Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 жовтня 2009 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №483. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. З початку серпня відповідач почав проживати окремо, вони припинили подружні стосунки. В них різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Вони припинили вести спільне господарство і проявляти турботу один про одного. Тобто їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить як її, так і його інтересам. Вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе. Строк для примирення їм не потрібен, так як воно не можливо. Спір про поділ майна та про місце проживання дітей вони спробують вирішити добровільно. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу в його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 03 жовтня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 483. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №699 (а.с.8); [PERSON] , [INFO] , актовий запис №257 (а.с.9). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнано учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved