Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить постановити рішення, яким дозволити [PERSON] або її офіційному представнику, оформити документи для виїзду її неповнолітньої доньки [PERSON] за кордон, надати дозвіл на виїзд за кордон [PERSON] в 2016-2017 роках без дозволу (згоди) батька. Позов мотивовано тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] з 08.01.1999 року по 27.04.2004 рік. Від шлюбу вони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. В 2004 році шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. В 2014 році позивач разом зі своєю донькою виїхали з окупованої території Криму та в теперішній час проживають в м. Києві, де зареєстровані як особи, що переміщені з тимчасово окупованої території України. Відповідач наразі проживає на території АР Крим та одружений вдруге та після шлюбу має прізвище «Ісаакян». Крім того відповідачем отримано паспорт громадянина Росії. Як зазначено в позові, отримати нотаріальне засвідчене клопотання від відповідача неможливо, оскільки на окупованій території АР Крим не діють ні нотаріальні установи ні державні органи України, а ті органи і нотаріальні установи, що утворені там є незаконними та їх документи і рішення не визнаються Україною та не утворюють правових наслідків . В теперішній час виникла потреба у оздоровленні доньки за кордоном. БО «БФ «Кримські біженці» наразі готовий надати можливість для безкоштовного оздоровлення дитини, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом (а.с. 3-5). Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та зазначила про те, що вона просить постановити рішення, яким дозволити [PERSON] оформити документи для виїзду її неповнолітньої доньки [PERSON] за кордон, зокрема, до Королівства Іспанії та надати дозвіл на виїзд до Королівства Іспанії [PERSON] в період з 16.06.2017 року до 03.05.2018 року без дозволу (згоди) батька [PERSON]. Позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що з 27.03.2014 року пошта, яка направлена УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, поштою Автономної Республіки Крим не приймається та повертається у зворотному напрямку, за даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» не має можливості доставки поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, однак повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 30, 32). Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Евпаторівського місцевого управління від 06.05.2014 р. (а.с.9). В 2004 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], виданим Державним управлінням юстиції Автономної Республіки Крим (а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2009 року відповідач перебуває у шлюбі, у зв'язку з чим змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]»(а.с.14). [PERSON] разом зі своєю донькою - [PERSON] виїхали з окупованої території Криму та по теперішній час проживають в м. Києві, де зареєстровані як особи, що переміщені з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідкою від 30.12.2014 року № 3010005472 (а.с. 10). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та перебуває на обліку в Шевченківському районному центрі зайнятості з 04.04.2016 року, що підтверджується довідкою від 06.10.2016 року, яку видав Шевченківський районний центр зайнятості (а.с. 11). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та пп. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 534), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку без згоди та супроводу батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 1, абзацу одинадцятого пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон або за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 Правил). Отже діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування». Позивачем вказано та надано медичну документацію на підтвердження того, що дитина потребує медичного догляду (а.с.15). При цьому, позивачем зазначено, що, наразі, БО «БФ «Кримські біженці»займаються підтримкою внутрішньо переміщених осіб та розробили програму для оздоровлення дітей за програмою, розрахованою на три виїзди дитини за кордон, зокрема в Королівстві Іспанії. При цьому, найближча дата для виїзду дітей - 16.06.2017 року (а.с.34). Оскільки, поїздка дитини за межі України має на меті забезпечення її відпочинку і оздоровлення, буде сприяти розширенню її кругозору, тощо, то суд приходить до висновку, що така поїздка в інтересах дитини. Будь-яких даних, що вказували б на те, що позов заявлено з іншою метою, а рівно і даних, що перешкоджали б виїзду дитини, окрім відсутності згоди батька, матеріали справи не містять. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved