Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Державного реєстратора Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко В.Б., Бершадської міської ради Вінницької області про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. В обгрунтування своїх вимог вказує на наступне. За договором купівлі-продажу від 15.03.1979 року посвідченого державним нотаріусом Якимишиним М.С. позивачу належить на праві власності 41/50 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Співвласником 9/50 частин будинку в [ADDRESS] була [PERSON] .. На підставі розпорядження Бершадської міської ради Вінницької області позивачці з часом було надано дозвіл на знесення частини будівлі, що псує зовнішній вигляд міста по [ADDRESS] та [PERSON] свою частку будинку знищила, таким чином припинивши право спільної часткової власності на даний будинок. Бершадська міська рада Вінницької області рішенням № 28 від 18.06.2020 року надала позивачці дозвіл на визнання за нею 41/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окремого цілого житлового будинку згідно технічної характеристики нерухомого майна. Коли позивач звернулася до державного реєстратора Бершадської міської ради Вінницької області з проханням перереєстрації вказаного нерухомого майна з 41/50 частки на цілу частку, надавши ряд документів, їй було письмово відмовлено в цьому, що свідчить копія відмови № 991 від 29.10.2020 року та за № 1000 від 03.11.2020 року. причиною відмови стало те, що позивачка не надала державному реєстратору документів про припинення права спільної часткової власності для усіх, або одного із співласників житлового будинку, розташованого [ADDRESS] . Однак, припинити право спільної часткової власності не має можливості, оскільки другого співвласника, фактично не існує і його частка в будівлі знищена та його право власності на 9/50 частки припинено. За таких обставин в позасудовому порядку вирішити це питання не представляється можливим, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свої х прав та законних інтересів, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 15.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідачів в судове засідання не явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Бершадської міської ради Вінницької області, позов визнають повністю. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Позивачу [PERSON] на праві власності належить 41/50 частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером № 228276233. Відповідно довідки № 196 виданої 01.11.2020 року КП Бершадський БТІ 9/50 частин будинку в [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Бершадської міської ради Вінницької області- знищено. Таким чином [PERSON] припинила право спільної часткової власності на даний будинок. Державним реєстратором Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко В.Б. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. В ч. 1ст. 356 ЦК України викладено поняття спільної часткової власності, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Верховний Суд України в постанові від 17.07.2014 р. по справі № 6-68цс14 зазначив, що відповідно до п. 4 ч.1ст. 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Судом встановлено, що 9/50 частини будинку в [ADDRESS] , що належить [PERSON] знищено, таким чином [PERSON] припинила право спільної часткової власності на даний будинок, що є у спільній частковій власності у неї та [PERSON] .. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що позивач позбавлена можливості володіти своєю часткою будинку, як окремим об`єктом права власності, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивачки, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом припинення права спільної часткової власності на будинок в [ADDRESS] , та визнання за [PERSON] права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,4 кв.м..

Outcome: approved