до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялись у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, в судове засідання позивач надала заяву, згідно з якою наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, представник третьої особи позовні вимоги підтримала. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином, у порядку, визначеному процесуальним законодавством, повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглядає цивільну справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року до 30 липня 2014 року (а.с. 6, 8). Під час перебування сторін у шлюбі, 22 лютого 2013 року в них народився син [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки, наданої Мирноградським МВ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на березень 2017 року, [PERSON] з часу нарахування аліментів на користь [PERSON] з серпня 2016 року до березня 2017 року аліменти не сплачувалися, утворилася заборгованість, у звязку з чим, він 03 березня 2017 року Димитровським міським судом Донецької області оголошений у розшук (а.с. 10, 15-16). Згідно з інформацією керівництва ДНЗ № 16 «Попелюшка» м.Мирнограда Донецької області, дитина [PERSON], [INFO] є вихованцем дитячого садка «Попелюшка» з 2015 року, вихованням дитини займається мати, яка відвідує батьківські збори, бере участь у роботі батьківського комітету; батько дитини [PERSON] сина до садка жодного разу не приводив і не забирав, батьківські збори не відвідував (а.с. 9). Станом на 30.03.2017 року позивач, разом з сином [PERSON], 2013 року та сином [PERSON], [INFO] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг від сусідів за період проживання не надходило, алкогольними напоями не зловживає, мешкає з чоловіком та двома дітьми, займається вихованням дітей (а.с. 11). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради від 27.07.2017 року, за результатами розгляду всіх документів, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 23-24). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Судом встановлено, що відповідач, всупереч встановленим Конвенцією про права та захист дитини положенням, ст.150 СК України, не бажає надавати дитині повний і гармонійний розвиток в сімейному оточенні, не турбується про її добробут і розвиток, ухиляється від належного утримання та виховання своєї дитини. Відповідач [PERSON] ухилився від всіх зазначених обовязків щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина, не цікавлячись його життям, умовами проживання, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, переклавши свої батьківські обовязки в повному обсязі на матір. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обовязки. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним своїми обовязками, тому задля захисту інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина. Частиною першою ст.88 ЦПК України закріплено, що стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог даної статті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 1). На підставі ст.ст.150, 164 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved