Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 61,2 кв. м., житловою площею 37,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що після смерті її матері відкрилась спадщина за заповітом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що право власності на майно належить колгоспному двору. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подала заяву про розгляд справи без присутності їх представника. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 07.09.2020 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис про смерть № 113. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на частину житлового будинку, загальною площею 61,2 кв. м, житловою площею 37,0 кв. м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті, а саме, 28.12.2000 [PERSON] заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] - [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Лозівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] на день своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою були зареєстровані: зять [PERSON] , дочка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить довідка Байковецької сільської ради № 47 від 12.04.2021. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 40/2021 року, після смерті гр. [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом було винесено постанову № 788/02-31 від 02.04.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від № 263 від 12.03.2021 по обліку бюро будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалось по [ADDRESS] . Як вбачається із довідки № 265 від 12.03.2021 Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 14.06.1989 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 35. Згідно виписок із погосподарських книг № 45, 46 від 12.04.2021 р. житловий будинок станом на 01.07.1990 р. - 15.04.1991 р. числиться як колгоспний двір, членами якого були: голова двору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 02.03.2021 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, згідно характеристики житлового будинку з господарсськими будівлями та спорудами будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок, рік спорудження до 1939; а1-прибудова рік спорудження 1990; сх1(а1) - сходи; Б- хлів рік спорудження 1956; В - вбиральня рік спорудження 1956; Г - хлів рік спорудження 1990;Д - хлів рік спорудження 1991; Е - літня кухня рік спорудження 1956; е - прибудова рік спорудження 1990; е1- прибудова - рік спорудження 1991 рік; Є - хлів 1990;Пг - погріб до 1939 р.; І - вимощення; II- вимощення; 1 - огорожа; 2 - ворота; 3 - хвіртка; 4 - криниця. Як вбачається із експлікації приміщень будинку під літерою «А» по [ADDRESS] загальною площею житлового будинку 61,2 кв. м, житловою площею 37,0 кв. м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавець як член колишнього колгоспного двору набув на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ним і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, вказане домоволодіння належало п`ятьом вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/5 частині на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, якщо не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки було виявлено, що право власності на майно належить колгоспному двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 61,2 кв. м., житловою площею 37,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved