Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до [PERSON] міської ради і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 11 серпня 2009 року помер її батько [PERSON], який постійно мешкав в м. Мирнограді (до зміни назви Димитров), вул. Успенська (до зміни назви Краснофлотська), б.7. Після смерті його залишилось спадкове майно у вигляді будинку, розташованого в м. Мирноград (до зміни назви Димитров), вул. Успенська (до зміни назви Краснофлотська), б.7, який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У звязку з хворобою тітки, вона була змушена після смерті батька поїхати до Республіки Білорусь для догляду за тіткою, і здійснює доглядає за нею по теперішній час. Оскільки у позивача не було можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений. Позивач просить суд, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 11 серпня 2009 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Просила суд задовольнити позов та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з позивачем вони сусіди з 2007 року. Матір позивача померла у вересні 2008 році, а батько у серпні 2009 року. Позивач не оформила спадщину через затримку у виплаті заробітної плати, у неї не було грошей. У позивача був брат, який помер раніше батька. Позивач проживала разом з братом, батьком, матірю і доглядала за ними до їх смерті. У 2010 році [PERSON] виїхала до Білорусії доглядати за тіткою, так як вона хворіла, а в неї не було нікого крім племінниці. Позивач рідко приїжджає, один-два рази на рік. Свідок [PERSON] пояснила, що батько позивача [PERSON] і мати [PERSON] приходили до хворого сина у лікарню, у якій вона працювала. Вони мешкали поруч з нею по сусідству. Їх вулиця розташована паралельно її вулиці. Позивача [PERSON] вона знає з дитинства. Спочатку ця родина мешкала на Новаторі, а коли померли дідусь з бабусею, то вони переїхали у будинок. Матір [PERSON] померла у вересні 2008 року, вона була паралізована. Вони приходили на похорон. У серпні 2009 року помер батько [PERSON]. [PERSON] хворів на астму. У нього трапився випадок епілепсії і він помер. Весь час [PERSON] проживала з батьками по вул.Краснофлотській, 7. Вона доглядала за хворими батьками. Після їх смерті, у 2010 році позивач уїхала в Білорусь. Після смерті батьків позивач мешкала в будинку, але у неї була квартира на м-ні «Восточний». Після похорон батьків, позивач не мала грошей. На той час вона працювала на ш.Димитрова, заробітну плату платили не вчасно, тому вона не оформила спадщину. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори [PERSON] 20.03.2002 року, реєстровий номер 722, зареєстрованим БТІ м. Димитров, реєстраційне посвідчення від 22.03.2002 року, будинок № 7 по вул.Успенській (до зміни назви Краснофлотська) в м.Мирнограді (до зміни назви Димитров) належить [PERSON] (а.с. 14-15). [PERSON] з 07 травня 2002 року по 11 серпня 2009 року мешкав за адресою: м. Мирноград (до зміни назви Димитров), вул. Успенська (до зміни назви Краснофлотська), б.7, що підтверджується довідкою координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда № 260/4 від 08.11.2016 року (а.с. 11). 11 вересня 2008 року померла [PERSON] матір позивача [PERSON], а 15 березня 2009 року помер [PERSON] брат позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть, свідоцтвами про народження (а.с. 9, 17, 18, 19). 11 серпня 2009 року в м.Димитров також помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 8). Виходячи із змісту статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] і спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження [PERSON] (а.с. 9-10). За даними державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори, наданими станом на 15 листопада 2016 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 11 серпня 2009 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45776314 від 15 листопада 2016 року, спадкова справа не відкривалась. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 27-30). Згідно статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд виходить з того, що поважними можуть бути визнані причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, повязаних з поданням заяви про прийняття спадщини, які не можуть бути визнані такими у випадку з позивачем. Позивачу було відомо про смерть спадкодавця її батька, вона бажала прийняти після смерті батька спадщину, але не вчинила жодної дії для реалізації свого бажання з 2009 року. Будь-яких даних у підтвердження причин, зазначених позивачем у позові, суду надано не було, тому вимоги позивача не можуть бути задоволені. На підставі статті 1261, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed