Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов мотивований тим, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2009 року по цивільній справі №2/1172/2009 позов [PERSON] задоволено, шлюб, укладений між сторонами, розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2019 року по цивільній справі №127/4299/19 змінено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання дитини, призначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1\~700 гривень, які підлягають індексації, з усіх видів доходів відповідача, з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягненню дитиною повноліття. [PERSON] неналежним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів, що призвело до виникнення заборгованості з їх сплати, яка станом на 31.08.2020 року становить 62\~059,51 гривень. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 23.06.2009 року по 31.08.2020 року (4087 днів) у розмірі, що складає 100% заборгованості зі сплати аліментів, а саме 62\~059,51 грн. Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Сологуб В.Г. подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести за відсутності позивача та представника, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся двічі завчасно та належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ( [ADDRESS] ), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що\~з 26.07.2003 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2009 року по цивільній справі №2/1172/2009 розірвано (а.с.7). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2005 року (а.с.16). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2009 року по цивільній справі №2/1172/2009 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2019 року по цивільній справі №127/4299/19 змінено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання дитини за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2009 року, призначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1\~700 гривень, які підлягають індексації, з усіх видів доходів відповідача, з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягненню дитиною повноліття (а.с.8-9). Виконавче провадження з виконання рішень суду перебуває на примусовому виконанні, що здійснює Бершадський районний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Судом встановлено, що боржник [PERSON] рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , виконує неналежним чином. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №59474435 за період з 23.06.2009 року по 01.04.2018 року заборгованість [PERSON] станом на 01.04.2018 року складала 36\~054,30 грн. (а.с.10-11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №59442277 за період з 01.04.2018 року по 01.06.2019 року заборгованість [PERSON] сукупно з боргом в сумі 36\~054,30 грн. складала 57\~955,30 грн. (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №59474435 за період з 04.06.2019 року по 31.08.2020 року заборгованість [PERSON] складала 4330,01 грн. (а.с.13). Позивач розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів не здійснювала. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини п`ятої\~статті 124 Конституції України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої\~статті 129 Конституції України\~до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд повинен був урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1\~ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 3\~статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у\~ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог\~ст. 264 ЦПК України\~повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог\~Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У\~статті 179 СК України\~послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме таку правову позицію 03 квітня 2019 року висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду, суд виходить з того, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу виникнення цієї заборгованості з незалежних від нього причин, а також не подано суду заперечення, відзиву стосовно даного позову, у зв`язку з чим суд вважає доведеним наявність вини відповідача у її виникненні. За розрахунками суду у період з 23.06.2009 року по червень 2010 року сума пені за несплату аліментів [PERSON] перевищила 65\~000 гривень, що, відповідно до ч.1 ст.196 СК України, не обумовлює проведення судом детального розрахунку заборгованості по пені за весь спірний період, оскільки сума пені по аліментам не може перевищувати розміру заборгованості по аліментам, яка становить 62\~059,51 гривень. А тому, з огляду на положення ч.1\~ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню у якості відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати (неустойки) у розмірі загальної суми заборгованості по аліментам, що складає 62\~059,51 гривень. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого позивача звільнено. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved