Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області 23.11.1991 року, актовий запис №31. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.11.1991 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбних стосунків з відповідачем вони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останнім часом між сторонами виникають постійні сварки через те, що в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, через, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає, та просить задовольнити. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.1991 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №31. У вказаному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №40 від 29.10.2007 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрований Виконавчим комітетом Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №07 від 30.01.2012 року. Згідно із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved