Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя та про реальний поділ майна подружжя. Свій позов позивач пояснює тим, що 04.07.1998 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час подружнього життя 07.08.1998 року було придбано будинок з надвірним спорудами по вул. Парижської Комуни, 27 в с. Підставки. 20.01.2006 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу до 2014 року позивач проживав в будинку, однак у 2014 році на пропозицію позивача відмовився від поділу майна, а тому позивач на підставі ст. 60, 61, 69, 70 СК України та ст.ст. 368, 372, ЦК України просила визнати будинок обєктом спільної сумісної власності, просила здійснити реальний розподіл майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином (в тому числі через оголошення в газеті «Урядовий курєр»), та не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, письмовими доказами, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до копії паспорта серії НЕ 003177 виданого [PERSON] 18.05.2001 року, 04.07.1998 року вона уклала шлюб з [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.1998 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок з надвірними спорудами по вул. Парижської комуни, 27 в с. Підставки. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 204209 від 20.02.2015 року, [PERSON] народився 02 січня 1999 року, а батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 008290 від 10.02.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зважаючи на те, що в 2014 році позивач пропонувала відповідачу здійснити розподіл домоволодіння, а він відмовився, тому саме в 2014 році позивач дізналася про порушення її права на домоволодіння. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути належним чином підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved