Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 12.02.2010р., від шлюбу мають\~\~дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружжя не може проживати разом та виконувати сімейні обовязки через постійні сварки не неспроможність вирішити навіть нескладні поточні проблеми, а шлюбні відносини фактично припинені з березня 2016 року, позивач просила розірвати шлюб. Крім того позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної дитини щомісячно у розмірі 1000 грн. до досягнення нею повноліття. В обґрунтування чого послалася на те, що відповідач не проживає разом з дитиною та не надаю матеріальну допомогу на її тримання, тому позивач просить стягнути з нього аліменти. У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, не зявилась; надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про ухвалення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що\~\~позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва серія 1-ВЛ № 135826 від 12.02.2010 року, сторони одружилися 12.02.2010р. (а.с.4), від шлюбу мають\~ дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). З доводів позивачки, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення ст.. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сімї виключається, тому шлюб між ними має бути розірваний. Вказані обставини встановлені на підставі змісту позову, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами їх дитина [PERSON] залишився проживати з матір'ю. Відповідно до ст..121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що 12.11.2009р. народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, серії 1-ВЛ № 183149, актовий запис №852 (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком, коли аліменти стягуються у твердій грошовій сумі.\~ \~ Враховуючи потреби дитини, матеріальний стан позивачки, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, суд вважає за необхідне в інтересах дитини стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на дитину, до досягнення повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому сторонам розяснюються положення ст.196 СК України, відповідно до яких при виникненні заборгованості за аліментами з вини особи, яка зобов'язана за рішенням суду їх сплачувати, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved