Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, Вінницької обласної ради, виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач з 1997 року по сьогодні працює лікарем-методистом організаційно-методичного відділу Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. На підставі ордерів №1 від 16.02.2000 року та №92 від 22.02.2005 року, виданих Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, позивача було поселено у гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проживання позивача у гуртожитку у вказаних кімнатах за вищезазначеною адресою з 2000 року і по даний час підтверджується актом від 01.06.2017 року, складеним сусідами позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, підтвердженням факту постійного проживання у вищезазначених кімнатах гуртожитку є договір №04013018 про користування електричною енергією від 02.06.2017 року, укладений між ПАТ «Вінницяобленерго» та позивачем, щодо постачання електроенергією кімнат [ADDRESS]. Крім цього, на підтвердження факту постійного проживання у вказаних спірних кімнатах гуртожитку свідчать наступні докази: довідка ПАТ «Вінницяобленерго» №11 від 01.06.2017 року про відсутність заборгованості по електроенергії по показникам лічильника 007878 у позивача за адресою: [ADDRESS]; довідка ТОВ «ЖЕО» №2911 від 01.06.2017 року, згідно якої вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; копія особового рахунку ТОВ ЖЕО №006032 від 14.02.2017 року, згідно якого позивач проживає за адресою: [ADDRESS] постійно як квартиронаймач; довідка ТОВ «ЖЕО» №440 від 01.06.2017 року про відсутність заборгованості по утриманні будинку і споруд та прибудинкової території у позивача за адресою: [ADDRESS]; довідка КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» №1911 від 02.06.2017 року про відсутність заборгованості за теплопостачання за адресою: [ADDRESS], станом на 01.06.2017 року; довідка КП «Вінницяоблводоканал» від 02.06.2017 року про відсутність заборгованості за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], станом на 01.05.2017 року. Також, позивачем регулярно сплачуються плата за проживання в гуртожитку, що підтверджується низкою розрахункових листів. Рішенням Вінницької міської ради від 23.06.2017 року №785 «Про надання дозволу мешканцям гуртожитку по [ADDRESS], на приватизацію житла» вирішено залишити у статусі «гуртожиток» будівлю по [ADDRESS] та дозволити мешканцям приватизацію житла в ньому; в.о. директора ТОВ «ЖЕО» укласти договори найму житла з мешканцями гуртожитку по [ADDRESS]. В той час як ТОВ «ЖЕО» та департамент житлового господарства Вінницької міської ради відмовляють позивачу на укладення з нею договору найму жилої площі, посилаючись на відсутність належних доказів правомірності заселення позивачем вказаних кімнат гуртожитку. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Берегович О.О. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова за довіреністю Круцюк І.П. позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх. Представники відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради за довіреностями Сторчак Т.В., Никонюк О.В. позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю. Представник відповідача Вінницької обласної ради за довіреністю Котик В.В. до судового засідання не з'явився, однак в матеріалах справи від останнього наявна письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з 1997 року по сьогодні працює лікарем-методистом організаційно-методичного відділу Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. На підставі ордерів №1 від 16.02.2000 року та №92 від 22.02.2005 року, виданих Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, позивача було поселено у гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10). Проживання позивача у гуртожитку у вказаних кімнатах за вищезазначеною адресою з 2000 року і по даний час підтверджується актом від 01.06.2017 року, складеним сусідами позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11) Також, підтвердженням факту постійного проживання позивача у вищезазначених кімнатах гуртожитку є договір №04013018 про користування електричною енергією від 02.06.2017 року, укладений між ПАТ «Вінницяобленерго» та позивачем, щодо постачання електроенергією кімнат [ADDRESS] (а.с.18). Крім цього, на підтвердження факту постійного проживання у вказаних спірних кімнатах гуртожитку свідчать наступні докази: довідка ПАТ «Вінницяобленерго» №11 від 01.06.2017 року про відсутність заборгованості по електроенергії по показникам лічильника 007878 у позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.17); довідка ТОВ «ЖЕО» №2911 від 01.06.2017 року, згідно якої вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12); копія особового рахунку ТОВ ЖЕО №006032 від 14.02.2017 року, згідно якого позивач проживає за адресою: [ADDRESS] постійно як квартиронаймач (а.с.13); довідка ТОВ «ЖЕО» №440 від 01.06.2017 року про відсутність заборгованості по утриманні будинку і споруд та прибудинкової території у позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.16); довідка КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» №1911 від 02.06.2017 року про відсутність заборгованості за теплопостачання за адресою: [ADDRESS], станом на 01.06.2017 року (а.с.15); довідка КП «Вінницяоблводоканал» від 02.06.2017 року про відсутність заборгованості за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], станом на 01.05.2017 року (а.с.14). Також, позивачем регулярно сплачуються плата за проживання в гуртожитку, що підтверджується низкою розрахункових листів (а.с.19-25). Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Статтею 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни, на яких поширюються дія Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку. Відповідно до п.п.6, 14 ст.18 вказаного Закону органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках: здійснюють володіння, використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя); укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад. Режим проживання в гуртожитку регулюється нормами ЖК УРСР, а права та обов'язки сторін регламентуються також Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208. Відповідно до ст.130 ЖК УРСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно ч.1 ст.9 ЖК УРСР громадами мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. У відповідності до ч.3 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право, зокрема, на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст.16 ЖК УРСР до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить, зокрема, право здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях, затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов; прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду; видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ст.47 ЖК УРСР норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Згідно зі ст.58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення. Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Частиною 1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки користування позивачем кімнатами [ADDRESS], повністю підтвержено матеріалами справи, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved