Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», в якій просила стягнути на її користь з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» 49000 грн. ,страхового відшкодування, солідарно з відповідача [PERSON] 20596 грн. 21коп. завданих їй збитків, всього 69596,21 грн., з яких 66196,21 грн. за завдану їй матеріальну шкоду, 2000,00 грн. вартості послуг експерта, 1400,00 грн. вартості послуг евакуатора; стягнути на її користь, солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» та [PERSON] суму понесених судових витрат. Пояснила свою заяву тим, що вона є власником автомобіля марки «RENAULT Kengoo» реєстр.номер [NUMBER], 2008 р., колір білий. 19.09.2015р о 22-20 год. [PERSON] керував автомобілем марки «RENAULT Kengoo » , який належить [PERSON] рухаючись зі сторони дамби КРЕС у напрямку вул.. Електрозаводська заїхавши у двір, він відчув удар у задню ліву частину автомобіля, після чого автомобіль розвернуло та викинуло за межі проїжджої частини дороги. Пасажирка автомобіля під керуванням [PERSON], [PERSON] вилетіла із автомобіля розбивши при цьому скло двері. При огляді місця ДТП було виявлено сліди тормозного шляху водія автомобілями ВАЗ 211540, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який склав 55,5 м та всі ці 55 м були на зустрічній смузі відносно його руху, за напрямком руху лівого колеса, та 30,0 м за напрямком руху правого колеса. Тобто, напевно, водій [PERSON] за невідомих підстав виїхав на смугу зустрічного руху та побачивши перешкоду у вигляді автомобіля, що повертав у двори, не впорався із керування, оскільки його швидкість явно перевищувала дозволені норми, почав гальмувати все ще знаходячись на смузі зустрічного руху, та не встиг загальмувати і на значній швидкості врізався у автомобіль «RENAULT Kengoo» д.н. [NUMBER]. Відповідно до медичної довідки виданої лікарем травмпункту 2-ї міської лікарні [PERSON] отримав травми у вигляді забійної рани лобу ліворуч. Після ДТП вона додзвонившись за телефоном, звернулась до страхової компанії, у якій застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 211540», д.н. [NUMBER], та відповідно до їх вказівок, всі необхідні документи нею до страхової компанії було направлено електронною поштою. Більше додзвонитись до вказаної компанії їй не вдалося. Телефон працює, але весь час зайняті оператори, отже отримати страхове відшкодування від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» у добровільному порядку не вбачається можливим. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 26.01.2016р, у справі № 212/10199/15-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду від 30.09.2016, у справі 212/10102/15-п [PERSON] визнано не винним у скоєнні ДТП. Вказаним правопорушенням, винуватцями якого є [PERSON] та [PERSON], оскільки ДТП було скоєно водієм [PERSON], але через добровільну передачу права керування [PERSON] - [PERSON], особі, яка не має права керування, їй було нанесено значну матеріальну шкоду. Відповідно до висновку експерта № Д 22/11/16 від 14.11.2016р сума спричиненої їй матеріальної шкоди складає 66196,21грн., крім того, вона також понесла інші витрати: послуги з евакуації автомобіля у розмірі 1400,00 грн. та послуги експерта у сумі 2000,00 грн., на цей час їй не відшкодовано матеріальних витрат, понесених нею у зв'язку із необхідністю відновлення належного їй автомобіля. У зв'язку із чим вимушена звернутися до суду із вищевказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. 26.07.2017 року через канцелярію суду надійшло заперечення проти позовної заяви. Суд встановив, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «RENAULT Kengoo» реєстр.номер [NUMBER] належить [PERSON]. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2016 року, відносно [PERSON] адміністративне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2016 року , [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАп, та адміністративну справу закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Висновком експертного авто товарознавчого дослідження № Д22/11/16 від 14.11.2016 року встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний володільцю автомобіля марки «Рено Кенгу » реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає 66196 грн. 21 коп. Послуги експерта - автотоварознавця оплачені [PERSON] у розмірі 2000грн., відповідно до квитанції № 004637 від 28.10.2016 року. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Із роз'яснень, викладених у п. 13 постанови ;пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року передбачено, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України; положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому слід врахувати, що обов'язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211540», д.н. [NUMBER] не мав права керувати транспортним засобом марки, оскільки йому 19 вересня 2015 року було 17 років, у нього було відсутнє право керування транспортними засобами, отже цивільно - правова відповідальність на момент ДТП забезпечена не була. До того ж, [PERSON] ні з повідомленням, ні з заявою про страхове відшкодування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» не зверталась, документів для отримання страхового відшкодування страховику не надавала. Відповідно до п.37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплат) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було пошкоджено належний позивачці автомобіль, у зв'язку з необхідністю відновлення якого вона зазнала матеріальної шкоди, сталося з вини [PERSON], у зв'язку з чим відповідно до ст.1166,1179,1187 ЦК України на нього повинен бути покладений обов'язок відшкодувати спричинену позивачці такими протиправними діями матеріальну шкоду. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги[PERSON] до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково, в частині задоволення вимог доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, позивачем документально підтверджені тільки витрати за авто-товарознавче дослідження в розмірі 2000 грн., витрати пов'язані з транспортуванням автомобіля в розмірі 1400 грн. стягненню не підлягають, оскільки платником є не позивач по справі [PERSON], а [PERSON] У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: partial