Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Донецької міської ради, Ворошиловської районної в м.Донецьку ради, 3-тя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], та просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її матері - [PERSON] В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним в позові, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним про час та місце слухання справи, заперечень не надали. Третя особа в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним про час та місце слухання справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були повідомлені про слухання справи, не сповістили суд про причини своєї відсутності. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності на квартиру №1104 від 17.03.1993 року, на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до угоди про визначення часток від 15.10.2002 р., [PERSON] та [PERSON] визначили рівними частки у спільному майні, тобто по 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно договору дарування від 23.10.2002 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вказаний договорі було посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №4286. За життя [PERSON] не провела державну реєстрацію договору дарування від 23.10.2002 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.01.2013 р. (а.с.7). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження від 25.06.1979 р., [PERSON] є матір'ю [PERSON] У зв'язку зі смертю матері, 29.07.2013 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Розглянувши документи та вчинивши інші необхідні дії, приватний нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки після укладення договору дарування від 23.10.2002 р. право власності [PERSON] не було зареєстровано у відповідному реєстрі прав власності (лист нотаріуса від 25.10.2013 р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Не зважаючи на відсутність державної реєстрації договору дарування від 23.10.2002 р., у суду відсутні сумніви щодо належності [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS]. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка залишилася їй в спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved