Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , у якій зареєстровані також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад 10 років не проживають за вказаною адресою, утриманням квартири не займаються, особисті речі відповідачів за вищезазначеною адресою відсутні, однак з реєстрації не знялися, чим чинять позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, порушуючи її права і законні інтереси. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач та представник позивача за змістом поданої заяви просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.32). Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній веб-сторінці Кролевецького районного суду Сумської області, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подали. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 травня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори - Котлубай Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 979, серія ВЕО № 848891, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» від 04 червня 2007 року, номер витягу 14780367, реєстраційний номер 15131053 , номер запису 6338 в реєстровій книзі № 43, серія ССС № 925904 (а.с.7-9). Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 21.05.2021 №12784, за адресою: [ADDRESS] , - зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та відповідачі - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно з Довідкою управдома від 28.05.2021, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають за місцем реєстрації понад 10 років (а.с.10). За змістом позовної заяви відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад 10 років фактично не проживають в зазначеному житлі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні будинку та присадибної ділянки участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне користування майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у належній позивачу квартирі [ADDRESS] не проживають без поважних причин більше одного року підряд. Поважних причин непроживання відповідачів більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачами була домовленість про збереження за останніми права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідачі оспорювали виселення зі спірного житла, зверталися до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надали суду доказів, що покинули житло проти їх справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі, власником якої є позивач, та не користуються квартирою понад 1 рік без поважних причин, витрати на утримання зазначеного будинку не здійснюють, проте до цього часу залишаються зареєстрованими у вказаному житловому приміщенні, чим створюють перешкоди в користуванні вказаним житлом позивачу, тому у суду, виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України, є підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, відповідно до Закону України «Про судовий збір», залишивши понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору за позивачем. Відповідно до ч.2 ст.183, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч.2 ст.71 СК України,

Outcome: approved