Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської областіГамзатова А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що починаючи з жовтня 2019 року із заробітної плати позивача щомісячно здійснюються відрахування на підставі виконавчого документа. З метою отримання необхідної інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, 22.09.2020 направлено запит до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. та до приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатової А.А. про надання інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, а також надання копій матеріалів виконавчого провадження № 60150014. Від приватного нотаріуса позивачем відповіді не отримано. 06.10.2020 надійшла відповідь приватного виконавця, якою було повідомлено про хід виконання виконавчого напису та надано копії документів, відповідно до яких, 12.09.2019 Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 4719 на кредитному договорі від 02.12.2013 № 630063284, який нібито був укладений між позивачем та АТ «Альфа-Банк», кінцевим правонаступником права вимог за якими є відповідач. З виконавчого напису вбачається, що загальна сума заборгованості складає 46 640, 47, що в собі, зокрема, містить суму простроченої заборгованості за сумою кредиту - 27 994, 32 (тіло кредиту), а стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 16.08.2019, при тому, що договір був нібито укладений 02.12.2013. Однак позивачу не відомо про існування вищевказаного кредитного договору, згідно якого позивачу нібито було надано кредит у розмірі 27 994,32 грн., у зв`язку з чим позивач заперечує щодо існування такої заборгованості. Виконавчий напис був вчинений на підставі анкети-заяви від 02.12.2013 про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум». Виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». На думку позивача, Приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості. Кошти набуті відповідачем за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, набуті без достатньої правової підстави. Позивач вважає, що його порушене право підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача утриманих з його заробітної плати коштів у сумі 21889,28 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просила суд: визнати виконавчий напис приватного приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 12.09.2019 № 479, таким, що не підлягає виконанню; в рахунок повернення стягнутого за виконавчим написом, стягнути з відповідача на користь позивача 21 889,28 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.11.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просила стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням № 60150014 в розмірі 23652, 30 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала клопотання, відповідно до якого просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання - відповідач ТОВ «Вердикт капітал» свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали відзив відносно позовних вимог. Як вбачається з відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає, в їх задоволенні просили відмовити, вказали, що спірний виконавчий напис відповідає всім вимогам ЗУ «Про нотаріат», Порядку та Переліку, за яким стягнення заборгованості проводиться в безпірному порядку на підставі написів нотаріусів. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Виконавчий напис є законним, а стягнення з боржника коштів є правомірним. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Пояснень відносно позовних вимог не надходило, будь-яких заяв та клопотань не подавала, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності третьої особи. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А.- в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Пояснень відносно позовних вимог не надходило, будь-яких заяв та клопотань не подавала, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності третьої особи. Суд, розглянувши заяви по суті справи позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 грудня 2013 р. між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 12 серпня 2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4719 щодо стягнення з позивача на користь відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 46640,47 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,0 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 16 січня 2019 р. по 16 серпня 2019 р., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 27994,32 грн.; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7936,41 грн.; строкової заборгованості за штрафами і пенями - 10709,74 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., 25.09.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4719 від 12.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 47290,47 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця від 17.10.2019 р. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Як вбачається з звітів про здійснення відрахування та виплати ТОВ «КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЖУ» щодо [PERSON] , утримані суми: жовтень 2019 р. - 400,00 грн., за період жовтень 2019 - січень 2020 року утримано - 5 544,41 грн., за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року - 15944,87 грн. та за жовтень 2020 - 1 763,02 грн. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ)довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що третій особі - приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час. Суду також не надано даних щодо строку кредитування, відповідний ліміт тіла кредиту, який передбачили сторони. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлені у цій справі обставини також свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.09.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення безпідставно набутого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов наступного висновку. Так, звертаючись до суду із позовом, [PERSON] визначила правовою підставою повернення їй грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом положення статті 1212 ЦК України. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Втім з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли відносини договірні у зв`язку з укладенням кредитного договору від 02.12.2013 року, що виключає можливість застосування ст.1212 ЦК України. Таким чином, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом в розмірі 23652,30 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з вищевказаних мотивів та доводів. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Вердикт капітал» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1261,20 грн. (за звернення з позовом - 840 грн. 80 коп. та за звернення зі заявою про забезпечення позову 420 грн. 40 коп.).

Outcome: partial