Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 07 вересня 2011 року та до повноліття дитини. Станом на 01 січня 2019 року її доньці [PERSON] виповнилось 13 років. На даний час вказаної суми аліментів не вистачає, щоб забезпечити мінімальні потреби дитини. Станом на січень 2019 року відповідач офіційно працевлаштований в ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та має можливість сплачувати аліменти в розмірі встановленому законом. Посилаючись на зазначені обставини, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2011 року на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 500 грн. щомісяця, на 1/4 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання 15 березня 2019 року о 09 год. 30 хв. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначила, що на момент винесення рішення відповідач не працював, тому аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі. На даний момент відповідач працює, вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини свого заробітку, оскільки дитина підросла, збільшились витрати і 500 грн. в місяць є недостатніми для її нормальної життєдіяльності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнав позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заперечував в задоволенні інших позовних вимог, зазначаючи що у нього мала заробітна плата, отримує на руки 4500 грн., має зобов'язання по сплаті кредитів в банках, оплату комунальних послуг, та йому залишиться 1500 грн., що є недостатнім. Позивач, належним чином повідомлена по час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Як встановлено під час судового розгляду, з рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2011 року по справі №2-7863/10 вбачається, що з 26 березня 2005 року сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №373, та вказаним судовим рішенням шлюб між ними розірвано (а.с.8) Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2011 року по справі №2-7863/10, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] у розмірі 500 грн., щомісяця, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 07 вересня 2011 року, до досягнення нею повноліття (а.с. 8). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 12 червня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 38). Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 500 грн. на дитину пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач - не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Такий розмір аліментів не відповідає законодавчо встановленому мінімуму аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнутих за рішенням суду від 28 жовтня 2011 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved