overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними, зареєстрований 21.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №18, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін. З позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалось з причин, що відповідач зловживає алкогольними напоями та застосовує до позивачки фізичне насильство, між ними втрачено почуття любові, шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дітей просила залишити проживати з нею, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 21.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Подружжя фактично розірвали шлюбні стосунки, спільне життя сторін не склалося, почуття любові між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні, на примирення не погоджуються. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, поділити спільне майно подружжя , виділивши у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частині зазначеної квартири. Заявлені вимоги мотивовані тим , що квартира [ADDRESS] була придбана сторона в період шлюбу за спільні кошти подружжя . В судовому засіданні позивач, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином . Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2003 року ( а.с. 11 ) . Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] . 10.03.2005 р. між відповідачем [PERSON] та гр. [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а .с. 14-16) . Відповідно до реєстраційного посвідчення БТІ квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] Відповідно до п. 16 вищезазначеного договору покупець ( відповідач [PERSON] ) стверджував про те , що він неодружений на момент укладення договору . Зазначене твердження не відповідає обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на наведені норми права діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте за час шлюбу. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне. Вирішуючи питання про поділ спірного майна - квартири [ADDRESS] , суд виходить із рівності часток подружжя та вважає позовні вимоги доведеними та такими , що відповідають вимогам діючого законодавства .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 07.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1457. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем подружні та сімейні стосунки не підтримує. Ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання неповнолітньої дитини не надає. На примирення позивач не згодна, та вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача, тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилась, в своєму позові вона просила справу розглядати в її відсутність. Відповідач судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1457. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 04.02.2014 року, актовий запис №93. Подружнє життя сторін не склалося. Шлюбні відносини у подружжя припиненні. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 08.08.2008 року Хлібодарською селищною радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №11; а також визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , 2009 року народження, з матір`ю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.08.2008 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, вони мають різні погляди на подружнє життя. Шлюбні відносини фактично припинились 10.04.2019 року. Спільне господарство сторони не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача, а також інтересам неповнолітньої дитини, в зв`язку з чим позивач звернулась з вказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити, а також зазначила, що за згодою сторін дитина буде проживати з матір`ю, фактично відмовившись від вимоги про визначення місця проживання дитини. Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає, та просить задовольнити, а також вказав, що за згодою сторін дитина буде проживати з матір`ю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2008 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Хлібодарською селищною радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №11. Від вказаного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16.06.2009 року Хлібодарською селищною радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №22. Подружнє життя сторін не склалося, вони не проживають разом. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, оскільки сторони вирішили, що дитина буде проживати з матір`ю, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 11.12.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2396. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.12.2017 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, в зв`язку з чим позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачавважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2017 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.12.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2396. Від вказаного шлюбу дітей немає. Подружнє життя сторін не склалося, вони не підтримують подружні стосунки. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 14.07.2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 193. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.07.2011 року вона з відповідачем уклали шлюб. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, перестали розуміти один одного. Подружні стосунки фактично припинилися з 2016 року, в зв`язку з чим позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності, про що зазначила в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2011 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.07.2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №193. Подружнє життя сторін не склалося, вони не проживають разом з 2016 року. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 20.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3256. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.12.2014 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, почуття любові один до одного та взаємопорозуміння втратили. Сторони однією сім`єю не проживають, мешкають за різними адресами, шлюбні стосунки між собою не підтримують, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх дитини, в зв`язку з чим позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 20.12.2014 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3256. Від вказаного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №6235. Подружнє життя сторін не склалося, вони півроку не підтримують шлюбні стосунки. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 840.80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 22.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №361. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.12.2015 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у сторін дітей немає. Причиною для розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, та на даний час мешкають окремо. Відповідач не бажає в позасудовому порядку звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану та розірвати шлюб, що змушує позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, просила строк на примирення не надавати та розглядати справу за її відсутності, про що зазначила в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2015 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 361. Подружнє життя сторін не склалося, вони не підтримують подружні стосунки. На примирення позивач не згодна. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved