Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що в 2006 році вона отримала у власність земельну ділянку на території Медвежанської сільської ради Свердловського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,93 га., кадастровий номер 4424285500150100007, що підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЛГ № 143944, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.07.2006 р. за № 208. У 2009 році під час ремонту в будинку вищевказаний державний акт на право власності на землю було загублено. В 2013 році позивач звернулась до Управління Держземагентства в м. Свердловську із заявою про видачу дублікату втраченого державного акту на землю, на що було надано відповідь про те, що відповідно положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 01.01.2013 р. нові державні акти на право власності на землю не видаються, книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі, закриті та передані до архіву. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами платних адміністративних послуг» від 01.08.2011 р. № 835, до 01.01.2013 р. територіальні органи Держземагентства, до яких відноситься Управління, надавали таку послугу, як видача державного акту на право власності на земельну ділянку або державного акту на право постійного користування земельною ділянкою замість втраченого. Проте згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 р. № 835» з 01.01.2013 р. вказана адміністративна послуга була виключена. На підтвердження наявності земельної ділянки позивачу був наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Стосовно підтвердження права власності на зазначену ділянку позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом або рішень судів, що набрали законної сили. Позивач не може продати або віддати в оренду зазначену земельну ділянку, оскільки для цього необхідна наявність запису в Реєстрі речових прав, яку необхідно внести на підставі державного акту на землю, який в даному випадку не зберігся. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку на території Медвежанської сільської ради Свердловського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,93 га., кадастровий номер 4424285500150100007. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник Свердловської міської ради у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що спірна земельна ділянка розташована за межами населених пунктів, у зв'язку із чим позовна заява стосується інтересів Луганської обласної державної адміністрації. Представник Управління Держземагентства у м. Свердловську Луганської області в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволенні позовних вимог та, посилаючись на п. 9 розділу VІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», підтвердив обставини неможливості видачі нового державного акту на право власності на земельну ділянку. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 78 ч. 2, 3 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно п. 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Свердловської міської ради від 30.11.2004 р. № 470, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЛГ № 143944, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 3,9300 га, розташованої на території Медвежанської сільської ради, Свердловського району, Луганської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією відповідного державного акту (а.с. 9). Право приватної власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується також копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.09.2013 р. (а.с. 10-11). Кадастровий номер зазначеної земельної ділянки - 4424285500:15:010:0007. Матеріалами справи підтверджено, що позивач дійсно у встановленому законом порядку набула права власності на земельну ділянку площею 3,9300 га., розташовану на території Медвежанської сільської ради Свердловського району, якій присвоєно кадастровий номер 4424285500150100007. У зв'язку із тим, що позивачем було втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також те, що на даний час відсутня можливість видачі дубліката держаного акту, суд вважає необхідним підтвердити право позивача на вищезазначену земельну ділянку шляхом визнання права власності на неї. Ствердження представника Свердловської міської ради Луганської області щодо наявності майнових інтересів Луганської обласної державної адміністрації судом не приймаються до уваги, оскільки з копії державного акту серії ЛГ№ 143944 вбачається, що земельна ділянка надана у власність на підставі рішення виконкому Свердловської міської ради Луганської області. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 328, 373, 392 ЦК України, ст.ст. 78, 81 ,125 ,153 ЗК України

Outcome: approved