Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 20.11.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту №952. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO], до травня 2014 між ними сімейні відносини були задовільними. Відповідач, зареєструвавшись в її квартирі, став вести себе аморально, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, постійно вчиняє сварки, конфлікти, ображає нецензурними словами, допускає рукоприкладство, що змушувало ночувати у сусідів, звертатися до правоохоронних органів за захистом. Негативно ставиться до її повнолітньої доньки від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], у грудні 2014 штовхнув доньку під час чергової сварки, внаслідок чого вона впала і зламала руку, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості, з січня 2015 була вимушена тимчасово проживати у знайомих. За даним фактом Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києва відносно нього порушено кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування. З 2015 шлюбні відносини з відповідачем не підтримує, втратила до нього почуття поваги та любові, примирення вважає неможливим, збереження шлюбу за таких відносин суперечить її інтересам, негативно впливає на психологічний стан їхньої неповнолітньої дитини. Позивач просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлений, заперечень не надав, у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. У відповідності з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 20.11.2002 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту №952, мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сім»я сторін розпалась остаточно з вини відповідача, який ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, конфлікти, бійки, поводить себе аморально, що змушувало позивача з дитиною ночувати у сусідів, звертатися до правоохоронних органів за захистом. Відповідач негативно ставився до повнолітньої доньки позивача від першого шлюбу, ображав, погрожував фізичною розправою, в грудні 2014 штовхнув, внаслідок чого вона впала та зламала руку, була вимушена тимчасово проживати у знайомих, за протиправні дії щодо неї постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.05.2016 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП ( за насильство в сім»ї). З наведених підстав з жовтня 2015 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та їхньої малолітньої доньки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб № 952, оформленому 20.11.2002 відділом РАГС Подільського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved