Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь та на утримання їх неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дітей. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на двох дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] із 31 серпня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 31 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). У даному шлюбі у них народилося двоє дітей:син - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 12.10.2007 року Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції) та син - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 12.10.2007 року Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції) . Як встановлено в судовому засіданні із позовної заяви, неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні позивача [PERSON], відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дітей та їх матеріальне становище, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.05.2016 року становить 1 531 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до частково задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На підставі наведеного та

Outcome: approved