Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після на смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 7,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі та яка належала померлому підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0272762. Свої вимоги аргументувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті батька залишилася спадщина - земельна частка (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» розміром 7,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Постановою нотаріуса від 12.12.2019 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Після загибелі батька 21.12.2015 у зоні АТО до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася, оскільки їй не було відомо про те, що батько має у власності нерухоме майно. Про те, що її батьком мав право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Жовтневе», їй стало відомо наприкінці 2019 року від односельчанки, яка серед паперів у Калиновецькій сільській раді випадково знайшла копію сертифіката, що належав її батькові. У зв`язку із цим, вона звернулася із позовом до суду. Представник позивача Іванова Н.В. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області до суду не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 22). Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає, від спадщини після чоловіка вона відмовилася, справу просить розглядати без її участі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Факт родинних відносин підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 13, 14). 28.11.2015 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , після чого змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 46). З відповіді Відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 09.12.2019 № 112/142-19 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе», серія ХР №0272762, був виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 04.08.2000 № 212, зареєстрований у Книзі реєстрії сертифікатів за № 526 від 11.01.2001. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування землею та договорів оренди землі станом на 01.01.2013 на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не виготовлявся. Договір оренди земельної частки (паю) станом на 01.01.2013 не укладався. Згідно із списком громадян, які приймали участь у жеребкуванні земельних часток (паїв) за [PERSON] як за власником сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» серії ХР №0272762, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не закріплювалася (а.с. 10). Вартість земельної частки (паю) по ВАТ «Жовтневе» загальною площею 7,03 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 становить 211648,40 грн (а.с. 16). Згідно із свідоцтва про шлюб від 25.06.2015 [PERSON] був одружений із [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до інформації, яка надана Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області 12.03.2020, після померлого [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа № 190/2016. 24.06.2016 до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора від Золочівського районного відділення «Харківенергозбут» до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] .. 19.06.2018 надійшла заява про неприйняття спадщини від дружини спадкодавця [PERSON] . Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 37-49). В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2019 зазначено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Жовтневе» у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи та пропуском строку прийняття спадщини (а.с. 9, 48). З довідки в.о. старости Калиновецького старостинського округу від 09.09.2019 вбачається, що спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті та протягом шести місяців від дня його смерті разом із ним за вказаною адресою зареєстрованих осіб не було. Малолітні діти не бли зареєстровані та не проживали (а.с. 47). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 цього ж Указу передбачено, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Згідно із ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В частині 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] за життя мав право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, є його донька - [PERSON] . Дружина [PERSON] до нотаріальної контори звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини, заявлений позов визнала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка позбавлена можливості оформити своє право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку, а тому її право необхідно захистити в судовому порядку, задовольнивши позов та визнавши право на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 5, 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 19 ЗК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved