Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини та надання дозволу на виїзд за межі України її неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] народження без згоди та супроводу батька, відповідача по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.01.2007р. по 18.07.2013р., від шлюбу народилась дитина: [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з мамою. У зв'язку з тим, що вирішення питання про надання дозволу на оформлення відповідних проїзних документів та дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини мирним шляхом не можливо, і тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві Державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив слухати справу у відсутності представника. Представник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУГУ МВС України в м.Києві в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив слухати справу у відсутності представника. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.07.2013р., шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] народження. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Після розірвання шлюбу дочка проживає з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулась до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд дочки за кордон, однак відповідач із незрозумілих причин не відповідає на її звернення. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України, оскільки жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, судом не встановлено, в той же час така позиція відповідача шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку та оздоровленню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60грн. судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved