Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. При цьому посилається на наступні обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем [PERSON] з 09.10.2004 року по 18.05.2012 рік. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 12.04.2013 року рішенням Володарського районного суду Київської області було призначено аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, до повноліття дітей. Позивач зазначає, що оскільки прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць дітей віком від 6 років до 18 років з 1 липня 2020 року становить -2 318,00 грн., тому просить суд змінити розмір аліментів з 1 000,00 грн. на 1/3 частину доходу [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання Позивач не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.24). В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.22). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із Відповідачем [PERSON] з 09.10.2004 року по 18.05.2012 рік, що підтверджується заочним рішенням про розірвання шлюбу Володарського районного суду Київської області (а.с. 8-9). Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.01.2008 року актовий запис №5 та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.11.2010 року актовий запис №94 (а.с.5-6). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 12.04.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, до повноліття дітей, рішення набрало законної сили 22.04.2013 року, що підтверджується копією виконавчого листа наявного в матеріалах справи (а.с.10). Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць дітей віком від 6 років до 18 років з 1 липня 2020 року становить -2 318,00 грн. Оскільки діти проживають разом із матір`ю, Відповідач будь-якої участі в їх фінансовому забезпеченні не приймає, крім стягнутих аліментів за рішенням суду, Позивач просила суд змінити розмір аліментів з 600,00 грн. щомісячно на 1/3 частину доходу [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Крім того, статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, відсутності відомостей про постійну роботу відповідача позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved