Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини. У своєму позові позивач зазначила, що з 25 серпня 2007 року вона із відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилася дитина [PERSON]. 03 квітня 2013 року шлюб розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. На даний час позивач та її малолітня дитина мають намір виїхати тимчасово за кордон разом на відпочинок з метою оздоровлення дитини та знайомства із своїм дідусем на період з 01 вересня 2014 року по 30 жовтня 2014 року у м.Ярославль, Російська Федерація, для чого необхідний нотаріально посвідчений дозвіл батька дитини - відповідача, який у добровільному порядку не надає його. Тому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за кордон до Російської Федерації, без нотаріального посвідченого дозволу та супроводу батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] у період часу з 10 січня 2015 року по 10 лютого 2015 рік та у період літнього відпочинку з 01 липня 2015 року по 01 серпня 2015 рік. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача, прохала суд надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за кордон до Російської Федерації, без нотаріального посвідченого дозволу та супроводу батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] у період часу з 10 січня 2015 року по 10 лютого 2015 рік та у період літнього відпочинку з 01 липня 2015 року по 01 серпня 2015 рік. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилався на обставини викладені в запереченнях. Суду зазначив, що позивач наголошувала відповідачу про свої наміри переїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації та у нього є побоювання що позивач, отримавши дозвіл від суду на тимчасовий виїзд за кордон, більше не повернеться до України і тим самим позбавить відповідача можливості приймати участь у вихованні доньки. Зазначив, що в м.Ярославль відсутній будь-який оздоровчий комплекс для оздоровлення. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служби у справах дітей Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради, [PERSON] в судовому засідання заперечував щодо задоволення позову, вважає, що відсутні підстави для надання дозволу для виїзду за кордон на територію Російської Федерації. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служби у справах дітей Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 25 серпня 2007 року по 03 квітня 2013 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюбу від 25 серпня 2007 року, видане Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 244, та рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 27 вересня 2008 року, актовий запис № 786. У своєму позові позивач посилається на те, що вона та її малолітня дитина мають намір виїхати тимчасово разом на відпочинок з метою оздоровлення дитини та знайомства із своїм дідусем у м.Ярославль, Російська Федерація. У зв'язку з чим, позивач звернулась до суду із проханням надати дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дитини, тому як відповідач не надає нотаріально посвідчений дозвіл. Згідно до п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 «Про внесення змін до Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п.3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, враховуючи, що позивачем не наведені підстави для отримання дозволу на виїзд дитини без згоди батька до Російської Федерації у період часу з 10 січня 2015 року по 10 лютого 2015 рік та у період літнього відпочинку з 01 липня 2015 року по 01 серпня 2015 рік, а також позивачем не доведена мета виїзду, що вказує на необґрунтованість заявлених вимог, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed