Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення цього позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, який 26 квітня 2016 року розірвано. Від шлюбу дітей не мають. Зараз вона не працює, є інвалідом II групи внаслідок загального захворювання, яку встановлено з 22.10.2014 року ще під час шлюбу з [PERSON] Пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання отримує в сумі 1\~074,00 грн., інших джерел доходів не маю, тому вважає своє матеріальне становище вкрай нужденним і потребує матеріальної допомоги. [PERSON] матеріальної допомоги їй не надає. Відповідач працює слюсарем-наладчиком на Миргородському заводі мінеральних вод, на утриманні інших осіб не має, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Добровільно надавати їй матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому позивач звернулась з даним позовом. Позивач [PERSON]у судове засідання 17.08.2016 року не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення, які обґрунтовує тим, що пенсія позивача забезпечує їй прожитковий мінімум, а тому згідно ч. 4 ст. 75 СК України вона вважається такою, що не потребує матеріальної допомоги. Крім того, під час їх спільного життя, коли позивач захворіла, ним був взятий кредит в ПАТ «Приватбанк» на її лікування, який він виплачує досі. Крім того, він працює в м. Миргород на заводі Мінеральних вод, а прописаний в Гадяцькому районі і не має можливості приїздити кожного дня на своє місце роботи, тому вимушений знімати квартиру в м. Миргород, за яку сплачує більшу частину його зарплати. Також він має ще один кредит в «Альфа-банк», за який кожного місяця сплачує 500 грн. Після сплати за всіма зобовязаннями, у нього залишається 2876, 24 грн. Присудження даних аліментів може поставити його у скрутне матеріальне становище та поставить під загрозу виплату кредиту, який він брав на лікування позивача. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 094015 від 26.04.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 2016 року розірвано (а.с. 6). Копіями пенсійного посвідчення серії ААІ № 242591 від 05.06.2015 року, виписки з історії хвороби № 2863/2 за 2012 рік, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1556 від 07.11.2014 року, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0469310 від 07.11.2014 року, епікризу від 30.06.2014 року підтверджується, що [PERSON] є непрацездатною (а.с. 7, 10-16). Відповідно довідки виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 450 грн. від 16.05.2016 року [PERSON], жителька с. Петрівка-Роменська, вул. Вишнева (Комсомольська), 9, Гадяцького району Полтавської області зареєстрована за вищезазначеною адресою та має такий склад сімї: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1G1J-PRR2-23DG-APTE від 01.07.2016 року [PERSON] станом на 01.07.2016 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14\~999,13 грн. (а.с. 30). Відповідно копії акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 592049012 від 05.04.2016 року [PERSON] уклав кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк», згідно якого отримав 6\~811,35 грн. для особистих потреб, за який з 05.04.2016 року по 06.09.2017 року щомісячно має сплачувати 469,26 грн., а 06.10.2017 року 469,13 грн. (а.с. 31, 37). Із довідки про доходи від 29.06.2016 року № 01-3/05-419, наданої ПАТ «Миргородський завод мінеральних вод», вбачається, що [PERSON] працює в ПАТ «Миргородський завод мінеральних вод» з 01.07.2005 року На даний момент займає посаду налагоджувальник устаткування у виробництві харчової продукції 6 р. Дохід за період з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року склав 56\~848,17 грн. (а.с. 33, 42). Згідно копії договору оренди житлового приміщення від 01.03.2016 року, актів про прийняття-передачі виконання робіт та довідки від 06.07.2016 року, [PERSON] винаймає квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якій проживає та за користування якої сплачує 1\~200,00 грн., окремо сплачуючи за комунальні послуги, які з 01.06.2016 року по 01.07.2016 року склали 1\~030,36 грн. У ч.ч. 1, 2 ст. 76 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність у розмірі з 1 січня 2016 року - 1074 грн., з 1 травня - 1130 грн. Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі № 1163, [PERSON] знаходиться на обліку в Гадяцькому УПФУ і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи з листопада 2015 року по квітень 2016 року у сумі 1\~074,00 грн. щомісяця. Згідно відомостей Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 13.07.2016 року відомості щодо доходів [PERSON] за період з 01.07.2015 року по 31.03.2016 року відсутні (а.с. 8). Отже, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України, що повністю узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, тому згідно ст. 88 ЦПК України тому вони компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed