Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і допомагає тільки у виключних випадках, хоч працює, інших утриманців не має, та може надавати допомогу щомісяця у потрібному розмірі. Вона тимчасово не працює, знаходиться цу відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею тьох років, коштів на утримання дитини у неї не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому порядку /а.с. 19,20/, але в судове засідання не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити /а.с.21/. Відповідач надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності /а.с.23/. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.169, ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі /а.с.4/, мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. Встановлено, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує одноразову допомогу по народженню 1-єї дитини у розмірі 860,00 грн /а.с.22/, коштів на утримання дитини у позивача не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач на цей час проходить службу у збройних силах України, як зазначив у своєї заяві, отримує заробітну плату у середньому розмірі 7000 грн /а.с.23/, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у запропонованому позивачем розмірі. При цьому суд враховує, що позовні вимоги відповідач визнав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно приписів ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved