Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною тіткою, а відповідач по справі є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження. Відомості про батька [PERSON] у свідоцтві про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. Відповідач порушує право малолітнього сина на належне батьківське піклування, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, систематично зловживає спиртними напоями, наркотичними речовинами, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності. А тому, з 2011 року малолітній [PERSON] проживає у сім'ї позивача. Позивач протягом 3 років турбується про хлопчика, утримує останнього, займається його вихованням. Дитина прив'язалась до позивача, називає її мамою. Натомість відповідач протягом цього часу бачила сина лише декілька раз, ніколи не виявляла бажання повернути дитину. Таким чином, відповідач фактично протягом останніх 3 років припинила родинні відносини з сином та злісно ухиляється від його виховання та утримання. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору за довіреністю Марценюк Л.Є. не заперечувала проти задоволення позову. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора Кащук О.О., яка вважає, що позов слід задовольнити, оскільки останній відповідає інтересам дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 01.04.2010 року, батьком записаний [PERSON], матір'ю записана [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №00014742193 від 20.11.2014 року, наданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, відомості про батька неповнолітнього [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с.7). Так, згідно ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що з 2011 року малолітній [PERSON] проживає у сім'ї позивача. Позивач протягом 3 років турбується про хлопчика, утримує останнього, займається його вихованням, натомість відповідач порушує право малолітнього сина на належне батьківське піклування, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, про що свідчить акт від 20.08.2013 року, складений жителями будинку, акт про фактичне проживання, затверджений директором ТОВ «ЖЕО» Гребінь В.В. (а.с.20), акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, затверджений начальником служби у справах дітей Вінницької міської ради Шафранською Л.А. 08.02.2014 року (а.с.13), відповідно до змісту яких встановлено, що хлопчик проживає за адресою: [ADDRESS], з тіткою по материнській лінії у трикімнатній квартирі зі всіма зручностями. Санітарний стан приміщення задовільний, для дитини виділена окрема кімната, є ігровий стіл та є все необхідне для належного проживання і розвитку. Малолітній [PERSON] повністю знаходиться на вихованні та утриманні тітки [PERSON] Мати лише зрідка відвідує сина, однак не цікавиться його життям, здоров'ям, не підтримує матеріально. Мати хлопчика [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, є наркозалежною. Згідно інформаційного листа дошкільного навчального закладу №25 Департаменту освіти Вінницької міської ради вих.№91 від 10.09.2014 року [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з жовтня 2012 року. Вихованням дитини займається тітка хлопчика [PERSON], також останньою здійснюється оплата за харчування хлопчика (а.с.10). Окрім того, як вбачається із листа Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 24.09.2013 року №01-09/797 відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкоголь, наркотичні засоби, не займається вихованням дитини та не з'являється додому вже більше тижня. В помешканні антисанітарні умови проживання. Зі слів сусідів [PERSON] постійно проводить додому підозрілих осіб, з якими вживає алкоголь та наркотики, неодноразово траплялась загроза підпалу квартири (а.с.11-12). Крім того, із матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово притягалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, проходила реабілітаційну програму в наркодиспансері, згідно листа Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області №1/13136 від 29.08.2013 року (а.с.15), картки на особу [PERSON] (а.с.16), вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 31.05.2002 року (а.с.19). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] від 19.08.2014 року №к-31-45785/1-00-10, наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради, враховуючи невиконання матір'ю обов'язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити громадянку [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], батьківських прав (а.с.3-4). Таким чином, вимога позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як є достатньо вмотивованою та ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви. Окрім того, судовий збір в розмірі 243,60 грн. (за вимогу немайнового характеру) та судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за вимогу немайнового характеру) підлягає стягненню з відповідача, так як згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved