Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог вказує, що 14 вересня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO] та донька Вікторія, [INFO]. Останнім часом відносини між ними погіршились, постійно виникають сварки та непорозуміння. На даний час вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені у заяві. Також вказала, що наданий судом досить тривалий строк для примирення, позитивних результатів не надав. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив щодо задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 вересня 2002 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №065497, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1307. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та донька Вікторія, [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії 1-ИД №128934 від 16.04.2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №656 та свідоцтвом про народження серія 1-ИД №064838 від 12.12.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №2646. Тривалий час між подружжям склалися неприязні відносини, постійно виникають сварки та непорозуміння. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного. З березня 2015 року сторони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Судом було вжито заходів щодо збереження сімї та надано строк для примирення терміном два місяці. Однак, сторони не примирились, про що вони не заперечили. Позивачка категорично не бажає продовжувати спільне сімейне життя з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивача та дітей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1307.

Outcome: approved