Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому зазначила, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем, а саме працювала на посаді юрисконсульта Костянтинівського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» з 17 січня 2006 року по 20 вересня 2016 року. Була звільнена з роботи наказом № 128-К від 20 вересня 2016 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день її звільнення відповідачем була нарахована але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 серпня 2016 року по 20 вересня 2016 року у сумі 7223,78 грн., що відповідач пояснив відсутністю грошових коштів на рахунках підприємства. Цим було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, згідно якої відповідач був зобовязаний в день звільнення здійснити виплату всіх сум, що належать працівникові від підприємства, зокрема, здійснити виплату заборгованості із заробітної плати. Повний розрахунок позивач отримала через два місяці, а саме 24 листопада 2016 року, тому вважає, що у відповідності до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 вересня 2016 року по 24 листопада 2016 року в загальному розмірі 11669,76 грн. (384 год. х 30,39 грн.), виходячи з розміру її середньогодинного заробітку - 30,39 грн., та кількості робочих годин за вказаний період (48 днів х 8 годин) 384 год. Крім того, зазначила, що за період затримки заробітної плати мала низький та нестабільний рівень життя у зв*язку з відсутністю можливості забезпечити елементарні потреби життєдіяльності. Вона розлучена, самостійно виховує дитину [INFO], яка пішла до першого класу школи, рівень потреб зріс та була відсутня можливість їх забезпечити. Її робочий день фактично був ненормований, вона відчувала моральні страждання через необґрунтовані нарікання керівництва за умови відсутності своєчасної виплати заробітку, постійно перебувала у неспокої та нервовому стані, відчувала головний біль, що вплинуло на стан її здоров*я, потягло необхідність лікування у невропатолога, проходження медичних обстежень, госпіталізації та потребувало додаткових витрат (витрати на проїзд, ліки, оплату процедур), також в неї значно погіршився зір. Просила відшкодувати завдану їй відповідачем внаслідок порушення її трудових прав моральну шкоду у сумі 7000 грн. Ухвалою суду від 27 січня 2017 року за клопотанням позивача [PERSON] у справі за даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди було замінено первісного відповідача - ПАТ «Донецькоблгаз», належним відповідачем ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши заяву розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає (а.с. 116). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації у судове засідання не зявився, будучи\~належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив (а.с. 126, 132). За таких обставин на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З*ясувавши позицію позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4), перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ «Донецькоблгаз» Костянтинівське УГГ, працювала юрисконсультом за трудовою угодою з 17 січня 2006 року по 30 квітня 2006 року, з 01 травня 2006 року була прийнята на посаду юрисконсульта та звільнена з займаної посади 20 вересня 2016 року за власним бажанням для догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивачки АВ № 144280 (а.с. 6-11), копіями наказів про прийом на роботу та припинення трудового договору (а.с. 67-69). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до довідки Костянтинівського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» за № 03/2068 від 26 вересня 2016 року (а.с. 13) заробітна плата [PERSON] за період липня - серпня 2016 року склала: нараховано за липень 2016 року - 3387,72 грн., залишок заборгованості 2693,23 грн.; нараховано за серпень 2016 року - 3526,20 грн., залишок заборгованості 2803,33 грн. Згідно копії платіжного доручення № 105 від 22 листопада 2016 року платником ПАТ «Донецькоблгаз» Костянтинівське УГГ перераховано отримувачу [PERSON] у рахунок зарахування зарплати за вересень 2016 року 647,71 грн. (а.с. 134). Таким чином, остаточний розрахунок із звільненим працівником [PERSON] відповідачем проведено саме 22 листопада 2016 року. Згідно частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В силу ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абз.3 п.2 постанови); та передбачено, що в розрахунок середньої заробітної плати включаються всі виплати у томі розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки (абз.3 пункту 3 постанови). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.8 вищезазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні дві місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В силу ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ При нарахуванні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача, що згідно довідки підприємства складає 195,82 грн. (а.с. 106), та кількості робочих днів у період з 20 вересня 2016 року по 22 листопада 2016 року 45 робочих днів (з врахуванням вихідних та державних свят при п*ятиденному робочому тижні),за умови ненадання відповідачем належним чином завіреного графіку роботи підприємства та за умови обчислення відпрацьованого позивачкою часу саме кількістю відпрацьованих нею робочих днів. Таким чином,\~ розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить (195,82 грн. х 45 робочих днів) - 8811 грн. 90 коп. Приймаючи до уваги викладене, розглядаючи цивільну справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині частково та в силу ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача у справі на користь позивача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 8811 грн. 90 коп. При цьому, суд не приймає до уваги як неналежні заперечення первісного відповідача ПАТ «Донецькоблгаз» з посиланням на настання обставин непереборної сили, підтверджених Сертифікатами Торгово-промислової палати України 19 червня 2014 року, 30 липня 2014 року, 28 листопада 2014 року (а.с. 63-66, 73-78), за змістом яких, починаючи з 01 липня 2014 року є неможливим провадження господарської діяльності у м. Донецьк та виконання нормативно-правових актів України, що стосуються податків та обов*язкових платежів, виконання умов господарських договорів, в т.ч. договорів на купівлю-продаж природного газу. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем - ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського УГГ, вимог трудового законодавства щодо своєчасного розрахунку з позивачкою [PERSON] при звільненні з виплатою належних сум, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди ґрунтуються на діючому законодавстві та підлягають частковому задоволенню, оскільки такі дії відповідача призвели до необхідності звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених прав, несвоєчасний розрахунок вплинув на організацію її нормального життя, можливість своєчасно забезпечувати свої побутові потреби та утримувати малолітню дитину [INFO], з батьком якої позивачка розлучена (а.с. 29-30), що стосуються придбання необхідних продуктів харчування, речей, приналежностей для навчання дитини, оплати потрібних послуг, необхідності звернення за медичною допомогою та придбання ліків у зв*язку із перебуванням у нервовому та стресовому стані (а.с. 16-27, 38, 39-51), тощо, що мало наслідком моральні страждання позивачки через необхідність відшукання можливості вирішення таких фінансових проблем. Тому, з врахуванням глибини моральних страждань позивачки, періоду невиплати належних позивачем сум заробітку, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у справі на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн. та відмовити у задоволенні іншої частини таких вимог як необґрунтованих. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави витрати, повязані із сплатою судового збору в загальному розмірі (1378 грн. + 551,20 грн.) 1929,20 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підстві викладеного та

Outcome: partial