Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання малолітніх [PERSON] [INFO]., [PERSON] [INFO]., в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.05.2006р. зареєструвала з відповідачем шлюб, який розірвано рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 03.05.2017р. Від шлюбу у них народились діти - [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач змінив замки до спільно збудованого будинку [ADDRESS], в якому сім'я проживала до розлучення, на даний час проживає разом зі своєю матір'ю та дітьми в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає. У зв'язку з цим, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з часу пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.02.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Конституція України покладає на батьків обов'язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51). У той же час сім'я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копій свідоцтва про народження (а.с.5, 6), позивач та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов'язань полягає не в покладенні обов'язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. Тому, враховуючи обов'язок суду в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання, позов належить визнати обґрунтованим. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров'я дітей, неповно забезпечене матеріальне становище дітей, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Зокрема, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.07.2010р., копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.15) відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0800 га за адресою Львівська обл., Перемишлянський р-н., м. Перемишляни, вул. Федорова, 2. Відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 26.11.2015р. (а.с.17), укладеного між МКП «Перемишляниводоканал» та відповідачем, останній у будинку за цієї адресою отримує послуги водопостачання. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року (з часу пред'явлення позову). Відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Положення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначено у ст. 184 СК України. Однак, даною нормою не визначено порядку стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на двох і більше дітей, і зокрема, не визначено кінцевого строку, протягом якого такі аліменти стягуються. Нормою, яка регулює подібні правовідносини є ч. 2 ст. 183 СК України, якою врегульовано порядок стягнення аліментів на двох і більше дітей у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно цієї норми, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на зазначене, застосовуючи аналогію закону слід визначити єдиний розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають стягненню до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а не як зазначено в позові, до досягнення кожною дитиною повноліття, і тому, позов слід задовольнити частково. Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial