Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 29 січня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя та ставлення до сім*ї та шлюбу. На цьому грунті між нею та відповідачем виникали конфлікти та непорозуміння. Між ними склалися неприязні стосунки, зникло порозуміння, почуття любові та довіри. На теперішній час не ведуть спільне господарство, шлюбно - сімейні стосунки не підтримують, протягом трьох років мешкають окремо. Позивач вважає, що продовжувати сімейні відносини між нею та відповідачем немає сенсу, оскільки вона має стосунки з іншим чоловіком та мешкає з ним однією сім*єю. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та пояснила про обставини викладені вище. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив їх задовольнити. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2011 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 18 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з 2013 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Місце проживання дитини між сторонами узгоджене - дитина - [PERSON], [INFO], проживатиме з матір'ю - [PERSON]. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд залишає за позивачем на підставі того, що вона не наполягає на стягненні їх з відповідача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу не змінила прізвище, тому післяшлюбне прізвище відповідача визначити як - «[PERSON]». З урахуванням наведеного,

Outcome: approved