Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 640,08 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 41 773,91 грн. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 14 липня 2001 року, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.06.2016 р., розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року, змінено розмір аліментів, визначеного рішенням суду від 14 червня 2016 року та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. Однак, вказане судове рішення [PERSON] належним чином не виконує, систематично порушує періодичність сплати аліментів та сплачує їх не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка, станом на 01.06.2020 р. становить 640 грн. 08 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при несплаті аліментів позивач вважає, що має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року, становить 41 773 грн. 91 коп. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скиба В.М. надав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що у [PERSON] на даний час ніде не працює, у нього на утриманні перебуває старший син сторін у справі [PERSON] , 2003 р.н., у нього склалося важке матеріальне становище. [PERSON] сплачував аліментні зобов`язання в силу своїх фінансових можливостей та фактично сплатив усі аліментні зобов`язання. Також зазначає, що позивачем невірно здійснено розрахунок можливої пені. За їхніми розрахунками за період із 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року сума неустойки може становити - 28 361,12 грн. Крім того зазначає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 640,08 грн., не підлягають до задоволення, оскільки суму зазначеної заборгованості визначено державним виконавцем в порядку виконання судового рішення, а тому вона підлягає стягненню виключно у порядку передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, суд не вправі стягувати заборгованість по аліментах, яку уже нараховано державним виконавцем на підставі ухваленого судового рішення, оскільки у такому випадку може відбутись подвійне її стягнення. У задоволенні позову просить відмовити повністю. Також, представник відповідача подав суду попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 20 000,00 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гонта М.С. подав суду відповідь на відзив у якій вказує на те, що відповідач не спростував твердження позивача, аргументи та розрахунки щодо позовних вимог. Вважає, що розрахунки представника відповідача є невірними, не підтверджуються доказами та не базуються на правових позиціях щодо правил розрахунку заборгованості по аліментах, які викладені, зокрема, в постановах ВС України від 16.03.2020 у справі №316/639/18, від 30.10.2019 у справі № 757/16035/15-ц. Зазначає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Доводи відповідача про скрутний матеріальний стан не підтверджені доказами. Вважає, що відповідач приховує свій дійсний матеріальний стан, зокрема щодо дійсного розміру доходів, своєї роботи, свого місця проживання. Так, із 2017 року відповідач перебуває на роботі за кордоном - у Німеччині про що свідчать його відео, світлини та переписки у соціальних мережах. Як зазначив сам відповідач у судовому засіданні, влітку 2020 року він продав власну квартиру по [ADDRESS] , допустив несплату аліментів за липень - вересень 2020 року, що свідчить про свідоме ухилення його від сплати аліментів. Станом на даний час, відповідач має у власності автомобіль, квартиру, проживає у новобудові в м. Тернополі, його дружина працює в Західноукраїнському національному університеті. Вважає, що твердження відповідача про те, що він несе витрати на утримання старшого сина [PERSON] , 2003 року народження, не відповідають дійсності, оскільки доказів з цього приводу ним не надано. Витрати на утримання сина [PERSON] , 2003 року народження у вигляді аліментів покладено та в дійсності несе позивач згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2020 р. у справі №607/27007/19. Доказів того, що відповідач своєчасно та у повному обсязі сплачував аліменти, починаючи з червня 2017 року, останнім не надано. Відповідач обізнаний про наявність рішення про стягнення з нього аліментів, але належним чином його не виконує. Відповідач не звертався за допомогою по безробіттю. Крім того, долучений відповідачем договір оренди від 26.02.2019 р. ним не підписаний. Щодо твердження відповідача про те, що позивачка допустила заборгованість по сплаті аліментів, зазначив, що згідно офіційної інформації опублікованої на сайті «Судова влада України» заява [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] надійшла до Тернопільського міськрайонного суду ще 19.11.2019, судовий наказ видано через півроку - 12.05.2020 р., а тому позивач про його існування дізнався із запізненням. Просить врахувати дане пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також, представник позивача надав суду додаткові пояснення щодо наданого представником відповідача попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 20 000,00 грн., у яких зазначає, що відповідачем не долучено укладеного договору з адвокатом з якого можна було б встановити умови надання послуг та порядок їх надання і оплати, а подано лише попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що витрати становлять 20 000,00 грн. При цьому, у наданому розрахунку не зазначено час на виконання певних робіт. Вважає, що розмір судових витрат відповідача не відповідає критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив, у яких останній вважає голослівними твердження позивача щодо ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки він постійно оплачував та оплачує аліменти на утримання сина. Затримки з оплати аліментів були пов`язані з матеріальним становищем, оскільки він не працює (підтверджується даними з копії трудової книжки), має на утриманні старшого сина, який проживає з ним, що підтверджується копією з будинкової книги. Крім цього зазначає, що позивачем допущено заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, який проживає разом із ним, що підтверджується довідкою про заборгованість. Щодо тверджень позивача про його роботу за кордоном, то вважає їх надуманими, голослівними та такими. що не відповідають дійсності. При ухваленні рішення, просить суд врахувати його матеріальне становище, те, що у нього на утриманні перебуває старший син [PERSON] , 2003 року народження, він тривалий час проживав в орендованому житлі, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гонта М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовних вимог не визнав та проти їх задоволення заперечив. Також вказав, що просить врахувати суд при вирішенні даної справи, що розмір нарахованої пені відповідачу за несплату аліментів не може перевищувати розмір заборгованості по аліментних платежах. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року). У даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати із 19.05.2016 року й до досягнення дітьми повноліття. В порядку виконання вказаного рішення суду, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14.06.2016 року видано виконавчий лист №607/5317/16-ц, який перебуває на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 10 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузьомко Х.П., станом на 01.06.2020 р.,тобто на момент подачі позову, за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 640,08 грн. Як вбачається із даного розрахунку, відповідач порушував періодичність сплати аліментів та сплачував їх не в повному обсязі, що підтверджується випискою по надходженнях по банківській картці [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем [PERSON] . Інша дитина у сторін, а саме неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає із батьком - [PERSON] (Довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видана ОСББ «М.Коцюбинського №5Б» від 03.11.2020 р.) та перебуває на його утриманні. Згідно записів у трудовій книжці відповідача серії [NUMBER] , [PERSON] із 02.02.2018 року не працевлаштований. Як вбачається із, наявної при матеріалах справи, копії договору оренди від 26 лютого 2019 року, між [PERSON] та [PERSON] , останнім взято в оренду житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , термін оренди приміщення із 01.03.2019 по 01.02.2020 р. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виникнення заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] з незалежних від нього причин, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування останньому неустойки. В позовній заяві позивач надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який перевірений судом. Зазначений розрахунок пені відповідає правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, відповідно до якої пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за період несплати відповідачем аліментів - за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року, становить 41 773 грн. 91 коп. Однак, враховуючи вимоги ст. 196 Сімейного кодексу України, до стягнення підлягає сума неустойки (пені), яка не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка складає в даному випадку 640 (шістсот сорок) грн. 08 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 01.06.2020 р., тобто на момент подачі позову. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення пені у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 08 коп., яка не перевищує суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах за період із 01.07.2017 року по 22.06.2020 року у розмірі 640,08 грн. не підлягають до задоволення, оскільки суму зазначеної заборгованості визначено державним виконавцем під час виконання судового рішення, а тому вона підлягає стягненню виключно у порядку передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, суд не вправі стягувати заборгованість по аліментах, яку уже нараховано державним виконавцем на підставі ухваленого судового рішення, а тому у цій частині позивачу слід відмовити. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial