Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.11.2006 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с.Новорайськ, вул.Соборна (Леніна), 12, Бериславського району, Херсонської області. При житті [PERSON] залишив на імя [PERSON] заповіт, яким заповіла усе майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, що воно за законом буде мати право. За заявою позивача [PERSON] державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену спадщину нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с.Новорайськ, вул.Соборна (Леніна), 12, Бериславського району, Херсонської області Позивач в судовому засіданні позов визнала , просила задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 032312 від 24.11.2006 року померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Новорайськ, вул. Соборна(Леніна), 12. Дане майно належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів від 27.12.1991 року, згідно рішення №44(а.с.10-12). Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.13,14). За життя [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON], від 20.10.2006 року, яким заповіла усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого не складалось, також все те, на що вона за законом буде мати право (а.с.8,9). Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ч.3 ст. 1268 ЦПК України, позивач прийняла спадщину після смерті матері, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується паспортом позивача (а.с.5,6). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця). До інших осіб (спадкоємців). 03.08.2016 року за заявою [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №212/2016 року до померлої 24.11.2006 року [PERSON] Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло (а.с.16). Нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із зазначеним позовом. Згідно довідки КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 01.09.2016 року за №544 підтверджується факт того , що вищевказане майно станом на 31.12.2012 року не було зареєстроване (а.с.15). Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві він позбавлений можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1225, 1261 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved