Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, третьої особи: Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, в обсяг якої входить земельна ділянка площею 2,2482 га, що розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Позивач є спадкоємцем за законом після померлого, проте її було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку. Ухвалою суду від 21.09.2020 провадження в справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує, викладені вимоги підтримує. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності Третьої Львівської державної нотаріальної контори. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Франківським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Львівської області 08.09.2016, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданного Полоничнівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 26.02.2009, [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] 20.08.2004 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №076449, на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 20.02.2004 №76, площею 2,2482 га, яка розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як видно з заповіту складеного 15.01.1998 [PERSON] , житловий будинок з всіма господарськими будівлями, все її майно, яке знаходиться в с.Полонична і належить її і на що вона матиме право заповіла своєму сину [PERSON] .. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю значиться [PERSON] . Згідно з довідкою №46 від 26.02.2009, виданою виконкомом Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, [PERSON] про те, що він дійсно проживав разом і здійснював догляд за своєю мамою [PERSON] до дня її смерті [INFO] і здійснив її поховання. Відповідно до довідки №45 від 03.03.2010, виданої виконкомом Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] без реєстрації, здійснював догляд за своєю мамою [PERSON] до дня її смерті [INFO] та разом вели спільне господарство. І після смерті матері проживає в будинку, доглядає і веде господарство. 07.08.2016 [PERSON] склав заповіт згідно якого належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 2,2482 га, що розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,2482 га, яка розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №076449 від20.08.2004, яку він фактично успадкував від матері [PERSON] , однак юридично не оформив. Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно спадкування. Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 85 (Книги 6) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується листом №131/02-14 від 21.01.2020 Третьої Львівської державної нотаріальної контори. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого [PERSON] , але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved