Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом доУправління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), [PERSON] про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона - [PERSON] 24.03.2014 року придбала у своєї доброї знайомої - [PERSON] за договором купівлі-продажу два торгові павільйони (кіоски) площею 2 х 3 м (по 6 кв.м. кожний), які знаходилися на місцевому ринку у місті Лубни Полтавської області. Вказані кіоски становили собою металеві конструкції, які були облаштовані як торгові площі на Лубенському місцевому ринку та які використовувалися п/п [PERSON] для продажу продовольчих товарів. За обопільною домовленістю із [PERSON] вказані кіоски (торгові павільйони) були придбані нею у попереднього власника за ціною в сумі 15000 грн. (за офіційним курсом НБУ становить 1400 дол. США), грошові кошти вона передала в день оформлення купівлі-продажу готівкою в іноземній валюті, про що було написано письмову розписку на користь покупця. В подальшому вказані торгові павільйони вона передала у строкове безоплатне користування [PERSON]. під умову того, що остання іноді продаватиме на місцевому ринку її домашню випічку, оскільки в неї не було достатнього часу для зайняття продажем продуктів харчування. Впродовж терміну використання торгових павільйонів користувач - [PERSON] у 2018- 2019 p.p. мала адміністративний спір із Лубенською міською радою з приводу демонтажу вказаних торгових площ та домоглася скасування в судовому порядку (рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 p. у справі №539/2412/18) рішення міської ради від 21.06.2018 р. «Про знесення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на площі Ярмарковій в м.Лубни». Однак, в другій половині квітня 2019 року користувач кіосків - гр. [PERSON] повідомила їй, що заборгувала чималу грошову суму кредиторам та їй надійшло письмове повідомлення від Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Полтавській області про опис та арешт вказаного рухомого майна (кіосків), який має бути проведений 23.04.2019 ) головним державним виконавцем Поліщук І.А. 19.04.2019 р. вона звернулася із заявою до начальника Лубенського міськрайонного управління ДВС ГТУЮ в Полтавській області, в якій повідомила про належність їй на праві власності торгових павільйонів, які знаходяться на місцевому ринку та які державний виконавець запланував арештувати й описати. До вказаної заяви вона долучила копію договору купівлі-продажу торгових павільйонів та документ про передачу даних кіосків гр. [PERSON] . Однак, як їй стало відомо згодом, після вивчення документів про продаж торгових павільйонів державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС все ж таки 30.05.2019 р. було проведено опис та арешт належних їй торгових павільйонів. Більш того, вказані металеві кіоски без згоди власника (тобто її) та їхнього користувача ( [PERSON] ) були демонтовані за участі посадових осіб управління з питань комунального майна та земельних відносин Лубенського міськвиконкому й передані на відповідальне зберігання представнику стягувача - [PERSON] . За наслідками проведеного опису й арешту майна головним державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС Поліщук І.А. було винесено постанову від 30.05.2019 р. ВП №53421040, з якої випливало, що [PERSON] заборгувала управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради грошову суму в розмірі 163033,57 грн. за виконавчим документом. У зв`язку з наявністю вказаної заборгованістю державний виконавець арештував торгові павільйони та демонтував їх із торгового ряду місцевого ринку (перевіз на відповідальне зберігання до відповідача-1). З вказаними діями відповідача-2 щодо опису й арешту торгових павільйонів вона категорично не погоджується та вважаю, що наразі відсутні правові підстави для звернення стягнення в рамках виконавчого провадження на рухоме майно, яке належить їй вже 5-й рік за письмовим правочином. На виконанні Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №45944677 про стягнення з [PERSON] на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості на загальну суму 683936,94 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входить ВП №53421040 з примусового виконання наказу №917/1221/16 від 21.10.2016 про стягнення з [PERSON] на користь Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради боргу в розмірі 163033,57 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження ще з 2016 року проводяться виконавчі дії, звертається стягнення на майно та кошти боржника. Проте, на її погляд, відповідач-2 вчинив протиправні дії щодо звернення стягнення на рухоме майно, яке належить їй за договором купівлі-продажу від 24.03.2014 р., нікчемність чи недійсність (удаваність) якого не встановлена жодним судовим рішенням та з приводу якого надавалися вичерпні аргументи та копії документів державному виконавцю в ході процедури примусового виконання. В матеріалах виконавчого провадження наразі є примірник письмового правочину - договору купівлі-продажу від 24.03.2014 р., з якого можна зробити висновок про відчуження торгових павільйонів на її користь, і примірник даного договору надавався нею державному виконавцю до 30.05.2019 р. - дати проведення опису й арешту торгових павільйонів. Причому, на момент проведення опису й арешту її майна вона не отримувала особисто жодних запрошень (чи попереджень) від державного виконавця, а відтак не могла взяти участь у проведенні опису її майна та не могла внести зауваження до постанови від 30.05.2019 р. про незаконність вчиненого арешту та передачі майна на відповідальне зберігання до відповідача-1 (який в першу чергу був зацікавлений у демонтажі торгових павільйонів з місцевого ринку). Зі змісту договору купівлі-продажу від 24.03.2014 р. випливає, що сторони погодили всі істотні умови договору купівлі-продажу металевих кіосків (торгових павільйонів), які до березня 2014 р. належали [PERSON]. та визначили їх вартість в сумі 15000 грн., що була повністю сплачена на користь покупця, відтак до покупця перейшло право власності на рухоме майно. Вказаний правочин було вчинено до моменту накладення арешту на майно (до 30.05.2019 р.) про що свідчать матеріали виконавчого провадження та сторони були повідомлені про її права як законного власника торгових павільйонів. Просила суд визнати за нею право власності на два торгівельні павільйони (кіоски) площею 6 км. м (2 х 3), які описані та арештовані за постановою головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Поліщук I.A. від 30.05.2019 р. ВП 53421040; зняти арешт, накладений постановою головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Поліщук I.A. від 30.05.2019 р. ВП 53421040 про опис та арешт майна боржника, з торгівельних павільйонів площею 6 кв.м. кожний належних на праві власності [PERSON] ; зобов`язати Лубенський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області та Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради повернути незаконно арештоване майно - два торгові павільйони, які належать [PERSON] , площею 6 кв.м. на попереднє місце їхнього знаходження на площі Ярмарковій в м. Лубни на території Лубенського місцевому ринку; стягнути із відповідачів на користь позивача [PERSON] судові витрати за розгляд даної цивільної справи, включаючи судовий збір в сумі; У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Брус С.М. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним в позовні заяві. Наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Червоточенко О.І. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що [PERSON] із 24.03.2014 року як власниця торгівельного павільону жодного разу ні з заявами, ні з скаргами до Лубенської міської ради не зверталася. Навпаки, 03.04.2014 року, тобто вже після того, як було укладено договір, до виконкому звернулася [PERSON] (на даний час [PERSON] ) із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Бліьш того, 17.07.2018 року саме [PERSON] , як власник, звернулася із позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення Лубенської міської ради «Про знесення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на площі Ярмарковій в м. Лубни». При розгляді цієї справи [PERSON] взагалі не була стороною спору. Представник відповідача Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Матвієнко А.В. заперечував щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила, що 24.03.2014 року вона продала два торгових павільони [PERSON] . Чому саме вона зверталася із заявою про поновлення договору оренди та з позовом до суду, пояснити не змогла. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що весною 2014 року прибирала будинок [PERSON] і чула як [PERSON] придбавала у [PERSON] два контейнери. Бачила як передавалися гроші. [PERSON] та [PERSON] щось підписували. Конкретно які саме контейнери продавались їй невідомо. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Матвієнка А.В. перебуває зведене виконавче провадження № 45944677 про стягнення боргу з [PERSON] на користь фізичних та юридичних осіб. У зведеному виконавчому провадженні перебувають дев`ять проваджень, у трьох з яких стягувачем є Управління з питань комунального майна та земельних відносин. - ВП № 51361528 з примусового виконання наказу № 917/2068/15 Я 30.05.2016 року про стягнення з [PERSON] на корисш Управління з питань комунального майна та земельних відносин боргу в розмірі 125 077,35 грн.; - ВП № 53421040 з примусового виконання наказу № 917/1221/16 від 21.10.2016 року про стягнення з [PERSON] на корисм Управління з питань комунального майна та земельних відносин борщ в розмірі 163 033,57 грн. - ВП № 53685479 з примусового виконання наказу № 917/1752/15 від 06.03.2017 року про стягнення з [PERSON] на корисш Управління з питань комунального майна та земельних відносин боргу в розмірі 57 922,72 грн. Головним державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Поліщук Іриною Анатоліївною 30.05.2019 року було проведено опис та арешт майна боржника [PERSON] , а саме: торгівельного павільйону розміром 6,0 х 2,0 який був розміщений на площі Ярмарковій у м. Лубни. При описі майна [PERSON] була відсутня, акт був підписаний [PERSON] . Зберігачем описаного майна державним виконавцем було призначено Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради.(а.с.8-9,72-73). Аналізуючі надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено того, що вона є власником саме того торгівельного павільону, розміром 6,0 х 2,0, який був описаний та арештований на площі Ярмарковій згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.05.2019 року. Про те, що торгівельний павільйон розміром 6,0 х 2,0, який розміщений на площі Ярмарковій у м. Лубни, є власністю [PERSON] свідчить заява ФОП [PERSON] від 03.04.2014 року, адресована міському голові, про поновлення договору земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 12 кв.м. В заяві [PERSON] вказує, що дані торгівельні павільони являються єдиними джерелом фінансового доходу як приватного підприємця. Крім того, 17.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав із позовною заявою до Лубенської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Лубенської міської ради VII скликання від 21.06.2018 року «Про знесення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на площі Ярмарковій в м. Лубни». Зі змісту позовної заяви убачається, що [PERSON] вказує на те, що Лубенська міська рада 21.06.2018 року прийняла рішення, яким зобов`язала власників тимчасовиз споруд для провадження підприємницької діяльності, в тому числі і ФОП [PERSON] , демонтувати належні їм тимчасові споруди, розташовані на площі Ярмарковій. При цьому підставою позову [PERSON] вказує порушення відповідачем по відношенню до неї гарантії стабільності суспільних відносин між органом місцевого самоврядування і юридичною особою. Тобто, звертаючись до суду [PERSON] діяла саме як власник тимчасової споруди. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року, яке було залишенно без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 року, позов фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Лубенської міської ради від 21.06.2018 року «Про знесення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на площі Ярмарковій в м. Лубни» в частині, що стосується фізичної особи-підприємця [PERSON] . Слід зауважити, що при розгляді вказаного позову [PERSON] не була учасником судового процесу. Відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N 244, а саме п.2.19 вказано, що у разі змін, які відбулися у містобудівній документації на місцевому рівні, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж або з ініціативи суб`єкта господарювання, паспорт прив`язки може переоформлюватись на строк дії цього паспорта прив`язки або на новий строк. Згідно п.2.20. вказаного порядку, встановлення тимчасових споруд (далі ТС) здійснюється відповідно до паспорта прив`язки, а п. 2.21.встановлює, що відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається. Пунктом 2.30 Порядку передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється. Відповідно до п.4.1. Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Лубни, затвердженого рішенням Лубенської міської ради від 30.10.2012 року для розміщення тимчасової споруди з використанням земель комунальної власності заявник подає заяву про надання дозволу на укладення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди з пакетом необхіднихї документів. Таким чином, у випадку, якщо [PERSON] стала новим власником павільонів, які були розміщені на площі Ярмарковій, вона мала оформити паспорт прив`язки об`єкту та укласти договір особистого строкового сервітуту. Згідно відповіді відділу містобудування та архітектури виконавчої комітету Лубенської міської ради від 15.01.2020 року № 09-16/08 за період 24.03.2014 року по 15.01.2020 року громадянка [PERSON] щодо оформленії паспорта прив`язки для розміщення тимчасових споруд на території місії Лубни не зверталася. Позивачем суду не надано жодного доказу отримання відповідної дозвільної документації для розміщення тимчасових споруд. Щодо наданого позивачем договору купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] 24.03.2014 року, суд зазначає, що згідно п.1.2.1. найменування товару вказано як «кіоск металевий 2 шт. 2 х 3», що не є достатнім доказом того, що предметом договору були тимчасові споруди, розміщені на площі Ярмарковій в м. Лубни. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для задоволення позову. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 18 листопада 2019 року, щодо зупинення реалізації арештованих постановою головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Поліщук І.А. від 30.05.2019 р. ВП 53421040 про опис та арешт майна боржника майна торгових павільйонів площею 6 кв.м. кожний та які були вилучені 30.05.2019 року з Лубенського місцевого ринку, підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed