Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] та третьої особи Забірської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області та просила визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] від 27 липня 2013 року на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Бондарепнко О.В. та зобов,язати Державну нотаріальну контору видати свідоцтво про спадщину згідно заповіту [PERSON] від 14 листопада 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинськой державної нотаріальної контори Стратілат П.І. Позивач посилалась на таке: [INFO] року у віці 92 роки померла бабуся позивача - [PERSON]. Позивач та відповідач є онуками померлої. 14 листопада 1995 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі номер 5431 та посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори. До складу спадщини ввійшло майно [PERSON], яке належало їй на праві власності: земельні ділянки площею: 0,1524 га з дерев,яним будинком; 0,1627 га ОСГ; 2,93 га пай на території Забірської сільради; 0,0537 га ОСГ територія Бабрицької сільради та ощадні книжки. Майно померла заповіла обом онукам - позивачці та відповідачці. Позивач, як зазначає в позовній заяві, завжди підтримувала близькі родинні стосунки з померлою, постійно відвідувала, допомагала та піклувалася про неї. Після смерті бабусі позивачці стало відомо, що існує ще один заповіт від 27 липня 2013 року, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно відповідачці. Позивачка зазначає, що вказаний заповіт не відповідає закону, волі с спадкодавця та має бути визнаний недійсним. Після смерті в 1989 році єдиної доньки бабусі [PERSON] весь час заповідала онукам сімейні цінності: любити, поважати, берегти одна одну, ніколи ні за що не сперечатись і нічого не ділити. За таких обставин позивачка вважає. що під час вчинення та посвідчення заповіту як розпорядження [PERSON] на випадок її смерті. Не було дотримано таких вимог до правочину, як волевиявлення його учасника, яке повинно відповідати його внутрішній волі, що суперечить ч.3 ст.203 ЦК України. Такі дії [PERSON] зумовлені психологічним тиском на неї з боку відповідачки. Більш того, погіршення психічного стану [PERSON] сталося після того, як відповідач почала проти позивача розповсюджувати неправдиву інформацію. Позивач вважає, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та /або/ не могла керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті /складання заповіту/, а тому з підстав, передбачених ст.ст. 201, 215, 255, 1257 ЦК України необхідно визнати недійсним односторонній правочин, яким є заповіт як розпорядження на випадок смерті внаслідок того, що [PERSON] вчинила вказаний вище правочин під впливом психологічного тиску, неправдивої інформації з боку відповідача. Оспорюваний заповіт суттєво впливає на законні права та інтереси позивача як одного із спадкоємців. Позивач зазначає, що з рішенням Конституційного Суду України по справі про охоронюваний законом інтерес /справа номер 1-10/2004 від 01 грудня 2004 року/ поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій ст. 4 ЦК України та інших законах у логічно-смисловому зв,язку з поняттям «права» /інтерес у вузькому розумінні цього слова/, означає правовий феномен, який: а/ виходить за межі змісту суб,єктивного права; б/ є самостійним об,єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в/ має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г/ не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д/ означає прагнення /не юридичну можливість/ до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благам; є/ розглядається як простий легітимний дозвіль, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб,єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. 26 вересня 2016 року у судовому засіданні позивач звернулася до суду з заявою про зміну позовних вимог та просила визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] від 27 липня 2013 року на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] Відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те. що під час складання та підписання заповіту [PERSON] висловила свою волю, оголосила її вголос у присутності свідків, секретарем виконкому Забірської сільської ради [PERSON] було посвідчено вказаний заповіт. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та показала, що вона посвідчила заповіт як секретар виконкому Забірської сільської ради, [PERSON], остання висловила своє бажання залишити своє майно, яке належатиме їй на час смерті своїй онуці відповідачці по справі. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: [INFO] року померла [PERSON] у віці 92 роки. Реєстрація смерті здійснена Виконавчим комітетом Забірської сільської ради Києва-Святошинського району Київської області 31 березня 2014 року, актовий запис номер 10. [PERSON] та [PERSON] є онуками померлої. 27 липня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла онуці [PERSON] [INFO] року, а громадянку [PERSON] позбавляє права на спадкування. Даний заповіт складено у присутності свідків [PERSON], [PERSON]. У зв,язку з тим, що [PERSON] не може сама прочитати та підписати текст заповіту згідно до ст. 1253 ЦК України заповіт складено у присутності свідків, які зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому. Вказані свідки не є спадкоємцями за заповітом, членами сім,ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом. Свідкам роз,яснино зміст ст.1255 ЦК України. У зв,язку зі слабким зором заповідача на його особисте прохання після прочитання свідками тексту заповіту вголос, заповіт в присутності заповідача, свідків та секретаря Забірської сільської ради підписано [PERSON], особу якої встановлено та дієздатність перевірено. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Даний заповіт посвідчено секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] за реєстром номер 3. У відповідності дж ост. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних. Родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-які особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов, язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов,язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти /внуки/ цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. У відповідності до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов,язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов.язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, у відповідності до ст. 1241 ЦК України позивач не має права на обов,язкову частку у спадщині. У відповідності до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця і часу його укладення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до час тини 4 ст. 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні вимоги статей 1247, 207, 1251 ЦК України при підписанні та посвідченні заповіту дотримані. У відповідності до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. У судовому засіданні встановлено, що заповіт, складений [PERSON] 27 липня 2013 року посвідчено секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] за реєстром номер 3. У відповідності до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчено при свідках. У випадках, встановлених абзацем третім частини другої статті 1248 та статтею 1252 ЦК України присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов,язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус, або інша посадова, службова особа, яка посвідчує договір; спадкоємці за заповітом; члени сім,ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати чи підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. У судовому засіданні були допитані свідки, які були присутні при складанні та посвідченні заповіту. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони були присутні при складанні та посвідченні заповіту [PERSON] 27 липня 2013 року, саме вона їх запросила бути присутніми при складанні заповіту, вона висловила свою волю та заповіт було складено. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], а [PERSON] позбавила права на спадкування. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона за проханням [PERSON] підписала за неї заповіт, все, що записано в заповіті саме так заповіла [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підстави для визнання заповіту недійсним за підстав, передбачених ст. 1257 ЦК України відсутні. У відповідності до ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених ст.ст. 225 та 231 ЦК України. Вказаних підстав судом не встановлено. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні позивач не довела підстав для визнання заповіту недійсним. За таких обставин позовні ви морги не підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з позивача. На підставі ст.ст. 16, 203, 215, 225, 1233, 1234, 1235, 1236, 1251, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed