Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2006 року. Відповідачка перебувала у шлюбі з її сином, який помер та знятий з реєстрації 11 листопада 2020 року. [PERSON] тривалий час знаходиться за кордоном, у квартирі понад один рік не проживає без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідачки у квартирі порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном та впливає на збільшення вартості комунальних платежів. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що у квартирі не проживає, оскільки позивачка її туди не впускає. Періодично вона їздить у Польщу, останній раз поїхала 24 червня, а приїхала в день смерті чоловіка, який помер [INFO] , має намір повернутися в Польщу навесні. На даний час [PERSON] проживає з ріднею по [ADDRESS] , однак вона не може зареєструватись за цією адресою у зв`язку з великою кількістю зареєстрованих осіб. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки, проживає в [ADDRESS] , на одній сходовій клітці з 1974 року. Їй відомо, що у квартирі [ADDRESS] до смерті проживав син позивачки - [PERSON] - разом з дружиною, але остання частіше була у Польщі. Останній раз бачила її 08 листопада 2020 року, до того - коли починався карантин, навесні або взимку, точно пригадати не може. На даний час відповідачка не проживає у квартирі. Свідку невідомо, чи там зберігаються її особисті речі, сварок або чинення перешкод у проживанні відповідачці не чула і не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки, проживає в [ADDRESS] . Їй відомо, що у квартирі позивачка проживає після смерті сина одна, раніше жила відповідачка з сином позивачки [PERSON] , проте [PERSON] свідок давно не бачила, а раніше бачила її рідко - раз у пів року. Знає, що вона приїжджала, коли помер [PERSON] - у листопаді. Свідку невідомо, чи у квартирі зберігаються особисті речі відповідачки, сварок або чинення перешкод у проживанні відповідачці не чула і не бачила. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 20 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12572112. Як слідує з довідки № 1441, виданої ДП «Люкс-2» 12 листопада 2020 року у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник) та [PERSON] (невістка). Актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 12 листопада 2020 року, складеним [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що проведено комісійне обстеження квартири [ADDRESS] засвідчено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою значний період часу (перебуває за межами країни), хоча зареєстрована. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) [PERSON] помер [INFO] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка є власником спірної квартири, у якій проживає після смерті сина [PERSON] ; її син перебував у шлюбі з [PERSON] , у зв`язку із чим остання була зареєстрована та проживала у належній позивачці квартирі, яка як власник цього майна надала право відповідачці користуватись ним. [PERSON] спільно з власницею квартири не проживала, спільним побутом не була пов`язана; після смерті сина позивачки відповідачка вибула із квартири [ADDRESS] ; до дня подання позову [PERSON] тривалий час перебувала на роботі в Республіці Польща та має намір туди поїхати в подальшому; зараз відповідачка проживає в іншому житлі, де мешкала до переїзду в [ADDRESS] , разом із родичами. Відтак, право [PERSON] на користування чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника. Суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved