Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири, який в процесі судового розгляду уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до дубліката від 25.03.2010 року, виданого взамін свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2005 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення від 28.07.2005 року №1574, позивачу [PERSON] та її батьку [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] по 1/2 частки кожному. Державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за вказаними особами КП «ВМБТІ» 21.05.2010 року за реєстраційним номером 30494591, номер запису 1093/70033, в книзі 658. Проте, 18.02.2012 року у м. Вінниці помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті померлого є його доньки позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], а також внук померлого відповідач [PERSON] за правом представлення свого померлого батька [PERSON]. 12.08.2014 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку від 1/2 частки спадкової квартири та зареєстровано в реєстрі за №2-1791. Таким чином, на даний час позивачу належить 5/8 частки квартири [ADDRESS]. В той час, як відповідачам належить по 1/8 частки кожному вказаної квартири. Вказана спірна квартира не підлягає поділу між співвласниками з технічної точки зору, а користування спільною квартирою є також неможливим, оскільки у сторін склались неприязні стосунки. Відповідачі у спірній квартирі ніколи не проживали та не приймали участі в її утриманні. Більше того, відповідачі повністю забезпечені житлом, а відтак припинення права власності на належні їм частки спадкового майна не завдасть істотної шкоди їх інтересам. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представники позивача не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 5/8 частки квартири [ADDRESS], а саме: 1/2 частки відповідно до дубліката від 25.03.2010 року, виданого взамін свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2005 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення від 28.07.2005 року №1574 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ВМБТІ» №26197274 (а.с.4, 4 зворот т.1); та 1/8 частки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.08.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1791 та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25455865 від 12.08.2014 року (а.с.5, 5 зворот т.1). Натомість, зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.08.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1791, вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються також співвласниками вказаної спірної квартири, оскільки останнім також державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 20.01.2014 року видано свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частки від 1/2 частки спірної квартири за реєстровими №2-117 та №2-120 відповідно (а.с.5 т.1). Вищевикладені обставини також підтверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61883656 від 21.06.2016 року, №61883308 від 21.06.2016 року (а.с.155-160, 161-162 т.1). Окрім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61882569 від 21.06.2016 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 19.01.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-67 (а.с.151-154 т.1). З пояснень представників позивача в судовому засіданні стало відомо, що вказана спірна квартира не підлягає поділу між співвласниками з технічної точки зору, а користування спільною квартирою є також неможливим, оскільки у сторін склались неприязні стосунки. Відповідачі у спірній квартирі ніколи не проживали та не приймали участі в її утриманні. Більше того, відповідачі повністю забезпечені житлом, а відтак припинення права власності на належні їм частки спадкового майна не завдасть істотної шкоди їх інтересам. Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Так, дійсно, в судовому засіданні встановлено, що позивачу та відповідачам належить квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Разом з тим, розмір частки позивача у вищезазначеній квартирі складає 5/8 частки, в той час як відповідачам належить по 1/8 частки кожному. А відтак, частки відповідачів у праві спільної часткової власності є незначними, окрім того, останні з технічної точки зору не можуть бути виділені в натурі через неможливість дотримання вимог, що відповідали б Державним будівельним нормам України, до загальної площі квартири, інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових квартир та неможливість виділення ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори, антресолі), про що зазначено у висновку ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №265 від 25.04.2016 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (а.с.103-131 т.1). В той час, як спільне володіння та користування сторонами квартирою є не можливим, у звязку з неприязними стосунками, які виникли між останніми. До того ж, зважаючи на те, що частки відповідачів у праві спільної часткової власності є незначними, відповідач [PERSON] окрім частки у спірній квартирі також має у своїй власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 498, с. Таврійське, Голопристанський р-н, Херсонська обл. згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61882569 від 21.06.2016 року (а.с.152 т.1); в той час як з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61883656 від 21.06.2016 року (а.с.155-160 т.1) достеменно встановити чи належить відповідачу [PERSON] інше нерухоме майно окрім 1/8 частки у спірній квартирі не вбачається; а відповідач [PERSON] являється громадянкою [PERSON], де уклала шлюб з громадянином [PERSON] та проживає на постійній основі з 2006 року, згідно довідки про місце проживання, громадянство, сімейний стан, політичні права та склад сімї (а.с.6-10 т.2), припинення права відповідачів на частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем, про що також звернено увагу у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України» від 21.12.2010 року. Суд звертає увагу, що позивач на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за платіжним дорученням №597925 від 05.09.2016 року на суму 71\~825,00 грн. та за квитанцією №6 від 03.09.2014 року на суму 24\~619,00 грн., а всього на суму 96\~444,00 грн., внесла вартість 1/8 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с.209, 214); за платіжним дорученням №597727 від 05.09.2016 року на суму 71\~825,00 грн. та за квитанцією №5 від 03.09.2014 року на суму 24\~619,00 грн., а всього на суму 96\~444,00 грн. внесла вартість 1/8 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с.210, 212т.1); за платіжним дорученням №597246 від 05.09.2016 року на суму 71\~825,00 грн. та за квитанцією №4 від 03.09.2014 року на суму 24\~619,00 грн., а всього на суму 96\~444,00 грн. внесла вартість 1/8 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с.210, 212 т.1); визначену відповідно до висновку ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №265 від 25.04.2016 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (а.с.103-131 т.1). А тому, припинення права власності відповідачів на частки у спільній частковій власності є виправданим. Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved