Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Віньківці, вул. Заславська, 46, Віньковецького району Хмельницької області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 20.10.2014 року. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 20.10.2014 року померла її матір [PERSON], яка була власником домоволодіння в смт. Віньківці по вул. Заславській, 46 Віньковецького району. Позивач є спадкоємцем прав померлого за заповітом, як донька, спадщину вона прийняла, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, державним нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. А тому в позасудовому порядку реалізувати своє право [PERSON] не може. У судове засідання 27.06.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області також надав до суду письмову заяву, у якій не заперечував проти позовних вимог [PERSON] та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. За відсутності сторін справа 27.01.2017 року розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що 15 жовтня 2014 року в с. Балакири Городоцького району померла мати позивачки [PERSON], яка була власником житлового будинку із надвірними спорудами, що розміщений в смт. Віньківці по вул. Заславській, 46, Віньковецького району. Після її смерті на вказане майно відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом та прийняла спадщину у визначеному законом порядку, отримавши свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами у матеріалах справи, та зокрема: паспортними даними [PERSON] на імя якої [PERSON] заповіла 11.04.2011 року все своє майно. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 234569; довідкою Віньковецької селищної ради від 24.05.2014 року № 1364, випискою з погосподарських книг на момент смерті спадкодавця від 25.05.2017 року № 1445 та № 1612 від 31.05.2017 року, згідно яких [PERSON] з 1986 по 2014 рік була зареєстрована та на момент смерті проживала в спірному будинку в смт. Віньківці. Протиріччя в доказах про місце смерті спадкоємця не впливає на спадкові права позивача, яка згідно свідоцтва НВС № 199216 виданого нотаріусом 11.12.2015 року прийняла частину спадкової маси у виді земельної ділянки; матеріалами спадкової справи № 116-2015, наданої державним нотаріусом на запит суду. Згідно довідки КП «БТІ», вартість домоволодіння в смт. Віньківці по вул. Заславській, 46, становить 11281,00 гривень. У склад домоволодіння входить «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, прийняла спадщину, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння в смт. Віньківці по вул. Заславській, 46, через те, що на домоволодіння не видавались правовстановлюючі документи. При вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із виписки з погосподарської книги за 1986-2014 роки Віньковецької селищної ради № 1612 від 31.05.2017 року, слідує, що [PERSON] та її онук були зареєстровані в житловому будинку №46 по вул. Заславській в смт. Віньківці. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, тому його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved