Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2750,00 грн. щомісячно, починаючи від дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 12 липня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 листопада 2018 року. Під час шлюбу у них [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яка з 21 березня 2019 року проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. До того часу донька проживала з відповідачем, тому вона, [PERSON] , сплачувала аліменти на утримання доньки. Але наразі відповідач не бажає надавати допомогу в утриманні доньки, що й спонукало її до того, аби звернутися до суду з даним позовом. На даний час їй, [PERSON] , не відомо, чи відповідач має офіційне місце роботи, тому визначила аліменти саме в твердій грошовій сумі. Особисто вона на утримання донька за період з вересня 2018 року по березень 2019 року щомісяця витрачала від 3500,00 грн. до 7500,00 грн. Виходячи з цього, відповідач, на її переконання, повинен сплачувати аліменти в розмірі 2750,00 грн. щомісяця. Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] отримав копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами 22 квітня 2019 року засобами поштового зв`язку. У визначений судом 15-денний строк відповідач [PERSON] подав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку, так як він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Але відповідач [PERSON] також звернув увагу суду на ті обставини, що його донька до 21 березня 2019 року проживала разом з ним, але потім відповідач вмовила дитину перейти жити до неї, аби не сплачувати аліменти на підставі судового рішення. Також відповідач [PERSON] просив при визначенні розміру аліментів врахувати те, що на його утриманні перебуває мати пенсійного віку, яка отримує мінімальну пенсію. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В свій промові позивач наголошувала на тому, що сплачувала на користь колишнього чоловіка аліменти на підставі судового рішення, але, зі слів доньки, він витрачав їх не за призначенням. Вона, [PERSON] , була занепокоєна тим, що колишній чоловік не контролює поведінку доньки, не здатний забезпечити її потреби у належний спосіб, не сприяє розвитку її захоплення танцями. Тому вона переконала доньку, що їй буде краще жити з нею. Коли доньки переїхала до неї, відповідач відмовився надавати допомогу в утриманні доньки, тому вона звернулася до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні доводи, викладені у відзиві, підтримав та просив врахувати під час розгляду справи ті обставини, що він погодився на те, що донька буде спілкуватися з матір`ю, відвідувати її, тимчасово проживати з нею. Він також згоден надавати в межах своїх можливостей допомогу дитини та сплачувати аліменти, бо впевнений в тому, що донька все ж таки залишиться проживати з матір`ю. Але він отримує дохід лише за місцем роботи, надає допомогу матері похилого віку, тому не в змозі сплачувати більше 1/4 частини від зарплати. В судовому засіданні, вислухавши промови сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони, [PERSON] і [PERSON] , з 12 липня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 листопада 2018 року, ухваленого в справі № 630/639/18. У сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 14 лютого 2006 року, виданого відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. але дитина проживає разом з матір`ю, позивачем у справі, що підтверджується актом ОСН [ADDRESS] 20-А, а також підтверджується поясненнями сторін по даній справі. Отже, дитина на даний час перебуває на утриманні матері, позивача в даній справі, і з цим погодився відповідач. Це дає змогу дійти висновку, що позивач набула право на отримання аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в ПАТ «МОНОКЛЕЯ», що підтверджується довідкою про доходи за період з січня по березень 2019 року. Середній заробіток відповідача [PERSON] за один місяць склав 4200,00 грн. Позивач [PERSON] на теперішній час також офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату в ТОВ «КАРАВАНСЬКИЙ ЗАВОД КОРМОВИХ ДРІЖДЖІВ», що підтверджується довідкою про доходи за період з вересня 2018 року по березень 2019 року. Середній заробіток [PERSON] за один місяць склав 4733,00 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Оскільки відповідач, як батько дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд задовольняє позов повністю і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який є працездатною людиною, отримує офіційний дохід та надає допомогу матері похилого віку. В той же час, суд бере до уваги ті обставини, що позивач [PERSON] також отримує не лише офіційний дохід, а ще й має джерела неофіційний прибутків, за рахунок яких може утримувати дитину та забезпечувати потреби у розвиту її здібностей. До такого висновку суд дійшов, проаналізувавши пояснення позивача, викладені в позовній заяві, про її щомісячні витрати на дитину, які значно перевищують її офіційні прибутки, частину яких вона витрачала на сплату аліментів на користь [PERSON] на підставі судового наказу. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що дитина потребує утримання з боку позивача саме в такому розмірі, як вказано у позовній заяві. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 768,80 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial