Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,9878 га, кадастровий [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сущанської сільської ради Кагарлицького району, Київської області, яка належала на праві власності на підставі Державного акту [NUMBER] померлому [INFO] [PERSON]. Мотивувала позов тим, що вона є єдиною дочкою [PERSON], який [INFO] помер та якому належала земельна ділянка розміром 2,9878 га, кадастровий [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сущанської сільської ради Кагарлицького району, Київської області. Наприкінці квітня 2018 року дізнавшись про вказану вище земельну ділянку вона звернулась згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка мала місце на момент смерті, у зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи. Таким, чином позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності на успадковане майно яке належало покійному на праві приватної власності. Представник позивача - [PERSON] позов підтримав, а після перерви в судове засідання не з'явились і розгляд справи закінчено у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність та рішення по справі прийняти на розсуд суду. Судом встановлено, що позивач є дочкою [PERSON], який [INFO] помер. Позивач звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на земельну частку ( пай) і постановою нотаріуса від 6.12.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва, так як спадкоємець не надала жодного документа який свідчить про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Також вказано, що в провадженні є спадкова справа де спадкоємцем за законом є внук спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст.529 ЦК УРСР ( 1963 р) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР ( 1963 р) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР ( 1963 р) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР ( 1963 р) передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Вказані положення діяли на час виникнення правовідносин і тому підлягають застосуванню відповідно п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України позивач як спадкоємець 1 черги за законом не довів, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця, так як протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини ,яким є день смерті спадкодавця, не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини і не надав суду доказів , що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і не надав доказів прийняття спадщини після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду шляхом наявності згоди на це іншого спадкоємця за законом [PERSON], який прийняв спадщину. Також не надав доказів, що спадковим майном є земельна ділянка . І з поданих доказів вбачається, що в перелік спадщини входить право на земельну частку ( пай) щодо якої позовні вимоги не заявлялись. Тому в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed