Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У своєму позові позивач посилались на те, що з 12 жовтня 2007 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але в травні 2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, не піклується життям дитини вже тривалий час. Відповідач по теперішній час проживає за межами України. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивача [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради Михайлова Ж.М. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали цивільної справи, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року, але 15 травня 2014 року шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с.6). Судом встановлено, що батьками дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). На даний час дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.8). Згідно до інформаційного листа, дитина [PERSON] навчається в 3-а класі КЗ «СЗШ №23», батько дитини з учителями не спілкується, у батьківських зборах участі не бере (а.с.17). Згідно статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 154 СК України, передбачено, що батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей. Відповідно до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до висновку Адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради від 14 грудня 2017 року № 9-06/181, вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], 2008 року народження. Батьком дитини є [PERSON] в добровільному порядку допомогу на утримання дитини батько не надає, не виконує обов'язки батька, а також [PERSON] не заперечує щодо позбавлення батьківських прав щодо його дитини [PERSON]. Таким чином, адміністрація Заводського району Кам'янської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO], та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.29,30). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO], найшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідачка ухиляється від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640,00 грн. з відповідача, що документально підтверджено.

Outcome: approved