Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що 28.07.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, реєстрований Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №81. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім'ї неможливо. Крім того, відповідач є батьком їх малолітнього сина, але матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає. Позивач просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 28.07.2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідач ухиляється від утримання малолітнього сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітка (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: approved