Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] видане, 28.06.1991 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконкому Нестеровської районної Ради народних депутатів від 27.06.1991 року №200 на ім`я [PERSON] належить померлій [INFO] [PERSON] та просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №023386 виданий Лавриківською сільською Радою народних депутатів 30.10.2002 року на ім`я [PERSON] належить померлій [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабця - [PERSON] . При житті бабуся склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. На день смерті бабусі належав житловий будинок в [ADDRESS] , що стверджено свідоцтвом про право власності на будівлі та земельну ділянку виданого Лавриківською сільською радою 30.10.2002 року. Позивач зазначає, що звернувшись до нотаріальної контори з приводу спадкування після смерті бабусі, Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після, однак, зазначено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на будинок та земельну ділянку і вказано на неточність в правовстановлюючих документах, які видані на ім`я померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . А саме, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , зазначено, що такий належить [PERSON] , в Державному акті про право приватної власності на землю зазначено, що такий належить [PERSON] . Позивачу роз`яснено, що в судовому порядку належить встановити приналежність правовстановлюючих документів померлій, оскільки в свідоцтві про смерть зазначено, що померла [PERSON] , і заповіт складено від імені [PERSON] . Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 16.09.2021 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого відповідач був повідомлений належним чином, однак від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, та зазначено, що Добросинсько-Магерівська сільська ради не заперечує щодо позовних (арк. спр. 18). Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце підготовчого судового засідання, подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області не заперечує проти позовних вимог, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд враховує те, що встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та державного акта на право приватної власності на землю пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців). Так, встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідне позивачу для усунення помилки та подальшого спадкування житлового будинку та земельної ділянки після смерті бабусі - [PERSON] , право власності останньої на які підтверджується саме свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок та державним актом на право приватної власності на землю, де і допущено помилку. Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] у селі Городжів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 16.02.1999 року (арк. спр. 5). З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] встановлено, що таке видане 28.06.1991 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконкому Нестеровської районної Ради народних депутатів від 27.06.1991 року №200 на ім`я [PERSON] (арк.спр.7). Тобто, в даному державному акті прізвище власника земельної ділянки, на ім`я якого видано акт, помилково зазначено прізвище [PERSON] та ім`я [PERSON] замість правильного прізвища [PERSON] та ім`я [PERSON] . З копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №023386 встановлено, що таке видане Лавриківською сільською Радою народних депутатів 30.10.2002 року на ім`я [PERSON] , яка проживає за адресою: село Городжів на підставі розпорядження ХІ сесії ІІІ демократичного скликання Лавриківської сільської Ради народних депутатів від 14.12.2000 року №2 та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 гектарів в межах згідно з планом.Земельна ділянка розташована на території Лавриківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 969(арк. спр. 8). Тобто, в даному державному акті прізвище власника земельної ділянки, на ім`я якого видано акт, помилково зазначено прізвище [PERSON] замість правильного прізвища [PERSON] . Бабця позивача, [PERSON] , померла [INFO] , про що 15.03.2013 року складено відповідний актовий запис № 88, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Лавриківською сільською радою Жовківського району Львівської області 15.03.2013 року (арк. спр. 10). Ще за життя, а саме 19.05.2005 року, бабця позивачки - [PERSON] склала заповіт згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області Т.П. Кошулап та зареєстровано в реєстрі № 100 (арк. спр. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,45 гектарів. Із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №54656565, встановлено що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа №346/2013 року (арк. спр. 6). Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] виданого 28.06.1991 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконкому Нестеровської районної Ради народних депутатів від 27.06.1991 року №200 на ім`я [PERSON] належить померлій [INFO] [PERSON] , неправильно зазначено, що власником будинку є [PERSON] , оскільки правильним прізвищем та ім`ям померлої є [PERSON] , а також про те, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №023386 виданому Лавриківською сільською Радою народних депутатів 30.10.2002 року на ім`я [PERSON] неправильно зазначено прізвище померлої « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав їх, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, а отже, є підставними, а тому такі належить задовольнити.

Outcome: approved