Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи встановити факт її сумісного проживання з [PERSON] як чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2004 року по 23 листопада 2007 року, визнати легковий автомобіль марки ВАЗ 217030 110 01, реєстраційний номер [NUMBER], об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити майно, присудивши їй грошову компенсацію частки у спірному легковому автомобілі, посилаючись на те, що починаючи з жовтня 2004 року вона почала проживати з відповідачем однією сім'єю як чоловік і жінка та вести спільне господарство; 23 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано за рішенням суду 11 листопада 2013 року; за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторони за рахунок банківського кредиту придбали легковий автомобіль ВАЗ 21703011001, реєстраційний номер [NUMBER]; після розірвання шлюбу вказаним автомобілем продовжує користуватись відповідач, тому позивач вважає, що має право на грошову компенсацію від відповідача її частки в зазначеному транспортному засобі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник не визнали позов, посилаючись на те, що відповідач по реєстрації шлюбу не проживав з позивачем однією сім'ю і спірний автомобіль він придбав на власні кошти до реєстрації шлюбу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] в період з жовтня 2004 року по 23 листопада 2007 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Енерговодоканал» про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачеві [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2002 року, та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] про те, що з жовтня 2004 року позивач і відповідач проживали разом як чоловік і жінка однією сім'єю. Крім того, 11 листопада 2013 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області розірвано шлюб між позивачем і відповідачем по справі, який було зареєстровано 23 листопада 2007 року, що підтверджується копією судового рішення. 3 жовтня 2007 року сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 2170301101, реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується довідкою уповноваженого реєстраційного органу. Відповідно до частини 1 статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тому, вимоги позивача про встановлення факту проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2004 року по 23 листопада 2007 року та визнання легкового автомобіля марки ВАЗ 217030 110 01, реєстраційний номер [NUMBER], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є правомірними і такими, що підтверджуються належними і допустимими доказами. Сторони погодили, що на день ухвалення рішення вартість спірного легкового автомобіля склала 60 000 гривень. Відповідно до частини 2 статті 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідач не надав докази про наявність домовленості з позивачем про відступ від засади рівності часток у спірному майні. З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що спірним легковим автомобілем користується і володіє відповідач. Тому, суд дійшов до висновку про те, що позивач правомірно вимагає в порядку поділу майна стягнути з відповідача 30 000 гривень компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірний легковий автомобіль.

Outcome: approved