Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі постійно не проживають в квартирі більш як 6 місяців, жодних витрат на її утримання не несуть, у зв'язку з чим періодично утворюється заборгованість. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлені за останнім відомим місцем свого проживання, письмових заперечень до суду не подали. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримала. Суд вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. 10 травня 1993 року розпорядженням Представника Президента України № 287 від 10 травня 1993 року [PERSON] було надано ордер № 140 про право заняття службового приміщення - двокімнатної квартири [ADDRESS]. Розпорядженням № 1371 Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 листопада 2007 року вищевказана квартира була виключена з числа службових, переведена в державний житловий фонд та надана [PERSON] на родину з 4-х осіб. Як вбачається з довідки Форми № 3, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З показів позивача та допитаних в суді свідків видно, що [PERSON] та [PERSON] виїхали з квартири більше шести місяців та не проживають у вказаному житлі не користуються ним без поважних причин, що також підтверджується актом від 16 жовтня 2015 року, затвердженим директором ЖЕД «Печерськжитло» [PERSON] Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється серед іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки є адміністративною дією, яка вчиняється державним органом на підставі , в тому числі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно, та до неналежного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial