Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила: - шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.11.2015 року, розірвати. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 14.11.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось внаслідок різних поглядів на спільне проживання та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені з 30.06.2019 року, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На примирення не згодна. В позасудовому порядку вирішити питання про розірвання шлюбу не вдалося. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 02 грудня 2019 р. Позивач у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2015 року сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актівцивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 442 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають з 30.06.2019 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. Таким чином, заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати позивачка просила залишити за нею та не стягувати з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved