Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 2084. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Вказує, що шлюбні відносини закінчилися пять років тому, весь цей час проживає з дітьми окремо від чоловіка. За її глибоким переконанням в подальшому підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними не можливе, а тому, просить суд строк для примирення не надавати. Майнового спору між ними немає. Просить суд між нею та [PERSON] , зареєстрований 30 листопада 2006 року у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 2084. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. А тому, суд на підставі ст. ст. 280 282 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія І-СР № 020976), сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 2084. Згідно свідоцтва про народження (Серія 1-СР № 040887) сторони мають неповнолітню дочку [PERSON],[INFO], щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують більше пяти років, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved