Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються з відповідача у розмірі 1/3 частки заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2019 на сплату аліментів у твердій грошовій сумі 30000 грн. по 15000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з жовтня 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2020. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2019 у справі №487/6444/19,766/56/17, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2019. На теперішній час вона разом із дітьми проживає в орендованій квартирі, працює, діти навчаються в школі, для отримання гармонійного виховання діти побажали навчатися додатково на мовних курсах та в інших закладах розвитку дітей, тому потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач сплачує аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому виплачує не регулярно, періодично виникає заборгованість. В Україні відповідач офіційно не працює, за фахом капітан далекого плавання, впродовж багатьох років працює за кордоном за фахом на контрактної основі, але приховує свої дійсні доходи, немає в країні вкладів в банках. Наявність у відповідача паспорта громадянина України для виїзду за кордон з терміном дії до 2028 року, посвідчення особи моряка (паспорт моряка) з терміном дії до 2022 року, сертифікати підтвердження про підготовку та дипломування моряка - несення вахти, здача нормативі боротьби за життєдіяльність на кораблі, медичні сертифікати, допуски та інші підтверджують факт роботи його за кордоном капітан далекого плавання, оскільки в паспорті моряка зазначена посада відповідача - Мастер , що за міжнародною класифікацією є капітаном корабля. За час проживання з відповідачем у шлюбі, він отримував заробіток 8000 доларів США на місяць. За офіційним сайтом компанії Глобал Мріне Сервіс (м. Одеса) щодо найму на роботу капітана далекого плавання встановлюється оплата щомісячно від 5 до 25 тис. доларів США. Тому, оскільки у відповідача матеріальне становище не змінилось, але змінились обставини сплати дітям аліментів, оскільки відповідач приховує дійсні свої доходи, вважала, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою від 26.10.2020 відкрите провадження у справі. Ухвалою від 28.01.2021 за клопотанням позивача, витребувані докази з Державної Прикордонної служби України. 26.02.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначивши, що шлюбі між сторонами розірвано, за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), заборгованості по аліментам немає. Зараз він безробітний, але робить усе необхідне для нормального забезпечення життя своїх дітей, сумлінно виконує свої обов`язки зі сплати аліментів, за можливості допомагає додатково. Надані позивачем докази не є належними та допустимими, працював на роботі вказаної позивачем ще до стягнення з нього аліментів, фірма збанкрутіла та йому не була сплачена заробітна плата. Договір оренди наданий позивачем не свідчить сплату нею орендних платежів, інших доказів не надано. Також не надано доказів які б свідчили про необхідність збільшення суми аліментів, його матеріальне становище, як стверджує сама позивач не змінилось. Аналізуючи надані позивачем докази в їх сукупності, вважаю, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.. 192 СК України. Також позивачем не надані докази зміни її матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність збільшення розміру аліментів, навчання дітей на мовних курсах та інших закладах розвитку дітей, не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів, частково відносяться до звичайних витрат на дітей. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, також зазначили, що відповідач сплачує аліменти на утриманні двох дітей у розмірі приблизно 4000 грн. на місяць, що не вистачає на харчування, лікування, оздоровлення дітей та оренду квартири, в якій вони разом з позивачкою проживають. Відповідач має можливість, але ніколи не допомагає дітям матеріально, діти не хочуть з ним спілкуватися. Позивачка познайомилась з відповідачем ще у 2008 році та на той час він вже працював та працює до теперішнього часу моряком за кордоном, з 2017 року капітаном судна. Щомісячний дохід відповідача, як відомо позиваку, складає понад 100000 грн., оскільки ще під час шлюбу відповідач отримував заробіток у розмірі 70 тис. доларів США, заробітну плату віддавав дружині. В банківських установах України на ім`я відповідача не відкриті рахунки, що було перевірено державним виконавцем та він не декларує свої доходи в Україні. В той же час відповідач регулярно виїжджає за кордон на роботу, але зазначає, що безробітний. Оскільки відповідач приховує дійсні свої доходи, вважають, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі. Крім того, при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, позивач при встановленні його особи суду вказував, що працює капітаном судна. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами своїх вимог щодо можливості сплати відповідачем аліментів у розмірі 30000 грн. посилаючись на те, що шлюбі між сторонами розірвано у лютому 2020 року, 25.09.2019 видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки щомісячно з усіх видів заробітку (доходів). Відповідач офіційно не працює, у нього сезонні заробітки, про зазначив в декларації, ніколи не працював капітаном судна та моряком, за кордон працював в різних іноземних компаніях і організаціях . В 2018 році отримав винагороду у розмірі 70 тис. доларів США, але не як заробітну плату, а як подяку за допомогу. Дійсно виїжджав за кордон в Азербайджан до свого друга в гості , у якого мешкав, не працював, проживав за його рахунок. Також виїжджав у Франкфурт на лікування до знайомого лікаря ЛОРа, вже майже рік знаходиться в м. Миколаєві. Він сплачує аліменти на утримання дітей, кошти йому надають родичі, друзі, також він приймає участь у шкільному житті дітей, намагається помагати чим може. Згідно наданих квитанцій саме [PERSON] сплачував навчання на курсах англійської мови та купив за власні кошти для школи МФЦ МР MFP135a. Також він неодноразово пропонував позивачки, що буде утримувати дітей, купив одяг, який позивачка не взяла від нього, забороняє бачитися з дітьми, у зв`язку з чим звернувся до суду. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони з 08.10.2010 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2020. За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] . 25.09.2019 Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ №487/6444/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частина заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2019 та до їх повноліття, судовий наказ набрав законної сили та переданий до примусового виконання до Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 23.10.2019 відкрите виконавче провадження. Згідно декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, заповненої особисто [PERSON] 08.01.2018, останній не працює, іншого майна, цінних паперів, майна, що перебуває в іпотеці (заставі), майна, ким володіє спільно з іншими особами, майна або коштів, що перебувають в інших осіб, майна або коштів, що належать боржнику від інших осіб, часток у статутному (установчому) капіталі товариств, підприємств, організацій, доході за межами України немає, є власником квартири [ADDRESS] , має транспортний засіб Мопед реєстраційний номер [NUMBER] , на рахунку в АТ КБ «Приват Банк» є близько 1000 тис. грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.01.2021, виданого головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, боржник [PERSON] заборгованості по аліментам станом на 31.12.2020 немає, аліменти нараховані згідно середньої заробітної плати працівників для даної місцевості. За інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, отриманої судом 03.03.2021, гр. України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , з 2019 року по теперішній час перетинав державний кордон України: з 04.04.2019 по 20.07.2019, з 02.09.2019 по 26.12.2019, з 28.01.2020 по 03.02.2020 та з 14.08.2020 по 03.12.2020. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч. 1 і 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови №3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України не містить імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження судом враховуються не тільки положення ст.192 СК України, а й положення ст.ст. 182, 183, 184 СК України. Отже, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, зміни способу їх присудження, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я, а також в інших випадках, передбачених СК України. Обов`язок доказування наявності обставин передбачених статтею 192 СК України покладається на позивача у відповідності до статті 81 ЦПК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] посилалася на те, що відповідач працює капітаном судів міжнародних компаніях та отримує значних дохід не менше 100 тис. грн. щомісячно, але аліменти на утримання дітей сплачує як безробітний. Статтею 76 ЦПК України, закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не надала доказів про наявність обставин, з якими законодавець пов`язує можливість збільшення (зміну способу) присудження розміру аліментів. Так, за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, в судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, що матеріальний стан відповідача не покращився в порівнянні з тим, що був при винесені судом наказу про стягнення аліментів, оскільки, як стверджує позивач, відповідач працював та продовжує працювати капітаном за контрактом на іноземних суднах, проте вказане є припущенням позивача та будь-якими доказами не доведені Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження зміни її матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я тощо. Отже, в ході розгляду справи, судом не встановила факт зміни майнового стану сторін. Надані позивачем документи на підтвердження наявності у відповідача фахової освіти моряка, на які вона посилалася у позові, існували на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, а тому не можуть бути доказом про зміну матеріального стану платника аліментів. Щодо працевлаштування відповідача за кордоном, то зазначений факт не був встановлений судом, оскільки доказів про працевлаштування відповідача за кордоном та отримання ним доходів поза межами країни позивачем не надано. Будь-яких клопотань з боку позивача та її представника щодо витребування доказів про працевлаштування відповідача за кордоном та отримання ним доходів поза межами країни позивачем заявлено суду не було. Тривале перебування відповідача за кордоном не є беззаперечним доказом його працевлаштування, враховуючи той факт, що останнє перетинання відповідачем кордону було з 14.08.2020 по 03.12.2020. Належних та допустимих доказів про те, що відповідач приховує реальний рівень власних доходів, матеріали справи також не містять. Судом також досліджено відеозапис судового засідання у цивільній справі №487/82956/20, де відповідач зазначає, що працює за контрактами, проте не зазначає, що працює за контрактами за кордоном на іноземних суднах та який отримує дохід. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин з якими закон (стаття 192 СК України) пов`язує можливість зміни розміру аліментів визначеного за рішенням суду, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed