Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 21 грудня 1994 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №854. Від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейні відносини не склались, через різні типи характерів відносини між ними на протязі останнього часу ставали все більш напруженими, що призводило до непорозумінь щодо ведення спільного господарства та укладу сім'ї. Відповідач ставився до неї без поваги, ображав в присутності сина. Крім того, не забезпечував сім'ю матеріально. Все це негативно впливало на психічний розвиток їхнього сина та моральну атмосферу в сім'ї. Між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, фактичні шлюбні відносини вони припинили в літку 2013 року, однак через відсутність іншого житла змушені проживати в одному будинку. При цьому кожен живе своїм життям і вони практично не спілкуються. Сторони, належно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач - наполягає на своїх позовних вимогах, а відповідач - не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21 грудня 1994 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №854 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER]). Від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER]). Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сім'ї. Обоє дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Відповідач в своїй заяві вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини. Крім того, суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640грн. 00коп.

Outcome: approved