Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 03.05.2018 з указаною позовною заявою, уточнивши яку, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; призначити позивача, [PERSON] , опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на отримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, у розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позову вказала, що її донька - відповідач у справі [PERSON] має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які позивачу доводяться онуками. На час звернення до суду місце проживання позивача, відповідача та малолітніх [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач залишила дітей і разом із співмешканцем фактично проживає за іншою адресою. Оскільки відповідач неналежно виконувала свої обов`язки щодо виховання малолітніх дітей, з червня 2014 року Гейківською сільською радою почалося проведення профілактичної роботи з даною сім`єю, відповідачу роз`яснювалося про відповідальність за виховання дітей та створення умов, необхідних для їх всебічного розвитку. На засіданні виконавчого комітету Гейківської сільської ради 14.05.2015 розглянуто питання щодо взяття сім`ї [PERSON] на контроль через неналежне виховання та утримання дітей, а 24.09.2015 сім`я поставлена на облік, як така, де діти опинилися в складних життєвих обставинах. На засіданнях Гейківської сільської ради питання неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків розглядалося неодноразово. Проводилися виїзні засідання комісії з питань взаємодії суб`єктів соціального супроводу сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, за участю представників органу опіки та піклування виконавчого комітету Гейківської сільської ради, Криворізького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, на яких [PERSON] попереджалася про дотримання належного виховання та утримання малолітніх дітей. У свою чергу [PERSON] постійно обіцяла виправитися, однак ситуація тільки погіршувалася. Радою опіки та піклування Гейківської сільської ради 24.05.2016 винесено висновок № 1, у якому опікунська рада вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав, у задоволенні якого рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 відмовлено, оскільки відповідач змінила свою поведінку. Однак, після 21.02.2017 [PERSON] знову почала ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, поновила зловживання спиртними напоями, залишила дітей на утриманні та вихованні позивача. Через недбалість відповідача, [PERSON] , [INFO] , потрапила до лікарні з діагнозом «Отруєння амфетаміном», де в період з 19.03.2017 по 23.03.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні. На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, тому, з метою захисту інтересів малолітніх дітей, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представником відповідача подано 24.05.2019 відзив на позову заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки відповідач прагне зберегти сім`ю та жити з усіма своїми дітьми. У певний період свого життя у відповідача, дійсно, були життєві обставини, наявність яких стало підставою для взяття сім`ї на контроль з питання виховання та утримання дітей виконавчим комітетом Гейківської сільської ради та спонукало відповідача домовитися з позивачем про те, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово будуть проживати у неї, однак після того, як зміниться матеріальний стан відповідача, вона їх забере до себе. Така домовленість не може бути розцінена судом як нехтування відповідачем своїми батьківським обов`язками, оскільки позивач не є сторонньою людиною для дітей, є їхньою бабусею. З квітня 2018 року відповідач проживає з [PERSON] та сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло сім`я орендує. Задля викупу житла у власність, [PERSON] поїхав до Республіки Польща на тимчасову роботу. Відповідач докорінно змінила свій спосіб життя, має добрий стан здоров`я, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, виховує тримісячну дитину, отримує заробіток у мережі Інтернет, прагне об`єднати дітей в одну сім`ю та виховувати їх. Однак, позивач зі свого боку вчиняє їй перешкоди в цьому, забороняє відповідачу спілкуватися з доньками, психологічно на них тисне, надає їм негативні характеристики про відповідача. Ухвалою суду від 01.06.2018 позовна заява прийнята до провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалами суду від 29.05.2019 та 16.08.2019 до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради та службу у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації. У судовому засіданні позивач позов підтримала, додатково суду пояснила, що з 2015 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку як така, де діти опинилися в складних життєвих обставинах. Гейківська сільська рада зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, однак рішенням суду у задоволенні позову було відмовлено, оскільки відповідач виправилася та змінили поведінку. Однак, ситуація не змінилася, навпаки, мало місце отруєння молодшої дівчини амфетаміном, оскільки у відповідача в сім`ї вживалися і наркотичні речовини, і алкогольні напої. [PERSON] мешкає з позивачем з 2013 року, а [PERSON] - з 2015-2016 року. З травня 2017 року відповідач залишила квартиру, де мешкали неповнолітні діти, стала проживати за іншою адресою, а з 2018 взагалі виїхала з села. Приїздила до дітей приблизно раз у місяць. На утримання дітей в 2019 році двічі переказувала гроші, по 2500,00 грн. У [PERSON] [INFO] було день народження. Відповідач приїхала до доньки 22 чи 23 числа, побула біля двох годин та поїхала. Востаннє відповідач бачила дітей у лютому 2020 року. Перед судовими засіданнями може привезти дітям сік, цукерки, банани. З жовтня-листопада 2019 відповідач мешкає зі своїм співмешканцем по [ADDRESS] . Будинок має дві кімнати, зручності на вулиці. Зі слів сестри, позивачу стало відомо, що у цьому будинку умов для проживання дітей немає. Відповідач повідомляла, що її співмешканець працює неофіційно, отримує дохід приблизно 10000,00 грн у місяць. Оскільки фактично відповідач не спілкується з дочками, грошей на їх утримання не надає, позитивних змін у її поведінці не відбулося, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, підтримала доводи, викладені у відзиві, додатково пояснила, що дітей рідко навідує, оскільки позивач їй чинить у цьому перешкоди. Останній раз дівчат бачила у лютому 2020 року. Окрім соціальної допомоги, яку вона отримує після народження третьої дитини, інших доходів не має. Представники третьої особи: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі та виконавчий комітет Лозуватської сільської ради, як орган опіки та піклування, яка відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) є правонаступником Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, правом на участь у судовому засіданні не скористалися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи: служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Стрельцова А.В. у судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, вважає, що є можливість вирішити спір мирним шляхом. У подальшому всі учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати ( том 1 а.с. 13). Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно (том 1 а.с.14, 15). Запис про батька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , з актового запису про народження № 179, внесеного Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, виключено на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2018 №177/1532/16-ц. (том 1 а.с. 55-56, 96). Відповідно до свідоцтва про народження від 03.04.2019 серії [NUMBER] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , змінено прізвище та по батькові на « [PERSON] » та батьками вказані [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (том 2, а.с. 132). Відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , внесено від 03.12.2014 за № 16, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері, що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян та копією актового запису про народження від 03.12.2014 №16 (том 1 а.с. 64-65, 66). Малолітні [PERSON] та [PERSON] , відповідно до довідки, виданої виконкомом Гейківської (нині Лозуватської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 04.04.2018 № 219, проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] , де також зареєстрований її чоловік - [PERSON] . Донька [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але проживала по [ADDRESS] . Станом на травень 2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] (том 1 а.с. 16, 146). Зазначене житлове приміщення належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] по 1/6 частці, кожному, на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.11.2012 (том 1, а.с 17). У повідомлені виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради від 26.06.2019 № 8/33-2208 вказано, що станом на 25.06.2019 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах (том 1 а.с. 177). Малолітня [PERSON] ( [PERSON] ) навчається у Гейківській філії ОКНЗ «Софіївська ЗОШ І-ІІІ ступенів» Криворізького району Дніпропетровської області. У характеристиці, наданій навчальним закладом у 2019 році, зазначено, що [PERSON] , учениця 1 класу, знаходиться під піклуванням своєї бабусі [PERSON] , яка приводить дитину до школи та забирає її, має зв`язок з іншими батьками та класним керівником, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класного колективу. Дитина чисто та охайно одягнена, має необхідні для навчання речі. У 2020 році навчальним закладом надана характеристика на ученицю 2 класу [PERSON] , що вихованням дівчини до займається бабуся. Мати [PERSON] з початку навчального року жодного разу не відвідувала навчальний заклад, не цікавиться навчанням доньки. Про зміну прізвища та по батькові [PERSON] дізналася випадково від бабусі. У характеристиці за 2021 рік вказано, що [PERSON] здібна, займається у музичній шкоді по класу фортепіано, активна, ввічлива, чутлива. Матір дівчини у навчальному 2020-2021 році шкоду відвідала один раз, контакту зі школою не підтримує. Вихованням дитини опікується бабуся [PERSON] (том 1 а.с. 113, 240, том 2 а.с. 133-134). З 2018 році [PERSON] ( [PERSON] ) перебуває на обліку у лікаря-невролога з приводу ситуаційно-обумовленого астено-невротичного синдрому (том 1 а.с. 188, 189). Малолітня [PERSON] відвідує КЗ «Гейківський дошкільний навчальний заклад (ясла садок) Теремок» загального розвитку Криворізької районної ради Дніпропетровської області. У характеристиці зазначено, що дитина почала відвідувати дошкільний заклад за заявою бабусі [PERSON] , яка, разом з дідусем [PERSON] займається вихованням дитини. Матір дівчини відвідує заклад дуже рідко, лише на тематичні свята «Осінь», «Новий Рік», «Прихід Весни». Дівчинка дружелюбна, охайна, володіє навиками самообслуговування відповідно віку, психічний розвиток на достатньому рівні (том 1 а.с. 114). Відповідно до квитанцій про сплату платежів за 2015, 2016, 2017 роки за відвідування [PERSON] та [PERSON] дитячих садочків, платником зазначена [PERSON] (том 1 а.с.147-148). Орган опіки та піклування Гейківської (нині Лозуватської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звертався з позовною заявлю до [PERSON] , треті особи - служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, Криворізький районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, у задоволенні якого рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 відмовлено (том 1 а.с. 18-19). Невдовзі, після ухвалення вказаного рішення суду, а саме 19.03.2017, [PERSON] , [INFO] , потрапила до педіатричного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» з діагнозом «отруєння препаратом «Амфетамин», де в період з 19.03.2017 по 23.03.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні (том 1 а.с. 21). Допитана у судовому засіданні в якості свідка сусідка [PERSON] - [PERSON] , суду пояснила, що після народження дітей відповідач їх не виховувала, оскільки почала вживати алкоголь разом зі своїм співмешканцем. Діти були брудні, голодні. Зі співмешканцем у [PERSON] виникали постійно конфлікти, очевидцями яких були неповнолітні діти, до дітей застосовувалася ненормативна лайка. Дітей до себе забрали бабуся та дідусь. Приблизно через 2-3 роки відповідачка зібрала речі, залишила дітей позивачу та поїхала із співмешканцем жити до м. Кривого Рогу. Сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] , допитані в якості свідків, суду пояснили, що відповідач мешкала окремо від дітей та вела аморальний спосіб життя. Діти були брудні, голодні, у тяжкому психоемоційному стані. Співмешканець відповідачки влаштовував у присутності дітей скандали. Позивач забрала дітей до себе та також допомагала відповідачці, підтримувала її як могла і фінансово, і продуктами харчування. За час проживання з бабусею у дітей поліпшився психічний стан. Статтями 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Так, посилання [PERSON] на те, що її неповнолітні доньки проживають у [PERSON] за спільною згодою між ними, суд вважає такими, що мають місце, адже ці обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються показаннями свідків, матеріалами справи. Однак, вказані обставини суд розцінює виключно в аспекті добровільності, свідомості віддання матір`ю [PERSON] малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] своїй матері для їх проживання окремо від неї. Мотиви та доводи відповідача щодо чинення позивачем перешкод у спілкуванні з дітьми, суд не бере до уваги, з огляду на відсутність у матеріалах справи жодних доказів, як б свідчили про спроби [PERSON] вирішити виниклий між сторонами конфлікт, у випадку його наявності. Питання про визначення порядку участі матері у вихованні дітей, спілкуванні з нею відповідачем не ставилось, та в судовому порядку не вирішувалось. Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом останніх років [PERSON] самостійно займається вихованням онуків, їх матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім її неповнолітніх дочок. Фактично, умисне самоусунунення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, суд розцінює як свідоме нехтуванням їх виконанням. Відповідачем на підтвердження позитивних змін у своєму житті надано квитанцію проходження флюорографічного обстеження від 15.02.2019, виписку із медичної карти амбулаторного хворого, де зазначено що на обліку [PERSON] не перебуває, на протязі останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася. Відповідно до відомостей, наданих КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР» від 21.06.2019, [PERSON] під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.с. 138, 140, 174, 175). У [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (том 1 а.с. 139). Також, [PERSON] , надала довідку виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради від 14.05.2019, відповідно до якої вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з характеристикою, складеною сусідами по [ADDRESS] , [PERSON] є ввічлива, комунікабельна, та така, що веде здоровий спосіб життя (том 1, а.с. 141, 142). Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача, надані нею у судовому засіданні, що іншого доходу, окрім соціальних виплат при народженні третьої дитини, вона не має. Факт відсутності у відповідача постійного місця проживання заслуговує окремої уваги. Так, протягом розгляду судом справи [PERSON] неодноразово змінювала місце проживання, що визначало необхідність залучення судом служб у справах дітей виконкомів різних районів м. Кривого Рогу та Криворізької області. Так, відповідач, відповідно до матеріалів справи, була до 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але до 2018 року мешкала по [ADDRESS] , а з 2018 по [ADDRESS] . При цьому, на підтвердження того, що за останньою адресою вона проживає на підставі договору оренди, як зазначено у відзиві на позовну заяву, відповідачем доказів суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, у розумінні п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Органом опіки та піклування Гейківської (нині Лозуватської)сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та радою опіки та піклування при виконкомі Гейківської (нині Лозуватської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 13.12.2018 надані висновки про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (том 1 а.с. 82, 83-84). Виконкомом Центрально-Міської районної у місті Кривому Роза ради зазначено про унеможливлення обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] та надання висновку про доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] , оскільки діти перебувають на обліку у службі у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації. Разом з тим, надано акт обстеження умов проживання за адресою проживання [PERSON] по [ADDRESS] , відповідно до якого у будинку брудно, речі розкидані, для проживання, навчання та розвитку трьох дітей належних умов не створено. У будинку проживає [PERSON] разом з сином [PERSON] (том 1 а.с. 235-237, том 2 а.с. 1-2). Служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації надала суду 16.01.2021 інформацію, що за час перебування дітей [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] на обліку як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, відповідач вела аморальний спосіб життя, у родині траплялися різні негативні ситуації, але протягом 2019 року будь-якої негативної інформації стосовно [PERSON] не надходило (том 1 а.с. 238). У контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст. 169 СК України її право на поновлення батьківських прав у судовому порядку після зміни поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання малолітніх дітей, оскільки вона життям та здоров`ям дітей не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не створює умов для спільного проживання з дітьми, матеріально не забезпечує, не виконує інші обов`язки, тобто малолітні [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] позбавлені батьківського піклування. За таких обставин, винної поведінки [PERSON] та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси малолітніх дітей, які на даний час проживають з бабусею [PERSON] , суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При вирішенні вимоги позивача про призначення її опікуном над малолітньою дитиною, суд виходить з наступного. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України). Згідно зі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За приписами ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Статтею 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Як слідує зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» діти, позбавлені батьківського піклування - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування міститься в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Відповідно до ст. 244 ЦК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації № 4 від 16.04.2021, служба вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] є бабою малолітніх дітей, що підтверджується матеріалами справи. Остання, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (том 1 а.с. 28). Позивач має освіту медичної сестри (диплом [NUMBER] від 30.12.1990), є пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 03.10.2013) та зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець, із зазначенням у витязі виду економічної діяльності згідно КВЕД - «47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах». У податковій декларації за 2017 рік зазначено, що вона має дохід 325000,00 грн у рік. За колишнім місцем роботи в КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР» показала себе добросовісним та досвідченим працівником. Також має позитивну побутову характеристику (том 1 а.с. 22, 23, 24, 25, 26, 27). Отже, за станом здоров`я [PERSON] може бути опікуном над малолітньою дитиною, про що надано відповідний висновок від 07.04.2021 № 54. Окрім того, [PERSON] має стабільний дохід, не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Умови проживання останньої є задовільними, технічний та санітарний стан житла також є задовільними. Сама [PERSON] висловила бажання бути опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] , член сім`ї [PERSON] - [PERSON] , не заперечує проти призначення опікуном останньої над онуками Враховуючи вищенаведені обставини та норми права суд приходить до висновку щодо можливості призначення опікуном над малолітніми [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх бабусі - [PERSON] , у сім`ї якої на даний час проживають діти. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач є фізично здоровою особою, у працездатному віці, зобов`язана утримувати своїх дітей, не дивлячись на фактичну відмову від них, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення із [PERSON] аліментів на утримання малолітніх [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.05.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття - на користь опікуна [PERSON] . Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, серед інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів у суді, як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У даному випадку, відповідно до тексту позовної заяви, правову допомогу у складанні позову [PERSON] надавав адвокат Якименко С.Г. та приведено розрахунок витрат: перша консультація 200,00 грн, складання позовної заяви 500,00 грн, участь у судових засіданнях 3000 грн (том 1 а.с. 1-12, 34-46). Однак, договору та ордеру, на підставі яких адвокат Якименко С.Г. здійснював представництво інтересів позивача та доказів понесених витрат, як то квитанцій, платіжних доручень, розписок, тощо, суду не надано. Також, відповідно до матеріалів справи адвокат Якименко С.Г. у судових засіданнях участі не брав. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які понесені нею під час вирішення судом цивільної справи, задоволенню не підлягають. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача (на дату звернення до суду 03.05.2018) на користь держави, у розмірі 1409,60 грн. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial