Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідача та третіх осіб про припинення права на частку у спільному майні взамін грошової компенсації та визнання права власності покликаючись на те, що [INFO] померла її мама [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS]. Разом з нею до дня смерті проживали і були зареєстровані позивачка та її дочка [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS], що належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого Приватизаційним органом Сокальської міської ради на підставі розпорядження Белзької міської ради №15/01-3 від 15.11.1996р. та зареєстрованого в ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» за №385 від 20.11.1996р. Власниками інших 2/3 частин вказаного житлового будинку є позивачка та її дочка [PERSON], яким належить по 1/3 частині будинку. На спадкове майно [PERSON] заповіту не залишила. На час відкриття спадщини діяв ЦК України 1963р. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, однак враховуючи те, що в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивачка прийняла спадщину після смерті мами, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, то до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вимоги ЦК України 2004р., а повинні бути застосовані вимоги ЦК України 1963р., що діяв на момент виникнення вказаних правовідносин. Тобто, позивачка в силу ст.529 ЦК України (1963р.) прийняла спадщину після смерті мами, а крім цього подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] 19.04.2013р. зареєстрованої в реєстрі №970. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] в межах строку встановленого ст.529 ЦК України (1963р.) спадщину не прийняли, пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини та не звертались до суду із заявами про прийняття спадщини і не претендують на спадкове майно, про що надали відповідні заяви відмови від спадкового майна в користь [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому порядку продовжила строк для подання заяви про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спадкового будинку. На даний час право власності на 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстроване на відповідачку. Тому позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину 2/12 (1/6) ідеальну частину спірного будинку, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири не може, позаяк заяви відмови братів від спадкування на її користь подані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тобто частка відповідачки у спільному майні становить 1/12 і є незначною та не може використовуватись нею за цільовим призначенням, оскільки є ідеальною, а виділити її в натурі як окреме жиле приміщення неможливо, позаяк загальна площа будинку складає 45,5 кв.м., а житлова 20,7 кв.м. та на частку відповідачки припадає 3,75 кв.м. загальної площі та 1,72 кв.м. житлової площі. Вказує, що частка, яка належить [PERSON], а саме 1/12 є незначною та не може бути виділена в натурі. Виділ частки в натурі передбачає можливість виділення сторонам ізольованих частин приміщень з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі приміщення, а у ситуації між сторонами така можливість відсутня, оскільки виділення частки в натурі з спільної власності без заподіяння шкоди господарському призначенню цього приміщення є неможлива. Припинення права власності [PERSON] на 1/12 частки будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її сім»ї, оскільки таке припинення проходитиме з компенсацією відповідачці вартості її частки, відповідачка є матеріально забезпеченою та потреби проживати в житловому будинку у неї не має. Крім цього, на даний час у вказаному будинку проживає позивачка з сім'єю Просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/12 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності на неї за [PERSON] взамін грошової компенсації; визнати за [PERSON] право власності на 2/12 (1/6) ідеальну частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO] У заяві про уточнення позовних вимог представник позивача [PERSON] вказала, що при написанні позовної заяви було допущено помилку щодо числа яким обчислювалась частка спадкового майна на яке претендує [PERSON] після смерті матері. Фактично після смерті матері позивач спадкує не 2/12 ідеальної частини спадкового будинку, як зазначено в позовній заяві, а 3/12 ідеальної частки, оскільки на день смерті матері останній належала 1/3 ідеальної частки від усього будинковолодіння 1/12 від якої прийняла відповідачка [PERSON], а так як від інших 2/12 ідеальної частини треті особи відмовилися на користь позивачки, вона вважається такою, що фактично прийняла 3/12 ідеальної частини спадкового майна. З врахуванням наведеного просить припинити право власності [PERSON] на 1/12 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. та визнати право власності на неї за [PERSON] взамін грошової компенсації. Визнати за [PERSON] право власності на 3/12 ідеальну частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Також, 02.07.2014р. представник позивача подала в суд заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час розгляду справи, в судове засідання 02.07.2014 року не прибула, не повідомивши суд про причини неявки. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З оглянутого свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON]. Як встановлено із свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) виданого Приватизаційним органом Сокальської міської ради на підставі розпорядження Белзької міської ради №15/01-3 від 15.11.1996р. та зареєстрованого в ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» за №385 від 20.11.1996р. житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Загальна площа квартири становить 45,5 кв.м. Відповідно до будинкової книги встановлено, що на день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] та її дочка [PERSON] На час відкриття спадщини діяв ЦК України 1963р. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. На підставі ст.549 ЦК України (1963р.) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи те, що в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) [PERSON] прийняла спадщину після смерті мами [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, то до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вимоги ЦК України 2004р., а повинні бути застосовані вимоги ЦК України 1963р., що діяв на момент виникнення вказаних правовідносин. Тобто, позивачка в силу ст.549 ЦК України (1963р.) прийняла спадщину після смерті мами, а крім цього подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] 19.04.2013р. зареєстрованої в реєстрі №970. В судовому засіданні установлено, що інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] в межах строку встановленого ст.549 ЦК України (1963р.) спадщину не прийняли, пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини та не звертались до суду із заявами про прийняття спадщини і не претендують на спадкове майно, про що надали відповідні заяви відмови від спадкового майна в користь [PERSON] Також, судом установлено, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спадкового будинку. На даний час право власності на 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстроване на відповідачку. Таким чином, позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину 3/12 ідеальну частину спірного будинку, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири не може, позаяк заяви відмови братів від спадкування на її користь подані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Частка відповідачки у спільному майні становить 1/12 і є незначною та не може використовуватись нею за цільовим призначенням, оскільки є ідеальною, а виділити її в натурі як окреме жиле приміщення неможливо, позаяк загальна площа будинку складає 45,5 кв.м., а житлова 20,7 кв.м. та на частку відповідачки припадає 3,75 кв.м. загальної площі та 1,72 кв.м. житлової площі. Згідно п.1,3 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права та припинення дії, яка порушує право. На підставі ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Ч.3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. В судовому засіданні установлено, що спільне володіння та користування житловим будинком [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] є неможливим та даний житловий будинок не можна поділити без втрати свого цільового призначення. Крім цього, припинення права власності [PERSON] на 1/12 даного житлового будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її сім»ї, оскільки таке припинення проходитиме з компенсацією вартості її частки. Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] проведеного ТзОВ «Західний регіональний колсантинг центр» встановлено, що ринкова вартість вказаного житлового будинку становить 65 000 грн. Судом встановлено, що грошова компенсація [PERSON] замість її 1/12 ідеальної частки житлового будинку [ADDRESS] становить 5 416 (п'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 70 коп. (65 000 грн. - ринкова вартість будинку : 12 - ідеальна частка відповідачки = 5 416,70 грн.). Дана сума внесена позивачем на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення

Outcome: approved