Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона 28 липня 2016 року уклала з [PERSON] у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від неї 26000 гривень у розстрочку на два роки. Незважаючи на неодноразові звернення відповідач свої зобов`язання не виконала, станом на дату звернення до суду борг складає 26000 гривень, який позивач разом із 3% річних в розмірі 3590 гривень та судовими витратами просить стягнути з відповідача на її користь.\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відповідну заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.21). Відповідач [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.18-19, 25-26, 30-31), у судове засідання не з`явилась, відзиву не надавала, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до розписки від 28 липня 2016 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 26000 гривень у розстрочку на два роки (а.с.20). Надаючи оцінку наданим доказам, суд дійшов до висновку, що письмова розписка від 28 липня 2016 року, складена між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] про отримання коштів у розмірі 26000 гривень, є письмовою формою договору позики, та внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а тому вважає, що у відповідача виникло боргове зобов`язання перед позивачем. Відповідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Тобто за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу позивачу. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму боргу за договором позики 26000 гривень та 3% річних від простроченої суми боргу 3590 гривень, а всього 29590 гривень. В порядку ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (а.с.1).

Outcome: approved