Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 13.02.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Поплави Підгаєцького району Тернопільської області та земельної ділянки площею 3,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ТР № 029048. Вона є спадкоємцем за заповітом, однак у нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з допущеною помилкою у заповіті, в якому помилково вказано по-батькові померлого [PERSON] замість [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у ній.\~ Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 24.12.1992 року, виданого [PERSON] сільською радою, житловий будинок по вул. Лесі Українки, 11 в с. Поплави Підгаєцького району Тернопільської області належить [PERSON]. Довідкою, виданою [PERSON] сільською радою № 158 від 16.09.2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Поплави Підгаєцького району Тернопільської області, належав голові колгоспного двору - [PERSON] та членам колгоспного двору дружині [PERSON]. На підставі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON], яка померла 27.02.1997року. Після смерті дружини прийняв спадщину її чоловік [PERSON], вступивши в управління спадковим майном, однак не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР № 029048 від 29.08.2002 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 3,69 га на території [PERSON] сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельній ділянці загальною площею 1,60 га, присвоєно кадастровий номер 612488500010010031, земельній ділянці загальною площею 2,09 га присвоєно кадастровий номер 6124886500010010529. [PERSON] помер 13.02.2015 року у с. Поплави Підгаєцького району Тернопільської області, про що видане свідоцтво про смерть серії І-ИД № 178516. [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 219713. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 460432 [PERSON] 04.02.1989 року одружилась із [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 12.09.2000 року секретарем Поплавської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та зареєстрованого у реєстрі за № 14, [PERSON], який проживає в [INFO], заповів все своє майно [PERSON]. [PERSON] нотаріальної контори від 17.09.2015 року № 857/01-16 підтверджено, що після смерті [PERSON], який помер 13.02.2015 року, спадкова справа заведена за заявою [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжностями у імені заповідача у заповіті. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Підгаєцького району № 158 від 16.09.2015 року [PERSON] проживав та був зареєстрований [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померлий [PERSON] проживав в с. Поплави, в селі люди його називали по-батькові «Стахович», його дочкою є позивач [PERSON] Таким чином, із досліджених доказів вбачається, що дані про прізвище, імя місце проживання заповідача у заповіті збігаються з іншими даними, що стосуються особи [PERSON], тому факт складення ним даного документу на користь позивача не викликає у суду сумніву. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). З огляду на те, що судом встановлено юридичний факт складання заповіту [PERSON] на користь позивача [PERSON], яка прийняла спадщину, тому право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на успадковане за заповітом спірне нерухоме майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved