Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради, треті особи: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Відділ Держземагенства у Тернопільському районі про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті батька [PERSON], який помер 13.06.2013 року, а саме на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га по вулиці Івана Франка, 1 в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га, що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона не може оформити свідоцтво про прийняття спадщини у зв'язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки, а саме державні акти, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2014 р. за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га. по вулиці Івана Франка, 1 в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га., що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 13 червня 2013 року. 05.11.2014 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 16.04.2014 р., яка обґрунтовується тим, що після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності їй стали відомі обставин, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду справи, а саме дійсна площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області. Так, отримавши витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.10.2014 р., вона дізналася, що площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області становить 0.1861 га., а не 0.20 га. і про що вона до отримання витягу не знала та не могла знати. Посилаючись на викладені обставини, позивач в своїй заяві просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2014 р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га. по вулиці Івана Франка, 1 в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1861 га., що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 13 червня 2013 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала суду заяву про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільсьсої ради Тернопільського району в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Представники третіх осіб - Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Відділу Держземагенства у Тернопільському районі не зявилися з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2014 р. за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га. по вулиці Івана Франка, 1 в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га., що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 13 червня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК). Позивач, як нововиявлені обставини зазначають той факт, що на момент розгляду справи і при постановленні рішення судом, не були відомі обставини, що площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області становить 0.1861 га., а не 0.20 га. як зазначено у договорі купівлі продажу від 01.11.2001 р. Суд вважає ці доводи відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2014 р., суд виходив зокрема з наступного. 13.06.2013 року помер [PERSON] - батько позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть серії Т-ИД № 150595. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.. Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 11 жовтня 2013 року була заведена спадкова справа за № 509/2013 про прийняття спадщини за законом [PERSON] та її сестрою [PERSON], однак останньою того ж дня було подано заяву про відмову від прийняття спадщини за законом за №1297. 25 листопада 2005 року [PERSON] було складено заповідальне розпорядження [PERSON], що посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] Однак, 05 грудня 2013 року [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, в користь [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 13.06.2013 р. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 27.02.2014 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 13.06.2013 року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки, а саме державних актів, які необхідні для видачі свідоцтва пре право на спадщину за законом. Довідкою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №3748/02-14 від 11.12.2013р. стверджується, що [PERSON], який помер 13.06.2013 р. був покупцем земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області посвідченого 01.11.2001 р. згідно договору купівлі продажу земельної ділянки. Правовстановлюючим документом на вказані земельні ділянки був Державний акт на праві приватної власності на землю серії Р1 №669150 виданий на прізвище [PERSON], який вилучений нотаріусом. Відповідно до договору купівлі продажу від 01.11.2001 р. площа земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області становить 0.09 га., а земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлому 13.06.2013 р. [PERSON] становить 0.20 га. Проте, як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.10.2014 р., площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Домаморич Тернопільського району Тернопільської області становить 0.1861 га. Після смерті [PERSON] земельні ділянки залишилися не успадкованими оскільки відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами та виникає з моменту державної реєстрації, тому спадкоємець не може реалізувати своїх спадкових прав та набути у відповідності до ст.81 Земельного кодексу України права власності на спірні земельні ділянки, оскільки правовстановлюючі документи на них [PERSON] не видавались, державна реєстрація не здійснювалася. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилаються позивач, є нововиявленими та істотними. На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в зв»язку з чим відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України скасовує вказане рішення суду та постановляє нове рішення про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га. по вулиці Івана Франка, 1 в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1861 га., що розташована в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 13 червня 2013 року.

Outcome: approved