Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано в 1/2 частині за [PERSON] та 1/2 частині за [PERSON] В 1974 році на земельній ділянці за вказаною адресою нею було збудовано другий житловий будинок літ. «Б-1». Рішенням виконавчого комітету Височанської селищної ради народних депутатів Харківського району за № 278 від 08 червня 1978 року за нею, як за забудовником, було визнано право особистої власності на 21/25 частину домоволодіння [ADDRESS], а саме, на збудований нею житловий будинок літ. «Б-1». Відповідно до вказаного рішення, між нею, [PERSON] та [PERSON] було перерозподілено ідеальні долі, а саме: за нею визнано право власності на 21/25 частину домоволодіння, а за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 2/25 частин за кожним цього ж домоволодіння. Тобто, належним їй 21/25 частинам домоволодіння відповідав житловий будинок літ. «Б-1», а 4/25 частинам [PERSON] та [PERSON] - житловий будинок літ. «А-1». Через те що, житловий будинок літ. «А-1» знаходився в аварійному стані та був непридатний для проживання, [PERSON] та [PERSON] стали проживати в належному їй будинку. В подальшому в період з 1979 року по 1986 рік житловий будинок літ. «А-1» був знесений. [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] померла [INFO]. Вона поїхала до сестри в м. Зміїв та попала під потяг. [PERSON] була похована на Зміївському кладовищі як невідома. Через те, що у неї та її чоловіка не зберігся акт впізнання, органом державної реєстрації актів цивільного стану не була проведена державна реєстрація її смерті. Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просила встановити факт смерті [PERSON], припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на 4/25 частки домоволодіння [ADDRESS] внаслідок знищення майна та визнати за нею в цілому право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається: з житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами, загальною площею 67,70 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. Е,М, літньою кухнею літ. Ж,ж, гаражем літ. И, вбиральнею літ.Г, льохом літ. «В», душем літ. Л, навісами літ. П,Н, водопроводом літ. К, зливною ямою літ. К1, воротами № 2,огорожами №№ 1, 3,4. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи - Височанської селищної ради в судове засідання не з`явився. До суду надано заяву голови селищної ради [PERSON], який просив розглядати справу за відсутності представника ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] до 1978 року було зареєстровано: в 1/2 частині за [PERSON] та 1/2 частині за [PERSON] на підставі рішення народного суду Харківського району від 17 травня 1971 року. В 1974 році на земельній ділянці за цією адресою було збудовано другий житловий будинок літ. «Б-1». Акти прийому житлового будинку до експлуатації були затверджені рішенням виконкому Височанчької селищної ради № 1631 від 15 грудня 1977 року. У зв'язку з будівництвом другого житлового будинку, рішенням виконкому Височанської селищної ради № 278 від 08 червня 1978 року було вирішено перерозподілити ідеальні частки, а старі документи вилучити та погасити у домоволодінні [ADDRESS]: -гр.[PERSON] - 2/25 частин замість 1/2 частини; -гр.[PERSON] - 2/25 частин замість 1/2 частин; -гр.[PERSON] - 21/25 частин. Станом на 31 грудня 2012 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] в КП «ХРБІ» зареєстровано: -21/25 частин за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Височанської селищної ради 30 червня 1978 року; -на ім'я [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності отримано не було. Згідно матеріалів технічної інвентаризації станом на 18 грудня 2013 року на земельній ділянці за цією адресою знаходиться один житловий будинок літ. «Б-1» (загальною площею 67,70 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м) та надвірні будівлі і споруди. Старий житловий будинок літ. «А-1» знесено у зв'язку з саморуйнуванням у період 1979 по 1986 роки. Самочинних будівель та споруд не виявлено. /а.с.5,14/ [PERSON] помер [INFO]. В силу ст. 549 ЦК України 1963 року спадщину в виді житлового будинку літ. «А-1» після його смерті прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON], як такі, що фактично вступили в володіння спадковим майном. В порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно вимог ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 та зареєстрованих 28.12.2010 за № 1371/18666, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно п. 1 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказ МОЗ України № 545 від 08.08.2006 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1152/13026 для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, паталого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. За п.2.3 Інструкції у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травм, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь, тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS]. Згідно пояснень позивача [PERSON] загинула [INFO] під потягом на залізничній станції «Зміїв». Свідок [PERSON] показав, що навесні 1992 року зникла [PERSON] Її син [PERSON] розшукував її, звернувся до органів міліції, де йому повідомили, що у м. Зміїв було виявлено труп невідомої жінки, яка загинула під потягом на станції Зміїв. Він разом [PERSON] поїхав до м. Зміїв, де в Зміївському РВ ХОБСМЕ [PERSON] опізнав речі своєї матері, йому видали акт впізнання та вказали місце на кладовище, де була похована [PERSON] [PERSON] встановив на могилі надгробок. Свідок [PERSON], зазначила, що вона проживає поряд з сім'єю [PERSON]. Їй відомо, що навесні 1992 році зникла [PERSON] В подальшому їй стало відомо, що вона загинула під потягом на станції Зміїв. Згідно повідомлення ЛВ на ст. Основа УМВС України на ПЗ № 2/2/3898 від 18 червня 2014 року, відомості щодо реєстрації факту смерті невідомої жінки, яка загинула під потягом на залізничній станції Зміїв ПЗ та впізнана як [PERSON] надати неможливо, у зв'язку з тим, що відповідно до Наказу МВС України про затвердження переліку документів із зазначенням строків зберігання, які б могли свідчити про дану подію, а саме: журнал обліку злочинів № 48 за 1992 рік у зв'язку зі строками давності було знищено (акт № 1-с від ,3 січня 1996 року), журнал обліку кримінальних справ № 54 за 1992 рік знищено згідно Наказу МВС України № 710 від 27 грудня 1994 року (акт № 2-т від 04 січня 2004 року). Згідно повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області № 1040-02.1-02.11 від 03 квітня 2014 року, в результаті перевірки, проведеної по первинним актовим записам про смерть по Височанській селищній раді Харківського району Харківської області з 1989 по 1995 рік при повній наявності архіву встановлена відсутність актового запису про смерть [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач зазначає, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] було втрачене. Таким чином, відсутність лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] зумовила неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи. З огляду на викладене, а також враховуючи вік [PERSON], який на теперішній час виповнилось би 102 роки, суд вважає за можливе встановити факт смерті [PERSON], 1912 року народження, уродженки с. Ордовка Ново-Водолажського району Харківської області, яка померла [INFO] в м. Зміїв Харківської області. [INFO] помер [PERSON] Як вбачається із повідомлення Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 1131/01-21 від 17 квітня 2014 року, за наявними в нотаріальному архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку справ Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за 1974-2000 роки, заяви про прийняття, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові справи не заводилися. За повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 01-16/1050 від 10 квітня 2014 року, заяви про прийняття, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 1 ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється у разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам об'єкт права власності. Зазначена норма поширюється на всі випадки знищення майна (тобто фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого) незалежно від причин настання такого результату. За ч.2 ст. 349 ЦК України встановлено, що у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. З огляду на те, що житловий будинок літ. «А-1» був знесений у зв'язку з саморуйнуванням в період з 1979 року по 1986 рік, власники цього майна за життя не звернулися з відповідною заявою у встановленому чинним законодавством порядку про припинення права власності на майно, на теперішній час з заявою щодо скасування реєстрації права власності на зазначену частину домоволодіння мають право звернутися лише власники, які вже померли, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та припинити власності на 4/25 частин домоволодіння [ADDRESS], що зареєстровані за [PERSON] та [PERSON] в зв'язку із знищенням майна, та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок в цілому.

Outcome: approved