Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Південний ГЗК» на свою користь грошову суму у розмірі 40\~000 гривень на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків на виробництві, без урахування стягнення податку з доходів фізичних осіб. Належним чином повідомлена позивач в судове засідання не зявилася, згідно довіреності надала представництво її інтересів в суді [PERSON] /а.с.37/. Третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про дату судового розгляду справи повідомлена своєчасно /а.с. 54/, але її представник в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та суду пояснив, що на підприємстві відповідача позивач працювала: з 22.05.1995 року до 25.06.2015 року на дробильній фабриці в управління дробильно-транспортного комплексу машиністом крану 5-го, 6-го розряду. За висновком МСЕК від 30.03.2016 року позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 40% первинно, в тому числі: 35% - у зв'язку з вібраційною хворобою другої стадії від загальної вібрації: синдроми церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, та полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному і поперековому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.), з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях; - 5 % - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень другої ст.), група «В». ЛН першого-другого ст. 144 на період з 14.03.2016 до 01.04.2017. При повторному огляді стану здоров'я Позивача за висновком МСЕК від 16.03.2017 їй підтверджені третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 40% повторно, в тому числі у звязку з такими профзахворюваннями, як: - 35% - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації; - 5 % - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. на термін з 01.04.2017 до 01.04.2019. Пунктом 16 акту розслідування хронічного профзахворювання форми П-4 від 16.02.2016 встановлені обставини, в звязку з якими виникло профзахворювання позивача, відповідно до якого, працюючи машиністом крана (працюючим у карєрі) ДФ, ДФ № 2, УДТК (22.05.1995 - 25.06.2015) в ВАТ «ПівдГЗК (з 20.01.2014 - ПАТ «ПІВДГЗК»), позивач внаслідок недосконалості робочого місця, виконувала роботи повязані з впливом вібрації виробничого пилу, показники яких перевищували нормативні. Пунктом 17 акту розслідування хронічного профзахворювання форми П-4 від 16.02.2016 встановлені причини профзахворювання позивача - робоче місце машиніста крана ДФ, ДФ-2, УДТК; вібрація (загальна), дБ: 103-104 при нормі 101; 63 при нормі 59; вібрація (локальна), дБ: 116 при нормі 112; Пил, концентрація в мг/мЗ: 4.4-10,4 при гранично допустимій 2.0; 11,4 при гранично допустимій 4,0. Умови праці машиніста крана за рівнем загальної вібрації відносяться до III класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем локальної вібрації відносяться до III класу 2 ступеня шкідливості, за концентрацією пилу відносяться до III класу 3 ступеня шкідливості. Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 14.04.2016 за № 0407/19824/23334/23334.1/2 позивачу призначені одноразова допомога в сумі 9370 грн. 40 коп. та за № 0407/23334/23334.1/3 щомісячні виплати у відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 2486 грн. 83 коп. У зв'язку з першим профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає на стійкий ниючий біль та обмеження об'єму рухів у шийному та п/крижовому відділах хребта плечових, ліктьових і колінних суглобах, періодичний гострий біль у вигляді «прострілів» в п/крижовому відділі хребта, хрускіт в хребті і суглобах, іррадіацію болю в кінцівки, переважно ліві, значне утруднення ходи, оніміння дистальних відділів кінцівок, переважно лівих, та виражене затерпання 1-х пальців стоп, важкість в голові, в шийному і поперековому відділах, хиткість при ході, запаморочення, деформації в ділянках променево-зап'ясткових суглобів, судоми в литкових м'язах, пальцях стоп, м'язах по внутрішній поверхні стегон, підвищену втомлюваність, загальну слабкість, сонливість протягом дня, порушення нічного сну, іррадіацію болю із шийного відділу в потиличну і скроневі ділянки голови, відчуття затерпання потиличної ділянки голови, підвищену мерзлякуватість шкіри голови при охолодженні. [PERSON] оніміння та судоми гомілкових мязів лівої ноги стопа лівої ноги вивертає всередину - через що виникає кульгавість, що для позивача є неприємним явищем та морально пригнічує її. [PERSON] оніміння та судоми гомілкових мязів ніг та через оніміння та слабкість в руках, їй непідконтрольні руки, вона не може переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі, для неї є дуже скрутним підйом по сходинках сход будинків, пересування по похилій поверхні. Позивач не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, і навіть виконання таких повсякденних побутових дрібних обовязків, як застелити ліжко, підняти що-небудь з поверхні підлоги, вдягнути взуття і т.д., спричиняє їй біль, викликає незручності, дискомфорт. Позивач мешкає у приватному секторі, але не може виконувати практично ніяких робіт на присадибній ділянці - копати землю, обрізати та обприскувати садові рослини, інші роботи, пов'язані з нахилами тулуби, підняттям та перенесенням вантажів, тощо. Також не може тривалий час знаходитися в одній позі, наприклад, сидіти, лежати, що ускладнює, в тому числі, її тривале перебування за межами квартири. З усяких на перший погляд удаваним дріб'язках, пов'язаних, з фізичним навантаження, позивач змушена звергатися за сторонньою допомогою, що її досить сильно морально пригнічує. У звязку з другим профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає від кашлю, переважно вранці, задишки, важкості у грудній клітці, періодичного головного болю. В неї виникають складнощі при користуванні громадським транспортом, оскільки в переповненому транспорті їй не вистачає повітря і вона починає задихатися, кашляти, потіти. Це привертає до неї нездорову увагу оточуючих, які стороняться позивача, вважаючи хворим на грип, туберкульоз, тощо, що викликає в неї душевні страждання, морально пригнічує. Позивач змушена постійно в зв'язку з цим приймати знеболюючі ліки, користуватись інгалятором типу бередуал, що незручно і часто, перебуваючи у колі людей, недоречно. По причині приступів кашлю позивач не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи задухи, в результаті відчувається постійний дискомфорт. Крім того, звичний уклад життя позивача порушено, вона змушена часто звертатися до лікувальних установ. Так, позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні у 2012 році, 2014 роках; двічі - у 2013 році; у 2015 році 7 разів, у 2016 році 3 рази і у 2017 році 1 раз. Представник зазначив, що з 2014 року позивач перебуває на обліку у невропатолога, з 2015 року на диспансерному обліку у терапевта. Хворобливий стан змушує позивача постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, суду пояснила, що свій трудовий стаж на підприємствах металургійної та гірничодобувної промисловості [PERSON] розпочала ще у 1986 році, при цьому майже десять років працювала в шкідливих умовах на КМК «Криворіжсталь», що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці №2/2-11-3/698 від 03.02.2014. Так, у п.12 Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці зазначена кількісна характеристика кожного фактору виробничого середовища і трудового процесу [PERSON] Зокрема, під час роботи на ПАТ «АМРК» [PERSON] підпадала під вплив таких шкідливих факторів як вібрація, шум, пил, а також періодичне перебування в незручній позі. А отже неможливо встановити наявність причинного звязку між працею позивача на ПАТ «ПІВДГЗК» та отриманням ушкодження її здоровя. Зазначила, що діагноз ХОЗЛ встановлений [PERSON] ще у 2013 році, погіршення стану її здоровя через вібраційну хворобу також відзначається з 2013 року, що вбачається із медичного висновку ЛЕК від 15.01.2016 № 074. В той же час [PERSON] звільнена за власним бажанням 25.06.2015, тобто, незважаючи на наявність профзахворювання та протипоказання лікарів, усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо повязані із впливом пилу та вібрації, позивач все одно реалізувала своє право на працю саме в шкідливих умовах праці та продовжувала працювати машиністом крану УДТК ще два роки після діагностування профзахворювання вперше. Всього на ПАТ «ПІВДГЗК» позивач пропрацювала тривалий час - понад 20 років, і всі ці роки у шкідливих умовах праці. Представник відповідача просила суд прийняти до уваги, що працюючи у шкідливих умовах, позивач отримувала за це відповідні пільги, компенсації та більшу оплату. Позивач отримала пенсію на пільгових умовах 15.04.2011 року, а звільнилася лише 25.06.2015 року, тобто, незважаючи на отримання пенсії добровільно працювала на підприємстві ще 4 роки, що і стало причиною встановлення профзахворювання у 2016 році - вже після досягнення нею пенсійного віку та отримання права виходу на пенсію. Підкреслила, що позивач значно перевищила необхідний для отримання права на пільгову пенсію час роботи у шкідливих та важких умовах; при цьому, знаючи про їх негативний вплив на здоровя, вона умисно не вчиняла заходів для усунення шкоди, наприклад - переведення на іншу, менш шкідливу роботу в межах професії. Зазначила, що таке безвідповідальне ставлення [PERSON] до свого здоровя призвело в результаті до встановлення їй професійного захворювання, прогресування хвороби, погіршення самопочуття та встановлення третьої групи інвалідності. Вважає, що Позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки наявність самого тільки факту роботи Позивача у шкідливих умовах праці на підприємстві Відповідача недостатньо, а Позивачем не доведено наявність моральної шкоди, тому є підстави вважати, що причинний звязок між шкодою та протиправним діянням підприємства відсутній. Просить у позові відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали, в судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що позивач [PERSON] працювала на підприємстві відповідача: з 22.05.1995 року до 25.06.2015 року на дробильній фабриці в управлінні дробильно-транспортного комплексу машиністом крану 5-го, 6-го розряду. Звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію 25.06.2015 /а.с.6-7/. Згідно довідки, виданої Відповідачем 07.06.2017 № 47 - загальний стаж роботи Позивача в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 1 місяць 3 дні /а.с.60/. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.02.2016 у [PERSON] встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: 1) вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації: синдроми церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, та полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному і поперековому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.), з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях Т75.2; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень другої ст.), група «В». ЛН першого-другого ст.J44 супутній відсутній /а.с. 61-64/. За висновком МСЕК від 30.03.2016 позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40% первинно у зв'язку з вищезазначеними профзахворюваннями, на термін з 14.03.2016 по 01.04.2017, протипоказана важка праця в умовах вібрації, виробничого пилу /а.с. 11-12/. Згідно з довідкою МСЕК від 16.03.2017 позивачу підтверджена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40% повторно, з 01.04.2017 по 01.04.2019 /а.с.13/. З акту розслідування хронічного профзахворювання форми П-4 від 16.02.2016 вбачається, що професійне захворювання у позивача [PERSON] виникло внаслідок недосконалості робочого місця, виконання робіт, повязаних з впливом вібрації виробничого пилу, показники яких перевищували нормативні. Як зазначено в акті, відповідно до карт умов праці, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-3/698 від 03.02.2014, складеної Криворізьким міським Управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області, та доповнень до неї № 2/2-11-3/1052 від 10.07.2014, та № № 2/2-11-3/483 від 03.02.2015, складених ВСП «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області, на робочому місці машиніста крана (працюючого в карєрі) УДТК ВАТ «ПівдГЗК» (з 20.01.2014 - ПАТ «ПІВДГЗК») вібрація і пил перевищували нормативні показники /а.с.62/. Зазначеним актом встановлено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж більше 20 років в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів підприємства, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо /а.с.64/. Постановами Відділення виконавчої дирекції ФСС НВ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської обл. від 14.04.2016 за №0407/23334/23334.1/2 позивачу призначені одноразова допомога в сумі 9370,40 грн. та за №0407/23334/23334.1/3 щомісячні виплати, що компенсують відповідного втраченого заробітку в розмірі по 2486,83 грн. /а.с.14,15/. З виписок із історії хвороби, із медичних карток амбулаторного та стаціонарного хворого, наданих суду епікризів, встановлено, що позивач має захворювання, яке за визначенням є професійним, неодноразово протягом 2013-2017 років перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Широківська центральна районна лікарня» ДОР, ТОВ «Медиком»-5, у Клініці Українського науково-дослідного інституту промислової медицини. Відповідно до медичних документів лікарями встановлено рекомендації: спостереження лікарів, прийом медикаментів, фізіотерапія, радонолікування, спостереження лікарів, уникнення охолодження, санаторно-курортне лікування, контрольні обстеження в клініці НДІ ПМ, нагляд у лікарів - невропатолога, ортопеда-травматолога, терапевта /а.с.16-34/. Вивчивши докази, суд вважає доведеним, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивач частково втратила працездатність, у звязку з чим їй спричинено моральну шкоду. Судом також встановлений причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності - 40 відсотків, та інвалідності 3-ї групи. Доводи представника Відповідача щодо відсутності підстав відшкодування Позивачу моральної шкоди спростовується наданими Позивачем доказами: актом розслідування, медичними документами, висновками ЛЕК, МСЕК, Постановами ВВД ФССНВУ про призначення Позивачу виплат в звязку з втратою профпрацездатності, формою індивідуальної програми реабілітації інваліда / а.с.8-36/. Відповідно до ст.153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008р. від 08.10.2008 встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання, позивачеві [PERSON] заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних і професійних можливостей, призвели до зміни її звичайного способу життя, спричинили й інші негативні наслідки морального характеру, що вимагає від неї додаткових зусиль для його організації, моральні страждання та переживання через погіршення роботи рук та ніг, їх часте оніміння, кульгавість ноги, постійні болі, та позбавили позивача відчувати себе повноцінною людиною, та терпіти через це моральні страждання. Крім того, по причині приступів кашлю вона не має можливості вести активне життя, знаходитися серед сторонніх людей, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи задухи, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 № 1-рп/2004р. встановлено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання (п.4.1). При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунках. При цьому суд керується розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до п.3 якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 цієї постанови визначено, що обовязковому зясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягає зясуванню чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Згідно з п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому суд критично ставиться до заперечень Відповідача стосовно того, що Позивач, працюючи на підприємствах металургійної та гірничодобувної промисловості з 1986 року, в тому числі майже десять років на КМК «Криворіжсталь», також підпадала під вплив таких шкідливих факторів як вібрація, шум, пил, періодичне перебування в незручній позі, та отримала ушкодження здоровя, що в наступному призвело до інвалідності, а тому відсутній звязок між працею позивача на ПАТ «ПІВДГЗК» та отриманням ушкодження її здоровя. Так, з Акту форми П-4 від 16.02.2016, яким встановлені причини профзахворювання Позивача, вбачається, що компетентна комісія досліджувала весь період трудового стажу Позивача, в тому числі і на ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», та прийшла до висновку що Позивач працювала в умовах впливу шкідливих факторів саме на підприємстві Відповідача - 20 років 1 місяць (п.12 Акту); згідно з п.17 Акту причиною виникнення професійного захворювання є: робоче місце машиніста крана ДФ, ДФ-2, УДТК (ПАТ «ПІВДГЗК»); вібрація (загальна), дБ: 103-104 при нормі 101; 63 при нормі 59; вібрація (локальна), дБ: 116 при нормі 112; Пил, концентрація в мг/мЗ: 4.4-10,4 при гранично допустимій 2.0; 11,4 при гранично допустимій 4,0. Згідно з висновком умови праці машиніста крана за рівнем загальної вібрації відносяться до III класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем локальної вібрації відносяться до III класу 2 ступеня шкідливості, за концентрацією пилу відносяться до III класу 3 ступеня шкідливості /а.с. 61-64/. З санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-з/698 від 03.02.2014, складеної Криворізьким міським Управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області, вбачається, що умови праці на робочому місці машиніста крану ПАТ «АМКР» допустимі до норми, в той час як на робочому місці машиніста крана (працюючого в карєрі) ЖФ № 2 та УДТК «ПівдГЗК» вібрація і пил перевищували нормативні показники /а.с. 65-72/. А отже, підтверджується причинний звязок між працею Позивача саме в ПАТ «ПІВДГЗК» та ушкодженням її здоровя. Доводи представника Відповідача щодо відсутності підстав відшкодування Позивачу моральної шкоди спростовується наданими Позивачем доказами: актом розслідування, медичними документами, висновками ЛЕК, МСЕК, Постановами ВВД ФССНВУ про призначення Позивачу виплат в звязку з втратою профпрацездатності, формою індивідуальної програми реабілітації інваліда / а.с.8-36/. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON], суд враховує вищезазначені обставини, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність, та довготривалість наслідків, що наступили. Враховуючи вищезазначені обставини, особу позивача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає співмірною моральним стражданням позивача [PERSON] суму в розмірі 25 000 грн. До того ж визначений судом розмір моральної шкоди, на думку суду, не є обтяжливим для такого великого промислового підприємства як ПАТ «ПІВДГЗК». Суд також вважає за можливе задовольнити вимогу позивача стосовно зазначення в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначеному розмірі без урахування утримання податків з фізичних осіб. З огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ІЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь держави, від сплати яких позивач звільнена.

Outcome: partial