Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала: шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 22.08.2001, розірвати, судові витрати покласти на позивача. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з 2008 року, проживають окремо. Протягом останнього часу сторони не намагалися відновити сімейні відносини. Сім'я перестала існувати, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. Спору про поділ спільного майна не мають, через що звернулася з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, надавши клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає проводити судове засідання без технічної фіксації судового процесу. (а.с.16) Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи без йогої участі, зазначивши, що проти позову не заперечує та прохає проводити судове засідання без технічної фіксації судового процесу. (а.с.17) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 22.08.2001 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №979, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстроване та видане Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції від 22 серпня 2001 року. (а.с.4) Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] зареєстроване та видане відділом державної реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції 12 грудня 2001 року та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 18 квітня 2005 року. (а.с.6-7) Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 704 грн. 80 коп. (а.с.1) Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 352 грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved