Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони, починаючи з 05.09.1990 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що зареєстрований виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 21 від 05.09.1990 року. У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які вже повнолітні та проживають окремо від батьків. Протягом останніх декількох років стосунки позивача з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки внаслідок безпідставних ревнощів з боку відповідача, а також через проблеми у веденні спільного господарювання. Так, з 2006 року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, сторони проживають разом, однак спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, оскільки вона бажає розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальних шляхом в умовах свободи та гідності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, терміну для примирення просить не надавати. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05.09.1990 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 21 від 05.09.1990 року, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05 вересня 1990 року Чернелицькою селищною радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved