Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому просить провести поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS], загальною площею 41,1 кв.м., житловою - 21,8 кв. м. та транспортного засобу марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 ідеальну частку даного майна. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 25 листопада 2000 року вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не бере участі в утриманні сім'ї, зокрема і дитини, у зв'язку з чим позивачка звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів. За час шлюбу, сторонами була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] та транспортний засіб марки Daewoo Lanos. Дане спільне майно подружжя зареєстроване за відповідачем. Останнім часом між ними постійно виникають непорозуміння щодо використання спільно придбаного майна Враховуючи вищенаведене, [PERSON] вважає, що її частка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності, становить - ?. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Підтвердив, що відповідачем сплачено позивачу вартість 1/2 частки транспортного засобу марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, а тому не має заперечень щодо виділення відповідачу у власність вказане рухоме майно. Представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині поділу спірно квартири та визнання за сторонами права власності на 1/2 ідеальну частку у зазначеному майні. Повідомив, що відповідачем сплачено позивачу вартість 1/2 частки транспортного засобу марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, а тому у цій частині щодо визнання права власності за позивачем просить відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 25 листопада 2000 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 25.11.2000 р. Перепельницькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «[PERSON]» У даному шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] та транспортний засіб марки Daewoo Lanos, були придбані сторонами за час перебування їх у шлюбі. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №123253069 від 08.05.2018 р. однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,1 кв.м., житловою - 21,8 кв. м., згідно Свідоцтва про право власності 37132477, виданого 05.05.2015 року Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції, зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 02.08.2008 року 1 ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області транспортний засіб марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору зареєстрований за [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач під час розгляду даної справи сплатив позивачу вартість 1/2 частки транспортного засобу марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, що визнається у судовому засіданні представником позивача, а тому зазначена обставина не потребує доказування. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно абзацу першого пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Проаналізувавши та оцінивши надані сторонами докази, а також матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає до часткового задоволення. Суд вважає. що слід провести поділ спільного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS], загальною площею 41,1 кв.м., житловою 21,8 кв.м., яка належить на підставі Свідоцтва про право власності від 05 травня 2015 року - [PERSON] та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS], загальною площею 41,1 кв.м., житловою 21,8 кв.м., за кожним, у спільному майні подружжя. Також, враховуючи ту обставину, що відповідачем під час розгляду справи сплачено позивачу вартість 1/2 частки транспортного засобу марки Daewoo Lanos D4LM500, кузов № [NUMBER], 2004 року випуску, д.н.з.[NUMBER], що підтверджено у судовому засіданні представником позивача, тому слід провести поділ зазначеного спільного майна подружжя, виділивши його у власність [PERSON] без стягнення із нього компенсаційної вартості зазначеної частки спірного майна. На підставі наведеного,

Outcome: partial