Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 22.07.2010 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. Оскільки позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини, то вони подали відповідну заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про визначення походження дитини [PERSON], [INFO] від батька [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться розвитком їх спільної дитини, не надає кошти на утримання дитини в дошкільному закладі, не приймає ніякої участі у вихованні сина та не проводить з ним дозвілля. Позивач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні та наданих до суду запереченнях позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частки від його доходів, та пояснив, що він здійснює щомісячні перерахування на банківський розрахунковий рахунок позивача на утримання сина. Також зазначив, що він є співробітником Головного управління ДФС у Київській області та його середньомісячний дохід за останні 6 місяців складає 8622,69 грн. На утриманні відповідача перебуває [PERSON], [INFO] та за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2011 року з нього стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON], яка на даний час вагітна їх спільною дитиною. Окрім того зазначив, що на його утриманні перебуває його батько, який є пенсіонером за віком та інвалідом. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до виданого свідоцтва про народження Серія 1-ВЛ № 211292 від 03 серпня 2010 року судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно до довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 3232 від 09 жовтня 2015 року [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.4). Відповідно до копії заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 28 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 64-65). У відповідності до довідки Головного управління ДФС у Київській області № 10.96.05.020/480 від 08 грудня 2015 року [PERSON] працює в Головному управлінні ДФС у Київській області та його середній заробіток за період з червня 2015 року по листопад 2015 року складає 8622,69 грн. (а.с. 60). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків. Судом враховано доводи відповідача, про те, що він має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої він сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], має постійне місце роботи та зобовязаний утримувати дитину разом з позивачкою. Суд, при визначенні розміру аліментів не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що він на даний час має вагітну дружину та має в майбутньому нести додаткові витрати на утримання їх майбутньої дитини, та посилання про наявність на його утриманні батька, виходячи з того, що зі слів відповідача останній проживає окремо від відповідача у іншому місті, є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін та виходячи з рівності обовязку батьків, щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та аліменти на утримання дитини доцільно стягнути з відповідача розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial