Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, який в процесі судового розгляду змінила, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку від 28.12.2006 року [NUMBER], виданого виконкомом Вінницької міської ради від 28.12.2006 року [NUMBER], право власності на яку зареєстровано КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу №714, реєстр.№1904 22.02.2007 року. В належній позивачу квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, який вселився у квартиру позивача 30.11.2007 року за згоди останньої як співмешканець. Однак, відповідач з 2008 року до теперішнього часу в квартирі [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні платежі за користування квартирою, речей його в квартирі також немає. За час відсутності відповідача позивач привела квартиру в належний стан, зробила ремонт, змінила санітарно-технічне обладнання. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання, як і не бажає приймати участь у сплаті комунальних витрат за квартиру, які позивачу важко самостійно сплачувати. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні правом власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Скржешевський М.С. змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Вінниччина» від 13.03.2015 року №20 (22962) (а.с.21). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку від 28.12.2006 року [NUMBER], виданого виконкомом Вінницької міської ради від 28.12.2006 року [NUMBER], право власності на яку зареєстровано КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу №714, реєстр.№1904 22.02.2007 року (а.с.4). Відповідно до довідки ТОВ «УЮТ» №1804 від 04.12.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник та [PERSON] - співмешканець (а.с.5). Однак, згідно акту ОСББ «Подолянка-2» від 22.03.2015 року про відсутність за місцем реєстрації, складеного головою правління ОСББ «Подолянка-2» в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте протягом останніх трьох років за вказаною адресою не проживає (а.с.23), що також підтвердили свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-26). З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні та їх письмові пояснення надані суду об'єктивно підтверджуються іншими доказами по справі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача протягом останніх трьох років, тоді як останній залишається бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved