Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м. На вказане спадкове майно спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на ім`я позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця, позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернулась до нотаріальної контори, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.10.2009 року Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №31. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 19.05.2008 року, а також довідкою №5350.4-0.7 виданою 23.07.2020 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Згідно заповіту від 14.06.2004 року, посвідченого секретарем Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с.Лука, Монастириського району Тернопільської області, приватизовану земельну ділянку і все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці - позивачу [PERSON] . Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] вищевказане спадкове майно прийняла у встановлений законом строк, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №5350.4-0.7 виданою 23.07.2020 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №69/02-14 від 21.08.2019 року, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінивши при цьому належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved