Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 180 доларів США в гривнях за курсом Національного банку України на день прийняття судом рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 26 вересня 2012 року позивач [PERSON] надала в борг [PERSON] 180 доларів США про що, вона написала розписку але, вказану суму боргу не повернула. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що 26 вересня 2012 року вона отримала допомогу щодо придбання квартири від позивача [PERSON], за що останній сплатила 500 доларів США, але [PERSON] вимагала сплатити їй ще певну суму коштів, оскільки квартира, яку придбала відповідач коштує 34 тисячі доларів США, а за юридичні послуги в придбанні квартири вона просила сплатити їй 2% від вартості квартири. Потім позивач [PERSON] почала себе некоректно вести, в звязку з цим від подальших її послуг вона відмовилась. Також, як зазначила відповідач, жодної розписки про повернення грошей вона не складала, в борг у [PERSON] 180 доларів США не отримувала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідача [PERSON] знає вже 34 року, вони товаришують та разом працювали. Проте, що [PERSON] взяла гроші в борг їй відомо не було, навпаки відповідач повідомляла їй, що заплатила 500 доларів США за те, що помічник позивача [PERSON] показав їй квартиру для покупки. Проте, що [PERSON] складала розписку їй відомо не було та вона про це вперше чує. Допитана в чудовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] добре знає, вони разом навчались. 26.09.2012 року [PERSON] показала їй попередній договір наміру купівлі продажу і повідомила про те, що заплатила 500 доларів США за те що, їй показали квартиру. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне в задоволенні позову відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір наміру купівлі продажу, згідно якого продавець [PERSON] зобовязаний оформити угоду нотаріально, покупець [PERSON] зобовязана сплатити решту суми вартості квартири в строк до 1 листопада 2012 року. Продавець [PERSON] сплачує нотаріальні витрати з покупцем [PERSON] в рівних частках. Продавець [PERSON] зобовязаний передати покупцю при нотаріальній угоді технічний паспорт на квартиру, будинкову книгу зі знятими з реєстрації особами, які мешкали в зазначеній квартирі, а також передати ключі від квартири, книжки по сплаті комунальних послуг з погашеною заборгованістю. Також, на копії вказаного договору мається запис, що [PERSON] взяла в борг 180 доларів США у [PERSON] Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2012 року позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] послуги з придбання квартири, за що остання повинна була сплатити позивачу 2% від вартості квартири, і відповідач [PERSON] сплатила 500 доларів, але згідно пояснень позивач повинна була сплатити решту суми в розмірі 180 доларів США. Проте, зазначеної суми, а саме 180 доларів США, у відповідача не було і в звязку з цим, вона написала розписку проте, що отримала у борг 180 доларів США, але вказана сума боргу повернута не була. Крім цього, сторонами в судовому засіданні визнавався факт, що 26.09.2012 року грошові кошти у сумі 180 доларів США не передавалась. Даючи оцінку наданому позивачем на підтвердження укладення договору позики письмовому доказу розписці, суд звертає увагу, що у розписці зазначені: сторони зобовязання (позикодавець та позичальник), грошова сума яка передається, дата складання розписки, але не зазначено термін, на який передається ця грошова сума. Надаючи оцінку отриманим доказам, в тому числі борговій розписці, суд дійшов висновку, що договір позики між сторонами не укладався. Правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються нормами договірних зобовязань передбачених ст.ст. 1046, 1047, 1049 та 1050 ЦК України, на які посилалась позивач [PERSON] як на підставу своїх вимог. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), а згідно пояснень позивача нею 26.09.2012 року грошові кошти у сумі 180 доларів США не передавалась, а вказану суму відповідач повинна була сплатити в звязку з наданими юридичними послугами щодо укладення договору-купівлі продажу квартири. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, позивачем [PERSON] не заявлялись вимоги щодо стягнення заборгованості за надання юридичної допомоги щодо укладення договору-купівлі продажу квартири та не було надано відповідних доказів по укладенню відповідного договору та наявної заборгованості відповідача щодо оплати за його належне виконання. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 180 доларів США в гривнях за курсом Національного банку України на день прийняття судом рішення.

Outcome: dismissed