Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 05.06.2020 року №431/Л «Про звільнення з підприємства», поновити її на посаді заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 435 724,00 грн та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200 000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 06.09.2010 року працювала в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 20.06.2016 року призначена на посаду заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту. Дана посада на підприємстві позначається як рівень - GM - general manager AM Group. На думку Позивачки, така категорія, згідно корпоративним політикам, надає переваги менеджеру підприємства цього рівня під час призначення йому будь-яких додаткових виплат та рішення щодо звільнення по такому працівнику підприємства має приймати корпорація. Позивачка зазначає, що з моменту прийняття на роботу та до 05.06.2020 року жодного разу не порушувала посадових обов`язків та трудової дисципліни, мала сталі позитивні показники роботи, постійно отримувала від корпорації нові посади й підвищення. Як зазначила представник [PERSON] в позовній заяві, зранку 05.06.2020 року Позивач відчувала нездужання та збиралася їхати до лікарні з метою проведення медичного обстеження. Але була терміново була запрошена генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Мауро Лонгобар прибути для проведення переговорів щодо перегляду розміру її заробітної плати. Після прибуття Позивачки до офісу генерального директора підприємства, питання підвищення виплат для [PERSON] не обговорювались. Натомість, начальник юридичного відділу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в присутності інших працівників підприємства, окрім генерального директора, зачитав Позивачці Наказ про звільнення з роботи в зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків згідно пункту 1 ст. 41 КЗпП України. Оригіналу цього Наказу Позивачці для ознайомлення надано не було і тільки через кілька днів вона отримала копію Наказу про звільнення від 05.06.2020 №431/Л. Окрім того, Позивачці повідомили, що на підприємстві було проведено службове розслідування, за результатами, якого нібито встановлено, що нею вчинено грубе порушення її обов`язків, зокрема, розслідуванням встановлено, що [PERSON] мала перебувати у відрядженні з 05 по 08 травня 2020 в м. Києві, але не відбула до нього, а тому присвоїла 3000 грн., належні підприємству. Зазначені порушення, на думку Відповідача, є грубими порушенням обов`язків заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Письмових пояснень на такі звинувачення Позивачка підприємству не надавала, в зв`язку з тим, що представники Відповідача відмовили їй в ознайомленні з документами, які б підтверджували їх твердження. Такі дії представників Відповідача погіршили стан здоров`я Позивачки, який й до цього був незадовільним. Позивачка направилась до свого кабінету, де до неї було приставлено озброєну охорону, яка продовжила на неї морально тиснути, зокрема, позбавили можливості будь-якого зв`язку та можливості викликати швидку медичну допомогу. Тим самим, представники підприємства поставили під ризик здоров`я Позивачки та можливість своєчасно отримати необхідну першу медичну допомогу. На думку Позивачки вказані обставин свідчать про порушення Відповідачем вимог ст.41 КЗпП України, оскільки рівень займаної посади передбачав прийняття рішення про її звільнення керівництвом корпорації відповідача, а не генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Також вважає, що не зазначення в наказі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №431/л від 05.06.2020 року за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків Позивачка була звільнена з роботи, також є порушенням трудового законодавства. Крім того, вважає, що роботодавцем при звільненні її за п. 1 ст. 41 КЗпП України було порушено порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, оскільки від підприємство не витребувано від неї письмових пояснень. Таким чином, вважає, що Відповідачем при проведенні процедури її звільнення на підставі п.1 ст.41 КЗпП України в порушення ст. 149 КЗпП України не витребувані від неї письмові пояснення, її було звільнено з роботи неуповноваженою на те посадовою особою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а зміст наказу про її звільнення є неповним та не містить необхідної інформації, що в підсумку свідчить про те, що її звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України є незаконним, а тому її має бути поновлено на роботі, стягнено з роботодавця суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 435 724,00 грн та відшкодовано їй моральну шкоди в розмірі 200 000,00 грн. Представником відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до суду надано відзив на позов, за якими відповідач позов не визнав, просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем повністю дотримано процедуру звільнення Позивачки на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки за результатами проведеного службового розслідування було встановлено факт вчинення [PERSON] проступку, який, враховуючи його характер та обставини його вчинення, розцінено роботодавцем як грубе порушення трудових обов`язків. Відповідач вказує, що звільнення Позивачки відбулось з додержанням процедури звільнення за дисциплінарне порушення, зокрема, щодо запропонування працівнику надати пояснення щодо вчиненого порушення. Також у відзиві Відповідач з посиланням на статут ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та локальні акти підприємства зазначає, що наказ про звільнення [PERSON] було прийнято генеральним директором підприємства в межах наявних у нього повноважень. Таким чином, доводи Позивача щодо порушення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог п. 1 ст. 41, ст. 149 КЗпП України є безпідставними та необґрунтованими. У відзиві представник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» також зазначив, що враховуючи, що вимоги Позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу фактично є похідними від вимог про поновлення на роботі, проте, в даному випадку трудовий договір з [PERSON] було розірвано на законних підставах, за наявності підстав для таких дій відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню. Аналогічне стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди - оскільки порушення трудових прав Позивача з боку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не мало місце, то і відсутні підстави для стягнення з підприємства грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. У відповіді на відзив представник [PERSON] [PERSON] зазначила, що на її думку, обґрунтування позиції ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо законного звільнення [PERSON] обґрунтовано неналежними та недопустимими доказами. Заслухавши пояснення свідків, сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, виходячи з положень статей 12 та 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку, зокрема, одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору - у справах про звільнення, безпосередньо до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, позовною заявою, з чим погоджується і Відповідач, з 20.06.2016 року [PERSON] займала на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посаду заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту. Згідно наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №431/л від 05.06.2020 року «Про звільнення з підприємства» (а.с.12 т.1) [PERSON] була звільнена з посади заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту в зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків за п. 1 ст. 41 КЗпП України з 05.06.2020 року. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Як зазначено Відповідачем у відзиві на позовну заяву, підставою для висновку роботодавця про вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення трудових обов`язків стали наступні обставини. 30 квітня 2020 року о 16:44 заступником генерального директора з маркетингу та збуту [PERSON] було направлено із робочої електронної поштової скриньки [INFO] (тема листа: Business trip укр. мовою «відрядження») службовий лист на адресу генерального директора ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» mauro.longobardo@arcelormittal.com із проханням щодо відрядження до м. Київ у період з 5 по 8 травня 2020 року. Потребу у вказаному відряджені сама [PERSON] сформулювала англійською мовою наступним чином: «І need to meet with domestic customers to make a strategy to recover a gap in April». (укр. мовою «Мені потрібно зустрітися з клієнтами всередині країни для розроблення стратегії для подолання прогалин у квітні»). 30 квітня 2020 року о 16:45 генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] вказане прохання [PERSON] було задоволено про що із електронної поштової скриньки [INFO] на електронну поштову скриньку [INFO] було направлено відповідне повідомлення, що містило розпорядження Генерального директора ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] виражене у написі англійською мовою «ОК, approved.» (укр. «ОК, підтверджено»). Тобто, Генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було погоджено направлення [PERSON] у відрядження до м. Київ у період з 05 по 08 травня 2020 р. з метою проведення переговорів (нарад) із місцевими (українськими) клієнтами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Вказані обставини підтверджені наявною в матеріалах справи роздруківка листування електронною поштою між [PERSON] та [PERSON] , зміст якої належним чином перекладено українською мовою (а.с. 59,60,61 т. 1). Наявною в матеріалах справи довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про належність електронних адрес, виданою за вих. №841-74 від 18.08.2020 року підтверджено, що електронна адреса [INFO] належала [PERSON] та використовувалась нею для корпоративного спілкування підтверджено (а.с. 62 т. 1). Судом встановлено, що за наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про командирування працівників підприємства в межах України» №104/к від 04.05.2020 року [PERSON] , заступника генерального директора з маркетингу та збуту, було відряджено до м. Київ на період з 5 по 8 травня 2020 року. (а.с.63 т. 1). Цим же наказом для її супроводу у службове відрядження до м. Київ на період з 04 по 08 травня 2020 р. було направлено [PERSON] , водія автотранспортних засобів. Із змісту рядка 6 та 7 додатку до вказаного наказу №104/к від 04.05.2020 року вбачається, що [PERSON] було направлено до представництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в м. Київ, а як мета відрядження вказується (мовою оригіналу): «Участие в совещании». Судом встановлено, що 01 червня 2020 р. [PERSON] подано Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (а.с. 64-65 т. 1), відповідно до якого з огляду на перебування у відряджені в період з 05 по 08 травня 2020 р. [PERSON] заявила до відшкодування ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: - компенсацію за проживання на суму 1800 грн. за період із 05 по 08 травня 2020 р.; - добові на суму 1280 грн. за період з 05 по 08 травня 2020 р. Вказаний звіт в графі «Підпис підзвітної особи» (тобто, особи, що подала звіт) містить підпис, а оскільки звіт подається безпосередньо працівником, якого було направлено у відрядження, вбачається, що такий звіт подано [PERSON] . Судом враховано, що ні за змістом заяв по суті справи (позову, відповіді на відзив), ні під час надання усних пояснень по суті справи представники [PERSON] не зазначали, що цей звіт не складався та не подавався Позивачем, також не було надано підтверджень звернення [PERSON] до роботодавця з приводу складання вказаного звіту не нею або підробки її підпису, отже у роботодавця не було підстав для обґрунтованих сумнівів щодо складання та подання вказаного звіту особисто [PERSON] . Отже, суд критично ставиться до позиції представників позивача щодо не перевірки роботодавцем обставин подання звіту, чи були внесені відомості до нього та чи підписаний звіт безпосередньо [PERSON] , оскільки жодних заяв з цього приводу Позивач роботодавцю не подавала. На а.с. 66 т. 1 міститься довідка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про перерахування грошових коштів» за вих. №82/01-60 від 13.08.2020 року за підписом начальника управління (казначейство) Караман Т.Г., згідно якої грошові кошти в розмірі 3080,00 грн були перераховані [PERSON] 02.06.2020 року в складі виплати в розмірі 6680,00 грн (підтвердження перерахування вказаних сум є додатком до вказаної довідки а.с. (67-68 т. 1). Судом враховано, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження не згоди Позивача з отриманням вказаних сум або подані роботодавцю заяви про їх помилкове перерахування. Про таку незгоду не зазначено і за змістом поданих представником позивача [PERSON] заяв по суті справи (позов, відповідь на відзив). Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] звітувала про перебування у відрядженні з 05 по 08 травня 2020 року та заявила до відшкодування витрати, які понесла у зв`язку з перебуванням у відрядженні, не заперечує обставини свого направлення у відрядження з 05 по 08 травня 2020 року до представництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в м. Київ для участі у нарадах з постачальниками, отримала грошові кошти згідно поданого нею звіту від 01.06.2020 року та погодилась з такою виплатою. 01.06.2020 року за наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №490 «Про проведення службового розслідування» було створено комісію з проведення службового розслідування щодо можливого грубого порушення трудових обов`язків заступником генерального директора з маркетингу та збуту А.О. Татарульєвою при виконанні наказу №104 від 04.05.2020 року (а.с. 69 т. 1). В указаному наказі роботодавець зазначив причини проведення службового розслідування, склад комісії та строки його проведення. Актом проведення службового розслідування від 05.06.2020 року, затвердженим головою комісії генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON], встановлені обставини щодо виконання [PERSON] наказу №104 від 04.05.2020 року. Враховуючи приписи п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року суд при вирішенні питання про те, чи є в діях [PERSON] грубе порушення трудових обов`язків, виходить з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. При цьому судом враховується зміст акту проведення службового розслідування від 05.06.2020 року, оскільки комісією були враховані пояснення посадових осіб ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», запитана інформація з окремих структурних підрозділів підприємства тощо, тобто роботодавець власними вилами намагався встановити обставини перебування [PERSON] у службовому відрядженні в період з 05 по 08 травня 2020 року відповідно до мети, визначеної у наказі по підприємству №104/к від 04.05.2020 року. Так, в акті службового розслідування вказано, що службовий автомобіль VW Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - «Службовий автомобіль»), яким під керуванням [PERSON] мала б вибути у відрядження [PERSON] , [INFO] знаходився у м. Кривий Ріг. Допитаний під час розгляду справи в якості свідка водій [PERSON] підтвердив, що він відповідно до наказу по підприємству мав відбути у відрядження з [PERSON] 04.05.2020 року ввечері, однак, по прибуттю до місця її проживання в м. Кривий Ріг 04.05.2020 року близько 22.00 години, отримав від Позивачки усне розпорядження про те, що відбуття у відрядження відбудеться наступного дня, тобто 05.05.2020 року о 10.00. Наступного ранку приблизно о 10.00. він забрав [PERSON] разом з її дочкою та вирушив з ними до м. Київ. На в`їзді в м. Київ висадив [PERSON] за її проханням, отримав від неї усне розпорядження відвезти дочку за певною адресою в м. Київ, а потім сам ночував у готелі Русь в ніч з 05 на 06 травня 2020 року. В період з 05 до 08 травня з [PERSON] не спілкувався, де вона була і чим займалась йому не відомо, сам до представництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в м. Київ в указаний проміжок часу не їздив. До м. Кривий Ріг виїхав з тими ж пасажирами вранці 08.05.2020 року. Враховуючи вказані свідчення, суд приходить до висновку, що вказаний свідок фактично не обізнаний щодо обставин безпосереднього виконання Позивачем наказу по підприємству № 104/к від 04.05.2021 року відповідно до визначеної в наказі мети. В матеріалах справи на а.с. 77 т.1 міститься пояснювальна записка менеджера з питань фінансово-економічної безпеки [PERSON] , який зазначив, що 07.05.2020 року близько 17 години бачив [PERSON] в м. Кривий Ріг, про що повідомив своєму керівнику. Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив обставини, викладені ним у пояснювальній записці, та повідомив, що дійсно на початку травня 2020 року (точну дату згадати не зміг за давністю подій) бачив [PERSON] в місті Кривий Ріг на проспекті Поштовому. В силу своїх трудових обов`язків знав [PERSON] та впізнав її, а також звернув увагу на відсутність у неї охорони, оскільки в будівлях та територією підприємства Позивач зазвичай пересувалась із супроводом охорони, а 07.05.2020 року в досить людному місці була без охоронця. Як вбачається зі змісту електронного листування (а.с. 78 т. 1) між [PERSON] , головним юрисконсультом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», членом комісії по проведенню службового розслідування, та [PERSON] , який працював в представництві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в м. Київ, в період з 05 по 08 травня 2020 року [PERSON] в представництві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у м. Київ не з`являлась, зустрічей (нарад) із місцевими (українськими) клієнтами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не проводила. Те, що адреса електронної пошти [INFO] належить [PERSON] підтверджено наявною в матеріалах справи довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про належність електронних адрес за вих. №841-74 від 18.08.2020 року. Також в матеріалах справи на а.с. 191 т. 1 є нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 19.10.2020 року, в якій вказана особа вказала, що працює у представництві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в м. Києві на посаді директора представництва та також підтвердив свою електронну пошту [PERSON]. За змістом вказаної заяви [PERSON] зазначено, що з 05.05.2020 по 08.05.2020 року він постійно знаходився на робочому місці в представництві. В зазначений період він [PERSON] не бачив, про її приїзд його ніхто із співробітників представництва теж не повідомляв, жодних зустрічей (нарад) [PERSON] в представництві не проводила. При цьому, вказані свідчення [PERSON] за необхідності готовий підтвердити в суді. З огляду на події та обставини, що були встановлені в процесі службового розслідування, приймаючи до уваги посаду Позивача, яка є однією з керівних посад підприємства, тобто особа, що її займає, повинна мати бездоганну професійну та ділову репутацію, та слугувати для підлеглих працівників прикладом в питанні додержання трудової дисципліни, суд вважає правомірним рішення роботодавця, який розцінив дії [PERSON] як такі, що містять усі ознаки грубого порушення трудових зобов`язань, яке полягає у невиконанні наказу про направлення у відрядження, використанні службового автомобілю у особистих цілях та поданні до адміністрації з фінансів звіту про використані кошти, який містить відомості, що не відповідають дійсності. Судом враховується, що відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу та додержуватись трудової дисципліни. В той же час трудова дисципліна - це сукупність правових норм, встановлених на підприємстві, в установі або в організації, що є обов`язковими для всіх учасників трудового процесу. За своїм характером відрядження є формою виконання працівником трудових обов`язків. Оскільки направлення [PERSON] у відрядження було здійснено шляхом видання наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про командирування працівників підприємства в межах України» №104/к від 04.05.2020 року, вона була зобов`язана відбути у відрядження до представництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у м. Київ у період з 05 по 08 травня 2020 р., та провести переговори (наради) із місцевими (українськими) клієнтами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Оскільки підстави передбачені ст.ст. 176, 177 КЗпП України щодо неможливості направлення особи у відрядження стосовно [PERSON] відсутні, той факт, що вона не відбула у відрядження відповідно до мети та змісту наказу по підприємству №104/к від 04.05.2020 року та не провела переговори (наради) із місцевими (українськими) клієнтами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» свідчить про порушення нею вищевказаного наказу, а відтак і її трудових обов`язків та трудової дисципліни. Відповідно до ст. 141 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок із забезпечення трудової дисципліни на підприємстві. Стаття 142 КЗпП України визначає, що трудовий розпорядок на підприємствах визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами. Судом враховано, що пунктом 3.4.2 Посадової інструкції заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту від 30 травня 2014 р. (а.с. 79 - 106 т. 1), з якою Позивач ознайомлена під підпис 22.09.2014 року у зв`язку з призначенням виконуючою обов`язки заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту, що підтверджено листом ознайомлення з посадовою інструкцією, передбачено обов`язок дотримання та виконання вимог локальних нормативних актів, що діють на підприємстві (правила внутрішнього трудового розпорядку, Кодекс ділової поведінки АрселорМіттал, політики, положення, інструкції та ін.). Також п. 3.4.4 зазначеної посадової інструкції передбачено обов`язок виконувати накази та розпорядження безпосереднього керівника (тобто, генерального директора ПАТ «АМКР», якому заступник генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту безпосередньо підпорядковується відповідно до п. 1.2. вказаної посадової інструкції), а також доручення, що визначені розпорядчими документами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». За невиконання цих вимог заступник генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту несе відповідальність, що прямо передбачено пунктами 5.10 та 5.11 цієї ж посадової інструкції. Також судом встановлено, що [PERSON] було порушено приписи ряду локальних актів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які стосуються додержання працівниками підприємства трудової дисципліни. Так, відповідно до п. 1.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства, затверджених постановою конференції трудового колективу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 03.03.2020 року (а.с. 90 - 106 т. 1), вимоги цих правил є обов`язковими для виконання всіма працівниками підприємства, а п. 2.7. цих правил передбачено, що працівники повинні знати та виконувати ПВТР. Згідно з ПВТР ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» працівники підприємства зобов`язані: - працювати чесно і сумлінно, виконувати посадові, робочі інструкції, додержуватись трудової дисципліни - основи порядку на виробництві, своєчасно і точно виконувати доручену роботу і розпорядження адміністрації підприємства, використовувати весь робочий час для продуктивної праці та не використовувати робочий час для вирішення питань, не обумовлених трудовими відносинами з роботодавцем (пп. 4.1.1 п. 4.1); - ефективно використовувати майно підприємства, раціонально використовувати матеріальні ресурси підприємства (пп. 4.1.6 п. 4.1); - додержуватись ПВТР ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (пп. 4.1.11.1 п. 4.1); - своєчасно і точно виконувати свої обов`язку відповідно до робочих та посадових інструкцій, наказів та розпоряджень адміністрації (пп. 4.1.11.3 п. 4.1); - вживати заходів до недопущення халатного, незаконного або неефективного використання ресурсів підприємства (пп. 4.1.11.10 п. 4.1); - додержуватись вимог локальних нормативних актів, що діють на підприємстві (пп. 4.1.24 п. 4.1); - виконувати обсяг обов`язків (робіт)- в межах, окрім іншого, наказів, розпоряджень адміністрації підприємства, інших локальних нормативних актів (пп. 4.1.25 п. 4.1). Пунктом 8.1 ПВТР ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» передбачено, що порушення ж трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника підприємства покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення, а також застосування інших заходів, передбачених чинним законодавством. Відповідно до Кодексу ділової поведінки АрселорМіттал (а.с. 107-126 т. 1), який діє на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з яким [PERSON] в останнє була ознайомлена 19.12.2019 р., заборонено працівникам підприємства незалежно від займаної посади використовувати можливості, які надаються в рамках діяльності компанії АрселорМіттал , в особистих цілях, а також використовувати корпоративну власність або займану посаду для особистої вигоди (розділ «Корпоративні можливості»). Будь-яке відступлення від Кодексу ділової поведінки можливе лише для генеральних та інших директорів компанії АрселорМіттал, але лише з дозволу Ради директорів компанії АрселорМіттал або комітету Ради (розділ «Дозвіл на відступлення від даного Кодексу ділової поведінки»). В матеріалах справи відсутні підтвердження отримання [PERSON] вказаного дозволу, отже будь-які дії всупереч вимогам Кодексу ділової поведінки АрселорМіттал вважаються його порушенням, а з огляду на зазначені вище вимоги беспосередньої посадової інструкції заступника генерального директора з маркетингу та збуту адміністрації з маркетингу та збуту та ПВТР підприємства, - й порушенням трудових/посадових обов`язків працівника і трудової дисципліни. Отже, дії [PERSON] також прямо суперечать Кодексу ділової поведінки АрселорМіттал. Пункт 6 Політики про службові відрядження ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 127, 128-139 т. 1), введеною в дію наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 333 від 02.04.2020 року, визначає, що після повернення з відрядження працівник зобов`язаний надати в управління бухгалтерського обліку та фінансової звітності адміністрації з фінансів належним чином оформлений Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), а у випадку, якщо працівник отримував аванс на відрядження - повернути залишок грошових коштів понад суму, витрачену згідно зі Звітом, у встановлені Політикою строки. Згідно з п. 5.3 Політики компенсації підлягають: 1) добові витрати; 2) витрати на проїзд; 3) витрати на проживання; 4) інші витрати згідно з пп. 5.3.5 п. 5.3 Політики. Разом зі Звітом працівник має надати оригінали документів, які підтверджують розмір витрат під час відрядження (якщо витрати підтверджуються документально). У інших випадках працівник має розраховувати витрати відповідно до п. 5 Політики. Таким чином, внесення [PERSON] до Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 01.06.2020 р. відомостей, що не відповідають дійсності, та подання такого Звіту до адміністрації з фінансів є порушенням трудових обов`язків працівника та трудової дисципліни, встановленої на підприємстві. Відповідно до п. 2.1 Політики про використання працівниками службового та особистого автотранспорту у службових цілях, затвердженої наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 1374 від 18.12.2019 року (зі змінами, внесеними наказом № 7 від 06.01.2020 року), надані в користування працівникам автомобілі є власністю підприємства. Пунктом 2.9 Політики про використання автотранспорту встановлено заборону на використання в особистих цілях автомобілів підприємства, які надано працівникові у службових цілях. Таким чином, використання працівником службового автомобілю для задоволення власних потреб є прямим порушенням Політики про використання автотранспорту, порушенням трудових обов`язків працівника та порушенням трудової дисципліни, встановленої на підприємстві. Як вказав допитаний в якості свідка водій [PERSON] , [INFO] в м. Київ за усним розпорядженням [PERSON] , він возив дочку [PERSON] за певними адресами в її особистих цілях. В матеріалах справи (а.с. 168 - 174 т. 1) наявна інформація у період з 00:00 03.05.2020 року по 00:00 09.05.2020 року зафіксовані підключення користувача [INFO] до сервісу електронної пошти з наступного ІР адресу [NUMBER] , відповідальною організацією є Electron-Service LLC. Листом №221 від 07.10.2020 року (а.с. 175 т. 1) ТОВ «Електрон-Сервіс» повідомило, що ІР адреса [NUMBER] належить ISP Grand Telcom і підключення до неї неможливо від будь-якого іншого провайдера, окрім як провайдера Гранд Телком , зона надання послуг та обслуговування виключно територія м. Кривого Рогу. Таким чином, невиконання [PERSON] наказу №104/к від 04.05.2020 року про направлення у відрядження попри обов`язковість такого наказу, використання службового автомобілю в особистих цілях, включення до Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 01.06.2020 р. неправдивої інформації є порушенням трудової дисципліни та порушенням ПВТР ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки: 1) працівник використовував робочий час не для виконання трудових обов`язків; 2) працівник не виконав доручене йому завдання, яке підлягало виконанню поза межами робочого місця такого працівника; 3) працівник допустив нераціональне та неефективне використання майна та матеріальних ресурсів підприємства; 4) працівник порушив ПВТР підприємства та інші локальні нормативні акти підприємства. Допитані під час розгляду справи в якості свідків члени комісії зі службового розслідування [PERSON] (головний юрисконсульт), [PERSON] (директор департаменту з персоналу), [PERSON] (директор департаменту з безпеки) підтвердили факти, викладені в акті проведення службового розслідування від 05.06.2020 року. Також, під час розгляду справи були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які змогли повідомити лише обставини, які передували їх звільненню з підприємства, під час процедури звільнення [PERSON] в приміщенні разом з нею не перебували, обставини її відрядження повідомити не можуть. Допитаний свідок [PERSON] повідомив суду обставини власного сприйняття загальної ситуації на підприємстві, та вказав, що не може повідомити суду обставини порушення [PERSON] трудової дисципліни. Суд критично ставиться до позиції представників Позивача щодо порушення Відповідачем вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України приписами якої передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці, оскільки в позовній заяві чітко зазначено про перебування [PERSON] 05.06.2020 року на роботі, а свідки [PERSON] та [PERSON] вказали про проведення нею виробничих нарад в указаний день та про фактичне перебування [PERSON] у власному робочому кабінеті щонайменше до 16.00, при тому, що станом на вказану годину наказ про звільнення вже був зачитаний Позивачці, про що вона особисто повідомляла свідкам. Щодо листка непрацездатності серія АДЮ №101743 від 16 серпня 2020 року [PERSON] , та виписки з медичної карти ( а.с 14, 15 т. 1), суд звертає увагу, що відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані за клопотанням представників позивача, позивачка до закінчення робочого дня знаходилась на робочому місці, тобто знала про своє звільнення, на той час вже відмовилась від отримання наказу про звільнення та отримання своєї трудової книжки. Проте, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року N 6-р (II)/2019 у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини. Суд враховує, що наказ про звільнення позивача видано 05 червня 2020 року, тобто у період, коли позивач звернулась за медичною допомогою, що є порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України. Проте наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі,однак такі позовні вимоги позивачем не заявляються. Аналогічний за змістом висновок висловлений також у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі N 545/1151/16-ц (провадження N 61-17196вв19), від 11 грудня 2019 року у справі N 522/3410/15-ц (провадження N 61-43676св18), від 16 червня 2020 року у справі N 750/8456/17 (провадження N 61-22946св18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі N 205/4196/18 (провадження N 14-670цс19) відступила від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 26 грудня 2012 року у справі N 6-156цс12 і від 23 січня 2013 року у справі N 6-127цс12, а також від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 16 березня 2020 року у справі N 640/10761/14-ц. Зокрема, зазначено, що гарантія частини третьої статті 40 КЗпП України поширюється на випадки припинення контракту з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України. У разі порушення цієї гарантії негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки). При цьому, суд приймає до уваги, що позивач не повідомив відповідача про початок лікування після закінчення робочого часу 05.06.2020 року, доказів на підтвердження матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд доходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось без порушень роботодавцем вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 22. Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. До застосування щодо [PERSON] дисциплінарного стягнення, генеральний директор ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] зажадав від неї надання письмових пояснень щодо обставин вчинення нею одноразового грубого порушення трудових обов`язків (трудової дисципліни), проте [PERSON] від надання таких пояснень відмовилась. Вказані обставини підтверджені наявним в матеріалах справи актом від 05.06.2020 року (а.с. 145 т. 1), змістом акту проведення службового розслідування та показаннями осіб, що включені до складу комісії з його проведення, а також змістом позовної заяви [PERSON] , в якій на стор. 2 Позивач зазначає, що не надавала письмових пояснень з приводу обставин вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків з причин не надання їй представниками роботодавця документів, які б підтверджували вказане порушення. Тобто, [PERSON] не заперечує, що роботодавець пропонував їй надати такі пояснення, а вона свідомо відмовилась від їх надання з власних міркувань. Отже судом не встановлено порушення роботодавцем вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України. В матеріалах справи наявні копії відповідних актів від 05.06.2020 року (а.с. 146, 147 т. 1), якими засвідчено, що під час звільнення Позивача генеральний директор ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» намагався вручити їй її трудову книжку та копію наказу про звільнення №431/л від 05.06.2020 року, однак, позивач відмовилась від отримання власної трудової книжки та копії наказу про звільнення №431/л від 05.06.2020 року. На підтвердження сукупності вказаних обставин та ознайомлення [PERSON] з наказом про її звільнення №431/л від 05.06.2020 року також був складений акт від 05.06.2020 року (а.с. 148 т. 1). Суд також не приймає до уваги доводи представників Позивача щодо невідповідності наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про звільнення з підприємства» №431/л від 05.06.2020 року вимогам трудового законодавства, а саме - наказ не містить детальний опис одноразового грубого порушення трудової дисципліни. Суд враховує, що трудове законодавство не містить вимог щодо змісту наказу про звільнення працівника, а тому зміст вказаного розпорядчого документа роботодавця має обумовлюватись метою його прийняття та містити достатню кількість даних для його ідентифікації. В наказі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про звільнення з підприємства» №431/л від 05.06.2020 року достатньо змістовно визначено підставу для звільнення [PERSON] - в зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, п. 1 ст. 41 КЗпП України, з 05.06.2020 року, тобто наказ містить всі дані, що дозволяють в повній мірі зрозуміти підстави звільнення працівника. З огляду на викладене вище та оцінивши зібрані у справі докази на предмет їх належності та допустимості, приймаючи до уваги, що відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлено факт порушення [PERSON] трудової дисципліни, що виразилось у не виконанні наказу №104/к від 04.05.2020 року та не відбуття у відрядження до м. Київ у період з 05 травня по 08 травня відповідно до мети та місця призначення відрядження, що не було спростовано позивачем з поданням належних та допустимих доказів, а також приймаючи до уваги, що такі дії є порушенням посадової інструкції позивача, правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства та інших локальних актів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] з посади заступника генерального директора з маркетингу та збуту за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України відбулося відповідно до вимог чинного трудового законодавства, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині поновлення на роботі. Суд вважає недоведеними твердження представників [PERSON] щодо упередженого ставлення керівництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до неї, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами, а носять характер домислів. Наданий до матеріалів справи як додаток до відповіді на відзив електронний лист генерального директора [PERSON] (а. с. 189 т. 1) викладений не українською мовою, без надання його перекладу та є лише частиною листування, що не дозволяє суду оцінити його зміст та мету направлення. За відсутності законних підстав вважати, що звільнення Позивачки відбулося з порушенням вимог п. 1 ст. 41 КЗпП України відсутні підстави і для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення та до фактичного часу поновлення та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог позивача про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed