Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19.02.2016 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 193, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 875,00 грн на кожного з дітей, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття, стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 лютого 2016 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, від якого мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим та сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до взаємної втрати почуття любові та поваги між сторонами. Кожен із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства і спільного бюджету, тобто сім`я фактично розпалася. Сини проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Діти відвідують дошкільний навчальний заклад № 261, що у м. Києві по вул. Бажова, 6А, та позивач сплачує на двох дітей 1 500 грн щомісячно за відвідування та харчування у садочку. Діти періодично хворіють, що призводить до витрат на ліки у розмірі 1 000,00 грн. Витрати на одяг та взуття складають 3 000,00 грн щомісячно. А витрати на повноцінне харчування дітей складають 4 000,00 грн. Крім того, позивач несе витрати у зв`язку з культурним, інтелектуальним та духовним розвитком дітей у розмірі 2 000,00 грн щомісячно. Відтак середньомісячні витрати на двох дітей складають 11 500,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яку призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву, який залишено без розгляду. Цього ж дня ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов, з підстав викладених у ньому, та просила задовольнити. Зазначила, що вимога про стягнення аліментів заявлена у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, решту отримує неофіційно, приблизно від 12 тис до 15 тис грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні визнала позов у частині позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини сторін припинені. Зазначила, що у сторін нормальні стосунки, діти проживають по черзі у батьків, які порівну несуть витрати на їх утримання. У будні, з понеділка по п`ятницю, діти проживають у позивача, а в п`ятницю із садочка їх забирає батько і у неділю ввечері привозить до матері. Кожен із подружжя, коли діти знаходяться із ним, забезпечує їх усім необхідним. Батько по вихідних водить дітей до розважального центру. Відповідач офіційно працює. Доказів того, що він має інший, додатковий, дохід, ніж зазначено у довідці з місця роботи відповідача, позивачем не надано, як і не надано доказів того, що відповідач придбав майно або має витрати, які значно більші ніж його офіційний дохід. Коли діти хворіють, то батько приймає участь у купівлі ліків. Оплату за садочок відповідач здійснює добровільно, лише останні кілька місяців позивач самостійно сплачувала за садочок, а відповідач повертав їй ці кошти на карту. Щодо одягу для дітей, то він не оновлюється щосезонну, та один сезон його купує батько, а інший - мати. На скільки відомо відповідачу, то зараз діти не відвідують будь-які секції. Щодо витрат на харчування дітей, то, коли подружжя проживало разом, заявлена у позові сума витрачалась на всю родину. Існують дні, коли відповідач в суботу працює, але тоді він забирає дітей в інший день. Наприклад, сьогодні відповідач вдома з одним із дітей, так як він хворіє. В частині позовної вимоги про стягнення аліментів представник відповідача просила стягувати із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 699,00 грн на двох дітей або ж 33% щомісячно від доходу відповідача. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені. Вислухавши позиції представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного. Згідно із положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 19 лютого 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №193 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Відповідно до квитанцій про оплату за харчування дітей у дитячому садочку, остання здійснена [PERSON] у наступному розмірі: за серпень 2019 року за [PERSON] 787,34 грн; за серпень 2019 року за [PERSON] 688,19 грн; за вересень 2019 року за [PERSON] 656,25 грн, за серпень 2019 року за [PERSON] 656,25 грн (а.с.12-15). Згідно із положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я фактично розпалася, сторони разом не проживають декілька років, фактично шлюбно-сімейні відносини припинені. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей, суд приходить наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до довідки виданої ТОВ «ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «ІВІК», [PERSON] працює у вказаному товаристві з 23.01.2017р. на посаді монтажник санітарно-технічних систем та устаткування без розряду, та його дохід за період з 01.10.2018р по 30.09.2019р. склав 49 714,98 грн. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи убачається, що діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, зокрема по буднях із понеділка по п`ятницю, що сторонами не заперечується. У вихідні дні діти перебувають із відповідачем, який також несе витрати по їх утриманню у цей час. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей. Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги надані суду докази, оцінюючи їх з позиції належності та допустимості, враховуючи часткове визнання позову відповідачем у частині стягнення аліментів, приймаючи до уваги вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 (однієї третини) з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме принципам розумності та справедливості. В даному випадку судом враховано, що сума заявлена позивачем до стягненню з відповідача перевищує його середньомісячну заробітну плату, що поставить відповідача у скрутне матеріальне становище та призведе до наявності заборгованості по аліментам. Також, суд враховує, що позивачем доказів які б підтверджували наявність у відповідача інших доходів, або витрачання останнім грошових коштів, які перевищують його офіційну заробітну плату, суду не надано. Згідно із ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial