Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Золочівський шлях, буд. № 77, м. Дергачі Харківської області. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що їй [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок № 77 по вул. Золочіввський шлях в місті Дергачі Харківської області з усіма надвірними будівлями, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, засвідченим державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером 223. [PERSON], [INFO], відповідач по справі є колишнім чоловіком її онуки [PERSON] [INFO], згідно рішення суду про розірвання шлюбу, справа №619/2870/17, ухвалене Дергачівським районним судом Харківської області 21.12 2017. У добровільному порядку знятися з реєстрації з належного їй житлового приміщення відповідач не бажає. Будь-яких чинних договорів, які б дозволяли відповідачеві користуватися даним жилим приміщенням, не існує. Реєстрація відповідача у будинку не дає їй у повному обсязі здійснювати усі її права власника. 15 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 вересян 2018 року на 09 годин 00 хвилин. 22 жовтня 2018 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено у судове засідання на 22 листопада 2018 року на 09 годин 00 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати по суті без її участі з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи по суті, про що є повідомлення, з заявами про відкладення справи в суд не звертався, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Золочівський шлях, буд. № 77, м. Дергачі Харківської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, засвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером 223. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідач не проживає у вищевказаному жилому приміщенні понад один рік, а саме з 31.07. 2017 і по теперішній час, що підтверджується Актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області [PERSON] від 01.08.2018. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. \~ \~ \~ \~Оскільки,\~протягом більш\~ніж шести\~місяців відповідач\~в будинку\~не мешкає,\~згідно з\~ч.2\~ст.405\~ЦК України,\~ст.72\~ЖК України\~він втратив\~право на\~користування житловим\~приміщенням за\~адресою:\~вул. Золочівський\~шлях,\~буд.\~№ 77,\~м.\~Дергачі Харківської\~області. Відповідач в належному позивачу будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на його імя по вказаній адресі не надходить, права власності на будинок він не має, однак він залишається бути зареєстрованим в належному позивачу будинку. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Золочівський шлях, буд. № 77, м. Дергачі Харківської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідност.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача більше року, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України,

Outcome: approved