Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 2 листопада 2013 року. В період шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року їхні сімейні відносини з відповідачем фактично припинені. На теперішній час вони з відповідачем сумісного домашнього господарства не ведуть. З відповідачем мешкають окремо один від одного. Причиною розірвання сімейних відносин стало те, що відповідач матеріально не бажав забезпечувати сім'ю. Вона неодноразово намагалася переконати відповідача працевлаштуватися, однак відповідач не реагував на її прохання. Спору майнового характеру між ними не існує. Відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач до суду не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу без її участі у попередньому судовому засіданні, наполягає на задоволенні позовних вимог, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, суду надав заяву з клопотанням розглянути справу без його участі у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 листопада 2013 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 530 (а.с. 7). Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивачка, і відповідач вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення перед судом не порушувалось. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила про своє бажання надалі носити своє шлюбне прізвище «[PERSON]», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved