Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: звільнити з-під арешту усе майно померлого [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження: 1833145, підстава обтяження: АК № 462602, 20 грудня 2004 року, ВДВС, заборона № 52. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із ? частини квартири [ADDRESS]. Іншим власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року. Після отримання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року вона звернулася до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, щоб зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS], але 23 липня 2015 року, вона отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим що в Єдиному реєстрі заборон відчуження ОНМ наявний запис № 1833145 щодо обтяження заявленого ОНМ. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон і відчуження об'єктів нерухомого майна від 10 серпня 2015 року на 1/3 частину квартири [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Підстава обтяження: АК № 462602 від 20 грудня 2004 року, ВДВС, заборона № 52. Зважаючи на дану інформацію, вона звернулася до ВДВС Дніпровського району м. Києва (померлий батько постійно проживав в Дніпровському районі м. Києва, вся його власність постійно знаходилася теж в даному районі) з проханням зняти вищевказаний арешт. На її звернення, ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві зазначив, що встановлено факт відсутності на виконання виконавчого документу за яким боржником є [PERSON] Вона є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] та у зв'язку із накладенням арешту на майно померлого не має змоги оформити свої спадкові права. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву, з проханням розглядати справу без її участі та звільнити з-під арешту все майно померлого [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Уповноважений представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив. Уповноважений представник відповідача Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, представника відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, представника третьої особи Державної реєстраційної служби України та третьої особи [PERSON] У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, за [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 8-10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року, за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, позивачу на праві власності належить ? частина квартири [ADDRESS]. 14 липня 2015 року позивач звернулася до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на належну їй частину квартири [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23 липня 2015 року № 23088859, було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження ОНМ наявний запис № 1833145 щодо обтяження заявленого ОНМ (а.с.13). Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] на підставі постанови, АК № 462602, 20 грудня 2004 року, ВДВС, заборона № 52 було накладено арешт (а.с.11). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до відповіді Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 17 серпня 2015 року, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 14 серпня 2015 року виконавчі провадження, де стороною є [PERSON], на виконанні у відділі не перебувають (а.с.12). Норма Статті 41 Конституції України положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи, що єдиним спадкоємцем по закону майна померлого [PERSON] є його донька [PERSON], наявність арешту на квартиру [ADDRESS], порушує її права як власника, при цьому на виконанні у відповідному відділі державної виконавчої служби не перебуває виконавче провадження, де боржником виступав [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи факт накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особи: Державна реєстраційна служба України, [PERSON] про звільнення спадкового майна з-під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: partial