Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.03.2001 року помер її батько [PERSON]. Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, позивач не подавала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вона не знала, що її батько мав спадкове майно. Інших спадкоємців за законом першої черги у [PERSON] не має. У січні 2016 року, сестра позивача (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору) [PERSON] при оформленні своєї спадщини від її померлого батька [PERSON], а саме частки квартири [ADDRESS] дізналась, що крім частки її батька, у вищезазначеній квартирі є частка також його брата [PERSON], батька позивача, про що [PERSON] повідомила [PERSON] [PERSON] у січні 2016 року зверталася до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідь на звернення позивача нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому з метою захисту свого права на спадкове майно після смерті батька позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила надати їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] при вирішенні позову покладалась на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 22.03.2001 року в м. Вінниці помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №330432, виданого В ДРАЦС ВМУЮ у Вінницькій області 03.02.2016 року, який являється батьком [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ №303933, виданого МВ ЗАГС у м. Вінниця 18.10.1983 року. Відповідно до пп.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно розяснень, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом також встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його донька позивач по справі. Проте, позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк після смерті батька для прийняття спадщини. В січні 2016 року [PERSON] зверталася до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав на майно, після смерті її батька [PERSON] За результатами розгляду її звернення, постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.02.2016 року відмовлено [PERSON] у видачі на її імя свідоцтва про право власності на спадщину за законом на майно померлого 22.03.2001 року [PERSON], оскільки [PERSON] не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців, а також у звязку з тим, що відсутній інший спадкоємець, який би прийняв спадщину та бажав би надати свою письмову згоду на включення в коло спадкоємців померлого 22.03.2001 року [PERSON] його спадкоємницю за законом [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Згідно розяснень що містяться в абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З пояснень позивача [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], а також матеріалів справи достеменно встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, яка зумовлена тим, що про спадкове майно, яке відкрилося після смерті її батька, позивачу не було відомо. Про наявність спадкового майна, позивач дізналась від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], яка є її двоюрідною сестрою, та яка у січні 2016 року оформляла спадщину після смерті свого батька [PERSON], який був братом [PERSON], батька позивача, та дізналась, що її батьку та батьку позивача за життя належало по 1/5 частці квартири [ADDRESS]. Отже, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, а також те, що інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] крім позивача немає, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини пропущено позивачем з поважної причини, що об'єктивно унеможливило вчинити в передбачений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року строк дії, пов'язані з прийняттям спадщини. Таким чином суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та знаходить підстави для визначення позивачу додаткового строку у два місяці, для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved