Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 9/100 частин житлового будинку № 42-44 по вул. Руставелі в м. Запоріжжя після смерті [PERSON], який помер 28.08.1994 року. В позові зазначено, що їй [PERSON] належить 23/50 частин житлового будинку № 42-44 за адресою вул.Руставелі в м. Запоріжжі. Право власності на зазначений будинок було зареєстровано за її свекром, відповідно до рішення виконкому Шевченківської райради від 10.06.1976р. за №184 та за житловим будинком № 42 закріплена земельна ділянка площею 1000 кв.м. За зазначеною адресою позивачка мешкала разом з чоловіком [PERSON] з 1963 року. У вказаному будинку позивач зареєстрована з 2007 року. Чоловік позивачки разом з позивачкою та його батьками вели спільне господарство та були повязані спільним побутом. [PERSON] помер 08.12. 2008 року. Єдиним спадкоємцем після його смерті стали позивачка як його дружина - [PERSON] За своє життя [PERSON] заповіту не залишив. На теперішній час співвласниками зазначеного будинку є [PERSON] який належить 9/20 частин житлового будинку, та [PERSON] якому належить 9/100 частин будинку. [PERSON] помер 28.08.1994 року, після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є його дружина - [PERSON], син - [PERSON], та донька - [PERSON], що є відповідачами по справі. Відповідачі з 1994 року фактично не прийняли спадщину, не бажають оформлювати свою частину спадщини після смерті [PERSON], та оформляти свої спадкові права, строк на прийняття спадщини сплив. Посилаючись на ст. ст. 328, 384, 1216, 1218 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що іншої можливості захистити свої права, окрім як у судовому поряду в неї не має та саме це і спонукало її звернутися до суду із позовом про визнання права власності на 9/100 частин будинку № 42-44 по вул. Руставелі в м. Запоріжжя в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не зявилась, її представник подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяви про визнання позовних вимог. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачами позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Як передбачено ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено з матеріалів справи позивачу - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.07.2009 року р.№ 3-2184, (посвідченого Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою.) належить 23/50 частин житлового будинку № 42-44 за адресою вул. Руставелі в м. Запоріжжі). Право власності на зазначений будинок було зареєстровано за [PERSON], відповідно до рішення виконкому Шевченківської райради від 10.06.1976р. за №184 та за житловим будинком № 42 закріплена земельна ділянка площею 1000 кв.м. Згідно технічного паспорту на житловий будинок (інвентарна справа № 13638/55342), житловий будинок № 42-44 по вул. Руставелі у м. Запоріжжі належить: [PERSON] 23/50 частин, [PERSON] 9/20 частин, [PERSON] 9/100 частин. [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 129666 помер 08.12.2008 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2009 року прийняла позивач по справі [PERSON], як дружина померлого що підтверджується також свідоцтвом про одруження від 31.12.1963 року VI-УР № 187353. Згідно свідоцтва про смерть № 1-ЖС № 215972 [PERSON] помер 28.08.1994 року. Згідно довідки ВРЕЖО № 5 від 2001 року померлий [PERSON] на час смерті проживав за адресою [INFO] разом з дружиною [PERSON] [INFO], сином [PERSON] -[INFO], [PERSON] [INFO] Так спадкоємцями за законом після смерті що настала 28.08.1994\~року [PERSON] є відповідачі по справі: є його дружина - [PERSON], син - [PERSON], та донька - [PERSON]. Стаття 1269 ЦПК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи: відповідачі з 1994 року фактично не прийняли спадщину, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, не бажають оформлювати свою частину спадщини після смерті [PERSON], та оформляти свої спадкові права, строк на прийняття спадщини сплив. Як передбачено ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав Позивача.

Outcome: approved