Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона зі свого народження постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що вона зареєстрована за даною адресою з 23.10.2012 року по даний час, а відтак вважає, що має право на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення її батьків в 2016 році її батько - відповідач по справі почав виганяти її з будинку - місця реєестрації. Стверджує, що вона не має іншого житла, а квартира в [ADDRESS] є достатньо великою і складається з трьох кімнат. Зараз вона є повнолітньою і бажає проживати по місцю реєстрації, так як іншого житла на праві власності у неї не має. Вона зверталась до батька з проханням надати їй ключі від квартири, однак він їй відмовив. Просить позов задоволити. Представник відповідача за первісним позовом - [PERSON] та третьої особи за первісним позовом - [PERSON] - [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яку мотивують тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказують, що [PERSON] не є власником чи співвласником даної квартири і тривалий час в цій квартирі не проживає. Також вказують, що шлюб з колишньою дружиною [PERSON] - [PERSON] був розірваний відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09.02.2017 року. Даним рішенням було визначено і місце проживання їх спільної дочки, [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Вже близько трьох років позивач за первісним позовом - [PERSON] , не проживає в спірній квартирі без поважних причин. Крім того, зазначають, що відповідно до судового наказу Жовківського районного суду Львівської області [PERSON] сплачує аліменти до досягнення [PERSON] двадцяти трьохрічного віку. [PERSON] , як власник спірної квартири, наголошує, що факт реєстрації відповідачки у вказаній квартирі без фактичного проживання тягне для нього ряд незручностей пов`язаних із сплатою комунальних послуг та відсутністю можливості отримати від держави відповідну допомогу. Зазначає, що він не може повноцінно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому просить визнати гр. [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивачів просить зустрічну позовну заяву задоволити. Відповідач за\~зустрічним позовом\~-\~ [PERSON] \~25.11.2019\~року подала\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову. В обґрунтування такої позиції зазначила, що в жовтні 2019 року вона перебувала в квартирі в [ADDRESS] і з того часу пройшло меншу року. Батько, [PERSON] , давав їй ключі від квартири та дозволяв приходити за місцем реєстрації, однак 26.10.2019 року почав створювати їй перешкоди і забрав ключі від квартири. Окрім цього зазначає, що позивачі за зутрічним позовом не надали доказів її не проживання у спірній квартирі понад один рік. У звязку з вищенаведеним вважає, що позов є безпідставним. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом свої позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити, а у зустрічному позові [PERSON] , [PERSON] відмовити за безпідставністю позовних вимог. Окрім цього, в судовому засіданні 31.01.2020 року пояснила, що після розірвання шлюбу між батьками, тато - [PERSON] вигнав її з квартири за місцем її реєстрації. В подальшому вони домовились, що вона буде в ній проживати, однак знову ж через певний проміжок часу її батько сказав, що не хоче її бачити у квартирі. Зазначила, що дійсно з 2016 року не проживає у квартирі за місцем реєстрації. Із жодними заявами до відповідних служб про усунення перешкод в користуванні квартирою вона не зверталась, оскільки на той час була неповнолітньою. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить такі задоволити, щодо зустрічних позовних вимог заперечив та просить у таких відмовити за їх безпідставністю. Додатково пояснив, що його довірителька ставши повнолітньою бажає проживати за місцем реєстрації, підстав для позбавлення її цього права вважає, що немає. Зазначив, що на день подачі позову їм з позивачкою не було відомо про зміну власників спірної квартири. Перешкоди у проживанні завжди здійснював [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак забезпечили явку свого представника, який в судовому засіданні щодо первісного позову заперечив в повному обсязі, а зустрічний позов просив задоволити з підстав зазначених у ньому. Додатково пояснив, що позивач за первісним позовом - [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше трьох років. За цей час змінився власник квартири, а саме таким став [PERSON] , а батько позивачки - [PERSON] є лише особою, яка зареєстрована у даній квартирі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дублянська міська рада Жовківського району Львівської області в судове засідання не з`явилась, хоча та про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень\~ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень\~ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається\~із копії\~паспорта громадянина\~України № [NUMBER] \~виданого 22.11.2016\~року,\~ [PERSON] ,\~народилась [INFO] в\~м.\~Дубляни Жовківського\~району Львівської\~області.\~Копією витягу\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру щодо\~реєстрації місця\~проживання №4628/174237/2016\~від 24.11.2016\~року стверджується,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої МВУ ЖКГ м. Дубляни за № 656 від 10.10.2019 року [PERSON] , 2000 р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: батько - [PERSON] , 1969 р.н. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.10.2000 року вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Факт не проживання [PERSON] у спірному будинку підтверджується Актом від 03.10.2019р. згідно якого [PERSON] , 2000 р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак на час обстеження в квартирі нікого не було. В даному приміщенні зі слів сусідів - [PERSON] , фактично не проживає (а.с.27). Згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09.02.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (батьками позивачки за первісним позовом) розірвано. Визначено місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду не оскаржувалось та вступило в законну силу 07.03.2017 року (а.с.28-29). Згідно судового наказу від 24.01.2019 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , яка продовжує навчатись до досягнення нею двадцяти трьох років. Із договору дарування від 30.09.2019 року вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. та зареєстровано в реєстрі за №1424. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №182979973 від 30.09.2019 року вбачається, що власником квартири [ADDRESS] вцілому є [PERSON] . Відповідно до ч.4\~ст.156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме, подружжя, їх діти та батьки. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41\~Конституції України\~та ст.1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~до якої\~Україна приєдналася\~17.07.1997\~р.\~відповідно до\~Закону №475/97-ВР\~від 17.07.1997р.\~Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,4,7\~та 11\~до Конвенції\~закріплено принцип\~непорушності права\~приватної власності,\~який означає\~право особи\~на безперешкодне\~користування своїм\~майном та\~закріплює право\~власника володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися належним\~йому майном,\~на власний\~розсуд учиняти\~щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. ВС України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зробив висновок по застосуванню статей\~71,\~72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин, що і було встановлено при вирішенні даного спору. Так, позивачкою за первісним позовом не доведено, що вона після 2016 року вчиняла будь-які дії з метою вселитися у спірне житло - квартиру чи зверталася до компетентних органів про усунення перешкод у користуванні даною квартирою, тощо. Останньою не надано суду належних та достовірних доказів, з яких причин вона була відсутня у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а проміжок часу її відсутності за місцем реєстрації значно\~\~перевищує\~\~встановлений\~\~ст. 71 ЖК України\~строк.\~\~ З пояснень позивача за первісним позовом - [PERSON] у судовому засіданні судом не було встановлено, що вона\~\~вносила будь-які кошти на утримання житла\~ або надавала довідки\~\~\~\~про свій матеріальний стан.\~\~Тому, голослівними, на думку суду, є твердження \~\~позивача\~\~за первісним позовом, що вона не втрачала\~\~зв`язку з нерухомим майном, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.\~ Суд приходить до висновку, що з 2016 року\~позивач за первісним позовом та її законний представник - мати (до досягнення дочкою повноліття) не вчинили жодних дій, не звертались із скаргами до компетентних органів із скаргами, заявами про усунення перешкод для [PERSON] у користуванні квартирою. Досягнувши повноліття [PERSON] не цікавилася\~\~спірною\~\~квартирою та\~\~в порушення вимог\~\~ст. 68 ЖК України\~не\~\~виконувала обов`язки\~по утриманню\~житла.\~За місцем\~реєстрації фактично\~не проживала,\~що стверджується\~актом обстедження\~житловитх умов\~складених комісійно\~03.10.2020 року. Так, [PERSON] посилається на те, що зверталась до Дублянської міської ради Жовківського району із заявою про прийняття мір до її батька - [PERSON] , а саме проведення із ним бесіди, оскільки він не допускає її до квартири за місцем її реєстрації. Даний факт дійсно підтверджується копією заяви [PERSON] від 30.10.2019 року (а.с.51). Із копії листа Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що [PERSON] зверталась із заявою від 30.10. 2019 року щодо проведення бесіди з [PERSON] . Працівниками міської ради було запрошено гр. [PERSON] для бесіди, під час якої він підтвердив, що давав ключі від квартири в якій він проживає та дозволив приходити до неї. Однак, на даний час [PERSON] не вважає за потрібне давати ключі [PERSON] щоби вона перебувала у вказаній квартирі (а.с.52). Судом встановлено, що на час звернення [PERSON] до Дублянської міської ради Жовківського райну Львівської області з вищезгаданою заявою, [PERSON] не був власником чи співвласником даної квартири, а лише був у ній зареєстрований. Власником спірної квартири на цей час вже був [PERSON] . Таким чином, судом встановлено факт відсутності [PERSON] у квартирі протягом тривалого часу та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності. За таких обставин позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід задовольнити. Враховуючи\~\~наведене,\~оцінюючи зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що в\~задоволенні первісного\~позову слід\~відмовити за\~безпідставністю,\~а зустрічний\~позов -\~підлягає до\~задоволення.\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved