Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розділити майно, що було придбане сторонами у період шлюбу, а саме: автомобіль «HONDA Accord», 2008 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], кузов JHMCU26609C233162, реалізувати шляхом продажу третім особам. Половину суми від вирученої вартості, але не менше 10 000 доларів США або 230 000,00 грн. залишити за позивачем. До моменту реалізації автомобіля передати його на відповідальне зберігання позивачеві. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 30.10.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу відповідачем було придбано спірний автомобіль «HONDA Accord», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], вартість якого складає 20\~000 дол.США або 460\~000 грн. Спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя тому вона претендує на половину від його вартості. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 30 жовтня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 28.08.2015р. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 24.11.2015р. встановлено, що автомобіль «HONDA Accord», 2008 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], станом на 22.04.2015р. був зареєстрований за [PERSON], але 24.04.2015р. вказаний автомобіль [NUMBER] на [PERSON]. Даним рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] даний автомобіль, у звязку з тим, що автомобіль вважається спільно нажитим майном подружжя. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Враховуючи, що автомобіль придбаний в період зареєстрованого шлюбу з позивачкою і відповідач не надав суду належних та допустимих доказів придбання транспортного засобу за особисті кошти або у дар, суд вважає, що вказаний транспортний засіб належить сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу. Спосіб та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визначений ст. 71 СК України. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речи, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи, що спірний автомобіль є неподільним майном та те, що попередньо на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості частки жоден із подружжя не вніс, питання про припинення права власності на транспортний засіб, як неподільну річ, другого з них, не порушив, доказів вартості автомобіля на суму 460\~000грн. суду не надано, клопотань про призначення відповідної експертизи не заявлялося, суд вважає, що відповідно до зазначених вище положень сімейного законодавства необхідно визнати за позивачкою та відповідачем право власності за кожним на ? частину спірного автомобіля, залишивши цей автомобіль у спільній частковій власності сторін. При цьому розмір частки позивачки у спірному автомобілі підлягає визначенню відповідно до ч.1 ст.70 СК України, яка є рівною з часткою відповідача у цьому майні, оскільки інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 р., якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі ст.ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial