Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею і відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що на даний час шлюбні відносини між ними припинились, вони не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин. Вважає, що їхній шлюб носить формальних характер, тому збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим. Також, просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 2 000 гривень, щомісячно, оскільки відповідач в недостатній мірі забезпечує синів матеріально, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує, щодо їх задоволення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: сини - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 серпня 2009 року, актовий запис №08 та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 серпня 2009 року, актовий запис №12. На даний час, між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття любові один до одного, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин, у зв'язку з цим їхній шлюб носить формальний характер. Позивач надалі не бажає зберігати сім'ю і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує. Сторонам був наданий строк на примирення, однак примирення не відбулось, а тому сторони наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як інтересам сторін, так і інтересам малолітніх дітей. Відповідач [PERSON], будучи здоровим і працездатним, не виконує своїх батьківських обов'язків по утриманню синів, тому враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, виходячи з рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолітніх дітей, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання синів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим 50 (п'ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 13 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved