Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] її батько [PERSON] і вона являється єдиним спадкоємцем майна померлих батьків відповідно до заповіту. Однак нотаріус видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, яка належала спадкодавцям на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 17.04.2012 Серія ЯМ №081526, не може посилаючись на те, що згідно із додатку до цього державного акта на право власності на земельну ділянку вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності її та спадкодавців [PERSON] і [PERSON] , а також встановлено, що відповідно до статті 89 Земельного кодексу України, частка спадкодавців не була визначена договором між співвласниками. Тому просить суд визначити, що частки померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, становили по 1/3 (одній третій) в кожного та визнати за нею [PERSON] право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] та матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подала письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутності. Представник відповідача Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області подав суду письмову заяву, проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 2 березня 1972 року Личковецькою сільською Радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.9) Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 6 жовтня 1990 року Личковецькою сільською Радою Гусятинського району Тернопільської області Коростіль Оксані Ярославівні, 6 жовтня 1990 року після укладення шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ».(а.с.10) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №081526 та додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку.(а.с.5-6) [PERSON] померла [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 17 червня 2013 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.14) Із довідки №557 виданої 11.06.2020 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала і була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] і разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживали і були зареєстровані: чоловік- [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] , [PERSON] .(а.с.15) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 01 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] помер [INFO] .(а.с.18) Як вбачається із довідки №558 виданої 11.06.2020 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і був зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] і разом з ним за вказаною адресою на день його смерті проживали і були зареєстровані: дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] , [PERSON] .(а.с.11) Згідно даних Гусятинської державної нотаріальної контори Гусятинською державною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . (а.с.4, 13, 17) Згідно копії Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №257 виданого Відділом у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, площею 250 м.кв. цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] , становить 313 276, 15 грн.(а.с.19) Як слідує із змісту листа в.о. державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори І.О.Дідик від 26.05.2020 року за №278/02-14 позивачу [PERSON] роз`яснено її право звернутись до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.3 ст.368 Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визначення, що розмір частки померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, становить по 1/3 (одній третій) в кожного та визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою с.Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 6121683900:02:001:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] та матері [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved