Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: розірвати договір за № 2721-96 2850 від 02 листопада 2016 року, укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON]; стягнути із відповідача - фізичної особи-підприємця - [PERSON] заподіяні їй матеріальні збитки у розмірі 12 266 гривень і моральну шкоду у розмірі 7 000 гривень, а всього 19 266 гривень; за погодженням відповідача (інший варіант) зобов'язати усунути за свій рахунок виявлені недоліки та заміни метало-пластикових конструкцій; витрати за надання юридичних послуг покласти на відповідача. 16 листопада 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва до суду позивачем [PERSON] було подано заяву про зміни до позовної заяви, згідно якої позивач просить суд: збільшити розмір позовних вимог на: 4000 гривень за надання правової допомоги у суді, у зв'язку з чим стягнути з відповідача матеріальних збитків у розмірі 16 266 гривень і заподіяну моральну шкоду у розмірі 7 000 гривень, а всього 23 266 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона через інформаційну мережу дізналася про діяльність фізичної особи-підприємця в особі [PERSON], яка займається постачанням та облаштуванням метало-пластикових конструкцій. З метою поліпшення житлово-побутових умов та утеплення своєї квартири, розташованої у [ADDRESS] вона вирішила звернутися до вищевказаної особи. При зустрічі та в ході спілкування із ФОП [PERSON] її влаштувала якість метало-пластикових конструкцій, ціна та запропоновані послуги. 02 листопада 2016 року у [ADDRESS] між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за № 2721-9В-2850 метало-пластикової конструкції на два вікна. Після підписання договору нею було сплачено 5 666 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією, а також внесла передплату у розмірі 2 500 гривень за друге вікно. Для неї це значна сума, оскільки вона рівняється чотирьом розмірам її пенсії. 09 та 10 листопада 2016 року після проведення відповідних замірів відбувся монтаж метало пластикових конструкцій у її квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] і був підписаний акт приймання-передачі товару та виконання супутніх робіт. Проте, в порушення вимог договору та норм ДСТУ - НБВ розмір віконних конструкцій не відповідає сертифікату якості та протоколам конструкцій, виданим державним уповноваженим органом та виявилися недоліки при обмірі та встановленні метало-пластикового вікна. Так, в ході монтажу метало пластикового вікна виявилося, що вікно розміром 129*133 мм менше приблизно на 1-1,5 см. по периметру з боку кімнати, а вікно повинно входити не менше 2 см. В результаті вставлене вікно у віконному пройомі вище підвіконника на 1-1,5 см. При проведенні обміру, вона просила обмірника, щоб віконна рама була максимально підкинута до підвіконника і віконному пройому і щоб були більшими склопакети. В результаті невірного обміру та відповідно виготовлення по ним скло-пластикових конструкцій та виконання супутніх робіт порушена теплоізоляція. 10 листопада 2016 року комісійно були обстежені метало-пластикові конструкції та якість виконаних супутніх робіт, проте недоліків не виявлено. З метою вирішення спірного питання, шляхом усунення недоліків, 11 та 23 листопада 2016 року нею була направлена відповідачу претензія до відповідача. Протягом декілька днів вона зустрічалася та спілкувалася із представниками відповідача в особі ФОП [PERSON], яка обіцяла виникне спірне питання врегулювати в досудовому порядку, однак від них вона не отримала жодної аргументованої відповіді. Представники відповідача мотивували тим, що конструкція виготовлена за індивідуальним замовленням і не може бути передана іншому покупцю. Оскільки, вона переконалася у не якості метало пластикової конструкції та якості виконання супутніх робіт, то вона відмовилася від купівлі товару і просила замінити конструкцію або усунути виявлені недоліки. Для захисту своїх законних прав та інтересів, в свою чергу, вона також звернулася до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів. Не погодившись із комісійним актом обстеження метало-пластикових конструкцій та виконання супутніх робіт, де не виявлено недоліків, 04 січня 2017 року вона звернулася до центру «Експерт Транссервіз» для проведення будівельно-технічного дослідження. Відповідно до висновку метало-платикові конструкції та виконані супутні роботи не відповідають ДСТУ Б.В. - 2.6.-146: 2010. Таким чином, в результаті невірного обміру, не якості виготовлених метало-пластикових конструкцій та виконання супутніх робіт, відповідачем заподіяна їй матеріальна шкода у розмірі 12 266 гривень, із них: 5 666 гривень - вартість метало пластикового вікна; 2 500 гривень - часткова проплата за друге вікно; 3 500 гривень - оплата за проведення експертизи і 600 гривень - оплата за виїзд експерта. Крім того, вона вважає, що крім заподіяної матеріальної шкоди їй завдана моральна шкода, розмір якої на її погляд має складати не менше 7 000 гривень. На протязі року у квартирі існує дискомфорт, понижена температура, у квартирі холодно із-за порушення теплоізоляції. Відволікання від своїх нагальних справ та звернення до різних інстанцій негативно вплинули на її стан здоров'я. По цій причині зіпсувалися відносини із членами її сім'ї. Вона перестала нормально спати, що негативно вплинуло на її стан здоров'я. Також, вона додатково витратила свої власні кошти за представництво її законних прав та інтересів у суді у розмірі 4 000 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження. Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із значенням до журналу судового засідання, судом було прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог від 16 листопада 2017 року. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем за первісним позовом ФОП [PERSON] до Дніпровського районного суду м. Києва 17 липня 2017 року надійшла зустрічна позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, яка ухвалою суду від 17 липня 2017 року була залишена без руху із визначенням строку для усунення недоліків позивачем за зустрічним позовом, а в подальшому, ухвалою суду від 21 липня 2017 року була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом, об'єднавши їх в одне провадження. Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] несплачену частину вартості виготовленого під замовлення товару в сумі 3 166,00 гривень та вартість зберігання товару за період з 10 листопада 2016 року по 17 липня 2017 року в сумі 8 499,00 гривень, а всього 11 665,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] судовий збір в сумі 640,00 гривень. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що загальна ціна (вартість) замовленого за договором товару склала 11 332,00 гривень, а вартість одної метало пластикової конструкції - вікна з профілю Salamander Streamline, укомплектовані фурнітурою Maco, з жалюзями та відливами склала 5 666,00 гривень. Строк виконання - 09 і 10 листопада 2016 року. Металопластикові конструкції були виготовлені за індивідуальним замовленням [PERSON], за узгодженими нею розмірами, параметрами, комплектацією та іншими характеристиками товару, що підтверджується листом заміру до договору. Зі свого боку ФОП [PERSON] виконала свої зобов'язання згідно до узгоджених умов укладеного договору. Станом на 09 листопада 2016 року обидва вікна були виготовлені, а перше вікно було передано та встановлене у квартирі [PERSON] в той же день без будь-яких зауважень. На наступний день, тобто 10 листопада 2016 року [PERSON] заявила про відмову від прийняття другого вікна, посилаючись на незадовільну якість встановлення першого вікна (заява [PERSON] від 10 листопада 2016 року), що на її думку не відповідає дійсності та є необґрунтованим. Умовами договору (п. 2 Спеціальних умов договору) передбачений наступний порядок розрахунків: 5000,00 гривень - передплата, сплачується в день укладення договору, залишок 6 332,00 гривень - в день прийняття товару (робіт з монтажу). На даний час [PERSON] сплачено 8 166,00 гривень, несплачений залишок складає 3 166,00 гривень. Вартість послуг за зберігання за період з 10 листопада 2016 року по 17 липня 2017 року (250 календарних днів) складає 8 499,00 гривень, згідно наступного розрахунку: 11 332,00 гривень * 0,3 % * 250 = 8 499,00 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року підготовче провадження у справі було закінчено та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні заявлені первісні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.91-93). Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні заявлені первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просив первісний позов задовольнити, у зустрічному позові просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні заявлені первісні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві, просила зустрічний позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2016 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 2721-9В-2850, за умовами якого продавець ФОП [PERSON] зобов'язалася передати у власність покупця [PERSON] товар та забезпечує виконання супутніх робіт і послуг (у разі їх замовлення покупцем), а покупець зобов'язалася прийняти товар, а також замовлені ним супутні роботи (послуги) і сплатити продавцю вартість товару та замовлених супутніх робіт(послуг) (а.с.5-8). Згідно п. 1 Розділу 1 даного договору, товаром за договором є металопластикові конструкції (вікна, двері і т.і.) та комплектуючі до них в асортименті, алюмінієві конструкції (вікна, двері і т.і.) та комплектуючі до них в асортименті, дерев'яні конструкції (вікна, двері і т.і.) та комплектуючі до них в асортименті, додаткові елементи та деталі зазначених конструкцій, відливи, зливи, відкоси, підвіконня, жалюзі, захисні ролети, москитні сітки, матеріали для внутрішньої обшивки балконів будь-які інші вироби, що замовляються покупцем згідно цьому договору та відображені в його спеціальних умовах. Супутні роботи - встановлення (монтаж) товару, демонтаж старих конструкцій без збереження їх цілісності, скління лоджій (балконів), внутрішня обшивка лоджій (балконів); супутні послуги - замір прорізів для визначення розмірів товару, доставка товару, підйом товару на визначений поверх, наладка товару у місті встановлення (монтажу). Як вбачається із спеціальних умов укладеного договору, загальна вартість договору становить 11 332 гривень, з яких: 5000 гривень - авансовий платіж; 6 332 гривень - залишок, при цьому час виконання супутніх робіт (послуг) становить 09 та 10 листопада 2016 року (а.с.8). Згідно програми-розрахунку вікон, складеної 02 листопада 2016 року по замовленню № 6Б9-765, за адресою: [ADDRESS] за укладеним договором мало бути встановлено конструкцію вікон - Salamander Streamline, укомплектовані фурнітурою Maco, вартістю 5 665, 73 гривень (а.с.9). В подальшому, ФОП [PERSON] та [PERSON] було підписано акт приймання-передачі товару до договору № № 2721-9В-2850 від 02 листопада 2016 року, згідно якого продавець ФОП [PERSON] передала, а покупець [PERSON] отримала у повному обсязі у встановлений договором строк товар за договором та виконав всі передбачені договором роботи (послуги) у повному обсязі. Претензії щодо виконання договору продавцем з боку покупця відсутні. При цьому, сторони також підтвердили наступний стан розрахунків між ними: загальна сума договору - 5 666 гривень, сплачено - 2 500 гривень, залишок до сплати станом на день передання товару - 3 166 гривень (а.с.10). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.п. 3.1., 3.2. Розділу 3 договору, кожна з сторін має право на належне виконання умов цього договору іншою стороною. Кожна з сторін зобов'язана належним чином виконувати умови цього договору. Відповідно до п.п. 3.3.3. п. 3.2. Розділу 3 договору, покупець, у тому числі, має право: усунення продавцем недоліків, за які відповідає останній, виявлених в процесі приймання товару та супутніх робіт, послуг, а також в період дії гарантії. Згідно п. 8.4. Розділу 8 даного договору, згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк експлуатації товару складає три роки (ДСТУ Б В.2.6. -15:2011). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист справ споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до п.п. 5.5. Розділу 5 укладеного договору, недоліками, за які відповідає продавець є: виробничі недоліки; недоліки, що виникли в процесі доставки товару (якщо доставка здійснювалась продавцем або залученими ним третіми особами); недоліки, які виникли в процесі виконання супутніх робіт, послуг (якщо такі роботи, послуги здійснювались продавцем або залученими ним третіми особами). 10 листопада 2016 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] із заявою-претензією, в якій повідомила продавця, що одне вікно за договором було встановлено з порушенням ДСТУ по встановленню вікон (ціна за яке 5 666 гривень), при цьому представники ФОП [PERSON] не бажають ліквідовувати недоліки. Також, останньою було повідомлено, що вона відмовляється від встановлення другого вікна по договору та просить повернути сплачений нею аванс у розмірі 2 500 гривень (а.с. 11). 10 листопада 2016 року з боку ФОП [PERSON] у складі комісії зі сторони продавця та покупця [PERSON] було проведено візуальний огляд встановленого продавцем вікна за адресою покупця: [ADDRESS] та встановлено, що віконна конструкція встановлена у чверть, вікно встановлено згідно вимог діючого Держстандартів, зауважень щодо монтажу представники продавця не мають, про що було складено відповідний акт. З вказаним актом покупець [PERSON] не погодилася, про що в акті міститься відповідна відмітка (а.с.12). 11 листопада 2016 року [PERSON] повторно зверталася до ФОП [PERSON] із заявою щодо виявлених недоліків встановлення металоплатикових віконних конструкцій та виправлення останніх (а.с.13). 23 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із скаргою щодо порушення ФОП [PERSON] вимог законодавства про захист прав споживачів (а.с.14). В подальшому, 06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Центру судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» із заявою про проведення експертного дослідження віконного блоку встановленого по [ADDRESS] для визначення його відповідності вимогам ДБН (ДСТУ). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 20/16д від 04 січня 2017 року, складеного Центром судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС», при обстеженні віконного блоку в приміщенні житлової кімнати квартири [ADDRESS] було встановлено, що віконний блок щільно прилягає до зовнішньої ділянки стіни (ліворуч), монтажний зазор становить близько 2 мм; зі сторони вулиці монтажна піна нависає над віконним блоком (зверху праворуч), ліворуч взагалі відсутня; монтажний зазор з внутрішньої ділянки стіни по всьому периметру становить 30-50 мм.; відсутня ізоляційна стрічка чи інші герметичні матеріали по периметру примикань блоку до конструкції стіни; кріплення блоків до стіни виконано гнучкими анкерами, при цьому візуально можливо було побачити лише один кріпильний елемент; пароізоляційний матеріал по внутрішньому контору монтажного зазору відсутній; монтажна піна нависає над віконним блоком; віконний блок влаштовано на 20 мм вище ніж підвіконня, можливо при виконанні робіт не враховано висоту підвіконня; кріплення відливу само різами, без застосування герметику та стику між коробкою і відливом; спостерігається провисання (завищення) зачинених стулок віконного блоку; стулки віконного блоку розташовані на різній висоті (а.с. 17-38). Так, законодавцем встановлено, що на з'єднувальні шви місць примикань віконних і дверних балконних блоків до стінових прорізів будинків має використовуватись ДСТУ Б В.2.6-79:2009, при цьому правила проектування і улаштування вікон та зовнішніх дверей із різних матеріалів (деревини, полівінілхлориду, алюмінію, сталі, комбінації цих матеріалів тощо) у будинках визначені ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010. Крім того, особливості блоків віконних, балконних та дверних, які виконані з профілів із непластифікованого полівінілхлориду (ПВХ), а також на їх основні конструкційні елементи встановлені ДСТУ Б В.2.6-15:2011. Згідно вимог п.п. 5.3.1., 5.3.13., 9.7., Б.7., Б.15. ДСТУ Б В.2.6-79:2009, зовнішня ділянка з'єднувального шва (рисунок 1) повинна бути водонепроникною при дощовому впливу при заданому (розрахунковому) перепаді тиску; пароізоляційні матеріали по внутрішньому контуру монтажного зазору ДСТУ Б В.2.6-79:2009 14 повинні бути укладені безперервно, без пропусків і розривів. Не допускається наявність складок, здуттів, повітряних пухирів і непроклеєних ділянок. Зазори (шви) між блоком і стіною заповнюють монтажною піною, попередньо видаливши розпірні колодки (клини). Монтажна піна повинна бути витримана до повного отвердіння впродовж часу, зазначеного в нормативному документі на конкретний вид матеріалу. Кількість піни розраховують таким чином , щоб монтажний зазор було заповнено повністю, але без виходу за його межі. Обрізання зайвої піни не рекомендується. При значній глибині і ширині монтажних зазорів, теплоізоляційні матеріали треба наносити пошарово, забезпечуючи повне заповнення простору, що ущільнюється. Гнучкі анкери використовують у випадках, коли стіни виконані з керамзітобетону, цегли або коли стіни багатошарові з ефективним утеплювачем. Блоки встановлюють за допомогою рівня і виска. Після встановлення і тимчасової фіксації у необхідне положення блок кріплять до стіни прорізу за допомогою кріпильних елементів. Відстань між кріпильними елементами встановлюють у проектній документації. При монтажі віконних блоків, виконаних згідно з ДСТУ Б В.2.6-23, відстань між кріпильними елементами не повинна перевищувати: - 800 мм - для дерев'яних блоків ; - 700 мм - для алюмінієвих та полівінілхлоридних блоків білого кольору; - 600 мм - для блоків з кольорових полівінлхлоридних профілів. Відстань від кріпильного елемента до кута коробки не повинна перевищувати 150 мм. Відстань від кріпильного елемента до імпостного з'єднання - не більше 250 мм. Відповідно до вимог п.п. 6.7.10., 6.8.1., 7.17., 7.18. ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010, монтажні пластини, товщина яких повинна становити не менше 1,5 мм, на відміну від анкерів, дюбелів та шурупів, повинні бути заздалегідь закріплені на стороні коробки, яка прилягає до поверхні прорізу, ще до встановлення конструкцій віконного чи дверного блоку безпосередньо у проріз. До стіни кожну монтажну пластину кріплять за допомогою двох шурупів діаметром не менше 5 мм та завдовжки не менше 40 мм. Використання цвяхів для кріплення монтажної пластини до вікон або дверей заборонено. Виходячи з умов енергозбереження з'єднувальний шов повинен бути виконаний таким чином, щоб він зберігав своє нормоване допустиме значення повітряпроникнення впродовж всього терміну експлуатації вікон та дверей. Шви повинні бути водонепроникними. Функціональний тепло-звукоізоляційний прошарок повинен бути виконаний суцільною ділянкою по всьому периметру. Відлив, як правило, кріпиться до нижнього розширювача. У випадку його відсутності він кріпиться самонарізаючими гвинтами до коробки з обов'язковою герметизацією стику між коробкою і відливом герметиком. Рекомендується використання монтажної піни під відливом. Якщо передбачено проектом, під відлив встановлюють спеціальну паропроникну водонепроникну стрічку. Зазор між крапельником і зовнішньою поверхнею стіни повинен бути не менше ніж 30 мм. Торці відливів рекомендується заводити у зовнішні відкоси або використовувати спеціальні профілі чи герметизувати герметиком. При довжині відливу більше ніж 2 м треба передбачити кріплення відливу до стіни. Підвіконня встановлюють на монтажну піну. В місцях контакту з рамою перед установленням блоку наносять смужку герметику, потім підвіконня заводиться під коробку по рівню і підбивається клинами знизу з кроком від 500 мм до 2000 мм і, при необхідності, розпирається згори. Якщо відстань між підвіконням і нижньою частиною прорізу завелика (більше ніж 60 мм), то її можна скоротити до розміру від 30 мм до 60 мм за допомогою цементно-пісчаного розчину по всій площині (можливе використання цегли, пиляних ніздрюватих блоків тощо) згідно з рисунком 20. При виносі підвіконня більше ніж на 1/3 його ширини від площини стіни рекомендується додаткове встановлення кріпильних кронштейнів. Прогин підвіконня при навантаженні силою 1000 Н повинен бути не більше ніж 2 мм на 1 м довжини підвіконня. Максимально допустимий вільний виніс підвіконня не повинен перевищувати 300 мм , при виносі підвіконня більше ніж 100 мм треба установлювати несучі кутики з кроком не менше ніж 500 мм. Послідовність встановлення підвіконня може бути змінено згідно з рекомендаціями виробника підвіконь. Відповідно до висновків експерта [PERSON] за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 20/16д від 04 січня 2017 року, складеного Центром судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС», виготовлене та встановлене ФОП [PERSON] в приміщенні квартири № [ADDRESS] за договором купівлі-продажу № 2721-9В-2850 від 02 листопада 2016 року віконний блок із ПВХ профілю, на момент проведення обстеження, не відповідає вимогам пунктів: 5.2.3., 5.3.1., 5.3.13., 9.7., Б.7., Б.15. ДСТУ Б В.2.6-79:2009 «Конструкції будівників і споруд. Шви з'єднувальні місць примикань віконних блоків до конструкцій стін. Загальні технічні умови»; 6.4.2., 6.8.1., 6.7.10., 7.17., 7.18. ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будівників і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей»; 5.2.11. ДСТУ Б В.2.6-15:2011 «Блоки віконні та дверні полівінілхлоридні. Загальні технічні умови» (а.с.36). Таким чином, враховуючи те, що ФОП [PERSON] за умовами договору виконувалися роботи по передачі виготовленого товару покупцю, а також роботи по виконанню передбачених супутніх послуг, в тому числі щодо демонтажу старих віконних конструкцій та монтажу новий металопластикових вікон, в свою чергу за виробничі недоліки товару встановлена відповідальність саме продавця за умовами укладеного між сторонами договору, враховуючи, що під час монтажу були порушені вимоги державних стандартів щодо монтажу вікон, у зв'язку з чим віконний блок влаштовано на 20 мм вище ніж підвіконня, в той час як ширина підвіконня має дорівнювати відстані від внутрішньої частини стіни до монтажної площини плюс розмір вильоту і мінус ширина віконної рами, вбачається, що саме на продавця було покладено обов'язок усунення виявлених недоліків виготовлення товару або його встановлення (монтажу). Суд, в розрізі даного спору, в якості належного та допустимого доказу приймає саме вказаний висновок експерта. за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 20/16д від 04 січня 2017 року, складеного Центром судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС». При цьому, стороною відповідача за первісним позовом будь-яких спростувань даного висновку надано не було, а наданий суду акт обстеження від 10 листопада 2016 року свідчить лише про візуальний огляд вікна та складений комісією продавця, повноваження яких на проведення даного обстеження не мають підтвердження. Відповідно до п. 10.3. Розділу 10 укладеного договору, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється відповідною угодою до цього договору. Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем за первісним позовом [PERSON] було сплачено за умовами договору суму коштів у розмірі 8 166 гривень 00 копійок, з яких: 5 666 гривень - сума коштів за встановлене вікно та 2 500 гривень авансу, що не заперечувалося стороною відповідача за первісним позовом, а також враховуючи надані суду висновки експертного дослідження в частині порушення продавцем умов договору, враховуючи вимоги ст. 651 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про розірвання договору № 2721-96 2850 від 02 листопада 2016 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнення з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суми сплачених за договором коштів у розмірі 8 166 гривень 00 копійок. Крім того, [PERSON] також були понесені витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 3 500 гривень 00 копійок, що підтверджується рахунком № 0020/16-бтд від 13 грудня 2016 року, квитанцією № 0.0.668391751.1 від 13 грудня 2016 року, а також витрати за виїзд та обстеження судовим експертом об'єкту обстеження у розмірі 600,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 21/16 від 12 грудня 2016 року, що також підлягають до стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, що підлягає до стягненню з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] становить 12 266 гривень 00 копійок. Щодо заявлених позовних вимог за первісним позовом про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Враховуючи наведені позивачем обґрунтування в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приймає до уваги, що спричинені матеріальні збитки майну позивача внаслідок призвели до порушення звичного способу життя, призвели до здійснення беззаперечно непередбачуваних витрат, пов'язаних із судовим процесом та порушенням забезпечення нормального температурного режиму кімнати, де встановлено вікна, у зв'язку з чим в розрізі даного спору вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 2 000,00 гривень. Щодо заявлених позивачем позовних вимог про відшкодування судових витрат в якості витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача за первісним позовом [PERSON] у вказаній справі здійснював адвокат [PERSON], що підтверджується договором № 355-ц про надання правової допомоги в порядку цивільного та адміністративного судочинства від 23 травня 2017 року та ордером серії КВ № 003826 (а.с.49, 50). Як роз'яснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В той же час, стороною позивача за первісним позовом у вказаній справі не було надано суду підтверджуючих доказів в частині розміру понесених судових витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим заявлені первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суми коштів за несплачену частину вартості виготовлення під замовлення товару у розмірі 3 166 гривень 00 копійок та вартість зберігання товару за період з 10 листопада 2016 року по 17 липня 2017 року в сумі 8 499 гривень 00 копійок, то вказані зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Як вбачається з довідки, виданої ТОВ «Олта» 18 липня 2017 року, у складських приміщенням товариства на відповідальному зберіганні знаходиться металопластикова конструкція, профіль Salamander Streamline, фурнітура Maco, з жалюзями і відливами (замовлення № 2721-9В-2850). Вартість зберігання за період з 10 листопада 2016 року по 17 липня 2017 року складає 8499,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 8.5. Розділу 8 укладеного договору, згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» строк гарантії на роботи по встановленню (монтажу) метало пластикових, алюмінієвих або дерев'яних конструкцій, які виконані продавцем або залученими ним третіми особами (гарантійні роботи) складає два роки. Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Як вбачається із заяви-претензії [PERSON] від 10 листопада 2016 року, остання повідомила про порушення стандартів під час монтажу металопластикового вікна та відмову сторони продавця від усунення недоліків, у зв'язку з чим вона відмовилася від встановлення другого вікна за умовами договору у зв'язку із порушення норм встановлення першого (а.с.11). Із проханням про усунення недоліків монтажу [PERSON] повторно зверталася до ФОП [PERSON] із заявою від 11 листопада 2016 року (а.с.13). Відповідно до п. 9.2. Розділу 9 укладеного договору, продавець відповідає за недоліки товару у межах, встановлених п. 5.5. цього договору. Продавець забезпечує усунення таких недоліків за власний рахунок протягом узгодженого сторонами строку. З огляду на викладене, враховуючи, що продавцем не було усунуто недоліки проданого товару та наданих супутніх послуг, покупець правомірно відмовився від подальшого надання супутніх послуг по встановленню другого вікна за умовами договору, у зв'язку з чим вимагати сплати з боку покупця коштів за встановлення другого вікна та сплати коштів за зберігання даного товару у продавця, є неправомірними та такими, що порушують права споживача в розрізі ЗУ «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим судом не вбачається підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Фізичної особи - підприємця [PERSON], третя особа: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про захист прав споживачів, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої неякісним виконанням договору побутового підряду, та відмову у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи - підприємця [PERSON]до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення первісного позову, з відповідача за первісним позовом Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 280 гривень в частині заявлених майнових та немайнових позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних висновків про необґрунтованість зустрічних позовних вимог Фізичної особи - підприємця [PERSON], відшкодування судових витрат не здійснюється.

Outcome: partial