Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2006 року. Від шлюбу мають дитину (сина) - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що вживання відповідачем спиртних напоїв стало причиною постійної недостачі коштів в сімейному бюджеті, а також у зв'язку з ухиленням відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини та у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, позивач просить винести рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час і місце проведення судового розгляду справи повідомлена належно. 16.12.2013 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. Оскільки зареєстроване місце проживання відповідача підтверджено відповідною довідкою, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття інших способів повідомлення відповідача про розгляд справи в суді та вважає, що відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбу з 30.12.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2524 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину (сина) - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №3372 (а.с.2).Дитина проживає з позивачем. Згідно ст.ст.180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], отже, рівною мірою зобов'язані його утримувати. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття підлягає задоволенню. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін і враховує те, що відповідач працездатний та за станом здоров'я спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved