Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні приватною власністю шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право на проживання в квартирі. В обґрунтування вимог вказала, що вона є власником житла, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Раніше вони з відповідачем [PERSON] спільно володіли зазначеним нерухомим майном-квартирою, оскільки отримали її в якості спадщини після смерті їх батьків. Але відповідач [PERSON] не користувався належною йому часткою в спільній сумісній власності - зазначеній квартирі - на протязі більше ніж 10 років, і я в порядку ст. 344 ЦК України отримала право власності на його частку в порядку набувальної давнини. Вона постійно проживає та зареєстрована у вказаній квартирі. Відповідач [PERSON] в квартирі зареєстрований, але не проживає у вказаному житлі з 1988 року, тобто більше 25 років. При цьому він постійно мешкає в іншому житлі - квартирі [ADDRESS] Розі.Після того, як в 2014 році рішенням суду належна відповідачу [PERSON] частка в спільному сумісному майні - квартирі - за рішенням суду була передана їй, відповідач, зберігаючи за собою реєстрацію в житлі, не вселився в квартиру, висновків для себе не зробив, матеріальної допомоги в оплаті своєї частки комунальної платні за реєстрацію надавати відмовився. Весь цей час позивач сплачує комунальні послуги в повному обсязі, відповідач ніякої матеріальної допомоги на оплату вказаних послуг не надає, а дохід позивача не надає можливості сплачувати витрати і за відповідача. Реєстрація відповідача унеможливує оформлення субсидії. Тому за захистом порушених прав власника вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи виконкому районної у місті ради Язвенко Т. просила розглядати справу за її відсутності, прийняти рішення згідно чинного законодавства, про що подала заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013 та рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.07.2014 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрован у вказаній квартирі, однак не проживає в ній з 1988 року, що підтверджено актом від 11 жовтня 2016 року, підписаним трьома свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідченим головним інженером ТзОВ « Кредуюча компанія «ДОМ.КОМ» Журавською Н.К.. Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку у будинку [ADDRESS] відповідач не бажає, про що свідчить той факт, що він тривалий час ніяких засобів по даному питанню не прийняла, в квартирі не мешкає. Таким чином, відповідач не тільки перешкоджає володіти та розпоряджатися квартирою, але позивач ще повинен сплачувати за них комунальні платежі. Ніякого права на дану квартиру [PERSON] не має, тому що він не є власником квартири або її частки. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважної причини більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином обов'язок по зняттю особи з реєстраційного обліку за рішенням суду виникає у третьої особи - Виконавчого комітету Жовтневої (Покровської)районної у місті ради, після набрання вказаним рішенням законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: partial