Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 14.12.2016 року доводився її рідним братом, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 13.12.2003 року, після смерті тітки [PERSON], яка померла 29.05.2016 року, після смерті брата [PERSON], який помер 14.12.2016 року, право власності на будинковолодіння № 17 по вул. Озерній, в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що за життя її батько [PERSON] та тітка [PERSON] набули право власності на житловий будинок № 17 по вул. Озерній, в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області, по 1/ 2 частині за кожним, однак правовстановлюючі документи на такий не виготовили. Позивач зазначає, що на час смерті батька, [PERSON], разом з ним були зареєстровані та проживали її мати [PERSON] та рідний брат [PERSON], які були спадкоємцями першої черги спадкування за законом, та відповідно вимог ст. 549 ч.1 ЦК УРСР вважаються такими, що прийняли спадщину. На час смерті тітки [PERSON], яка була одинокою, разом з нею проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після її смерті. Проте позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, після смерті брата у звязку з допущеними помилками у документах, що підтверджують її родинні відносини з останнім, а саме у її свідоцтві про народження імя батька зазначено як «Патик Рудольф Йосипович» а по батькові матері як «Зиновія», тоді як у свідоцтві про народження брата імя батька зазначено «Рудольф-Йосиф Йосифович», а по батькові матері як «Зеновія». За таких обставин позовні вимоги просить задовольнити повністю. У судове засідання позивач не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомленою, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала заяву про те що на спадкове майно після смерті її чоловіка та сина не претендує, і відмовляється від такого на користь своєї дочки [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 13.12.2003 року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 307044 від 15.12.2003 року. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Після смерті [PERSON] - [PERSON] відкрилася спадщина, в склад якої увійшло право власності на 1/2 частину будинку в с. Виннички, вул. Озерна, 17, Пустомитівського району Львівської області, що стверджується довідкою Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 17.02.2017 року № 133, відповідно до якої за [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], згідно погосподарських книг с. Виннички рахується по 1/2 частини житлового будинку за вказаною вище адресою. Згідно даних Технічного паспорту, який складений 10.01.2017 року, слідує, що в с. Виннички, по вул. Озерна, 17, Пустомитівського району, Львівської області знаходиться житловий будинок загальною площею 48,2 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 10, 6 кв.м, який складається з А-1 житлового будинку, а сходи, Б літня кухня, В сарай, т погріб, Г вбиральня, № 1- огорожа. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки спадкодавець за життя свої майном на випадок смерті не розпорядився та заповіту не склав, спадкування після його смерті здійснюється за законом почергово. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] - [PERSON] є його діти [PERSON], [INFO], [PERSON] та дружина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії ІІ АВ № 265073, яке видане повторно 14.06.1977 року, серії V-СГ № 389137, яке видане повторно 18.03.1992 року та копією свідоцтва про одруження серії ЯУ № 303704, яке видане 24.07.1958 року. Частиною 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до ч.2 ст. 553 Української РСР, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як слідує з довідки № 133 від 17.02.2017 року, яка видана виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на день смерті [PERSON] [PERSON] разом з ним в житловому будинку № 17 в с. Виннички, по вул. Озерна, Пустомитівського району Львівської області, були зареєстровані його син [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], [INFO], яка й надалі продовжує проживати у даному будинку. Оскільки [PERSON] вчинив дії, що свідчать про те що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, заяв про відмову від спадщини не подав, а тому вказані дії визнаються судом такими, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] [PERSON]. 29.05.2016 року померла [PERSON], яка являлася тіткою позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 415500, яке видане Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 30.05.2016 року. Факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та батьком позивача, стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.01.2017 року та копією свідоцтва про народження серії ІІ АВ № 265075, яке видане повторно 14.06.1977 року. За життя своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. До складу спадкового майна після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на 1/ 2 частину житлового будинку № 17 по вул. Озерна, 17, в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області. Згідно довідки виконавчого комітету Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 02.03.2017 року № 171, [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована в житловому будинку № 17 по вул. Озерна в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області. На день смерті [PERSON] в даному житловому будинку проживали і були зареєстрованими [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявив, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. 14.12.2016 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 447177, яке видане Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, яке видане 15.12.2016 року. За життя своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], яка на спадкове майно не претендує, та відмовляється від такого на користь позивача у справі, яка являється рідною сестрою померлого. Згідно довідки Давидівської сільської ради обєднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області №749 від 11.09.2017 року, [PERSON] опікувалася та доглядала за родичами похилого віку та одиноким братом, що проживали і були зареєстровані в житловому будинку, який розташований по вул. Озерна, 17 в с.Виннички, Пустомитівського району, Львської області. Позивач [PERSON] на день смерті батька [PERSON], який помер 13.12.2003 року, на день смерті тітки [PERSON], яка померла 29.05.2016 року, на день смерті брата [PERSON], який помер 14.12.2916 року, проживала без реєстрації разом з ними в с. Виннички, вул. Озерна, 17, Пустомитівського району, Львівської області, на даний час опікується спадковим майном та господарством в цілому. У відповідності до вимог п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо такі відносини іншим шляхом встановити неможливо. У відповідності до п.7 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 24.09.1959 року, її батьками значиться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-СГ № 389137, яке видане повторно 18.03.1992 року. [PERSON] 04.08.1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у звязку з чим, змінила своє дошлюбне прізвище «Патик» на прізвище чоловіка «Турко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 481727. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-АВ № 265075, яке видане повторно 14.06.1977 року слідує, що [PERSON] народився 24.11.1967 року, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АВ № 265075, яке видане повторно 14.06.1977 року та свідоцтва про одруження серії ЯУ № 303704, яке видане 24.07.1958 року слідує, що [PERSON], народився 12.04.1930 року та 12.07.1958 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. За наведених обставин, дослідивши матеріали справи у суду не виникає сумніву, що [PERSON], який народився 24.11.1967 року та помер 14.12.2016 року був рідним братом позивача [PERSON]. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. За вказаних вище обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка претендує на спадкове майно однак не може оформити право власності на неї оскільки існують розбіжності у написанні по її батькові у свідоцтві про народження та свідоцтві про народження брата, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позивач потребує захисту невизнаного її права власності на успадковане майно, і факт який має юридичне значення а саме факт родинних відносин, який може вплинути на спадкові права та обовязки позивача, підлягає встановленню.

Outcome: approved