Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.08.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд шлюб між нею, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований 16.11.2002 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 2234 розірвати. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25 % від всіх доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімум на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що 16.11.2002 р. між ними був зареєстрований шлюб, [INFO] у них народилася спільна донька. Останні два роки у відповідача є інша жінка, стосунки з якою він не приховує навіть від доньки, тому вона разом із донькою вимушені були переїхати в іншу квартиру. Вони припинили проживання однією сім`єю, вести спільне господарство, сім`я розпалася у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між подружжям, примирення між ними неможливо. Після припинення сімейних відносин відповідач нерегулярно надає грошові кошти на утримання спільної дитини, останні три місяці взагалі не надає ніяких коштів, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду письмові заперечення, в яких вказує на той факт, що зазначення в позові про наявність у нього іншої жінки є наклепом, він дуже поважає та цінить суспільний інститут сім`ї та шлюбу, ніяких доказів того, що він веде аморальний спосіб життя немає, позивач не надає доказів того, що він зловживає алкогольними напоями. Позивач без його відома та згоди вивезла речі з квартири та переїхали в інше місце проживання. Він є опікуном своєї малолітньої доньки, з народження і дотепер приймає участь у її вихованні та матеріальному утримання, перераховує кошти на її утримання, а позивач не дозволяє йому бачитися з дитиною, користуючись своїм службовим положенням, погрожує йому, тому він просить позов залишити без задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися 16.11.2002 р. про що в книзі реєстрації актів про одруження 16.11.2002 р. зроблено запис за № 2234, місце реєстрації міський відділ реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 16.11.2002 р. [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] в м. Харкові, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30.05.2003 р. зроблено відповідний запис за № 1687, її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.05.2003 р. серія [NUMBER] . В інформації директора Харківської загальноосвітньої школи I III ступенів № 150 Харківської міської ради Харківської області від 20.11.2014 р. № 01 22/599 зазначається, що за час навчання у Харківській загальноосвітній школі I III ступенів № 150 учениці 6 В класу [PERSON] її матір [PERSON] приділяла достатньо уваги вихованню та навчанню доньки, відвідувала батьківські збори, спілкувалась з класним керівником. Діана приходить до школи охайна. За 5 клас має навчальні досягнення достатнього рівня. Учениця забезпечена необхідними шкільним приладдям. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2002 р., мають неповнолітню дитину. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини з літа 2014 р., не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Позивач надала до матеріалів справи два висновки начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 16.09.2014 р. та від 19.09.2014 р. за фактом її заяви, в описовій частині яких зазначається, що [PERSON] просила працівників міліції прийняти заходи впливу до її чоловіка, який веде себе неадекватно, погрожує фізичної розправою, тобто між ними склалися неприязні стосунки, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначає позивач, відповідач по справі працює, має регулярний дохід, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 180, 183, 191 СК України,

Outcome: approved