Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 09.10.2007 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коростишівського районного суду від 20.05.2021 р. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з дітьми проживає окремо, фактичне спільне проживання було припинено в грудні 2020 р. Перших два місяці відповідач давав гроші на утримання дітей в розмірі 3600-3800 грн, проте з березня 2021 р. виплати припинились. З лютого 2018 р. відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, займається виготовленням виробів з граніту та їх продажем. У серпні 2018 сторони придбали приміщення, яке відповідач переобладнав під цех по обробці граніту. Оскільки відповідач є ФОП, власником цеху по обробці граніту, а тому доцільно визначити розмір аліментів на утримання дітей в сумі по 2500,00 грн на кожну дитину. Розмір аліментів обгрунтовується віком дітей, їх потребам для фізичного і духовного розвитку, потребою в додатковому навчанні, проведення досугу. Відповідач має можливість забезпечувати їх нормальний розвитом. На даний час позивач як безробітна перебуває на обліку у Центрі зайнятості та отримує соціальну допомогу. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2500 грн. на кожну дитину до їх повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Вказали, що на даний час позивач разом з дітьми проживає окремо. Середньомісячні витрати на дітей становлять 8000-10000 грн., після розлучення відповідач кошти на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізичною особою підприємцем, після розірвання шлюбу придбав транспортний засіб. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення їх повноліття. В обгрунтування відзиву зазначив, що позивач разом з дітьми проживає в будинку, що належить відповідачу, він здійснює витрати на утримання будинку. На даний час в приміщенні свинарника здійнюється реконструкція, погашає заборгованість за кредитним договором, а здійснення підприємницької діяльності на даний час є вкрай складним. Відповідач не отримує ніяких видів допомоги, пенсії, субсидією та пільгами не користується. На вимогу позивача він надавав матеріальну допомогу та купував дітям необхідні речі. А тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяця. Враховуючи вищевикладене, суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивача та представника, розглянувши заяву по суті справи відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони, є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.5). Неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, і вказана обставина сторонами не заперечується. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, а також , що позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач є особою працездатного віку і згідно із ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення їх повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний гарантований розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, які просить стягнути з відповідача, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дітей. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на їх утримання в такому розмірі. Сторони також не надали доказів про свої доходи, разом з тим відповідач є фізичною особою-підприємцем, має у власності нерухоме майно, придбав транспортний засіб . Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дітей відповідає вимогам виваженості та справедливості. Щодо питання стягнення судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, в обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., позивачем та його представником надано: Договір про надання правової допомоги від 01.04.2021, розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову допомогу та квитанції № 84 від 15.06.2021 та № 109 від 21.07.2021 про оплату позивачем послуг в загальному розмірі 2000,00 грн. Отже враховуючи викладене з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, що були понесені позивачем в розмірі 2000,00 грн. Відповідачем клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подано. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 908,00 грн. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 15.06.2021. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial