Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що вона відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №12286079 від 06.11.2013року, являється власником житлового будинку під [ADDRESS] . З 22.01.1981р. позивачка зареєстрована у вищезазначеному житловому будинку, де окрім неї також зареєстрована її невістка [PERSON] та онук позивачки [PERSON] . Більше п`яти років та на даний час відповідачі фактично не проживають в будинку позивачки, а проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов від 03 вересня 2019 року за №1062. Добровільно змінити реєстрацію проживання відповідачі не бажають. Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням їй необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особами, такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] , власником якого являється позивачка. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, просить постановити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особами, такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] , власником якого являється позивачка. Відповідач [PERSON] , яка дії також в інтересах відповідача [PERSON] , та її представник у судовому засіданні позов не визнали, підтримали поданий відзив. У відзиві [PERSON] вказала, що дані позовні вимоги повинні бути визнані такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку із тим, що наявність обставин вказаних у позовній заяві не відповідають дійсності. Вона з її чоловіком [PERSON] уклали шлюб 2002року проживали спільно за даною адресою з 2002року, а з 2005року вона офіційно була зареєстрована за даною адресою там і народилися її діти [PERSON] та [PERSON] , так вони проживали та утримували будинок та домогосподарство по [ADDRESS] , також спільно здійснювали заходи щодо поліпшення стану будинку що полягало у виготовлені робочого проекту газифікації житлового будинку [ADDRESS] та підведення у будинок газу, все це здійснював чоловік [PERSON] , а також вони спільно провели та встановили міський телефон від Укртелекому та здійснювали оплату послуг зв`язку. Після смерті чоловіка в 2011році, вона залишилась проживати у будинку [ADDRESS] разом з свекрухою позивачем по справі [PERSON] та її неповнолітніми дітьми, разом здійснювали заходи щодо утримання будинку та оплату комунальних послуг. Згодом до них все частіше почала навідуватись донька позивачки [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та з донькою [PERSON] , після їхніх візитів свекруха почала негативно ставитись до неї та дітей, шляхом безпідставних сварок та всіляких погроз та наклепів, у зв`язку із чим у її сім`ї створились негативні умови для проживання та гідного виховання дітей, і вона вирішила тимчасово переїхати проживати до сестри [PERSON] , яка проживала на одній вулиці за адресою [ADDRESS] , однак відразу як вона тимчасово переїхала проживати до сестри, до будинку свекрухи де вона та її син зареєстровані, відразу вселилися донька позивачки [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , на її неодноразові спроби вселитися по місцю реєстрації, вона постійно зустрічала спротив, так як вона самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, які потребують постійного догляду та матеріального забезпечення. вона не мала змоги відстоювати її інтереси в судовій інстанції шляхом примусового вселення в будинок за адресою реєстрації. Вважає, що позов свекрухи [PERSON] до неї та її неповнолітнього сина про визнання такими що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою [ADDRESS] , є безпідставним та необгрунтованим, а отже не може бути задоволений. Так як умисне здійснення перешкод щодо її проживання та проживання її неповнолітніх дітей є поважною причиною щодо їх відсутності за місцем проживання та реєстрації. Тому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сторожинецької РДА у судовому засіданні вказала, що недоцільно визнання малолітньої дитини [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №12286079 від 06.11.2013року, являється власником житлового будинку під [ADDRESS] . З 22.01.1981р. позивачка зареєстрована у вищезазначеному житловому будинку, де окрім неї також зареєстрована її невістка [PERSON] та онук [PERSON] , згідно довідки виданої КП «Сторожинецьке ЖКГ». Більше п`яти років та на даний час відповідачі фактично не проживають в будинку позивачки, а проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов від 03 вересня 2019 року за №1062. Добровільно змінити реєстрацію проживання відповідачі не бажають. Визнати відповідачів особами, які втратили право користування жилим приміщенням їй необхідно у зв`язку з тим, що позивач сплачує комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають у вказаному будинку. Із листа реєстраційного відділу Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області вбачається, що щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] повідомляють, що відомості про дану особу відсутні. Суд адресу місця реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] зазначав [ADDRESS] . Із акта обстеження житлово-побутових умов від 02 вересня 2019р. [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] встановлено склад сім`ї: [PERSON] , 1940р.н., [PERSON] , 2005р.н. - онук, [PERSON] , 1980р.н. - невістка. [PERSON] зі слів [PERSON] на протязі п`яти років в помешканні не проживає, а проживає за [ADDRESS] . [PERSON] за вказаною адресою не проживає на протязі 5 років, проживає за адресою [ADDRESS] . Із висновку №177/01-38 від 28.01.2020р. органу опіки та піклування про доцільність визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] такою, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , вирішили вважати за недоцільне визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у суді пояснила, що до червня 2014р. [PERSON] проживала у будинку позивачки. Їй відомо, що [PERSON] разом з дітьми поїхала у м.Чернівці проживати. З 2014р. у будинку свекрухи не проживала. Сварок між [PERSON] та [PERSON] вона не чула. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою, а проживає у м.Чернівці. Коли відповідач проживала у вказаному будинку, з нею проживав [PERSON] , відповідач не пускала дітей до позивачки. Вказує, що будинок побудувала позивач, відповідач всі речі забрала з вказаного будинку. Сварок між позивачкою та відповідачем вона не чула. Їй відомо, що [PERSON] здійснював ремонт та газифікацію будинку. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відтак, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача - неповнолітнього [PERSON] права на користування жилим приміщенням позивача, не є співрозмірним із переслідуваною позивачем метою зменшення витрат на оплату комунальних послуг. Стосовно позовної вимоги до неповнолітнього [PERSON] , також варто пам`ятати, що права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації, як правило, не залежать від волі дитини, а тому встановлення їх характеру (поважні або неповажні) повязанні із причинами відсутності батьків. Згідност. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» схваленою резолюцією Генеральної А самблеї ООН 44/25від 20 листопада 1989 року та ратифікованою постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 року №789-12, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно довідки виданої КП «Сторожинецьке ЖКГ» [PERSON] , 2005р.н. зареєстрований в [ADDRESS] , тобто зареєстрований за місцем проживання позивача [PERSON] , відомості про те, що неповнолітнього [PERSON] можливо зареєструвати у іншому житлі, в матеріалах справи відсутні. Тимчасова відсутність неповнолітнього [PERSON] у місці реєстрації з поважних причин, наведених вище, не тягне за собою втрату ним права користування жилим приміщенням. Відтак, визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням порушить його житлові права. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, неможливо задовольнити. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням, необхідно відмовити.

Outcome: partial