Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» про визнання зобов»язання за кредитним договором припиненим. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06.02.2008 р. уклала з АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», правонаступником якого є ПАТ «Банк «КЛІРІНГОВИЙ ДІМ» кредитний договір № 0000311/5-2008К та договір застави автомобіля №0001/11-2008, за яким у забезпечення виконання кредитних зобов'язань передала в заставу автомобіль марки DAEWOO, модель МАТІZ, тип - легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER]. Виконувала свої зобов'язання за кредитним договором належним чином до жовтня 2010 р., надалі в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем припинила сплату щомісячних платежів за кредитом. 24.04.2012 р. на засіданні Правління банку прийнято рішення про визнання її кредитної заборгованості безнадійною та списання за рахунок резервного фонду. 27.04.2012 р. на виконання рішення засідання Правління банку від 24.04.2012 р. заборгованість була погашена за рахунок резервного фонду, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, 11.11.2014 р. одержала від банку лист-вимогу про дострокове погашення кредиту з нарахованими процентами та штрафними санкціями, що вважає протиправним, оскільки відповідно до положень ст. 605 ЦК України зобов'язання за кредитним договором припинені внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків. Позивач просила визнати зобов'язання по погашенню кредиту та процентів за кредитним договором 0000311/5-2008к від 06.02.2008 р. припиненими. Відповідач, ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», позовні вимоги не визнав, у задоволенні просив відмовити, у письмових запереченнях, зокрема, зазначив, що позивач за кредитним договором №0000311/5-2008К від 06.02.2008 р. одержала кредит на загальну суму 10 730 дол. СІІІА на придбання автомобіля марки DAEWOO, з кінцевим терміном погашення кредиту та сплати процентів до 05.02.2015 р.. З 25.08.2009 р. позивач припинила сплату щомісячних платежів, чим грубо порушила п. п.3.2, 4.4 договору. 07.06.2013 р. за вих. № 04-07/1251 та 12.11.2013 р. за вих. № 04-07/2635 позивачу надіслані листи-вимоги про погашення боргу за кредитом, відсотками і нарахованої пені, залишені нею без задоволення. Відповідно до Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 06.07.2000 р. №279 , та Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, 24.04.2012 р. на засіданні Правління банку було прийнято рішення №49 про списання заборгованості, визначеної безнадійною, в тому числі з позивача. 27.04.2012 р. на виконання рішення Правління банку від 24.04.2012 р. № 49 заборгованість позивача за кредитним договором у сумі 11 567,96 дол. США була списана за рахунок резервів банку, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №№1476877/12, 1476878/12, 1476879/12, 1476880/12, 1476881/12, 1476882/12 від 27.04.2014 р., в зв»язку з чим з 26.04.2012 р. припинено нарахування процентів за користування кредитом. Пунктом 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Крім того, 04.02.2015 р. Дарницьким районним судом м. Києва відкрито провадження в справі за позовом банку до [PERSON] про стягнення заборгованості, та зупинено у зв'язку з поданням нею цього позову про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим. Відтак, позивача не звільнено банком від виконання кредитних зобов»язань внаслідок прощення боргу в розумінні норми ст. 605 ЦК України, на яку вона посилається в позові, тому відсутні підставі для задоволення. У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю, [PERSON]., позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просять задовольнити. Представник відповідача, ПАТ «Банк «КЛІРІНГОВИЙ ДІМ», на підставі довіреності, Степанчук О.В., позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, у задоволенні просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що 06.02.2008 р. позивач уклала з АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», правонаступником якого є відповідач, кредитний договір № 0000311/5-2008К, за умовами якого одержала кредитні кошти у сумі 10 730 дол. СІІІА на придбання автомобіля марки DAEWOO, з кінцевим терміном погашення кредиту та сплати процентів до 05.02.2015 р. ( а. с. 4-10). У забезпечення виконання кредитних зобов»язань позивач за договором застави №0001/11-2008 передала в заставу автомобіль марки DAEWOO, модель МАТІZ, тип - легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 р. випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] ( а. с.11, 12). З 25.08.2009 р. позивач у зв'язку з погіршенням матеріального становища припинила сплату щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором. 24.04.2012 р. відповідно до Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №722/19490 та Облікової політики банку на засіданні Правління банку з метою поліпшення структури банку було прийнято рішення (протокол № 49) відшкодувати (списати) за рахунок відповідних резервів заборгованість, що обліковується на балансі, визначену безнадійною згідно Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 06.07.2000 р. №279, зареєстрованого в Міністерством юстиції України 03.08.2000 р. за №474/4695, позичальників згідно з списком, що відображений в додатку №1, у тому числі й позивача на суму 11450, 41 дол. США ( а. с. 15, 16). 27.04.2012 р. на виконання рішення Правління банку від 24.04.2012 р. заборгованість позивача за кредитним договором у сумі 11 567,96 дол. США була списана за рахунок резервів банку, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №№1476877/12, 1476878/12, 1476879/12, 1476880/12, 1476881/12, 1476882/12 від 27.04.2014 р., в зв»язку з чим з 26.04.2012 р. припинено нарахування процентів за користування кредитом ( а. с. 27-29). У зв»язку зі списання заборгованості позивач вважає, що у порядку ст. 605 ЦК України зобов»язання за кредитним договором припинені, а вимоги банку, наведені в листі від 11.11.2014 р., про дострокове погашення кредиту з нарахованими процентами та штрафними санкціями, неправомірні, суперечать законодавству. Доводи позивача, наведені в обгрунтування позовних вимог, суд не може прийняти до уваги, ураховуючи наступні підстави. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Тобто, прощення боргу є не обов»язок, а усвідомлене волевиявлення, право кредитора звільнити боржника від його обов'язків, що не характерно спірним правовідносинам. Так, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалося рішення про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резервного фонду банку, не містить жодних положень, співзвучних з нормами ст. 605 ЦК, що регулюють припинення зобов'язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедури оформлення припинення зобов»язання з цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового врегулювання, питань оподаткування тощо. Натомість, п. 2 рішення Правління банку від 24.04.2012 р. (протокол № 49), на яке посилається позивач, передбачено продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості, визначеної безнадійною згідно нормативно-правових актів НБУ, до закінчення строку, що визначений Обліковою політикою банку з урахуванням вимог законодавства України щодо відшкодування збитків. Крім того, відповідно п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №722/19490, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). За загальним правилом, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК ). Сторони є вільними у виборі будь-яких підстав припинення їх зобов'язань, в тому числі домовитися про можливість припинення зобов'язання в односторонньому порядку за бажанням будь-якої сторони. Під припиненням зобов'язання розуміється припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання, та стосуються будь-яких цивільно-правових зобов'язань, якщо дотримуються умови їх настання. Тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про визнання зобов»язання, в даному випадку за кредитним договором, припиненим, оскільки судовому захисту підлягає існуюче право на день прийняття судового рішення. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи у порядку ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58 - 59 ЦПК України. У обґрунтування позовних вимог позивач не надала суду належних та допустимих доказів, і не довела обставини, на які посилається як на підстави своїх вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання зобов»язання по погашенню кредиту та процентів за укладеним з ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» кредитним договором №0000311/5-2008К від 06.02.2008 р. припиненими внаслідок звільнення (прощення боргу), - не доведеними, і відмовляє в задоволенні. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 605 ЦК України,

Outcome: dismissed