Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], котра також представляє неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні належного їй на праві власності будинковолодіння №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області, шляхом виселення із нього відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області. Вказаний будинок належав її матері [PERSON], котра померла 09.07.2012року, однак за життя склала на неї заповіт. [PERSON] мала намір продати належний їй на праві власності будинок [PERSON], тому 28.04.2009року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу даного будинку, відповідно до якого сторони домовилися про те, що при укладенні договору покупець сплачує 80000грн., а решту суми 224000грн. відстрочується до 01.07.2009року. Після чого [PERSON] передала [PERSON] ключі від будинку, а остання з сімєю, чоловіком [PERSON] та двома синами [PERSON] та [PERSON] поселилися у ньому і проживають по даний час. У звязку із тим, що умови договору купівлі-продажу виконані так і не були, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.11.2014року, договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області, укладений 28.04.2009року між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Добровільно відповідачі відмовляються звільнити зайнятий ними житловий будинок, чим чинять [PERSON], як власнику житла, перешкоди у користуванні даним будинковолодінням. Тому позивач просить суд позов задовольнити. В судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подано суду заяву про розгляд справи у без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повторно в судове засідання не зявилися з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судовому засіданні щодо вирішення справи поклався на думку суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 28 квітня 2009 року [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON]Є.), продала [PERSON] жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами розташованого в с. Миролюбівка по вул. За рогачка №5 Тернопільського району, Тернопільської області, який належав їй на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Тернопільської районної ради народних депутатів 30 липня 1990 року на підставі рішення виконкому №146 від 25 липня 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки». Зазначений Договір купівлі-продажу від 28.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в Державному реєстрі за №791. Відповідно до п.3.2 договору, сторони домовилися про такий порядок проведення розрахунків за цим договором: при укладенні цього договору Покупець сплачує представнику Продавця 80\~000 (вісімдесят тисяч) грн., а сплата решти суми, а саме 224\~000 (двісті двадцять чотири тисячі) грн., що є еквівалентом 28\~000 (двадцять вісім тисяч) доларів США, відстрочується до першого липня 2009 року. Підписання цього договору представником Продавця є підтвердженням факту одержання ним від Покупця 80\~000 грн., як часткової оплати за проданий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами. Пунктом 6.2 зазначеного Договору передбачено, що право власності на майно, згідно ч.4 ст.334 ЦК України, у Покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору і повного розрахунку, відповідно до п.3.1 Договору. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по зазначеному правочину належним чином не виконала, решту суми обумовлену даним договором у розмірі 224\~000 гривень [PERSON] не сплатила. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.11.2014року, договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області, укладений 28.04.2009року між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 09.07.2012 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ИД №140778, видане Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок і позивачка- дочка померлої, являється спадкоємцем за заповітом, так як 09 вересня 1987 року [PERSON] оформила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, [PERSON], відповідно до якого належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області заповіла [PERSON] (після одруження Кузик) [PERSON]. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті. Таким чином, до [PERSON], як до спадкоємця майна померлої [PERSON] перейшли всі права та обовязки продавця за договором купівлі-продажу спірного житлового будинку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.05.2015року, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37751163 від 19.05.2015року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №852 від 03.09.2015року, в с.Миролюбівка по вул.Зарогачка,5, Тернопільського району проживають без реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст.317, ч.1ст.319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом виселення. У відповідності до ч.3 ст.98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу власника або членів сімї, які проживають разом з ним, зобовязані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно статті 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, як власника житлового будинку, зі сторони відповідачів, а тому позов підлягає до задоволення шляхом усунення перешкод в користуванні належного [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №5 по вул.Зарогачки, в с.Миролюбівка, Тернопільського району, Тернопільської області, шляхом виселення із нього відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів на користь позивача судові витратию.

Outcome: approved