Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам та неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , згідно рішення суду від 20.07.2007 р., посилаючись на виникнення заборгованості відповідача з його вини по сплаті аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог зазначила, що рішенням суду від 20.07.2007 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) на утримання їх доньки [PERSON] , починаючи з 03.07.2007 р. Постановою державного виконавця від 09.09.2013 р. відкрито виконавче провадження, однак з того часу відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, станом на 31.05.2019 р. борг складає 103005,18 грн. Тому вказану суму заборгованості та пеню за період з 01.07.2013 р. по 31.05.2019 р. в сумі 103005,18 грн. просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року за клопотанням представника позивача розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати дистанційно, в режимі відеоконференції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на їх задоволенні. Суду пояснила, що заявлені в клопотанні відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] повертали позивачу борг, оскільки позивач та [PERSON] мали позику, а отже кошти йшли на погашення саме цієї позики, а не в рахунок сплати аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі, від заявленого раніше клопотання щодо допиту свідків відмовився. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що з серпня 2002 року по 27 травня 2013 року він працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де у вказаний період з нього утримувались аліменти. Однак після звільнення він не має постійного заробітку та працює неофіційно, має деякі проблеми зі здоров`ям, однак сплачував частину аліментів за період з 31.08.2013 р. по 23.06.2017 р. в загальній сумі 12467,00 грн., що підтверджується наданими ним оригіналами квитанцій, що сплачені на картковий рахунок позивача в АТ «Альфа-Банк» з призначенням саме аліментних платежів. Тому за період з липня 2013 року по травень 2019 року він має заборгованість в сумі 79209,37 грн. (за 2013 р., 2014 р. має заборгованість 5834,88 грн.; за 2015 р. має заборгованість 9438,93 грн.; за 2016 р. має заборгованість 12911,00 грн.;за 2017 р. має заборгованість 11741,91 грн.; за 2018 рік має заборгованість 26005,65 грн.; за 2019 р. має заборгованість 13277,00 грн.). Тому просить врахувати сплачену ним суму 12\~467,00 грн. та скасувати нараховану позивачем пеню як таку, що невірно розрахована та не відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 5.04.2018 р. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Як встановлено судом, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2007 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9 копія рішення). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої\~статті 194 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до\~статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з частиною четвертою\~статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Як вбачається з довідки-розрахунку від 18 червня 2019 р., виданої Довгинцівським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, борг [PERSON] за виконавчим листом № 2-2172/07 від 20.07.2007 р. за період з 01.07.2013 р. по 31.05.2019 р. складає 103005,18 грн. (а.с. 8 копія довідки). Зазначена сума, відповідно до тексту наданого відповідачем відзиву на позов, не визнавалася ним з огляду на добровільну сплату частини боргу, про що відповідачем було надано відповідні письмові докази, однак в ході розгляду справи [PERSON] змінив свою позицію та вимоги визнав повністю в заявленій сумі. Крім того, відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, в матеріалах справи наявний розрахунок пені за період з 01 липня 2013 року по 31 травня 2019 рік (а.с. 13), з яким суд погоджується з врахуванням вищезазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з викладеним, враховуючи викладену в судовому засіданні заяву відповідача [PERSON] про визнання позову в повному обсязі, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved