Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 листопада 2011 року позивачка та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб і почали проживати однією сімєю в будинку за адресою вул. Квітнева, 29, в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області, який належить позивачці на праві власності згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 31.10.1985 р., при цьому відповідача було зареєстровано у вказаному будинку. Спільне життя з відповідачем не склалося, 11.04.2008 року шлюб між сторонами було розірвано, [PERSON] пішов з дому та проживає окремо, а де саме невідоме. Останні два роки він до зареєстрованого місця проживання, де мешкають його діти, не приїздить, будь-якої допомоги на утримання будинку чи на оплату комунальних послуг не надає. Однак він з місця реєстрації не знявся, чим створює для позивачки перешкоди розпоряджатися своїм майном. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. Квітнева, 29, в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, про причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та свідків, суд вважає, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Так, судом встановлено, що позивач є власником житлового приміщення домоволодіння по вул. Квітнева, 29, в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу жилого будинку від 31.10.1985 року (а.с. 8). Згідно повідомлення Брусилівської селищної ради № 127 від 04.09.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], однак з 08.01.2015 року за даною адресою не проживає (а.с. 9). Також факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації в будинку № 29 по вул. Квітнева в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області підтверджується поясненнями допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач два роки тому залишив спірний будинок, забравши всі свої речі, та більше в ньому не зявлявся. При цьому перешкод у користування вказаним будинком йому ніхто не чинив. Крім того, з копії вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 10.03.2016р., яким [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України, вбачається, що останній мешкає в м. Київ, вул. Промислова, 9, кімн. 202 (а.с. 23). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником домоволодіння № 29 по вул. Квітнева в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області, у ньому не проживає більше року, витрати, повязані з утриманням вказаного майна, не несе. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад рік, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 29 по вул. Квітнева в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved