Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «КДЗ «Буревісник» про оскарження неправомірних дій, зобов'язання вчинити дії та відшкодування завданої шкоди, в якому просила: визнати протиправними, а саме: відмову в прийнятті та реєстрації звернені, при особистому поданні; відмову в наданні інформації, що була затребувана [PERSON] та стосується її особисто; відмову в здійсненні належного розрахунку заробітної плати та коштів, належних їй при звільненні; не ознайомлення [PERSON] з наказами, що стосуються її; зобов'язати адміністрацію ДП «КДЗ «Буревісник»: здійснити перерахунок заробітної плати [PERSON] за грудень 2013 року та за березень 2014 року; здійснити належний розрахунок заробітної плати [PERSON] за січень 2014 року; здійснити належний розрахунок середньоденної заробітної плати [PERSON]; здійснити належний розрахунок Довідки по нарахованій та виплаченій [PERSON] заробітній платі за період з 2013-2015 років; виплатити [PERSON] заборговані їй ДП «КДЗ «Буревісник» кошти; надати [PERSON] наступні документи (відомості): а) належним чином завірені копії виправлених Розрахункових листків за грудень 2013 року, березень та травень 2014 року; б) виправлений Розрахунок середньоденної заробітної плати [PERSON]; в) виправлену Довідку по нарахованій та виплаченій [PERSON] заробітній платі за період з 2013-2015 років: стягнути з ДП «КДЗ «Буревісник» на користь [PERSON] витрачені кошти на послуги поштового зв'язку в сумі 36,20 грн.; стягнути з ДП «КДЗ «Буревісник» на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкодив сумі 5000,00 грн.; судові витри ти покласти на відповідача. Обґрунтовуючи своїх вимоги вказувала на те, що [PERSON] працювала у відповідача з 07.08.1975 року по 15.03.2014 року, в тому числі згідно наказу №15-к від 31.01.1995 року на посаді інженера ІІ категорії; 17.03.2014 року їй було видано трудову книжку, а розрахунок не було проведено. Двічі вона зверталась до суду про витребування матеріалів. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ДП «КДЗ «Буревісник» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та надав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та проводити розгляд справи без участі представника. В своїх письмових запереченнях посилався а те, що порушене позивачкою питання неодноразово розглядались на засідання в Дарницькому районному суді м.Києва, починаючи з 2013 року, під головуванням суддів: Сухомлінова С.М. - в позові було відмовлено; [PERSON] - прийнято рішення щодо виплати їй 500 грн. моральної шкоди, в іншій частині відмовлено; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - і ухвалами від 14.08.2014 року та 26.03.2015 року справи було закрито, у зв'язку з тим, що набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу цього ж спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також, рішеннями Апеляційного суду м. Києва і Вищого спеціалізованого суду України скарги [PERSON] були відхилені. Також, вказував на те, що нараховану заробітну плату по грудень 2013 року включно позивачка отримала особисто до моменту її звільнення у березні 2014 року, і жодних заперечень та зауважень щодо розрахунків від неї не надходило протягом двох років. З листопада 2011 року підприємство знаходиться в стадії провадження справи про банкрутство, а тому будь-які питання вирішуються Арбітражним керуючим - розпорядником майна підприємства, яким вимоги з погашення заборгованості по заробітній платі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заперечення відповідача, вивчивши матеріали по справі вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працювала у відповідача ДП «КДЗ «Буревісник» з 07.08.1975 року по 15.03.2014 року, в тому числі згідно наказу №15-к від 31.01.1995 року на посаді інженера ІІ категорії. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26.03.2015 року по справі 753/1315/15-ц, встановлено, що позивачці за період з жовтня 2012 року по грудень 2013 року була виплачена заборгованість по заробітній платі. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з даних ЄДРПОУ - відносно Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» (код 14312358) було порушено справу про банкрутство - судове рішення Господарського суду м. Києва у справі №15/175-б від 30.11.2011 року; розпорядник майна [PERSON] Згідно ст.1, п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо. Згідно ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи викладене, те що частина вимог позивачки вже були розглянуті іншими рішеннями суду, а інші вимоги стосуються не належного відповідача, тому її позов є безпідставним і у його задоволенні має бути відмовлено. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі ст. 237-1 КЗпП України. Так, вказана норма КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, надавши оцінку поясненням позивача, письмовим доказам в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, вважає що в позивач не довів належним чином та не обґрунтував необхідності стягнення з відповідача моральної шкоди, отже в цій частині позов задоволенню також не підлягає. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed