Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат на дитину. У позові вказала, що 07 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, ведення господарства та виховання дітей. Сторони проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, прохає його розірвати. Крім того, позивач вказала, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання неповнолітніх дітей, інших осіб на своєму утриманні не має, є приватним підприємцем, за 2014 рік отримав дохід в розмірі 60 тисяч гривень. Згоди щодо матеріального утримання дітей між сторонами не досягнуто. Також, позивач вказала, що їх з відповідачем син [PERSON] є інвалідом, має хворобу «Гіршпрунга», тривалий час проходить лікування з оперативним втручанням, двічі на рік проходить відновлювальну терапію, потребує постійного догляду, витрат на лікування. Відповідач участі у додаткових витратах на лікування дитини не бере. Щомісяця позивач витрачає на підгузки, без яких дитина не може обійтися, 500 грн. Також дитина потребує індивідуального харчування та медикаментів. За підрахунками позивача витрати на місяць на утримання хворого сина складають близько 1000-1400 грн. Позивачка прохає суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття; стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 1000 грн. щомісяця на утримання хворого сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Згоден на розірвання шлюбу. Згоден сплачувати аліменти на утримання дітей та додаткові витрати на хворого сина, однак не погоджується з заявленим розміром аліментів та додаткових витрат, прохає їх зменшити. При цьому вказав, що наразі є безробітним, підприємницьку діяльність припинив і доходів не має, про що подав копію трудової книжки, податкову декларацію платника єдиного податку ФОП та повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 07 червня 2003 року. /а.с.13/ Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. /а.с.13, 14/ Судом також встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, намірів зберегти сім'ю не мають, шлюбні відносини фактично припинені, сімя припинила існування остаточно, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню. Судом також встановлено, що діти знаходиться на повному матеріальному утриманні матері [PERSON], яка ніде не працює, займається вихованням дітей, і єдиним джерелом їх доходів є допомога по догляду за дітьми. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, чим ставить позивача та дітей в скрутне матеріальне становище. Крім того, малолітній син сторін по справі - [PERSON], страждає на хворобу Гіршпрунга, що підтверджується наданими виписками із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого та з історії хвороби №1887. /а.с.10, 11, 12/ Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №109 дитина потребує відновної терапії, психолого-педагогічної діагностики, психологічної та педагогічної корекції, індивідуальної форми навчання, лікувального масажу та фізкультури, допоміжних засобів для туалету (підгузків), ортопедичного взуття. /а.с.6-9/ Згідно пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, наразі основні витрати на хвору дитину складаються з витрат на придбання підгузків, і становлять близько 500 гривень на місяць. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з ст. 181 ч.3 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідач [PERSON] є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та участі в додаткових витратах на хворого сина не приймає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на хвору дитину підлягають задоволенню. Водночас, зважаючи на матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, підприємницьку діяльність припинив і жодних доходів не має, суд вважає, що стягнення аліментів та додаткових витрат слід проводити в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем. За таких обставин, суд вважає, що дані позовні вимоги слід задовольнити частково. Стягнення аліментів та додаткових витрат слід почати з 03.08.2015 року, тобто з дня предявлення позову /а.с.2/, що відповідає положенню ч.1 ст. 191 СК України. При цьому, стягнення додаткових витрат слід проводити до 01 листопада 2019 року, тобто, до закінчення встановленого курсу лікування. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial