Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] , що належить їй, накладений державним виконавцем Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 096701 від 27.08.2007, реєстраційний номер обтяження: 6112288, зареєстрований 27.11.2007 державним реєстратором - П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказану квартиру вона придбала у 1999 році на Криворізькій товарній біржі «Українська» і з того часу проживала в ній, а зараз має намір продати, і, звернувшись до нотаріуса з метою переоформлення житла, дізналася, що на квартиру накладено арешт на підставі рішення суду від 2006 року. На її письмовий запит щодо причин арешту майна та його припинення, листом начальника відділу було повідомлено, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо виконавчого провадження, в якому було накладено арешт на належне їй нерухоме майно, і що строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони знищуються. Після чого вона звернулася до суду і отримала копію заочного рішення від 04.12.2006, яким з неї було стягнуто 2349,52 грн. та судові витрати на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок», правонаступником якого на цей час є ПрАТ «ВФ «Україна», на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт, і це обтяження зареєстровано в реєстрі реєстратором - П`ята криворізька державна нотаріальна контора. Зазначила, що на теперішній час ніяких боргових зобов`язань перед Відповідачем вона не має, виконавчі провадження стосовно неї завершені, знищені, з часу накладення арешту минуло вже більше 13 років, належне їй майно під арештом знаходиться безпідставно, чим порушуються її права, а тому арешт підлягає скасуванню у судовому порядку. Ухвалою від 25.05.2021 було відкрито провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 14.06.2021 та в подальшому відкладалося через відсутність відомостей про вручення повістки відповідачу. Після отримання позовної заяви відповідач відзив на позов не подав. Підготовче засідання у справі закрито 13.07.2021, справу призначено до судового розгляду по суті. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.73/. Від відповідача ПрАТ «ВФ «Україна» будь - яких клопотань не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі. Інгулецький відділ ДСВ просить рішення винести на розсуд суду, заперечень по справі не має /а.с.46, 70/. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись з письмовими матеріалами справи, оцінивши надані стороною позивача докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 30.07.1999 на Криворізькій товарній біржі «Українська», реєстраційний номер 25844, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується архівною довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» /а.с.26, 29/. Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2006 у справі № 2-917/06 задоволено позовні вимоги ЗАТ «Український мобільний зв`язок» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги зв`язку та стягнуто на користь позивача 2349,52 грн. та судові витрати /а.с.30-32/. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №204011211 від 13.03.2020, на належну [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу АА 096701 від 27.08.2007. Обтяження зареєстроване державним реєстратором - П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою 27.11.2007 за № 6112288 /а.с.27/. Як зазначено у відповіді начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управлінні міністерства юстиції (м. Дніпро), виданої позивачу [PERSON] 19.03.2021, зняти арешт з належного їй нерухомого майна неможливо, оскільки згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні відомості щодо якого виконавчого провадження було накладено арешт на нерухоме майно позивача, і що згідно з наказом МЮУ від 25.12.2088 року №2274/5 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню /а.с.28/. Таким чином, судом встановлено, що виконавчий документ про стягнення коштів з позивача на користь відповідача на виконанні відділу ДВС не знаходиться, відповідна інформація в базі даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) відсутня. За повідомленням Інгулецького відділу ДВС можливість надати суду копію постанови державного виконавця АА № 096701 від 27.08.2007 про арешт майна боржника відсутня у зв`язку із знищенням виконавчого проваджена за терміном зберігання /а.с.72/. Як зазначалось вище, відповідач ПрАТ «ВФ «Україна» відзив на позов не подав, доказів актуальності знаходження нерухомого майна під арештом ним суду також не надано. Отже, суд, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив, що вищевикладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з порушення прав позивача на розпорядження належним їй нерухомим майном, внаслідок не зняття з нього арешту. На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст.16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на час розгляду цієї справи, у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч.2 цієї статті, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до частини п`ятої цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (п.7 ч.4 ст.59 вказаного Закону). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, виконавчі документи стосовно [PERSON] на виконанні державної виконавчої служби не перебувають, матеріали виконавчого провадження, в якому було накладено арешт на майно боржника, знищено, фінансові зобов`язання позивача перед ПрАТ «ВФ «Україна» не доведені, право власності на спірний об`єкт нерухомого майна зареєстроване на цей час на позивача, а тому суд вважає, що належне їй майно під арештом знаходиться безпідставно. При цьому суд враховує, що відповідач у справі ПрАТ «ВФ «Україна», який ознайомлений з позовною заявою, про відсутність заборгованості з [PERSON] не заперечував, що судом розцінюється як відсутність з його боку претензій до позивача, як до боржника у виконавчому провадженні. Третя особа - відділ ДВС також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд вважає, що збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, обмежує законні права та обов`язки позивача як власника майна, зокрема унеможливлює відчуження нерухомого майна, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлений можливості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує категорію справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір, та вважає, що судові витрати доцільно покласти на позивача.

Outcome: approved