Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовувавала тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований, але не проживає чоловік її доньки [PERSON] , з яким фактичні шлюбні відносини припинені, поданий позов про розірвання шлюбу. Позивач зазначила що перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, а ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили, він добровільно покинув житло, на теперішній час місце перебування відповідача невідомо. Реєстрація відповідачів порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Ураховуючи викладене просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилась, просила справу розглядати за її відсутності, доручив представляти свої інтереси представнику адвокату Репало Д.О. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Окрім цього відповідач викликався в судове засідання шляхом розміщення інформації на веб-сайті Полтавського районного суду Полтавської області, веб-портал «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100285656 , підставою виникнення у позивача [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , є договір купівлі-продажу , серія та номер :2916, виданий 13.10.2017 року (а.с.7). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки № 6397 від 22 липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказано, що [PERSON] не проживає за даною адресою з 2018 року (а.с.9)/ Відповідач не проживає за адресою реєстрації, добровільно залишив вказане вище житло , що підтверджується Актом обстеження матеріально - побутових умов від 22.08.2019 року (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383\~ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України,\~ член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved