Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, укладений з відповідачем, так як шлюбні стосунки між ними припинені, і подальше збереження шлюбу неможливе, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем шлюбні відносини припинені з липня 2014 року, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча має таку можливість. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 26). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 січня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №44, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зберегти сім'ю неможливо, шлюбні відносини припиненні з липня 2014 року. Суд вважає, що шлюб сторін існує формально, сім'я розпалась повністю та відновлена бути не може. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] (а.с. 7) її батьком зазначений [PERSON], відповідач по справі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає. На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст.181, ч.1 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Оскільки відповідач працює та має дохід, що встановлено з позовної заяви, суд вважає можливим стягувати з нього аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають задовольненню заявлені позивачкою позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь суми сплаченого судового збору - 243, 60 грн. за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу. Судові витрати щодо вимоги про стягнення аліментів, відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved