Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що 25.08.2007 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2128. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні останніх відмовити, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 25.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що 25.08.2007 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2128, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 25.05.2007 року (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.04.2012 року (а.с.6); та донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.04.2012 року (а.с.7). З пояснень позивача вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. В той час, як з пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що останній категорично проти розірвання шлюбу, наполягав на збереженні шлюбу. З показань свідків [PERSON], [PERSON], які являються пасторами церкви, прихожанами якої є сторони по справі, встановлено, що в останній час у сторін погіршились сімейні відносини, причиною яких є небажання позивача проживати із відповідачем однією сім'єю. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2018 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю 6 місяць, однак за вказаний час сторони не примирились та не дійшли спільної згоди щодо подальшого спільного проживання та збереження сім`ї. Згідно положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбу є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки остання категорично наполягала на розірванні шлюбу, в той час як розірвання шлюбу є правом дружини чи чоловіка і наявності особливих чітких підстав для цього не потрібно. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON]залишити прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу - «[PERSON]». Також, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., понесений позивачем згідно квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» №1035-5343-2650-0757 від 11.01.2017 року (а.с.1) та №0.0.962147488.1 від 13.02.2018 року (а.с.2) у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved