Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 16, що знаходиться в будинку № 111 по вул. Микулинецька в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником даної квартири. Відповідач по справі протягом останніх трьох років не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 24.04.2009 р. Міським БТІ м. Тернопіль, згідно з розпорядженням від 24.04.2009 р. № 42149 та зареєстроване в TOB «Міське БТІ» 24.04.2009 р. за № 27127178, з якого вбачається, що їй на праві власності належить 1/2 частки вищевказаної квартири. Також, інша 1/2 частки квартири набута позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.01.2015 р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області [PERSON], зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.01.2015 р. за № 555891061101. Разом із позивачем за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають її сини [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON], а також, за цією ж адресою зареєстрований, але не проживає громадянин [PERSON] (вітчим), що стверджується довідкою ПМП «Вал» від 28.04.2017 р. за № 2245. Згідно актів від 29.03.2017 р. та 20.04.2017 р., складених комісією в складі свідків та сусідів вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає за даною адресою з жовтня 2014 року. У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 16, що знаходиться в будинку № 111 по вул. Микулинецька в м. Тернополі.

Outcome: approved