Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна - 1/11 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений 30.07.1997 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі від 30.07.1997 року за № 2113. А також, просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на момент його смерті, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] право власності на 1/11 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області їй відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що наданий договір № 2113 купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною біржею 30 липня 1997 року. Також, вказаний договір посвідчений на ім'я [PERSON], що померла [INFO]. Після її смерті її чоловік [PERSON], померлий [INFO] звертався із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадкове майно до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області. Подані документи не підтверджують належність частки житлового будинку спадкодавцю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає добре і позивач [PERSON] дійсно на момент смерті [PERSON], а саме [INFO] проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає добре, оскілок вони разом навчались у школі. Позивач [PERSON] поживала за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON]. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на момент його смерті, а саме [INFO] за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задовлення позову. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання дійсним договору купівлі - продажу, встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 30 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна за № 2113, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/11 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 30.07.1997 року за № 2113. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 6 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на 1/11 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним майном, однак на підставі укладеного договору позбавлений можливості проводити відчуження придбаного майна та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. Також, згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2017 року за № 153, власником 1/11 частини об'єкта нерухомості по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, № 2113 від 30.07.1997 року, посвідчений Одеською товарною біржею, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 51/268 від 04.08.1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.10.1997 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/11 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 12566994 від 18.01.2008 року згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00008760783 від 19 лютого 2011 року; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.05.1968 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00008760770 від 19.02.2011 року, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було з'ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) . В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений законом строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 23.04.1998 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог п. 2 ч.1ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 307076 від [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/22 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46110168 від 09.12.2016 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.05.1968 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00008760770 від 19.02.2011 року, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом та підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 21.02.2008 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] на садовий будинок [ADDRESS] Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна - 1/11 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений 30.07.1997 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі від 30.07.1997 року за № 2113. А також, встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на момент його смерті, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] право власності на 1/11 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved