Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Посилаючись на те, що [PERSON]., як батько, свідомо ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дочки [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі й з моменту народження дитини вони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, її здоров»ям, розвитком, яка знаходиться на її індивідуальному утриманні, й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у її вихованні. [PERSON]. є працезданою особою, проте матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконуває з 2000 року й нині не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з дочкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 16 червня 2014 року (а.с.3), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити: позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач байдуже ставиться до долі своєї дитини і тому батьківські обов»язки його пригнічують, при цьому вона жодних перешкод їх спілкуванню не чинить. Відповідач [PERSON]. в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 41-42), розміщеним оголошенням в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур»єр» № 233 за 13 грудня 2014 року (а.с.43). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І., діюча на підставі довіреності № 101-147/01 від 12.01.2015 року, підтримала висновок органу опіки та піклування № 101-7365/01 від 01.10.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні прокурор надав свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновків третьої особи та прокурора про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], є дочкою сторін (а.с.5), які не перебували у зареєстрованому шлюбі. З часу народження дитини сторони проживають за різними адресами. Малолітня [PERSON] зареєстрована за місцем проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] (а.с.6); має позитивний стан здоров»я. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку, як матір дитини. [PERSON]. є працезданою особою, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає з часу народження дочки. Відповідач з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, станом її здоров»я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо з 2000 року. Дитина повністю знаходяться на утриманні матері, відповідач байдуже ставиться до долі дитини. Позивачка жодних перешкод спілкуванню батька з дитиною не чинить. Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації надала до суду Висновок № 101-7365/01 від 01.10.2014 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.22-23). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складений вказаною службою від 12 серпня 2014 року, дитина проживає з позивачкою в двокімнатій квартирі з усіма побутовими зручностями; стосунки в сім»ї добрі та дружні; дитина, з її слів, востаннє бачила батька в 2008 році (а.с. 21). Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Та, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов»язків щодо своєї дочки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й, приймаючи до уваги те, що відповідач з 2000 року свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконував з 2000 року, й нині не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з дочкою. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved