Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейні стосунки у сторін припинені, сторони мешкають окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] Також на підставі ст. ст. 84, 180 СК України просить стягнути аліменти на її утримання та на утримання дитини. Ухвалою суду від 05.01.2018 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.02.2018року справу було призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву, в якій справу просила слухати без її участі, зазначила, що строк для примирення не потрібен, в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « Хижняк». Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Від шлюбу сторони мають дитину- Хижняк [PERSON] 21 травня 2011 року, дитина мешкає разом з позивачкою, що підтверджується копією довідки про склад сім»ї. Сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд задовольняє позов та розриває шлюб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Факт звернення позивача до суду, підтверджує відсутність домовленості між сторонами по за судовим порядком питання щодо виплати відповідачем аліментів на утримання доньки. Суд погоджується зі способом визначення аліментів у частині від доходу відповідача, обраним позивачем.\~\~\~\~\~\~ При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до\~ст. 182 СК України\~матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, доказів наявності інших утриманців матеріали справи не містять і являючись батьком малолітньої [PERSON] зобов'язаний утримувати її до повноліття. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду тобто з 16.11.2017р. до досягнення дитиною\~\~\~ повноліття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved