Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу для виїзду за кордон до території Російської Федерації та безперешкодне пересування по території Луганської та Донецької областей, які тимчасово непідконтрольні Україні, Автономної Республіки Крим, яка тимчасово окупована, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] без згоди батька, у супроводі її матері [PERSON] до повноліття дитини, на строк перебування, який визначений [PERSON] В позові позивач зазначила, що вона перебувала з 01.10.2005 року у зареєстровані шлюбі з [PERSON], який було розірвано 26.09.2011 року. Від спільного життя мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею. Вона разом з дитиною зареєстровані за адресою [INFO]. Але з червня 2015 року вона та її дитина проживають у [INFO], на підставі договору оренди квартири, який укладено її чоловіком [PERSON] та донька навчається у СЗОШ№22. Відповідач постійно проживає у [INFO], на території, що не підконтрольна Україні. З 2011 року вона постійно возила доньку до Автономної Республіки Крим для оздоровлення, а також до Російської Федерації, де проживають їхні родичі, у зв'язку з чим відповідач оформлював відповідні нотаріальні заяви про його згоду на пересування доньки територією України та виїзду за кордон до Російської Федерації, але термін дозволу за останньою нотаріальною заявою закінчився 15.10.2015 року. Проте, донька народилась у м. Луганськ, де залишились мешкати дуже багато родичі та друзів донька, за якими вона сумує, також багато родичів проживає у Російської Федерація, тому такі подорожі матимуть велике значення для духовного та фізичного розвитку дитини, яка зможе побачити родичів, друзів, рідне місто та вважає за потрібне оздоровити доньку в морській кліматичній зоні Автономної Республіки Крим, яка є надзвичайно сприятливою для дитини. Проте, відповідач безпідставно, необґрунтовано та з незрозумілих, надуманих причин ухиляється від дачі дозволу на виїзд дитини, що суперечить інтересам дитини. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила про їх задоволення. В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду заяву, позовні ивмоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] перебувала з 01.10.2005 року у зареєстровані шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано на підставі рішення Стахановського міського суду Луганської області від 25.08.2011 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір'ю. Позивач разом з дитиною зареєстровані за адресою [INFO]. Але з червня 2015 року [PERSON] та її дитина [PERSON] проживають у [INFO], на підставі договору оренди від 22.04.2015 року, який укладено її чоловіком [PERSON] [PERSON] навчається у СЗОШ№22, згідно довідки №373 від 10.11.2015 року. У позивача є можливість та потрібність вивозити дитину за кордон до Російської Федерації та на території Луганської та Донецької областей, які тимчасово непідконтрольні Україні, для перебування у родичів, а також до Автономної Республіки Крим, яка тимчасово окупована, для щорічного відпочинку і оздоровлення дитини в морській кліматичній зоні і розширення її кругозору. Але, відповідач постійно проживає у [INFO], на території, що не підконтрольна Україні, батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] не позбавлений.У 2014 році відповідач оформлював відповідні нотаріальні заяви про його згоду на пересування доньки територією України та виїзду за кордон до Російської Федерації, але термін дозволу за останньою нотаріальною заявою закінчився 15.10.2015 року. На теперішній час відповідач безпідставно, необґрунтовано та з незрозумілих, надуманих причин ухиляється від дачі дозволу на виїзд дитини. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-ХII, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31.03.1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені\~\~Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57\~\~із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~\~постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року\~\~(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У ст. 141 СК України визначена рівність прав та обовязків батьків відносно дитини. Крім того, враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради РСР від 27.02.1991 року №789-Х11, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача\~\~\~\~на виїзд\~\~дитини за кордон до Російської Федерації та безперешкодного пересуватися по території Луганської та Донецької областей, які тимчасово непідконтрольні Україні та по території Автономної Республіки Крим, яка тимчасово окупована, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково в частині надання дозволу на виїзд\~\~та безперешкодне пересування по території тимчасово непідконтрольної Україні та тимчасово окупованої території без згоди та супроводу батька. Проте, суд вважає безпідставними вимоги позивачки щодо надання дозволу малолітній [PERSON] на багаторазові тимчасові виїзди у супроводі матері без згоди та супроводу батька до досягнення нею саме 18 років, оскільки відповідно до діючого законодавства України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн.

Outcome: partial