Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється власником будинку №43 (41) по вул. Павленка в м. Вінниці, згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю №1039 від 26.03.1973 року. В належному позивачу будинку з 23.08.1998 року зареєстрований син позивача відповідач [PERSON], а з 18.12.2002 року зареєстрована дружина сина відповідач [PERSON] Однак, відповідачі близько 13 років в будинку позивача не проживають, не сплачують комунальні платежі за користування будинком, їхніх речей в будинку також немає. Адреса їх проживання на даний час позивачу не відома. Відповідачі не бажають добровільно знятися з реєстрації місця проживання, як і не бажають приймати участь у сплаті комунальних витрат за будинок, які позивачу важко самостійно сплачувати. У звязку з вищевикладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні правом власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Павленка, 43, м. Вінниця, та зняття останніх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення просить врахувати та захистити житлові права дітей. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю №1039 від 26.03.1973 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №152 від 01.03.1973 року позивач [PERSON]являється власником будинку №43 (41) по вул. Павленка в м. Вінниці (а.с.5). Вказаний будинок був побудований позивачем в період її шлюбу із [PERSON], тому являвся спільним майном подружжя. 10.04.1987 року [PERSON] зі згоди чоловіка подарувала 21/50 частки будинку своїй сестрі [PERSON], у спільній власності [PERSON] та [PERSON] залишилося 29/50 часток даного будинку. Вищевикладені обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2016 року у цивільній справі №127/3995/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом (а.с.134-135), а тому дані обставини в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2016 року у вищезазначеній справі визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 29/200 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами №45 (41, 43) по вул. І. Пулюя (Павленка) у м. Вінниці; а також визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 29/200 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами №45 (41, 43) по вул. І. Пулюя (Павленка) у м. Вінниці (а.с.134-135). Таким чином, позивач [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками будинку з господарськими будівлями та спорудами №45 (41, 43) по вул. І. Пулюя (Павленка) у м. Вінниці. Відповідно до домової книги на будинковолодіння №43 по вул. Павленка в м. Вінниці встановлено, що у будинку зареєстровані відповідач [PERSON] зі своєю сімєю: дружиною [PERSON], сином [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO] (а.с.136-140), що також підтверджується змістом довідки квартального комітету «Малі-Хутора «Центр» від 22.10.2015 року №1463 (а.с.43). Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. А тому, зважаючи, що відповідач [PERSON] являється власником 29/200 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами №45 (41, 43) по вул. І. Пулюя (Павленка) у м. Вінниці, а дружина відповідача [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вселились у вказаний будинок як члени сімї власника [PERSON], тому останні правомірно зареєстровані у вказаному будинку та в силу закону не можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, більше того зняті з реєстрації місця проживання. Більше того, в судовому засіданні з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] достовірно встановлено, що відповідачі постійно не проживають, однак періодично приїздять у будинок №45 (41, 43) по вул. І. Пулюя (Павленка) у м. Вінниці, що законом не заборонено. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні обєктивно підтверджуються іншими доказами по справі. А тому, наданий позивачем акт від 22.05.2016 року про те, що відповідачі не проживають у вищезазначеному житловому будинку понад 13 років, як на підставу про задоволення своїх позовних вимог, суд не приймає до уваги, оскільки останній спростовується встановленими в судовому засіданні вищенаведеними обставинами. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed