Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

позивач, [PERSON], звернулася до Міловського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2315 грн. 71 коп., з яких 2056,31 основний борг з урахуванням інфляції, 235,40 грн. пені та 24,00 3 % річних, спричиненої злочином. В обґрунтування послалась на те, що вироком Міловського районного суду Луганської області від 23 листопада 2016 року, який набрав законної сили 26 грудня 2016 року відповідача було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Зазначеним вироком також встановлено факт таємного заволодіння майном яке належить позивачу [PERSON], а також визначено загальний розмір матеріальної шкоди, що становить у розмірі 1811 грн. 50 коп. Оскільки зазначене майно не було повернене позивачу, та відповідач в добровільному порядку не відшкодувала завдану матеріальну шкоду, позивач вважає, що дана сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Крім того позивач, [PERSON], просить стягнути з відповідача на свою користь у якості відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу грошові кошти в сумі 1000 грн. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду медичну довідку про тяжкий стан здоровя та заперечення проти позову, у якому просить відмовити позивачу, [PERSON], у задоволенні позовних вимог та розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушенні її цивільних прав, має право на їх відшкодування За ст. 23 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно д ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичною або юридичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що вироком Міловського районного суду Луганської області від 23 листопада 2016 року по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 185 КК України, її визнано винною у вчиненні даного кримінального правопорушення та призначено їй покарання. Також даним вироком встановлено розмір спричиненої [PERSON] діями [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 1811 грн. 50 коп. Вирок набрав законної сили 26 грудня 2016 року, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем матеріальної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову частково знайшли своє відображення під час розгляду справи. Отже позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої злочином підлягає частковому задоволенню на суму 1811 грн. 50 коп. Щодо стягнення суми боргу з урахуванням інфляції, пені та 3 % річних суд зазначає наступне. Положення ст. 625 ЦПК України поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду, лиш е підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Також слід зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною морою відповідальності. Стосовно вимоги на відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ст. 1.\~Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України» на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму становить 1600 грн. Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача у судовому засіданні був присутній та представляв інтереси позивача протягом 33 хвилин. Тобто сума, яку належить стягнути з відповідача як відшкодування витрат на правову допомогу складає 352 (триста пятдесят дві) грн. В стягненні решти суми суд вважа за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано відповідних розрахунків про кількість годин, які затрачено на надання правової допомоги по справі, поза судових засідань. Оскільки, позивач [PERSON] при подачі позовної заяви до суду звільнена від сплати судового збору, тому суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача, [PERSON] пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено,на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

Outcome: partial