Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 березня 2002 року, яка проживала в [INFO]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на майно, що їй належало, зокрема на земельні ділянки, право на які посвідчено державним актом на право власності на земельні ділянки серії Р1 №805287 від 02.10.2002 року. 19 грудня 1985 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Браїлівської сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Спадщину позивач прийняла, фактично вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадщині немає. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому вимушена звернутися до суду. В ході розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог в яких вказала, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця [PERSON], тому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ХМ №078555 від 15.07.1996 року. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 177637 від 11 березня 2002 року, виданого Браїлівською сільською радою Новоушицького району вбачається, що [PERSON] померла 10 березня 2002 року. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 10 березня 2002 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, в редакції 1963р. чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із довідок Новоушицької селищної ради № 798, 800 від 14 серпня 2016 року встановлено, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] в управління та розпорядження спадковим майном вступила [PERSON] Згідно заповіту від 13 грудня 1985 року, посвідченого секретарем Браїлівської сільської ради та зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 29, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Факт зміни прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ №262023 від 21 травня 1994 року. Осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадщині не встановлено. Згідно постанови приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] від 17 серпня 2015 року № 680/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 2,30 га., що знаходиться на території Браїлівської сільської ради після смерті [PERSON], яка померла 10 березня 2002 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначене майно. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] та спадкової справи №309-2015 від 17 серпня 2015 року, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області у власності [PERSON] відповідно до державного акту РІ №805287 від 02 жовтня 2002 року перебувають у власності земельні ділянки площею 2,14 га. вартістю 34018,33 грн. та площею 0,16 га. вартістю 2260,33 грн., на території Браїлівської сільської ради. У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 016 від 02 жовтня 1995 року КСП «Поділля» с.Браїлівка, прізвище [PERSON] прописано за № 894. Згідно даних протоколу розподілу земельних часток між громадянами власниками сертифікатів та території Браїлівської сільської ради [PERSON] значиться під номером 32 із зазначенням площ земельних ділянок 2,14 га та 0,16 га. Сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серії ХМ № 078555 підтверджується право [PERSON] на земельну частку /пай/ у КСП ім. Б.Хмельницького, розміром 2,54. 02 жовтня 2002 року на імя [PERSON] виготовлено державний акт РІ №805287 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,30 га. на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Стаття 9 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Суд вважає, що неодержання за життя [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку не є підставою для обмеження права спадкоємця на спадкування права на земельну частку (пай), оскільки спадкодавця було включено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) та відповідно набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, тому позивач має право на успадкування права на земельну частку /пай/ після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved