Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 25 по вул. Некрасова, в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2010 року в ньому не проживає. Тобто, тривалий час [PERSON] у житловому будинку № 25 по вул. Некрасова, в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області безперервно не проживає, його місцезнаходження не відоме. Крім того, знятися з реєстрації з попереднього місця проживання [PERSON] відмовляється. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право на користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку\~статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19 жовтня 1996 року, належить житловий будинок № № 25\~по вул.\~Некрасова,\~в смт.\~МихайлівкаМихайлівського району Запорізької області (а.с.6). Згідно свідоцтва про одруження, виданого 28 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 70. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с. 7). Шлюб між сторонами розірвано 12 липня 2011 року Михайлівським районним судом Запорізької області, 12 липня 2011 року справа № 2о-104/2011. Рішення набрало законної сили 23 липня 2011 року (а.с. 8). Відповідно до акту депутата Михайлівської селищної ради від 22 жовтня 2018 року за адресою: смт Михайлівка, вул. Некрасова, 25 зареєстрований але фактично не проживає з 2010 року [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене\~ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. На підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст.\~379,\~380 ЦК\~). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до\~ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], не проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] не несе витрат на утримання житла, будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірним житлом суду не надано. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved