Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-АВТО» про визнання права власності на незавершене будівництво. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між нею та відповідачем 04.06.2013 року укладено Договір №МЗК/01/27/04.06-13/48 купівлі-продажу майнових прав. Згідно умов договору, відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості. Об`єкт нерухомості - це майнові права, на який передаються об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору №МЗК/01/27/04.06-13/48 об`єктом нерухомості є квартира 27 за зазначеною адресою. На підтвердження належного виконання умов договору, позивач зазначає що нею було в повному обсязі сплачено загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості відповідно до договору у розмірі 246 655 грн. 50 коп. На сьогоднішній день об`єкт нерухомості - квартири не добудовані, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, що є перешкодою для реєстрації позивачем права власності на неї, як нерухоме майно, оскільки відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Позивач в повному обсязі виконав умови договору, сплативши в повному обсязі вартість майнових прав на об`єкт нерухомості. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, будівництво об`єкту нерухомості в зазначений термін не закінчив та будинок в експлуатацію не ввів. Даний факт перешкоджає позивачу здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме, однокімнатну квартиру 27 за адресою [ADDRESS] , загальною площею 29,19 кв.м. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за нею право власності на вказаний об`єкт незавершеного будівництва - квартири 27 за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.08.2020 року у цивільній справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. 08.01.2021 року на адресу суду надійшла заява представника ТОВ «ВІА-АВТО» про визнання позову, яка обґрунтована наступним. Відповідач визнав, що позивач сплатила йому грошові кошти в розмірі 246 655,50 грн., на підтвердження чого надав копію довідки про оплату вартості майнових прав згідно з договором купівлі-продажу №МЗК/01/27/04.06-13/48, від 20.12.2017 року. Посилаючись на вказані обставини, відповідач позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечував. Просив слухати справу без його участі та позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВІА-АВТО» у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. Судом установлено, що 04.06.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] укладено договір №МЗК/01/27/04.06-13/48 купівлі-продажу майнових прав (а.с. 10-17). Згідно умов зазначеного договору відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості. Об`єкт нерухомості - це майнові права, на який передаються на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: об`єкт - квартира 27 ; кількість кімнат - 1 : загальна площа - 29,19 кв. м; поверх - 2; секція - 1; примітки - площа проектна. Згідно пункту 4.2 позивач повинен сплатити загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладання договору, що складає - 246 655,5 гривень, в тому числі ПДВ 20% - 41 109,25 гривень. Відповідно до пункту 2.6-2.7 розділу 2 договору плановий термін закінчення будівництва - І квартал 2019 року, плановий термін введення в експлуатацію будинку - II квартал 2019 року. Обов`язок позивача по здійсненню розрахунків вважається виконаним в день перерахування суми визначеної в пункті 4.2 договору відповідачу. Позивач сплатила загальну вартість майнових прав на об`єкт, що підтверджується довідкою про оплату вартості майнових прав згідно договору купівлі-продажу майнових прав №МЗК/01/27/04.06-13/48 від 04.06.2013 року та квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. - 19-42), а також не заперечується відповідачем. Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Такий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2018 року в справі № 450/2307/15-ц, від 28 травня 2020 року в справі № 718/785/17, від 30 червня 2020 року в справі № 727/9974/17. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України в постанові від 27 травня 2015 року в справі № 6-159цс15, підстав для відступу від якого не знайшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 200/22329/14-ц. Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалась у результаті спільної діяльності). Зі змісту вказаних норм права вбачається, що прийняття новозбудованого об`єкту нерухомого майна в експлуатацію після його будівництва є обов`язковим. Отже, з матеріалів справи судом встановлено, документу, що засвідчує введення об`єктів нерухомого майна (складу) в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна, як об`єкта цивільного права, відсутні дані щодо дотримання позивачем чи забудовником визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію. Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності. При цьому, ТОВ «ВІА-АВТО» не є особою до компетенції якої входить вирішення питання про прийняття об`єкта капітального будівництва до експлуатації чи оформлення права власності на об`єкт капітального будівництва, тому ТОВ «ВІА-АВТО» не є особою, яка порушила, не визнає чи оспорює суб`єктивне право власності позивача і визнання позову цим відповідачем не має правового значення. Матеріалами справи узгоджується, що багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до експлуатації в установленому порядку не прийнятий, тому статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права не отримав, а відтак відсутня можливість і визнання права власності на окремі його приміщення, в тому числі і на квартиру 27, що розташованаі в секції 1, поверх 2 . За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «ВІА-АВТО» про визнання права власності на незавершене будівництво слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed