Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку гаражу за [ADDRESS] , загальною площею 21,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що власниками гаражу за [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належну йому частку гаражу. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на належну останньому 1/3 частку спірного гаражу. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в якості співвідповідача Тернопільську міську раду. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо представник позивача - адвокат Карпа М.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позов визнає та просить задовольнити. Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що 30 квітня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим виконкомом Лідихівської сільської ради Кременецького району. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31 серпня 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №15767723 від 31 серпня 2007 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», гараж за № [NUMBER] , який знаходиться по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на гараж, виданого ТОВ «Тернопільське міське бюро технічної інветаризації», гараж за № [NUMBER] , який знаходиться по [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальна площа гаража становить 21,8 кв.м. 25 жовтня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 жовтня 2013 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії від 29 червня 2019 року, виданим Управління охорони здоров`я та соціального забезпечення Швеції, перекладеним зі швецької на українську мови. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/3 частку спірного гаража. Як вбачається з довідки за №506 від серпня 2020 року, виданої Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , разом з ним була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] дружина [PERSON] 26 квітня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. заведено спадкову справу за №23/2021 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтв про право на спадщину. З матеріалів справи встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги спадкування є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] не приймала, що підтверджується матеріалами спадкової справу за №23/2021. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №23/2021. Крім цього, [PERSON] частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та транспортний засіб. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 27 квітня 2021 року за №40/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної власності на спірний гараж, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавцю про належність останньому 1/3 частини гаража. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірний гараж належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки нерухомого майна, яка знаходилась у спільній сумісній власності спадкодавця, позивача та відповідача, закон не вимагає окремого визначення часток за кожним із них у судовому порядку. При цьому, судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд вважає, що той факт, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свою частку у праві спільної сумісної власності, зокрема не визначив та не виділив в натурі належну йому частину спірного гаража, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця після смерті останнього, шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частку спірного гаража. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/3 частку спірного гаража. Спадщину у встановленому законом порядку прийняла позивач, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не має, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/3 частку спірного гаража. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний гараж у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця про належність останньому 1/3 частини гаража. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частину гаража за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved