Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному на праві власності позивачу будинку зареєстрована її колишня невістка [PERSON] , [INFO] . Але вона не проживає за місцем реєстрації з 2014 року по теперішній час, особистих речей за місцем реєстрації не має, проте добровільно з реєстрації місця проживання не знімається. Реєстрація відповідача у належному позивачу житловому будинку чинить перешкоди у праві оформлення субсидії, тому позивач була вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. 21.03.2013, зареєстровано в реєстрі за № 1560; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1466761, сформованого 21.03.2013 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. Технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим станом на 05.07.2019 ФОП [PERSON] . З довідки № 734/08-20 від 02.07.2019, виданої виконкомом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З довідки № 08-20/740 від 02.07.2019, виданої виконкомом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Також за цією адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але не проживає з 2014 року по теперішній час. Крім того, відповідно до Акту про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, складеному комісійно 27.06.2019, вбачається, що дійсно [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає з 2014 року. Як вбачається з рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19.04.2019, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надала суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування житловим будинком [ADDRESS] , відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved