Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 14.03.2018 року до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. У позовній заяві [PERSON] зазначено, що 16.02.1998 року померла прабаба позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у СТОВ «Агрофірма Куйбишеве», що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не оформлена, до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини після її смерті ніхто не звертався. Позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що вона пропустила визначений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що вона через поважні причини пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки про наявність не прийнятої та не переоформленої спадщини вона дізналася випадково від своєї матері у 2017 році. Як вказує у позовній заяві [PERSON], однією з підстав пропуску строку для прийняття спадщини став її малолітній вік, оскільки вона не могла вчинити від свого імені певних дій необхідних для реалізації права на спадщину. Позивач зазначає, що у її володінні перебувають документи спадкодавця, а саме оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), свідоцтво про смерть та інші особисті речі. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої 16.02.1998 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив до суду лист, в якому просив розглянути справу без його участі, та вказав, що заперечень проти позову не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 30.05.2018 року повторно не зявилися, з матеріалів справи вбачається, що вони належним чином повідомлені про розгляд справи. Від третьої особи приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу [PERSON] до суду надійшов лист про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] померла 16 лютого 1998 року, про що видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 10). На день своєї смерті [PERSON] проживала в [INFO]. На день смерті спадкодавця за однією адресою разом з нею проживали: дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру, після померлої 16.02.1998 року [PERSON] спадкова справа не заведена, інформація про заповіти, спадкові договори відсутня. Приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] постановою від 23.10.2017 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 16.02.1998 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 6). За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку. Оскільки нормами ЦК УРСР 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 16.02.1998 року [PERSON] немає. Вказані висновки узгоджуються зі змістом постанови Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 556/1354/15-ц (провадження № 61-1852 св 17). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed