Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, у відповідності до ст.ст. 1220-1223, 1268, 1296 ЦК України, просить суд: визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,7200 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Великомар`янівської сільської ради с. Великомар`янівка, поле [NUMBER], ділянка [NUMBER] з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Великомар`янівською сільською радою 25.06.2003 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54; визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді: - земельної ділянки, розташованої на території Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення особистого селянського господарства; - грошового вкладу, що знаходиться на зберіганні у філії ВАТ «Державний Ощадний банк України» № 6707/024 с. Великомар`янівка на рахунку [NUMBER] з належними відсотками та компенсаційними виплатами; - житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . За життя [PERSON] зробила заповідальне розпорядження від 07.06.2000 року, яким усе своє майно заповідала [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заява зареєстрована в реєстрі за № 355. Проте, [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , оскільки він був літньою людиною, хворів та мешкав далеко від міста. Однак, він мав бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, так як звертався до різних державних органів із відповідними запитами з метою отримання документів, необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину. 21.07.2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до якого усе належне йому майно заповідав [PERSON] . [INFO] року [PERSON] помер. [INFO] року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. посвідчила, що на підставі заповіту від 21.07.2017 спадкоємцем до майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину було видано на земельну ділянку, площею 6,6860 га, розташовану в Одеській області, Білгород-Дністровський район , Великомар`янівська сільська рада , масив [NUMBER], ділянка [NUMBER] , що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 26.09.2002 року. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 559. Проте та обставина, що [PERSON] не отримав свідоцтво про право на спадщину - не позбавляє його прав на спадкове майно [PERSON] . Відтак, оскільки можливість прийняти спадщину частково - законом не передбачена, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину не тільки на земельну ділянку, що належала [PERSON] , а і такою, що прийняла у спадщину майно [PERSON] , яке за життя прийняв у спадщину сам [PERSON] , але не встиг отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. На підставі вищевказаних обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Задля повного та всебічного розгляду справи, та на підставі клопотання позивача, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 267/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] ,яка була відкрита за заявою [PERSON] від 01.07.2009 року, зареєстрованої в реєстрі за № 18. Так, з спадкової справи вбачається, що за життя 07.06.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Великомар`янівської сільської ради Поліщук Г.О., зареєстрований в реєстрі за №107, відповідно до якого усе належне їй майно заповідала [PERSON] . У визначений чинним законодавством строк, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори та надав секретарем Великомар`янівської сільської ради заяву про прийняття спадщини, у якій зазначив, що приймає спадщину після смерті [PERSON] за заповітом на наступне належне їй майно: - земельну ділянку [NUMBER], поле [NUMBER], площею 1,7200 га, розташовану на території Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; - житловий будинок, розташований в [ADDRESS] ; - грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні у відділенні Ощадбанку № 6707. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що відповідно до довідки № 11-04/185 від 08.07.2009 року, виданої ТВБВ № 10015/0339 філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк України», на ім`я [PERSON] в ТВБВ № 10015/0339 філії Одеське обласне управління відкритий рахунок. Заповідальне розпорядження на всі рахунки відсутнє. В ТВБВ № 10015 /0344 відкритий рахунок: [NUMBER] - залишок 4049 грн. 85 коп. Заповідальне розпорядження на рахунок відсутнє. Надалі нотаріусом було зроблено запит належному відділенню Ощадбанку з метою надання інформації про розмір грошових коштів, з належними відсотками, компенсаціями, індексаціями за ощадними книжками, відкритими філією 6707/024 відділення Ощадбанку на ім`я [PERSON] та надання інформації про те, коли та на чиє ім`я померла зробила заповідальне розпорядження за цими рахунками. На вказаний запит було надано філією 6707/024 відділення Ощадбанку копію ощадної книжки по рахунку № [NUMBER] , де залишок на рахунку - 4049 грн. 85 коп, проте інформації про те, коли та на чиє ім`я померла зробила заповідальне розпорядження за цими рахунками матеріали спадкової справи не містять. В обґрунтування своїх позовних вимог щодо належності спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки, позивачем було приєднано до матеріалів справи копію державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , з якого вбачається, що власником земельної ділянки площею 1,7200 га в межах згідно з планом, розташованої на території Великомар`янівської сільської ради с. Великомар`янівка, поле [NUMBER], ділянка [NUMBER] , переданої для ведення особистого селянського господарства є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи нотаріусом 22.11.2010 року було здійснено запит до Відділу Держкомзему у Білгород - Дністровському районі про внесення до автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру інформацію щодо земельної ділянки [NUMBER] в поле під [NUMBER] , яка знаходиться на території Великомар`янівської сільської ради , площею 1,7200 га, яка належить [PERSON] , померлої [INFO] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , та надання витягу про це спадкоємцю [PERSON] . Також зазначено, що вказаний витяг необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, в якому повинен бути вказаний кадастровий номер земельної ділянки та для проставлення на державному акті відмітки про перехід права власності на земельну ділянку. Окрім того, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвою Т.М. було здійснено запит до КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 117/01-14, згідно якого просила видати гр. [PERSON] витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно на жилий будинок, розташований по [ADDRESS] , що належить померлій [INFO] року [PERSON] . Відповіді на зазначені вище запити у матеріалах справи відсутні. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя ним було складено заповіт 21.07.2017 року, згідно якого усе належне йому майно він заповідав [PERSON] , [INFO] . [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 6.6860 га, розташовану в Одеській області Білгород-Дністровський район, Великомар`янівська сільська рада , масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] , що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на землю, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 26.09.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3196, кадастровий номер: [NUMBER] . Однак позивач вважає, що отримала свідоцтво про право на спадщину лише на частину належного майна [PERSON] , оскільки він прийняв після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину на земельну ділянку [NUMBER] в поле під [NUMBER] , яка знаходиться на території Великомар`янівської сільської ради , площею 1,7200 га; грошовий вклад, що знаходиться на зберіганні у філії ВАТ «Державний Ощадний банк України» № 6707/024 с. Великомар`янівка на рахунку [NUMBER] з належними відсотками та компенсаційними виплатами; та житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , проте не оформив свої спадкові права, тобто за життя не встиг отримати свідоцтва про право на спадщину, проте вказане не позбавляє його прав на спадкове майно [PERSON] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1,3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд погоджується з доводами позивача про юридичне прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак варто зауважити, що згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач у своєму позові наполягає, що після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину після її смерті фактично прийняв [PERSON] , на ім`я якого було залишено заповіт, а вже після смерті [PERSON] , що помер [INFO] спадщину за заповітом прийняла [PERSON] . Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності визначеного як спадкова маса житлового будинку по [ADDRESS] - спадкодавцеві [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відтак, у зв`язку з тим, що жодних правовстановлюючих документів, що підтвердили б належність на праві власності спадкодавцю спірного житлового будинку матеріали справи не містять, то відповідно [PERSON] не мав право його успадкувати, у зв`язку з чим його спадкоємець також не спадкує вказане нерухоме майно, а отже позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Стосовно вимог про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, суд приходить до наступного. Так, дійсно на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,7200 га в межах згідно з планом, розташованої на території Великомар`янівської сільської ради с. Великомар`янівка, поле [NUMBER], ділянка [NUMBER] , передана для ведення особистого селянського господарства. Однак, спірній земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, у зв`язку із чим нотаріусом було зроблено запит до реєструючих органів з метою надання Витягу, в якому повинен бути вказаний кадастровий номер, проте відповіді на вказаний запит так і не надійшло. У відповідності до ч.1,3,4 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Якщо земельна ділянка була приватизована, але кадастровий номер не присвоєно і відомості про неї не внесені до Державного реєстру земель, то відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Технічна документація має бути виготовлена на всю земельну ділянку, їй має бути присвоєний кадастровий номер та внесено всі дані до Державного земельного кадастру з відкриттям Поземельної книги. У відповідності до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, на підставі вищевикладеного, у сенсі правового розуміння вимог чинного законодавства, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] року не набула права власності на визначене позивачем коло спадкової маси, оскільки у матеріалах справи відсутні докази додержання визначеної процедури набуття права власності на земельну ділянку та правовстановлюючі документи на житловий будинок, а тому спадкоємець [PERSON] не успадкував спірне нерухоме майно, оскільки відмовідно до вимог ст. 1218 ЦК України воно не входило до складу спадщини, а отже і спадкоємець [PERSON] , який помер [INFO] - [PERSON] не спадкує вказане майно. Окрім того, відповідно до ст. 1297 ЦК України та ст. 66 Закону України «Про нотаріат», оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату. Згідно до ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат», будь - яке втручання в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції забороняється. Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові «Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, згідно до п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем не надано до суду відмови нотаріуса у оформлені права на спадщину та не наведено підстав для звернення з вказаними вимогами до суду, не надано доказів того, що є перешкоди у позивача в отримані свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed