Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми. Відповідач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Автогаражний кооператив «Віраж» про визнання права власності. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 7500 грн. та понесені судові витрати по справі. При вирішенні питання про задоволення зустрічного позову покладалися на розсуд суду. Представник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності та винести рішення, яким визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на гараж [NUMBER], розташований в автогаражному кооперативі «Віраж» за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вул. Сучкова, 234 та складається з : гараж-майстерня літ. А з прибудовою літ. А1, загальною площею 654,4 кв.м., підвал літ. ПД, літній душ літ. Б, септік № 1. У задоволенні позову [PERSON] просила суд відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, та задовольнити у повному обсязі зустрічну позову заяву [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту на право постійного користування землею від 20.10.1996р. ІІ-ДП №003419 автогаражному кооперативу «Віраж» надано на праві постійного користування 1,2834 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. [PERSON] є членом автогаражного кооперативу «Віраж», що підтверджується довідкою від 17.04.2014р., відповідно до зазначеної довідки станом на 01.04.2014р. пайовий внесок сплачено повністю. 18 вересня 2007р. на ім'я міського голови м.Новомосковська правлінням автогаражного кооперативу «Віраж» надано довідку про можливість виділу мені земельної ділянки площею 60,0х10,0 м під будівництво автогаражного боксу. 13.08.2009р. [PERSON] звернувся до виконкому Новомосковської міської ради з заявою за вх.№с-750 про надання мені дозволу на будівництво гаражних боксів на ділянці гаражного кооперативу «Віраж». Рішенням виконкому Новомосковської міської ради №16 від 20.01.2010р. дозволено збір вихідних даних на проектування гаражних боксів з автомайстернями на території автогаражного кооперативу «Віраж» по вул. Сучкова, 234 згідно узгодженої схеми. На підставі цього, 20.07.2010р. Головним архітектором міста затверджено Містобудівні умови і обмеження. Відповідно до технічного паспорту на гараж [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Віраж» від 30.04.2014р. [PERSON]побудовано гараж-майстерню з прибудовою загальною площею 654,4 кв.м. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.2 ст.319 ЦК України встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч.1ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 01.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди №1-14, оскільки [PERSON] не визнається право власності за [PERSON] на орендоване приміщення, осатаній змушений звернутися з зустрічним позовом до суду. Частиною 5, ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що підставою реєстрації прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 392 ЦК України вказує, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не надано жодного доказу та підтвердження оплати позивачем орендної плати, не надано Акта-приймання передачі майна, адже відповідно до п. 4.1. Договору оренди №1-14 від 01 вересня 2014 року, строк оренди становить з дати приймання об'єкту за Актом приймання-передачі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 800,00 грн.

Outcome: approved