Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свою вимогу про розірвання шлюбу мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не підтримують подружні стосунки. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Також позивач звернулась до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину, посилаючись на те, що відповідач як батько дитини повинен виконувати свої обов`язки щодо її утримання та надавати належну матеріальну допомогу на утримання сина, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] від 07.02.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] , 09.09.2020 р.,у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р.справу прийнято до свого провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в частині вимог про розірвання шлюбу, щодо вимоги про стягнення аліментів за період з дати подання позову заперечував. Подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначно, що відповідач матеріально утримує дитину, так як проживає разом з сином та позивачем в одній квартирі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2001 року, про що зроблено актовий запис № 188 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї.(а.с.4) Від даного шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують подружні стосунки. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із матеріалів справи, дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі також проживає відповідач. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує, що відповідач також є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим чоловіком, наявності у нього хронічних захворювань, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали сплачувати аліменти, судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матері, матеріальне та сімейне становище платника аліментів, а також що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі 1/4частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved