Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання дочки : [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дочкою повноліття, які просить стягнути з відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 грудня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON], коштів на утримання якої відповідач не надає. [PERSON] ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язку щодо утриманням дитини. Відповідач працездатний та може утримувати дочку. За таких обставин позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву відповідно до якої справу просить розглядати без її участі Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14.12.2007 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилася: дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане 16.05.2008 року серії [NUMBER]. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року в справі № 171/2945/13-ц, яке набрало законної сили 25.11.2013 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. Врахувавши вимоги статей 182,183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частці від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 640 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved