Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області в якому просить суд встановити юридичний факт належності [PERSON], померлому [INFO], сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 25 червня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», місцезнаходження: с.Каїри Лиманського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області, розміром 7, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в якому прізвище помилково зазначено «[PERSON]», а також визнати за нею у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» , розміром 7, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без ви значення цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] від 25 червня 1997 року, виданого на підставі рішення Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області № 81 від 4 лютого 1997 року, що залишився після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.46). В судове засідання представник відповідача Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від сільського голови Олар В.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, з усіма фактами по справі згодний, заперечень не має (а.с.35). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.07.1989 року у виконкомі Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області між позивачем з [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 22, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). 05.01.2003 року чоловік позивача - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 7, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Комінтернівської райдержадміністрації від 4 лютого 1997 року № 81, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] (а.с.10). Позивач [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом на майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] з питання оформлення спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину звернулася до державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але її було рекомендовано звернутися до суду, оскільки в наданих нею документах виявлені розбіжності, а саме, в свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як «[PERSON] а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], прізвище члена колективного сільськогосподарського підприємства записано - «[PERSON]» (а.с.6) Судом, при дослідженні копії спадкової справи, встановлено, що інші спадкоємці окрім позивача відсутні. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3 ЦК України, у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Досліджені докази вказують на те, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) дійсно допущена помилка у написанні прізвища спадкодавця, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Предметом розгляду справи є встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) сподкодавцю, який необхідний позивачу для можливості оформлення спадщини. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved