Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], вказавши, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2011 року між сторонами розірвано шлюб, який було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, 20 вересня 2007 року, актовий запис за № 341. На утриманні позивачці залишилася малолітня донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, всі витрати на утримання доньки вона здійснюю сама . У добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка доводила суду, що після їх розлучення з відповідачем, їх дитина залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, інших неповнолітніх дітей не утримує, стягнення по виконавчим листам з нього не провадяться. Просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів дохходу щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, заперечень на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, засновані на Законі, а тому підлягають задоволенню виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні доведено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2011 року між позивачкою та відповідачем розірвано шлюб, який було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, 20 вересня 2007 року, актовий запис за № 341. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, що підтверджено свідоцтвом про її народження.. Відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, всі витрати на утримання доньки здійснюю сама позивачка. У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст..182 СК України). При визначенні розміру аліментів (ст..182 СК України) суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З`ясовано, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, задовільний стан здоров`я та не має інших осіб на утриманні, тому спроможній утримувати свою дитину. Виходячи з наведеного, суд врахувавши усі обставини по справі та дослідивши надані позивачкою довідки вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору відповідно до ст.81 ЦПК України.

Outcome: approved