Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , у порядку набувальної давності, посилаючись на те, що згідно протоколу №13 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 14.07.1977 року затверджено рішення загальних зборів членів об`єднаного житлово-будівельного кооперативу «Надзбручанець» та видано ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки ПП «Люкс» від 30.09.2004 року, [PERSON] , як член житлово-комунального кооперативу, проживає в [ADDRESS] . Станом на 30.09.2004 року повністю оплачено пайовий внесок за квартиру в сумі 22 298,44 грн. Таким чином, позивач, станом на 30.09.2004 року, набула право власності на квартиру [ADDRESS] . 20.10.2004 року [PERSON] подарувала власну квартиру [ADDRESS] [PERSON] з метою взяття останнім кредиту в банку. Даний правочин був оформлений письмовим договором дарування квартири від 20.10.2004 року, який зареєстрований в реєстрі правочинів за №5879. Після цього відповідач оформив кредит в сумі 100 000 грн. в АКІБ «УкрСиббанк» (кредитний договір №0010302900000 від 29.03.2005 року) під заставу вищезазначеної квартири (договір іпотеки від 29.03.2005 року за №2052). На підставі договору іпотеки від 29.03.2005 року приватним нотаріусом Мартюк Л.О. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1816656 зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . З часу укладення договору дарування від 20.10.2004 року відповідач не проживав у спірній квартирі, не отримував ключі від квартири, не оплачував комунальні послуги та не утримував дане нерухоме майно. Дана квартира йому була необхідна лише для отримання кредиту для провадження індивідуального бізнесу. Так як, [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед банком, виникла заборгованість по кредитному договору №0010302900000 від 29.03.2005 року на загальну суму 136629,87 грн. Внаслідок цього АКІБ «УкрСиббанк» звернувся із позовом в суд про стягнення коштів з [PERSON] 14.06.2010 року, з метою уникнення примусової реалізації квартири, [PERSON] виплатила АКІБ «УкрСиббанк» 137 195,67 грн. заборгованості по кредиту відповідача та 1665,64 грн. судових витрат. Протягом всього часу від моменту укладення договору дарування [PERSON] проживає в даній квартирі, утримує її та сплачує комунальні послуги, а тому вважає дане нерухоме майно своєю власністю. Крім цього, згідно довідки Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 17.04.2007 року №1496 гр. [PERSON] перебував у розшуку як безвісти зникла особа з 06.12.2006 року. За таких обставин позивач проживаючи в спірній квартирі протягом тривалого часу (понад тринадцять років), вважає її своєю власністю, оскільки за цей час ні відповідач, ні інші особи не заявляли свої права на дане нерухоме майно, не з`являлися в даній квартирі, не утримували її. В силу вимог ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Враховуючи наведене, просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була подарована нею, згідно Договору дарування квартири від 20.10.2004 року, [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Згідно архівного витягу №Л-150 від 26.08.2004 р. із Протоколу №13 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 14.07.1977 року, видано ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно Довідки ПП «Люкс» № 224 від 30.09.2004 року, [PERSON] , як член житлово-комунального кооперативу, проживає в [ADDRESS] . Станом на 30.09.2004 року нею повністю оплачено пайовий внесок за квартиру в сумі 22 298,44 грн. Як вбачається із договору дарування квартири від 20 жовтня 2004 року. посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., [PERSON] передає безоплатно у власність, а [PERSON] приймає як дарунок квартиру [ADDRESS] . Квартира належить дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Тернопільської міської ради 30 вересня 2004 року на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №913 від 23 вересня 2004 року, зареєстрованого в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 30 вересня 2004 року за реєстром №49283. Згідно інформації, викладеній у листі ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №775/07-2 від 12.06.2012 року, станом на 29.12.2012 року квартира [ADDRESS] , зареєстрована 21.10.2004 року за гр.. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 20.10.2004 року за реєстром №5879. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №108786841 від 22.12.2017 року, квартира [ADDRESS] передана в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», на підставі договору іпотеки, 2052, посвідченого 29.03.2005 року приватним нотаріусом Мартюк Л.О. Згідно Довідки Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 17.04.2007 року №1496 гр. [PERSON] перебував у розшуку як безвісно відсутня особа. ОРС «Розшук» №1820115 від 06.12.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту ст. 344 ЦК України вбачаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Таким чином задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи зміст вимог ст..344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається не будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено. Відповідно достатті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку набувальної давності, не підлягають до задоволення. Зокрема, позивачу відомо, що спірна квартира належить відповідачу, право власності на яку він набув на підставі укладеного із [PERSON] нотаріально-посвідченого договору дарування від 20 жовтня 2004 року. Зазначений договір на даний час є чинним та ніким не скасований. Твердження позивача про те, що вона користується зазначеним майном, проводить оплату комунальних послуг та здійснила погашення за відповідача зобов`язань за кредитним договором, на думку суду, не породжує у неї підстав для визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю. Крім цього, суд констатує, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Проте доказів, що [PERSON] відмовився від права власності на належне йому спірне нерухоме майно позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що позові [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed