Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності, а саме, на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, 67 с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 03 січня 2018 року, та на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, 67 с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ. Крім цього, право власності на іншу 1/3 частини вищевказаного житлового будинку, позивач не може оформити та зареєструвати, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 03 січня 2018 року помер чоловік позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 232044, видане 04.01.2018 р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на спадкове майно 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, 67 с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1986 р., видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 316 від 29 листопада 1986 року «Про оформлення права власності на жилі будинки», вбачається, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Драганівка по вул. 8 Березня дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04,1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки спірний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 р., спадкодавці як члени колгоспного двору набули на нього право сумісної власності та це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 1289 від 17 жовтня 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 08.10.2018 р. по обліку будинковолодіння № 67 по вул. 8 Березня в селі Драганівка належить 2/3 [PERSON] та 1/3 [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки за вих. № 1664 від 27.12.2018 р., виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок № 67 по вул. 8 Березня в селі Драганівка Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі наявності заповіту в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Померлим [PERSON] за життя 25 листопада 2016 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований реєстрі за № 148, згідно якого останній на випадок своєї смерті, належне все йому майно на день його смерті де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те на що він за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON] Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 253/2018 року після смерті [PERSON] за заявою дружини померлого [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом № 696 від 12 червня 2018 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після померлого 03 січня 2018 року [PERSON], однак, постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Крім цього, судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2013 р., вирішено визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться в с. Драганівка вул. 8-го березня, 67 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлої 07.04.2012 р. матері [PERSON]. На підставі даного рішення суду, сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9814822 від 23.09.2013 р., згідно якого позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/3 частки даного житлового будинку. Однак, позивач не має можливості зареєструвати право власності на даний житловий будинок, оскільки відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, 67 с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 03 січня 2018 року, а також, визнання за нею права власності на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. 8 Березня, 67 с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області.

Outcome: approved