Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь заборгованості по аліментам в сумі 75057,22 грн. на утримання сина [PERSON] на час досягнення ним повнолітнього віку, а також неустойку ( пеню) у розмірі 75057,22 грн. В обгрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі до 24.01.2007, мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.11.2006 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 20.09.2006. Станом на 01.04.2017 заборгованість по аліментам складає 75057,22 грн. Незважаючи на це, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчено після закінчення строку стягнення, тобто досягнення дитиною повноліття, що перешкоджає на теперішній час отримати заборгованість по аліментам незалежно від досягнення сином вісімнадцяти років. Позивач вказує, що крім заборгованості по аліментам з відповідача підлягає стягнення неустойка станом на 01.12.2020 за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з березня 2011 по березень 2017, яка становить 1 556 168,65 грн. Заборгованість [PERSON] по аліментам на 01.032.2011 складала 16488,99 грн., тому розмір пені з урахуванням ст. 196 Сімейного кодексу України станом на 01.12.2020 дорівнює 75057,22 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду письмові пояснення, зазначивши, що у листопаді 2018 позивач звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення заборгованості по аліментам, а також аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач заперечував проти позову, вказавши, що він заборгованості не має, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки. Рішенням суду [PERSON] відмовлено у позові про стягнення заборгованості, оскільки вона має бути виплачена в порядку виконання рішення суду. 13.04.2017 виконавчий лист № 23886, виданий 07.12.2006 про стягнення аліментів повернуто стягувачу і виконавчий лист в провадженні Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконанні не перебуває. Постановою Харківського апеляційного суду від 07.04.2020 стягнуто з [PERSON] аліменти на повнолітнього сина у розмірі 1000 грн., починаючи з 16.11.2018 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В матеріалах справи відсутні докази наявності заборгованості по аліментам за минулий період, тому відповідач вважає вимогу щодо сплати пені незаконною. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 05.04.2021 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несплату аліментів закрито в частині вимог про стягнення заборгованості,оскільки набрало законної сили рішення Московського районного суду м.Харкова з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд, вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.11.2006 з [PERSON] стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку,але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян щомісячно до повноліття дитини,починаючи з 20.09.2006 року. Виходячи з розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12.04.2017, розрахунок проведено станом на 01.04.2017, тобто на час досягнення дитиною повнолітнього віку ( [INFO] ) і становить 75 057,22 грн . При цьому, за весь період стягнення аліментів рішення суду не виконувалось, [PERSON] сплачено за період з 20.09.2006 по квітень 2013 тільки 2050 грн. В подальшому платежів не поступало. Боржником до відділу ВДВС відомостей щодо працевлаштування не надавалось. Розрахунок заборгованості сторонами не оспарювався. За інформацією Міжрайонного ВДЛВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків від 06.08.2019 № 56855, згідно АСВП 132.04.2017 державним виконавцем відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення) винесено постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчого провадження ВП № 2189448 за виконавчим листом № 238886, виданий 07.12.2006 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини заробітку ( доходу). Виконавчий документ на виконанні у Міжрайонному ВДЛВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківські області, не перебуває. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. За правовою позицією Великої Палата Верховного Суду від 03 квітня 2019 по справі 333/6020/16-ц розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. При здійсненні розрахунку пені по аліментам позивач правильно обчислив пеню за період з березня 2011 по березнь 2017 (в межах позовних вимог) . Загальна сума пені за визначений позивачем період становить 1 556 168,65 грн. Оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів, тому відповідно до положень ст.196 СК України з відповідача підлягає стягненню 100% заборгованості, яка згідно розрахунку державного виконавця становила на день досягнення дитиною повнолітнього віку [INFO] - 75 057,22 грн. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які маютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів про добровільну сплату аліментів. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення є порушенням у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії, надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. За аналогією із цивільним законодавством слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батьки несуть не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. За приписами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved