Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Наприкінці грудня 2016 року сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, оскільки відповідач не мешкає з сімєю, кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що їхня сімя розпалась та подальше життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів між сторонами немає та згода щодо місця проживання дитини досягнута. Просить шлюб розірвати, залишити проживати неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з нею та після розірваня шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, зважаючи на таке. У відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівни права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29 жовтня 2011 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженка м. Дружківка Донецької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-НО № 473005 повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після укладення шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився 05 січня 2014 року, про що складено актовий запис № 23. Батьками вказано [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НО № 561431 виданого 14 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 5). Сторони припинили спільне проживання з грудня 2016 року. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Малолітню дитину [PERSON], [INFO], суд вважає за можливе залишити проживати з матірю, бо питання про місце проживання дитини узгоджено між сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, наполягала на залишенні прізвища, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «Колесник». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у сумі 704,80 гривень, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON]

Outcome: approved