Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивач є власником нежитлового приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS] , який остання використовує під офіс для здійснення нотаріальної діяльності. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, кухні та відкритого балкону тераси, який є приналежністю вказаної квартири та розташована над нежитловим приміщенням позивача. Належний відповідачам балкон тераса перебуває в жахливому аварійному стані. Внаслідок недобросовісного ставлення відповідачів до належного їм майна, яке полягає в тому, що балкон тераса не утримується в задовільному технічному стані, а саме покриття підлоги такого не облаштовано належним чином і як наслідок вся вода, яка збирається на балконі терасі, в результаті атмосферних опадів, не відводиться через ринви чи інші конструкції для водовідведення, а стікає по стіні фасаду будинку, протікаючи через цегляну кладку в офісне приміщення, в результаті чого від постійних замокань руйнується фасад будинку, а також відбувається внутрішнє замокання приміщення, в результаті чого пошкоджено майно позивача. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно технічного дослідження № 5514 від 10.12.2019 року вбачається, що причиною виникнення пошкоджень у нежитловому приміщенні по [ADDRESS] являється пошкоджена покрівля на балконі терасі, а саме відсутність належним чином облаштованої гідроізоляції та відсутність організованого водовідведення з балкону тераси, який належить квартирі [ADDRESS] . З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі подали відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечили у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовують тим, що [PERSON] з липня 2018 року не проживає у даній квартирі, не користується квартирою, так як перебуває за кордоном. [PERSON] та [PERSON] хоча і зареєстровані у даній квартирі, але тривалий час, починаючи із 2016 року не проживають та не користуються квартирою, оскільки постійно проживають у с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. Наголошують на тому, що причиною затоплення нежитлового приміщення, власником якого є позивач стало те, що у 2010 році без відома та згоди відповідачів, чоловіком позивача гр. [PERSON] було неякісно проведено ремонт балкону тераси, в результаті чого в 2019 році відбулось залиття нежитлового приміщення [PERSON] . В кінці травня 2020 року відповідачами було проведено ремонт балкону тераси, який приведений до попереднього стану та зроблено водовідведення, що зафіксовано актом ЛКП «Левандівка» від 07.07.2020 року. З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Третя особа ЛКП «Левандівка» подало письмові пояснення у якому зазначено про те, що балансоутримувачем будинку складені акти за 2017, 2019, 2020 роки про те, що з виходом на місце по [ADDRESS] при обстеженні нежитлового приміщення виявлено сліди затоплення стін та стель в приміщеннях, спостерігається в окремих здуття та відшарування штукатурки, стіни покриті грибком, а також спостерігається руйнування несучої стіни. Причиною затоплення нежитлового приміщення є пошкодження елементів балкону тераси кв. 27 вищевказаного будинку. Причиною затоплення приміщення є несправність балкону тераси, яка знаходить поверхом вище і належить до кв. [ADDRESS] даного будинку, а також призводить до руйнування штукатурки зовнішніх стін в окремих місцях. Постановою № 126 від 30.06.2020 року Залізничної РА ЛМР, гр. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне утримання балкону тераси. При прийнятті рішення ЛКП «Левандівка» покладається на розсуд суду. Ухвалою суду від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідачів заперечили стосовно заявлених позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подали клопотання про слухання справи у їх відсутності, при прийняття рішення покладаються на розсуд суду. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство відповідно до ст. 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення літ. «А-5», загальною площею 15,8 кв.м. по [ADDRESS] , яке розташоване на першому поверсі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2019 року за № 177349856. Власником квартири [ADDRESS] , яка розташована на 2 поверсі та складається із трьох житлових кімнат та кухні, а також балкону тераси загальною площею 7,2 кв.м., який позначено у технічному паспорті літ. 5, яка розташована на другому поверсі над нежитловим приміщенням позивача є [PERSON] , що підтверджується договором дарування квартири від 27.12.2017 року за № 750 та копією технічного паспорта. Також, згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки за № 1347 від 18.08.2020 року, яка видана ЛКП «Левандівка» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] із 10.03.2017 року зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (мати), [PERSON] (батько). Відповідно до п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил. З Акту складеного комісією ЛКП «Граніт» від 14.06.2019 року вбачається, що ними було обстежено нежитлове приміщення по [ADDRESS] , де при обстеженні було виявлено сліди затоплення стін та стель в приміщеннях, спостерігається в окремих місцях здуття та відшарування штукатурки, стіни покриті грибком, а також спостерігається руйнування несучої стіни. Причиною затоплення нежитлового приміщення є пошкодження елементів балкону тераси квартири [ADDRESS] вищевказаного будинку. З Акту складеного комісією ЛКП «Левандівка» від 15.05.2020 року вбачається, що при обстеженні нежитлового приміщення на [ADDRESS] , яке знаходиться на першому поверсі, виявлено сліди затоплення стелі та стіни приміщення площею 1,20 кв.м., а також спостерігаються сліди замокання з попередніх затоплень. Причиною затоплення приміщення є несправність балкону тераси, яка знаходиться поверхом вище і належить квартирі [ADDRESS] даного будинку. В результаті обстеження також встановлено, що пошкодження балкону тераси призводить до руйнування штукатури зовнішніх стін в окремих місцях. З Акту складеного комісією ЛКП «Левандівка» від 01.06.2020 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] 01.06.2020 року внаслідок замокання відбулось падіння фасадної штукатурки стіни, внаслідок чого розбилась вивіска «Нотаріус» офісного приміщення [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується і це встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами те, що позивач та її чоловік [PERSON] звертались на адресу відповідачів у справі з вимогою щодо приведення балкону тераси до належного стану, однак, як вбачається із матеріалів справи, такий було приведено до належного стану (проведено ремонтні роботи) лише в липні 2020 року, що підтверджується Актом ЛКП «Левандівка» від 07.07.2020 року, тобто вже після того, як приміщення позивача було затоплено та відбулось падіння фасаду 01.06.2020 року. Крім цього, згідно резолютивної частини висновку експерта [PERSON] за результатами проведення будівельно технічного дослідження від 10.12.2019 року за № 5514 Львівського науково дослідного інституту судових експертиз, вбачається, що причиною виникнення пошкоджень у нежитловому приміщенні по [ADDRESS] являється пошкоджена покрівля на балконі терасі, а саме відсутність належним чином облаштованої гідроізоляції та відсутність організованого водовідведення з балкону тераси, який належить квартирі [ADDRESS] . За правилами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України,громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Статтею 179\~ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири. Відповідно до ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, судом встановлено, що залиття нежитлового приміщення першого поверху, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] відбулося з вини відповідачів, які в силу закону мають нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Натомість, відповідачі заперечуючи проти задоволення позову посилаються на те, що затоплення нежитлового приміщення позивача відбулось не з їхньої вини, а з вини самого позивача та її чоловіка [PERSON] . Однак, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 331/4392/16-ц в постанові від 04.04.2018 року, сформулював правовий висновок про те, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. У свою чергу, в судовому засіданні за клопотанням відповідачів було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили суду про те, що балкон тераса квартири [ADDRESS] була у незадовільному стані, що і стало підставою для залиття нежитлового приміщення першого поверху та обвалення фасаду будинку. Причиною незадовільного стану балкону тераси у вказаній квартирі стало неякісне виконання ремонтних робіт, яке як їм стало відомо зі слів самого [PERSON] було виконано майстрами [PERSON] . Разом з тим, суд критично оцінює покази вказаних свідків, оскільки останні не були особисто присутніми під час вказаних подій, а про вказані обставини їм стало відомо зі слів відповідача [PERSON] . Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на покази свідка [PERSON] зі слів якого вбачається те, що він ще в 2010 році попереджав відповідача [PERSON] про необхідність проведення ремонту балкону тераси квартирі [ADDRESS] , оскільки такий стан балкону тераси може призвести до негативних наслідків через відсутність водовідведення. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не звертались ні до правоохоронних органів, ні до будь яких інших органів щодо можливого неправомірного проведення ремонту балкону тераси їхньої квартири без згоди та відома відповідачів. Відповідачі не оскаржували дії ЛКП «Граніт» та ЛКП «Левандівка» щодо правомірності чи не правомірності складання Актів від 14.06.2019 року, 15.05.2020 року, 01.06.2020 року. Більше того, судом встановлено та визнано відповідачем [PERSON] те, що 16.06.2020 року уповноваженими особами ЛКП «Левандівка» було складено протокол № 16 про адміністративне правопорушення щодо неналежного утримання балкону тераси квартири [ADDRESS] , що призводить до руйнування фасадної частини будинку, яке допущено гр. [PERSON] 30.08.2020 року адміністративною комісією Залізничної РА ЛМР винесено постанову № 126, згідно якої накладено на гр. [PERSON] адміністративний штраф в розмірі 51 гривні за утримання в неналежному стані балкону тераси, що призводить до руйнування фасадної частини будинку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] повністю погодився із складеною 30.08.2020 року відносно нього постановою за № 126 та оплатив штраф, тим самим на думку суду повністю визнав, що причиною пошкодження фасаду будинку [ADDRESS] , а тим самим і затоплення нежитлового приміщення першого поверху, яке перебуває у безпосередньому взаємозв`язку із пошкодженням фасаду, є неналежне утримання відповідачами балкону тераси своєї квартири. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 2 ст.\~76\~ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є, показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України,суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх доводів, щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач долучила висновок експерта [PERSON] за результатами проведення будівельно технічного дослідження від 10.12.2019 року за № 5514 із змісту якого вбачається, що вартість ремонтно будівельних робіт, які необхідно провести для ліквідування наслідків пошкоджень нежитлового приміщення по [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження (10.12.2019 року), може становити 67495,00 грн. Вартість ремонтно будівельних робіт, які необхідно провести для ліквідування наслідків пошкоджень фасадних елементів нежитлового приміщення по [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження (10.12.2019 року), може становити 58555,00 грн. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення першого поверху за адресою [ADDRESS] , однак балансоутримувачем вказаного будинку є ЛКП «Левандівка», а відтак питання щодо утримання будинку, його фасаду, тощо, належать до компетенції саме балансоутримувача, а тому саме балансоутримувач на думку суду вправі вимагати відновлення фасаду будинку, або ж відшкодування завданих збитків із винної особи за пошкодження такого. Саме тому, позовні вимоги в частині відшкодування завданої майнової шкоди за пошкодження фасаду будинку [ADDRESS] на користь позивача до задоволення не підлягають. Відтак, враховуючи, що причиною залиття нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] є неналежне утримання балкону тераси квартири [ADDRESS] , відповідачі, в силу закону, мають нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за ліквідацію наслідків пошкоджень нежитлового приміщення у розмірі 67495,00 грн. . Доказів того, що залиття нежитлового приміщення позивача, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Також, згідно ч. 1 ст.\~23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, які виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним у своїй нотаріальній діяльності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 5 000 грн. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи викладених позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивачка підлягає стягненню по 1497 грн. 35 коп. судових витрат з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial