overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25 грудня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З січня 2014 року між сторонами виникли суперечки та сварки, які залишились не розв'язаними. Неодноразові спроби усунути суперечки бажаного результату не принесли. З лютого 2014 року сімейне життя у сторін припинилось, вільна згода позивача на перебування у такому шлюбі втрачена, а сімейний союз остаточно розірвався. Спільних дітей від шлюбу у сторін немає, однак, відповідач не погодився розірвати шлюб у позасудовому порядку. Підтримавши позовні вимоги з викладених підстав, представник позивача у направлені до суду письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважається повідомленим належним чином, - згідно вимог ст. 74-77 ЦПК України, письмових заперечень по суті позову і доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин, не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - а підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом на підставі наданих позивачем доказів встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 2012 року, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 3357 (а.с. 4). Згідно викладених позивачем обставин, які не спростовані відповідачем, у сторін спільних дітей немає, спільне життя не склалось через побутові непорозуміння, різне бачення на життєві, побутові, сімейні проблеми та неможливість їх вирішення разом. Бажання зберігати шлюб у позивача втрачене. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується н вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що у неї втрачене почуття любові до відповідача, як і бажання перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, збереження такого шлюбу суперечитиме її інтересам. За таких обставин, наявні підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. З 13 липня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між ними втрачено взаєморозуміння, повагу та любов, внаслідок чого мають місце постійні сварки та суперечки, які відбуваються на очах дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2013 року, досягнута згода про місце проживання малолітніх дітей, також, з боку позивача відсутній спір щодо поділу спільного майна подружжя, стягнення аліментів та визначення участі відповідача у вихованні малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив надати строк на примирення. Ухвалою суду від 10.02.2016р. сторонам було встановлено строк на примирення, однак, протягом цього строку позивач свого наміру розірвати шлюб не змінила. До початку судового засідання, призначеного на 11.03.2016р. сторони звернулися до суду з письмовою заявою, в якій позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позов про розірвання шлюбу визнав. Вивчивши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2002 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 852 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків з серпня 2013 року, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін до такого результату не призвели. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження існуючого шлюбу суперечитиме інтересам сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 03 грудня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось у звязку з несхожістю характерів і поглядів на спільне життя, а також постійними суперечками та сваркамиии. З вересня 2005 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Між сторонами досягнута згода про місце проживання малолітньої дитини з матір»ю. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, у яких позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позов про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 грудня 2005 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 251 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя між сторонами не склалося, сімя фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, які не бажають збереження шлюбу, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 04.08.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через несхожість характерів та особистих переконань, у тому числі, в самому розумінні сім'ї, взаємних прав та обов'язків. З травня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим між ними відсутні шлюбно-сімейні відносини. Спроби щодо врегулювання сімейних відносин не дали результату, у зв'язку з чим подальше спільне життя суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Як зазначила у позовній заяві позивач, спір щодо поділу спільного майна подружжя та встановлення місця проживання дитини відсутній. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача, яка діє на підставі довіреності, позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав і також просив шлюб розірвати. Вивчивши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2006 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 1439 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків з травня 2015 року, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 04.08.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку з діаметрально різними поглядами на сімейні стосунки та втратою почуття любові і взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились у січні 2013 р. З цього часу сторони живуть окремо, особистих стосунків не підтримують, окремо один від одного ведуть господарство та розпоряджаються власними бюджетами. Між сторонами відсутній спір про поділ сумісного майна подружжя та стосовно місця проживання неповнолітньої дитини. До початку судового засідання сторони звернулися до суду зі спільною письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2006 року, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 1638 (а.с. 4). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків з січня 2013 року, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08.08.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов'язки щодо подальшого ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинились з січня 2013 року. Між сторонами відсутні будь-які суперечності стосовно місця проживання дітей та спільного майна подружжя. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши письмову заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2002 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації зроблений запис № 1019 (а.с. 5). Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08 червня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, а також у зв'язку з діаметрально протилежними поглядами на сімейні відносини, питаннях участі у вихованні дітей, сімейних обов'язках з ведення господарства тощо. Шлюбні відносини фактично припинились з вересня 2015 року, з даного часу сторони спільно не проживають не ведуть спільного господарства, проте, між ними відсутній спір з приводу місця проживання малолітніх дітей. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить розірвати шлюб. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач у заяві позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши письмову заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2007 року, зареєстрованому Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації вчинено актовий запис № 601 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, які не бажають його збереження, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 09 червня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні характери, погляди на життя та майбутнє. З січня 2015 року сторони не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. Стосовно поділу спільного сумісного майна, місця проживання та майнового отримання неповнолітнього сина у сторін спору немає. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 червня 2006 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації зроблений запис № 896 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків з січня 2015р., що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 12 листопада 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння по питанням шлюбу, побуту та виховання сина. У сторін виникли суперечки, внаслідок чого у сім'ї склалась конфліктна ситуація, що призвела до виникнення взаємного відчуження та поступового припинення шлюбних стосунків.. Більше двох років сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, відсутній спільний бюджет. Також між сторонами відсутній спір з приводу спільного майна подружжя і вирішене питання місця проживання малолітнього сина з позивачем. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 листопада 2011 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 171 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved