Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визначення їй додаткового строку в шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій на праві спільної сумісної власності разом з відповідачами належала квартира [ADDRESS]. Оскільки заповіту спадкодавець не залишила, вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як була переконана, що спадкоємцями майна матері є інші співвласники цієї квартири, тобто відповідачі по справі. Вважає, що внаслідок такої обставини, а також з огляду на її вік, стан здоров'я, та через прийняття нового Цивільного Кодексу України вона з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, і тому, просить його поновити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до позивача за первісним позовом [PERSON] з вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] з 14.05.1991р. по [INFO] Вимоги зустрічної заяви обґрунтовують тим, що спадкодавець [PERSON] була бабцею та прабабцею [PERSON] та [PERSON] відповідно. З 14.05.1991р. та до дня смерті [PERSON] всі вони, будучи близькими людьми на підставі кровного споріднення проживали однією сім'єю та були зареєстровані в [ADDRESS]. В 1993р. ця квартира ними була приватизована, і відповідно, всі вони набули право спільної сумісної власності на неї. Увесь цей час, аж до дня смерті [PERSON] вони жили як одна сім'я, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та інші взаємні права і обов'язки, притаманні сім'ї. Тому вважають, що проживаючи однією сім'ю із спадкодавцем більше п'яти років до часу відкриття спадщини вони стали спадкоємцями четвертої черги за законом, і для оформлення спадкових прав, такий факт вимушені встановити в судовому порядку, з приводу чого пред'явили згаданий позов. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON], а також її представник згідно угоди про надання правової допомоги від 24.03.2014р. - адвокат [PERSON] вимоги первісного позову підтримали. Дали пояснення аналогічні вищенаведеним та просять такий задовольнити. Крім того, визнали обґрунтованість зустрічного позову, оскільки згадані в ньому обставини дійсно мали місце. Позивачі за зустрічним позовом дійсно проживали разом із спадкодавцем з 1991р. по день смерті останньої, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та інші взаємні права та обов'язки. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] проти обґрунтованості цього позову заперечили. Вважають, що викладені в ньому причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, що виключає можливість встановлення його поновлення. Тому, первісний позов просять залишити без задоволення. Зустрічні позовні вимоги підтримали з наведених вище підстав, і його просять задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 537/2012, заведеної після смерті [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була матір'ю позивача за первісним позовом, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження останньої (а.с.19). Одночасно, позивач за первісним позовом є матір'ю відповідача [PERSON], а та в свою чергу - матір'ю відповідача [PERSON], в підтвердження чого до матеріалів справи також долучено копії відповідних свідоцтв про народження (а.с.21, 22). Відповідно, [PERSON] є бабою [PERSON] та прабабою [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.18), [PERSON] померла [INFO] Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р., застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963р. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки після смерті спадкодавця [PERSON], тобто після відкриття спадщини і до даного часу спадщина прийнята не була, до даних правовідносин підлягають застосуванню правила чинного на момент розгляду справи ЦК України. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому, в силу ст. 1270 ЦК України, така заява повинна бути подана в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день оголошення її померлою. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ЦК України). Однак, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на викладене, підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними, при цьому обов'язок доведення поважності таких причин лежить саме на позивачеві. Як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, ні в мотивах позову та долучених до нього документах, ні в судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник не обґрунтували та не довели жодними належними і допустимими доказами поважність пропуску встановленого законом строку. Позиція про те, що стан здоров'я, похилий вік, а також переконання, що спадкоємцями є лише відповідачі не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі обставини, аж ніяк не можуть бути об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, які створювали перешкоди позивачу для прийняття спадщини, тим більше на протязі більш як 17 років. Тому, не знайшовши підстав обґрунтованості первісного позову, суд в його задоволенні відмовляє. Одночасно, підстави для задоволення зустрічного позову є наступними. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 22.12.1993р. (а.с.6), співвласниками квартири [ADDRESS] є позивачі за зустрічним позовом та [PERSON] Згідно довідки ЖЕКу № 501 від 11.11.1996р. (а.с.4 спадкової справи), остання була постійно прописаною і проживала в цій квартирі з 14.05.1991р. по день смерті. Разом з нею проживала позивач [PERSON] Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 18.10.2012р. (а.с.26), позивачі за зустрічним позовом та спадкодавець були зареєстровані в квартирі з 14.05.1991р. З огляду на те, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, а позивач за первісним позовом пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, тобто не прийняла спадщини, слід вважати встановленим, що позивачі за зустрічним позовом є єдиними спадкоємцями майна померлої, оскільки в силу вимог закону та обставин справи вони є спадкоємцями четвертої черги за законом, а відтак, мають право на успадкування цього майна. Враховуючи те, що для реалізації цих спадкових прав необхідним є встановлення факту спільного проживання спадкоємців разом із спадкодавцем на протязі більш як п'ять років до моменту відкриття спадщини, суд знаходить вимоги зустрічного позову підставними, і з метою захисту цих прав, ухвалює рішення про його задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved