Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому прохала визнати за нею право власності на самочинно переобладнане приміщення гаража із сараю пл.8,9 кв.м., що розташоване в дворовому просторі по [ADDRESS] , перший в ряді існуючих сараїв. В обґрунтування позову вказала, що згідно свідоцтва про право власності від 02.05.2012 року та договору дарування від 23.11.2015 року є власником квартири [ADDRESS] . Згідно вказаних правовстановлюючих документів, одночасно із набуттям права власності на квартиру набула право власності на сарай пл.8.9 кв.м., оскільки у зазначених правовстановлюючих документах він також зазначений. Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 48189682 від 23.11.2015 р., на зазначений сарай пл.8,9 кв.м. проведена державна реєстрація права власності. В період володіння вказаним сараєм нею без відповідних погоджень із відповідними службами було здійснено реконструкцію шляхом демонтажу вхідних дверей сараю і встановлення гаражних воріт. Вона не зверталася до відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (по місцю розташування будівлі) з приводу виготовлення будівельного паспорту. Таким чином, вказана реконструкція є самочинною. Вказує, що реконструкція проводилася господарським способом із дотриманням ДБН і правил. Зазначена обставина підтверджується висновком експерта № 23 за результатами експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 18.03.2021 року. На підставі проведених досліджень, експерт встановив, що конструктивна система, об`ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража пл..8,9 кв.м. переобладнаного із сараю пл..8,9 кв.м.. що входить до складу об`єкта [ADDRESS] , відповідають вимогам будівельно-технічних норм, що діють на території України та висуваються до гаражів. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26). Від відповідача Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради до суду надійшов відзив на позов, в якому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів, які свідчать про те, що для будівництва гаража йому було виділено земельну ділянку і не надано доказів щодо правового режиму земельної ділянки, на якій знаходиться спірний гараж. Єдиним допустимим доказом формування земельної ділянки та її реєстрації є витяг з Державного земельного кадастру. Об`єкт спірних правовідносин є самочинним будівництвом, оскільки самочинно переобладнане приміщення гаража із сараю площею 8,9 кв.м., що розташоване у дворовому просторі по [ADDRESS] побудований на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює (здійснила) будівництво. Шевченківська районна у м.Полтаві рада наділена повноваженнями власника земель комунальної власності, не приймала рішення про надання земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний об`єкт нерухомості, у власність або користування позивачу. Право власності чи користування цією земельною ділянкою у встановленому законом порядку не виникало, а тому гараж є самочинно збудованим (а.с. 34-37). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області до суду надійшли пояснення, в яких вказано, що позов задоволенню не підлягає. Зазначено, що позивачем в порушення вимог ст.ст. 31, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснено самовільну реконструкцію сараю під гараж. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У позивача відсутній документ, що дає право на виконання будівельних робіт, відсутній належно затверджений проект та не надано доказів щодо того, що земельна ділянка виділена Позивачу у володіння чи для користування (а.с.44-45). Від представник позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач дійсно не заперечує, що йому не відомо про прийняття рішення органом місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки під спірну будівлю. Крім того, зазначав, що вказана будівля за призначенням була сараєм і згідно вимог Земельного кодексу України земельна ділянка для будівництва сараю не виділяється. Також вказує, що фактично відбулася заміна вхідних дверей сараю на ворота, у зв`язку із чим змінилося призначення приміщення із сараю на гараж. Всі інші характеристики такі як площа, конфігурація і матеріали будівлі залишилися незмінними. Вважає, що оскільки позивач у встановленому законом порядку набув право власності на нерухоме майно - сарай пл..8,9 кв.м. і провів державну реєстрацію права власності на сарай, то відповідно у разі набуття права на будівлю, власник набуває права власності і на земельну ділянку під нею. Вказана позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року. Вважає, що у зв`язку із набуттям у власність будівлі сараю позивач набув право власності на земельну ділянку під ним. Оформлення відповідного права на будівлю сараю фізично неможливо, оскільки Законом не передбачено, а оформлення права на земельну ділянку під гаражем можливо після оформлення права власності на гараж. Таким чином, прохав позов задовольнити у повному обсязі (а.с.47-49). У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов прохає задовольнити у повному обсязі (а.с. 65). Від відповідача Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, при вирішенні всіх процесуальних питань покладаються на розсуд суду (а.с.63). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.60). Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.05.2012 року виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділу обліку, розподілу та приватизації житла від 02.05.2012 року, а також Договору дарування від 23.11.2015 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., за № 3642, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., та сараю, площею 8,9 кв.м. (а.с.6, 8-9). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 48189682 від 23.11.2015 р., а також Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 48192536 від 23.11.2015 року, [PERSON] є власником квартири загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., та сараю, площею 8,9 кв.м.(а.с.7,10). На вказане нерухоме майно 12 листопада 2015 року ПП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» видано Технічний паспорт, а саме на квартиру, житловою площею 34,7 кв.м., та сарай, площею 8,9 в.м.(а.с.11-12). З Висновку експерта будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 23 від 18 березня 2021 року слідує, що на підставі проведеного дослідження експерт встановив, що конструктивна система, об`ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража площею 8,9 м.кв., переобладнаного з сараю, площею 8,9 м.кв., що входить до складу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відповідають вимогам будівельно-технічних норм, що діють на території України та висуваються до гаражів (а.с. 15-19). З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області №1016/1.20/2/40 від 02.04.2021 вбачається, що ввести в експлуатацію зазначений самочинно збудований об`єкт нерухомого майна можливо лише згідно «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011 р. шляхом реєстрації декларацій встановленої форми про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.13-14). Водночас зазначений Порядок не передбачає введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно. Вирішення вказаного питання можливе лише після визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва в судовому порядку згідно ст.376 ЦК України. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Крім того, згідно листа Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № М08.1-16/423 від 01.04.2021 р. відділ містобудування і архітектури виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради повідомив, що повноваження щодо розгляду питань, пов`язаних з визнанням та реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна, районним у м.Полтаві радам та їх виконавчим комітетам не делеговано (а.с.20. З огляду на викладене, враховуючи, що здійснене [PERSON] самочинне переобладнання сараю не порушує прав інших осіб, [PERSON] є власником квартири загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., та сараю, площею 8,9 кв.м. та здійснила переобладнання належного їй сараю, яке відповідає вимогам будівельно-технічних норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі. Заперечення відповідача, що право власності на гараж, як на самочинне будівництво, не може бути визнаний за позивачем, оскільки йому не виділялася земельна ділянка для здійснення будівництва, судом спростовуються, оскільки позивач вже є власником сараю, площею 8,9 кв.м. та лише здійснила його переобладнання на гараж. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Outcome: approved