Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] з 07 серпня 2008 року у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року відповідач [PERSON] повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2014 року. На даний час у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , і сума заборгованості за період з 22 квітня 2014 року по 23 червня 2017 року включно згідно довідки-розрахунку заборгованості Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби складає 38 032,56 грн.. Згідно рішення суду від 12 вересня 2017 року справа № 752/16018/17 було нараховано пеню у розмірі 11 582 грн. 43 коп.. Згідно підрахунків за червень 2017 року і по січень 2019 року сума боргу зросла ще на 19 233,33 грн.. Станом на січень 2019 року загальна сума боргу склала 68 848 грн. 32 коп. без урахування відсотків за прострочення виплати аліментів за минулий рік, згідно ст. 196 СК України, та штрафу за несплату аліментів більш ніж за три роки. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, аморально поводив себе. На даний час їй невідомо де перебуває батько дитини, до сина він не приїздить, аліменти не сплачує. Вона виховує сина одна, дитина проживає постійно з матір`ю, всі витрати на сина несе вона. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 07 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 07 серпня 2008 року. В шлюбі сторони у справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 12 лютого 2009 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 22 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06 лютого 2019 року № 2558, наданого Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів з 24 червня 20127 року по 01 січня 2019 року складає 19 233 грн. 33 коп.. Згідно наданого до суду Висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 листопада 2019 року № 100-17135 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , 2009 року народження. У Висновку зазначено, що мати малолітнього [PERSON] [PERSON] має стабільний дохід. На обліку у нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. Під час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином. Для [PERSON] виділена окрема кімната, в якій наявне спальне місце, шафа для речей, робоча та ігрові зони. Вихованням та утриманням дитини займається мати. Батько дитини жодного разу не з`являвся до школи, не підтримує зв`язку з класним керівником, не цікавиться життям та досягненнями сина. 16 жовтня 2019 року [PERSON] надав письмові пояснення, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , 2009 року народження. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає належного виховання дитині [PERSON] , [INFO] , не забезпечує дитину необхідними речами та продуктами харчування для належного розвитку дитини та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує обов`язків щодо фізичного розвитку та виховання дитини, не цікавиться її подальшим вихованням, тому суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, погоджується з доводами позивача, третьої особи та Висновком органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved