Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог вказала, що їй на підставі договору дарування від 21.12.1991 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є її сином, який 06.11.2013 року приїхав з м. Полтави та попросив зареєструвати його у її будинку з метою в подальшому працевлаштуватися. Однак жодного дня в її будинку син не проживав, де він знаходиться зараз, вона не знає, згідно з довідкою Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, [PERSON] значиться у категорії «Розшук», розшукову справу № 41-24 заведено 05.08.2015 року. Деякий час відповідач проживав у м. Мирнограді, вів аморальний спосіб життя, разом зі співмешканкою орендували житло, але оплату не сплачували, втікали від господарів. Позивач несе зайві витрати на оплату житлово-комунальних послуг, має намір у майбутньому подарувати будинок молодшому синові. Враховуючи, що тривалий час [PERSON] не проживає в будинку без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні 18.01.2017 року позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснила, що її син обманював людей, був раніше засуджений, останній раз десь два роки тому він приходив до неї додому поїсти і помитися, і після того вони не бачились, ніяк не спілкувались, його місцезнаходження їй невідомо. Вона є пенсіонеркою, їй важко сплачувати повний обсяг платежів за будинок, в тому числі за зареєстрованого там сина, тому просить суд визнати сина таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання 27.01.2017 року позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила про повне підтримання нею позовних вимог і прохання задовольнити їх. Також вказала, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань суду не надіслав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу 27.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі окремо і в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON], що підтверджене договором дарування, посвідченим 21.12.1991 року Димитрівською держнотконторою за реєстровим № 3813 (а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про народження, відповідач [PERSON], [INFO], є сином позивача [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 4448 від 02.12.2016 року, в будинку [ADDRESS] з 08.11.2013 року і по т.ч. значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як вбачається з актів № 514-1 від 08.12.2016 року та № 515-1 від 08.12.2016 року, складених координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, [PERSON], [INFO], у спірному будинку не проживає з 06.11.2013 року і по теперішній час (а.с. 11, 12). Згідно з довідкою Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, у відношенні [PERSON], [INFO], у провадженні Мирноградського ВП знаходиться оперативно-розшукова справа № 41-24 від 05.08.2015 року, [PERSON] значиться у категорії «Розшук». Крім того, факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації більше одного року підтверджений і поясненнями опитаних в судовому засіданні 18.01.2017 року свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача [PERSON] та пояснили, що [PERSON] ніколи не жив в будинку матері, останній раз з'являвся у неї більше двох років тому, місце знаходження його наразі невідомо. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з моменту реєстрації 06.11.2013 року будинок [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням відповідачем [PERSON] не використовується, його відсутність в будинку носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач не проживає там, чи домовленостей між ним та власником житла [PERSON] щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач в будинку не проживає без поважних причин більше одного року, участі в утриманні будинку не приймає, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved