Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , актовий запис № 6. З часу свого народження позивач [PERSON] завжди проживала однією сім`єю з батьками, вели спільне господарство та мали спільний побут. Догляд та поховання батьків теж здійснювала позивач особисто, що доводиться довідкою Острівецької сільської ради № 272. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до якого входить житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами в [ADDRESS] . Реалізовуючи своє право на спадщину за законом, як єдиний спадкоємець першої черги, [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном та вчасно звернулася із відповідною заявою до нотаріуса. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане будинковолодіння нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. Крім того, спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір, що унеможливлює визначити конкретні частки спадкодавця. Згідно інформації, наданої виконкомом Острівецької сільської ради господарство за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , суспільна група - колгоспний, головою якого записаний [PERSON] . Житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами за вказаною адресою побудовані батьками позивача у 60-х роках. Для будівництва та обслуговування житлового будинку їй відведена земельна ділянка, площею 0,25 га. Однак, згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається із виписки з по господарської книги № 3 за 1991-1995 роки на час припинення колгоспного двору в спадковому житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору (тато позивача) - [PERSON] , 1922 року народдження, який помер [INFO] ; дружина (матір позивача) [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] ; зять спадкодавця (чоловік позивача) [PERSON] , 1955 року народження, який помер [INFO] ; дочка спадкодавця (позивач) [PERSON] , 1959 року народження; онук спадкодавця (син позивача, відповідач) [PERSON] , 1984 року народження; онука спадкодавця (дочка позивача, відповідач) [PERSON] , 1986 року народження; онука спадкодавця (дочка позивача, відповідач) [PERSON] , 1988 року народження. З приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON] , що мала місце [INFO] чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто, спору щодо спадкового майна немає. Позивач [PERSON] залишається єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка фактично вступила в управління спадщиною. На даний час позивач виготовила технічну документацію на будинок, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на спадкодавця та його реєстрацію як колгоспного двору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення засідання без їх участі; позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстроване, самочинно зведених будівель немає, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 90, виданою 18.12.2019 ФОП [PERSON] . Про те, що вулиця житлового будинку [PERSON] - [ADDRESS] , доводиться довідкою № 409, виданою 18.06.2012 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 18.12.2019 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1959 році, господарські будівлі та споруди в 1972, 1990 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 19.12.2019 становить 87840 грн. Виписками з по господарських книг господарства по [ADDRESS] за 1958-1960 рр., за 1961-1963 рр., 1964-1966 рр., 1967-1969 рр., 1971-1973 рр., 1974-1976 рр., 1977-1979 рр., 1980-1982 рр., 1983-1985 рр., 1986-1990 рр., 1991-1995 рр., 1996-2000 рр., 2001-2005 рр., 2006-2010 рр., 2011-2015 рр., 2016-2023 рр., виданих Острівецькою сільською радою стверджено, що суспільна група даного господарства - колгоспний двір, головою сім`ї (двору) був [PERSON] , [INFO] (помер а/з № 3 від 14.02.2001), після його смерті головою двору була [PERSON] , [INFO] (померла а/з № 6 від 11.02.2019); до списку членів господарства, окрім інших, входила дочка [PERSON] , 1959 р.н. Згідно довідки № 269, виданої 10.04.2015 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1936 р.н., жителька с. Острівець користувалася земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, розміром 0,2500 га, та 1,0500 га для ведення особистого селянського господарства . Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно по господарської книги № 3 особовий рахунок 97 (за 1991-1995 р.) в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1922 р.н., дружина [PERSON] , 1936 р.н., зять [PERSON] , 1955 р.н., дочка [PERSON] , 1959 р.н., онук [PERSON] , 1984 р.н., онука [PERSON] , 1986 р.н., онука [PERSON] , 1988 р.н.; господарство було зареєстроване як колгоспний двір, що стверджено довідкою № 267, виданою 10.04.2015 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.05.2012 виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу 22.05.2012 (актовий запис № 2) присвоєно прізвище - « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] в с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області у віці 78 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 14.02.2001 зроблено запис за № 3, що доводиться копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2001 року Острівецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Заповіту [PERSON] не вчиняв. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1959 року виконавчим комітетом Островецької сільської ради депутатів трудящих Гвоздецького району Станіславської області; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03.09.1983 Острівецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що після укладення шлюбу з [PERSON] , [INFO] , запис за № 12 від 03.09.1983, [PERSON] , [INFO] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , 1922 р.н.та [PERSON] , 1936 р.н. були подружжям, 20.10.1956 одружилися, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 20.10.1956 зроблено відповідний запис за № 16, що стверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 26.11.1956виконавчим комітетом Островецької сільської ради депутатів трудящих Гвоздецького району Станіславської області. На час смерті [PERSON] , 1922 р.н., який помер а/з № 3 від 14.02.2001 проживали разом і вели спільне господарство: дружина [PERSON] , 1936 р.н., зять [PERSON] , 1955 р.н., дочка [PERSON] , 1959 р.н., внук [PERSON] , 1984 р.н., внука [PERSON] , 1986 р.н., внука [PERSON] , 1988 р.н., що стверджено довідкою № 272, виданою 10.04.2015 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 657/2001, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за законом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24.12.2001 [PERSON] державним нотаріусом Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 913 на право на земельну частку (пай) розміром 67,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому [PERSON] , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0061676. До складу спадщини [PERSON] входить також належна йому частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] в с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області у віці 59 років, про що 16.09.2014 складено відповідний актовий запис № 14, що доводиться копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2014 року виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Заповіту [PERSON] не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , а/з № 14 від 16.09.2014 разом з ним були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що доводиться випискою з погосподасрької книги № 2 за 2011-2015 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) Острівецької сільської ради. Отже, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є його діти (відповідачі) - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дружина (позивач) - [PERSON] . Діти спадкодавця [PERSON] (відповідачі) не претендують на його спадкове майно, що стверджено поданими до суду заявами про визнання позовних вимог. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №456-0116 від 14.04.2020, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60008739 від 14.04.2020, повідомленням приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. № 85/01-16 від 14.04.2020, повідомленням приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. № 114/01-16 від 24.04.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. За заповітом, посвідченим 10.04.2001 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 14, [PERSON] , жителька с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким: належний їй земельний пай згідно сертифіката ІФ № 061677, виданий Городенківською РДА 09.03.2000 розміром 78,2 умовно кадастрових гектарів заповіла дочці [PERSON] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області у віці 82 років, про що 11.02.2019 складено відповідний актовий запис № 6, що доводиться копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2019 року виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла а/з № 6 від 11.02.2019 разом з нею проживали і були зареєстровані в [ADDRESS] : дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що стверджено довідкою № 615, виданою 17.12.2019 виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є [PERSON] (позивач) та [PERSON] , яка крім того є і спадкоємцем за заповітом спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Із копії спадкової справи № 268/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець І черги за законом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (06.08.2019). Копією Витягу № 57123040 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.08.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64567965 (номер у нотаріуса 268/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] подано нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Отже, так як спадкоємець [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , частка у спадщині, яку вона мала право прийняти, переходить до спадкоємця першої черги за законом - позивача [PERSON] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить також належна їй частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2497/02-31 від 06.12.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті батьків та чоловіка, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок та його реєстрацію як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1275, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved