Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У своїй позовній заяві посилається на те, що її мамі [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 3,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. [INFO] її мама [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку фактично прийняв батько [PERSON] , який на день смерті проживав і був зареєстрований з покійною. Її батькові [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,47 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. [INFO] її батько [PERSON] помер, залишивши на випадок смерті заповіт, згідно якого усе належне йому майно, в тому числі і згадані земельні ділянки, заповів своїм дітям: їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Отже, після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від свої часткок у спадщині на її користь. Ще один спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO] . У даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, позивач не може оформити у встановленому законом порядку своє право на спадщину. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 2,47 га для ведення особистого селянського сподарства, що знаходиться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281876, та право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» серії ВЛ № 0068291, розміром 3,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 25.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 14.07.2020 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розгляд справи проводити у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, а також свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження позивача та свідоцтвом про шлюб, [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Як вбачається з інформації відділу Дергеокадастру у Володимир-Волинському районі від 11.12.2019 року, [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишній СС «Світанок» серії ВЛ № 0068291 , зареєстрований 15.01.1997 року за № 120. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарів складає 3,06. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном. Як вбачається з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281876, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,47 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. З копії Заповіту від 14 грудня 2005 року вбачається, що [PERSON] заповів усе належне йому майно, в тому числі і згадані земельні ділянки, своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 405/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх частко у спадщині на користь [PERSON] . Ще один спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO] . Даний факт стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не змогла отримати у нотаріуса свідоцтво про право на зазначену спадщину. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Хоми Ю.М. від 10.12.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, оскільки у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, та повідомлено, що вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих докуменів на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини, право позивача, як спадкоємця за заповітом на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтуються на законі, та підлягають до задоволення. Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved