Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Полив»яного [PERSON], Полив»яного [PERSON], [PERSON], Полив»яної [PERSON], Полив»яної [PERSON] про розподіл часток у спільній сумісній власності на квартиру за кожним із співвласників, визнання права спільної часткової власності на ? частину квартири, посилаючись на те, що вона, [PERSON], зареєстрована і проживає за адресою: [INFO]. 29 липня 1982 року виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області їй було видано ордер № 016232, що дає право на зайняття житлової площі за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного ордеру 29 березня 1995 року її та членам її сім»ї Полив»яній О.Л., Полив»яному М.М., Полив»яній Л.М., Полив»яній О.М., Полив»яному М.С. було видано свідоцтво про право власності на вказане житло. Оскільки у свідоцтві про право власності не зазначено в якій власності знаходиться квартира, не визначено частки спільної власності на житло, вона вважала за необхідне звернутись з даним позовом до суду та визнати за нею ? частину жилої площі за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] зазначала, що за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Обставинами, що мають істотне значення для зміни розміру часток на підставі судового рішення можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного із співвласників в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, вчинення співвласником дій, що порушують права інших співвласників тощо. Позивач [PERSON] вважала, що вона має право на збільшення своєї частки у спільній власності, оскільки лише вона несе витрати по оплаті за утримання квартири та сплачує нараховані платежі за комунальні послуги. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 355, 368-372 ЦК України просила розподілити частки у спільній сумісній власності на квартиру кожного співвласника на праві спільної часткової власності та визнати за нею 1/2 частину квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності за адресою: [ADDRESS], на правах спільної часткової власності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], Полив»яна О.М., Полив»яна О.Л. позов визнали і не заперечували проти його задоволення. У судове засідання відповідач [PERSON]»яний М.М. не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В судовому засіданні 10 червня 2016 року відповідач [PERSON]»яний М.М. в наданих суду поясненнях зазначав, що частки у спірній квартирі мають бути виділені в рівних частках кожному із співвласників, проти позову заперечував і вважав, що квартира підлягає рівному розподілу. У судове засідання відповідач [PERSON]»яний М.С. не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 1982 року Виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів Київської області [PERSON] був виданий ордер № 016232, сім»я якої складається з 5 чоловік, на право зайняття 4-кімнат загальною жилою площею 50,78 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення виконкому Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів Київської області від 26 квітня 1982 року № 240/19. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1995 року Виконком Вишневої міської ради народних депутатів посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім»ї Полив»яній О.Л., Полив»яному М.М., Полив»яній Л.М., Полив»яній О.М., Полив»яному М.С.. Дана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 80,1 кв.м.. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 28 березня 1995 року № 9. Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про одруження серії І-БК № 169461, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 27 січня 2001 року, [PERSON] і Полив»яна Л.М. з 27 січня 2001 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 27 січня 2001 року зроблено запис за № 15, і прізвище після одруження дружини [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Слід зазначити, що при визначенні розміру часток співвласників вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Суд може збільшити або зменшити частку співвласника з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Обставинами, що мають істотне значення для зміни розміру часток на підставі судового рішення, як вважала позивач [PERSON], можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного із співвласників в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, вчинення співвласником дій, що порушують права інших співвласників тощо. Позивач [PERSON] зазначала, що вона має право на збільшення своєї частки у спільній власності, оскільки лише вона несе витрати по оплаті за утримання квартири та сплачує нараховані платежі за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не доведено в судовому засіданні і не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог про необхідність визнання за нею 1/2 частини квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності за адресою: [ADDRESS], на праві спільної часткової власності. Також доводи позивача [PERSON] в судовому засіданні про необхідність визнання за нею права власності на ? частину квартири у зв»язку з її похилим віком, щоб у подальшому вона могла розпорядитись своїм майном на користь тих осіб, які будуть здійснювати за нею догляд, суд вважає необгрунтованими та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що частки [PERSON], Полив»яного М.С., Полив»яного М.М., [PERSON], Полив»яної О.М., Полив»яної О.Л. у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і кожному з них належить по 1/6 частині квартири, а тому позов підлягає задоволенню частково, і слід провести розподіл часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] за кожним із її співвласників та визнати за [PERSON], Полив»яним М.С., Полив»яним М.М., [PERSON], Полив»яною О.М., Полив»яною О.Л. право власності по 1/6 частині за кожним на квартиру [ADDRESS].

Outcome: partial