Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 15.01.2020 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позовній заяві [PERSON] вказано, що позивач є рідною бабою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є відповідач [PERSON] . Позивач вказує, що діти відповідачки фактично проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги дітям не дає, отримані від держави на дітей кошти вона витрачає на свої потреби та потреби свого співмешканця, а саме: придбання алкоголю, сигарет, мобільних телефонів та інші речі, що не стосуються виховання дітей, всіляко безглуздо витрачає отримані кошти на дітей. Позивач зазначає, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Як вказує позивач, вона неодноразово пропонувала відповідачці спілкуватися з дітьми, купувати їм одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у їх вихованні та утриманні, однак, остання цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина і доньок, не дбає про їх інтереси. Батько дітей невідомий, оскільки записи у свідоцтвах про народження у розділі відомості про батька записані зі слів матері згідно ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] та дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] ; призначити її опікуном дітей та передати дітей їй на виховання, а також стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожного з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, у своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання 09.06.2020 року повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву щодо позову не подала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації та представник третьої особи Органу опіки та піклування Оржицької районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-9). Державна реєстрація актових записів про народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Оржицької райдержадміністрації [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Оржицької райдержадміністрації та отримує допомогу на дітей одиноким матерям на: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відповідно до статей 18-1 - 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (а.с. 10). Оржицьким ВП ГУНП в Полтавській області проведено перевірку по зверненню [PERSON] про те, що в складні життєві обставини потрапила сім`я [PERSON] , яка сама виховує чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час проведення перевірки встановлено, що [PERSON] за місцем проживання майже не з`являється в період з 21.08.2019 року до 06.12.2019 року, встановити місце її перебування не виявилося можливим. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] від 02.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 15). Постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 04.09.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей. У вказаній постанові вказано, що 21.08.2019 року близько 21 год. 30 хв. [PERSON] в [ADDRESS] , не виконала обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , в результаті чого останній був відсутній за місцем проживання та звернувся в поліцію за допомогою(а.с. 16). Згідно повідомлення Оржицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я [PERSON] знаходиться в центрі на обліку як така, що потрапила в складні життєві обставини. Спеціалістами Оржицького РЦСССДМ проведено обстеження умов проживання та здійснено оцінку потреб сім`ї, в ході роботи виявлено ознаки складних життєвих обставин (проблеми з виховним потенціалом матері, нераціональне використання державних допомог). Також, у повідомленні вказано, що на момент проведення обстеження 25.10.2019 року та 27.11.2019 року [PERSON] була відсутня. Родичі підтвердили факт її відсутності протягом кількох місяців протягом 2019 року (а.с. 18). У акті обстеження умов проживання жительки с. Чайківщина Оржицького району [PERSON] , який складено 04.12.2019 року зазначено, що остання проживає у власному будинку. Протягом двох місяців разом з [PERSON] проживають четверо онуків шкільного і дошкільного віку, які перебувають на її повному утриманні. [PERSON] приділяє увагу вихованню дітей, забезпечує їх всім необхідним для проживання (а.с. 14). Згідно повідомлення Оржицької районної державної адміністрації сім`я [PERSON] , яка має чотирьох дітей, перебуває на обліку Оржицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з 25 жовтня 2019 року, у зв`язку з наявністю проблем з виховним потенціалом матері, нераціональним використанням державної соціальної допомоги (а.с. 57). Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона проживає неподалік від господарства позивача, часто спілкується з позивачем, тому непогано знає обставини, що стосуються виховання та утримання дітей відповідача. Свідок вказала, що [PERSON] практично не з`являлася вдома останні два роки, життям своїх дітей, станом їхнього здоров`я не цікавилася, у забезпеченні та утриманні дітей участі не приймала, [PERSON] займалася вихованням, утриманням, забезпеченням дітей. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він проживає неподалік від господарства позивача, часто спілкується з позивачем, тому непогано знає обставини, що стосуються виховання та утримання дітей відповідача. Свідок зазначив, що йому відомі випадки, коли [PERSON] досить надовго залишала своїх малолітніх дітей вдома самих, вихованням, утриманням та забезпеченням дітей займається [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює директором Оржицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі - Центр), спеціалістами Центру було проведено обстеження умов проживання та здійснено оцінку потреб даної сім`ї, в ході обстеження виявлено ознаки складних життєвих обставин (проблеми з виховним потенціалом матері, нераціональне використання державної допомоги). На момент проведення обстежень 25.10.2019 року та 27.11.2029 року [PERSON] була відсутня за місцем свого проживання, діти в цей час були з бабусею [PERSON] . У висновку про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 25.02.2020 року зазначено, що Оржицька районна державна адміністрація (орган опіки і піклування) вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66-67). Згідно частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує також те, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від участі у вихованні дітей, переклавши тягар виховання та утримання дітей на бабусю. Тому суд приходить до переконання, що хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, але його необхідно застосувати до відповідача, оскільки таке рішення буде в повній мірі відповідати інтересам дітей. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо поведінка матері щодо участі у вихованні та утриманні дітей зміниться, то відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України вона буде мати право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи питання щодо вимог про призначення опіки суд виходить із наступного. Статтею 6 СК України передбачено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Частиною 3 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Оскільки, на час завершення розгляду справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном (піклувальником) вказаних дітей, на даний час відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Разом з тим, суд приходить до висновку, що до вирішення питання про призначення опікуна або піклувальника вказаним дітям, їх потрібно передати їхній бабі [PERSON] . Це буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дітей. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача суд приходить до наступних висновків. Системний аналіз змісту ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183, ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, дозволяє зробити висновок, що питання про стягнення аліментів може ініціювати той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей, опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Тобто, до набуття позивачем статусу опікуна чи піклувальника дитини, він не може ініціювати питання стягнення аліментів з відповідача, прийняття такого рішення на даний момент є передчасним. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial