Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про позбавлення батьківських прав. В своїй позовній заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо її дітей: [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Визначити місце проживання дітей з позивачкою. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач фактично після народження дітей залишила їх на її виховання, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, з дітьми не зустрічається, не цікавиться їх здоров'ям та не бере участі у їх житті. У зв'язку з вказаним вона змушена звернутися до суду за захистом прав дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги прохали задовольнити. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та її представника, повторну неявку відповідача, пояснення свідків, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON], [INFO], є матір'ю відповідачки та бабусею [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Онуки позивачки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею, перебувають на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Згідно довідки Бутенківської сільської ради від 02.05.2018 року №02-23/137 відповідачка - [PERSON], [INFO], проживає в селі Дрижина Гребля без реєстрації, в сім'ї співмешканця, і діти [PERSON] та [PERSON] до складу осіб, що проживають з нею не входять (а.с.15). Судом встановлено, що відповідач не цікавився своїми дітьми, не приймає участі в їх вихованні та матеріально їх не забезпечує, що вказує на самоусунення матері дітей від виконання своїх батьківських обов'язків. [PERSON] та [PERSON], відвідують Тахтаулівський НВК Полтавського району (а.с.9). Згідно характеристики наданої Тахтаулівським НВК Полтавського району учениці 8 класу [PERSON], [INFO], дитина навчається в НВК з першого класу. За час навчання виявила достатній та середній рівні навчальних досягнень. Програмовий матеріал засвоює. На уроках дисциплінована, доброзичлива, вічлива, добросовісно виконує доручення, поважає старших, бере активну участь в роботі класного колективу, енергійна, працелюбна, чуйна та щира. Учениця постійно проживає в сім'ї бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON]., які забезпечують дитину усіх необхідним. Мати [PERSON] вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займається зовсім, навчальними досягненнями дитини не цікавиться, з класним керівником та педагогічним колективом не спілкується. [PERSON] в Тахтаулівському НВК навчається з 07.09.2017 року. Хлопчик має низький рівень знань з української мови, математики та читання. На уроках розсіяний, неуважний, пасивний. До старших вічливий, уважно сприймає поради. Приймає участь в позакласній роботі. Мати, [PERSON], з дитиною не проживає, навчанням не цікавиться. Вихованням хлопчика займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 7,8). В матеріалах справи також містяться акти-обстеження, згідно яких відповідачка [PERSON] на території с. Тахтаулове Полтавського району не проживає останні 4 роки. [PERSON] ([INFO]) з народження проживає у бабусі - [PERSON], а [PERSON] ([INFO]) - постійно мешкає з бабусею останні чотири роки. Родина проживає у 8-ми кімнатному приватному цегляному будинку, площею 70 кв.м, санітарний стан приміщення задовільний, в наявності земельна ділянка площею 0,15 га. (а.с. 10,11,12). Вищевказане підтверджено також показами свідка [PERSON], наданими в судовому засіданні 22.10.2018 року. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку дітей не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Полтавської РДА Полтавської області № 1932/01-29 від 02.07.2018р. встановлено, що комісія з питань захисту прав дітей при райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно її дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) (а.с.5,6). [PERSON] жодного разу не з'явилася на розгляд справи про позбавлення її батьківських прав, що лише окремий раз доводить, що її не цікавлять діти. Вищевказані обставини свідчать про те, що відповідач ухилилася від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, наслідком чого є позбавлення батьківських прав, що є санкцією за її протиправну винну поведінку, тобто юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав, що в свою чергу слугуватиме захисту прав дітей у вирішенні всіх їх життєвих питань, прав на гарантований державою соціальний захист як дітей, позбавлених батьківського піклування. Отже, аналізуючи всі докази в їх сукупності та враховуючи інтереси дітей, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved