Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить встановити факти: родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною бабусею позивача по лінії батька; складання 22.11.1994 року заповіту саме [PERSON] , яким вона заповідала 1/2 частину двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онучці - [PERSON] ; належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 березня 1994 року Відділом приватизації НВО «Турбоатом» згідно з розпорядженням від 09.03.1994 року №252 на ім`я [PERSON] Також просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , після смерті її бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної часткової власності в рівних частках за [PERSON] (баба позивача) та [PERSON] (дід позивача) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.03.1994 Відділом приватизації НВО «Турбоатом» згідно з розпорядженням від 09.03.1994 № 252, зареєстрованого 12.05.1994 у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № В-10007. [INFO] померла її баба [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.11.1994 державним нотаріусом Третьої ХДНК Уманець О.В. за р. № 1-6324, яким заповідала зазначену частину квартиру та все інше майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онуці - [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У серпні 2018 вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31.07.2018 № 1576/02-31 з посиланням на невідповідність правовстановлюючих документів на квартиру та відомостям, які зазначені у заповіті, а саме, прізвище баби зазначено по різному, а саме « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », а також містяться виправлення та внесення записів кольоровою ручкою та ці виправлення не затверджені, що унеможливлює вчинення нотаріальних дій та позбавляє позивача можливості оформити спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, провести судове засідання без її участі, та ухвалити заочне рішення, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. В зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.03.1994 Відділом приватизації НВО «Турбоатом» згідно з розпорядженням від 09.03.1994 № 252, зареєстрованого 12.05.1994 у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № В-10007, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-12). 22.11.1994 [PERSON] склала заповіт посвідчений 22.11.1994 державним нотаріусом Третьої ХДНК Уманець О.В. за р. № 1-6324, яким заповідала належну їй 1/2 частину приватизованої квартири [ADDRESS] , та все інше майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онуці - [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 02.05.1953 року с/р Миролюбівка Богодухівського району Харківської області, складеного російською мовою, зазначено що 02.05.1953 року зареєстрований шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] , после регистрации брака присвоены фамилии [PERSON] » (а.с.15). В свідоцтві про народження батька позивача, серії [NUMBER] , виданого 12.01.1954 р. с/р Миролюбівка Богодухівського району Харківської області, складеного російською мовою, зазначено « [PERSON] » та що його батьками є: батько « [PERSON] », а мати « [PERSON] » (а.с.16). В свідоцтві про народження позивача Серії [NUMBER] , виданого 23.11.1978 року в Палаці новонароджених м. Харкова, складеного російською мовою, зазначено « [PERSON] » та що її батьками є: батько « [PERSON] », а мати « [PERSON] » (а.с.18). В свідоцтві про смерть батька позивачки Серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 10.04.1994 року його прізвище зазначена « [PERSON] » (а.с.17). При видачі 09.03.1994 року Свідоцтва про право власності на житло, прізвище баби позивача [PERSON] спочатку зазначено як « [PERSON] », а в подальшому добавлена крапка « [PERSON] », внаслідок чого і в Харківському міському бюро технічної інвентаризації право власності було зареєстровано за « [PERSON] ». При складанні 22.11.1994 року заповіту, посвідченого Державним нотаріусом третьої Харківської Державної нотаріальної контори Уманець О.В., реєстровий №1-6324, прізвище [PERSON] була зазначена « [PERSON] », та прізвище позивача зазначено як [PERSON] . При видачі паспорта громадянина України 13.10.1998 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області прізвище [PERSON] була зазначена « [PERSON] » (а.с.14). Також і відповідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області 30 жовтня 2017 року прізвище [PERSON] зазначена « [PERSON] ». Такі невідповідності в прізвищі [PERSON] виникли внаслідок перекладання її прізвища з російської на українську мову, у зв`язку з чим і мається невідповідність в перелічених документах з чим суд погоджується та встановлює відповідний факт родинних відносин та належності документа щодо права власності. При складанні 17.09.1994 р. [PERSON] заповіту, паспорт громадянки України за віком позивачу ще не видавався, у зв`язку з чим в заповіті прізвище позивача зазначено зі слів спадкодавця, як « [PERSON] ». При отриманні 22.11.1994 року паспорта прізвище позивача переведено як « [PERSON] ». При реєстрації шлюбу 18.06.2013 року з [PERSON] , в свідоцтві про шлюб Серії [NUMBER] виданому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 18.06.2013 року, зазначено « [PERSON] » та «Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] » (а.с.19). Наявність в документах автентичних невідповідностей в прізвищах [PERSON] та позивача, час та обставини їх виникнення, дають суду можливість прийти до висновку про складання заповіту саме [PERSON] на користь позивача. Відповідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому суд в межах своїх повноважень, встановлює факти: родинних відносин, що [PERSON] , померла [INFO] є рідною бабою [PERSON] по лінії батька; заповіт, складаний 22.11.1994 року саме [PERSON] , яким вона заповідала 1/2 частину двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онучці [PERSON] ; належність [PERSON] , Свідоцтва про право власності на житло, видане 09 березня 1994 року Відділом приватизації НВО «Турбоатом» згідно з розпорядженням від 09.03.1994 року №252. [INFO] р. [PERSON] померла (а.с.20). Після її смерті, залишилося спадкове майно - 1/2 частина двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Згідно копії спадкової справи № 74/2018 померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини за заповітом 12.04.2018 звернулась [PERSON] . 13.04.2018 [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову у прийнятті спадщини після померлої дружини [PERSON] , яку вона заповідала не на його користь. Постановою державного нотаріуса Третьої ХДНК №1576/02-31 від 31.07.2018 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, з посиланням не невідповідність правовстановлюючих документів на квартиру та відомостям які зазначені в заповіті, а саме: по різному зазначено прізвище спадкодавця « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] », що ставить під сумнів складання заповіту саме нею та на моє ім`я, а також містяться виправлення та внесені записи іншою кольоровою ручкою та ці виправлення не застережені, що в свою чергу з урахуванням ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення нотаріальних дій та позбавляє можливості оформити спадкове майно поза судовою процедурою. Крім цього, внаслідок невідповідності правовстановлюючих документів на квартиру: по різному зазначених прізвища спадкодавця « [PERSON] », а також виправлень та внесених записів іншою кольоровою ручкою, які не застережені, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. Відповідно листа №27-142 від 20.07.2018 року АО «ТУРБОАТОМ», за останнім не закріплені об`єкти житлового фонду та відділ приватизації НВО «Турбоатом», що видав Свідоцтво про право власності на житло, вже не функціонує. Так як наразі житловий фонд не закріплений за АТ «ТУРБОАТОМ», повноваження щодо видачі, скасування, а також зміни свідоцтв функціональні підрозділи АТ «ТУРБОАТОМ» вже не здійснюють. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 22.11.1994 року Державним нотаріусом третьої Харківської Державної нотаріальної контори Уманець О.В., реєстровий №1-6324, було посвідчено заповіт [PERSON] , яким остання заповідала частку квартири [ADDRESS] та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онучці [PERSON] - позивачу по справі. Позивач своєчасно звернулась із заявою при прийняття спадщини, але позбавлена можливості отримати свідоцтво у зв`язку з розбіжністю написання прізвища у правовстановлюючих документах та внесення записів іншою кольоровою ручкою без застереження. Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2 ст.5 ЦПК України). При зверненні до суду позивач понесла витрати по сплаті судового збору, які суд відносить на рахунок позивача. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved