Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування, зазначаючи, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. За своє життя він склав заповіт від 21.05.2007 року, яким належну йому квартиру [ADDRESS], заповідав їй, [PERSON]. Право власності [PERSON] на дану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2000 року, який пройшов державну реєстрацію в КП «Кременчуцьке МБТІ». Після смерті [PERSON] вона звернулася до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті. Але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири від 01.09.2000р. укладено на Кременчуцькій товарній біржі та він не був нотаріально посвідчений. Крім того, до вказаної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину квартири [ADDRESS], мотивуючи тим, що вказана квартира була придбана померлим під час шлюбу з нею. Просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 01.09.2000р. на Кременчуцькій товарній біржі між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - дійсним, визнати, що квартира [ADDRESS] була особистою приватною власністю [PERSON] та визнати за [PERSON], право власності на ? квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON]. В свою чергу до суду з зустрічним позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності, зазначаючи, що з 1973 року по 2003 рік вона знаходилась в шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] та [PERSON], обидва [INFO] Під час перебування у шлюбі та за спільні кошти ними була придбана в т.ч. квартира за адресою [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був оформлений Кременчуцькою товарною біржею 01.09.2000 року та зареєстрований у реєстрову книгу №М-3 за реєстр. №508 в Кременчуцькому МБТІ. Даний договір вважає дійсним оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. В 1999 році їхні стосунки з чоловіком [PERSON] погіршилися, у зв'язку з чим, вона звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час ухвалення рішення їх було повідомлено судом про те, що відповідно до ст. 44 КпШС шлюб буде розірвано лише після звернення до органів РАЦС та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Після отримання даного рішення вони продовжили жити разом однією сім'єю, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. В 2000 році ними було прийняте рішення про придбання квартири за адресою [ADDRESS] в м. Кременчук. Право власності було зареєстроване за чоловіком [PERSON]. В 2003 році її відносини з чоловіком знову погіршились і ними було вирішено питання про остаточне розірвання шлюбу. Після чого вона звернулась до органів РАЦС з заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу. В 2007 році [PERSON] достеменно знаючи, що квартира є спільною сумісною власністю та з незрозумілих підстав, приховавши це від неї та нотаріуса, уклав заповіт відповідно до змісту якого заповідав [PERSON] їхню спільну квартиру. Укладення вище згаданого заповіту вважає незаконним та таким, що порушує її права як власника на належну їй частку в спільному майні подружжя. Тому вважає, що даний заповіт є частково недійсним, оскільки він складений особою, яка не мала на це права, відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Після смерті [PERSON] діти звернулись до нотаріальної контори де було відкрито спадкову справу. У зв'язку з тим, що її колишній чоловік раптово помер, вони не встигли розділити майно спільно нажите за час шлюбу. Через це вона звернулась до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори, з заявою про виключення із спадкової маси майна, яке залишилось після померлого [PERSON], а саме на належну їй 1/2 частки квартири по [ADDRESS], оскільки згадане майно є спільною власністю їх, як колишнього подружжя. Просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 01.09.2000 року на Кременчуцькій товарній біржі між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS], як на майно набуте під час шлюбу. Визнати заповіт [PERSON], який посвідчений 21 травня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 1-143 частково не дійсним в частині заповідання 1/2 частини квартири за адресою квартира [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за первинним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. В задоволені зустрічного позову не заперечували. Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первинного позову визнав. Зустрічний позов свого довірителя підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що первинний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач - позивач [PERSON] з 1973 року по 2003 рік знаходилась в шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] та [PERSON], обидва [INFO] Під час перебування у шлюбі та за спільні кошти ними була придбана в т.ч. квартира за адресою [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був оформлений Кременчуцькою товарною біржею 01.09.2000 року та зареєстрований у реєстрову книгу №М-3 за реєстр. №508 в Кременчуцькому МБТІ. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. В 1999 році стосунки [PERSON] з чоловіком [PERSON] погіршилися, у зв'язку з чим, вона звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час ухвалення рішення їх було повідомлено судом про те, що відповідно до ст. 44 КпШС шлюб буде розірвано лише після звернення до органів РАЦС та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Після отримання даного рішення вони продовжили жити разом однією сім'єю, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. Відповідно до ст. 23 КпШС дана квартира є спільною сумісною власністю, що нажита подружжям за час шлюбу. В 2003 році відносини [PERSON] з чоловіком [PERSON] знову погіршились і ними було вирішено питання про остаточне розірвання шлюбу. Після чого вона звернулась до органів РАЦС з заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про власність» (чинного на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 22 Кодексу про шлюбу та сім'ю України, передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном. Статтею 28 вищезазначеного Кодексу встановлено, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. [INFO] року помер [PERSON]. За своє життя він склав заповіт від 21.05.2007 року, яким належну йому квартиру [ADDRESS], заповідав [PERSON]. Право власності [PERSON] на дану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2000 року, який пройшов державну реєстрацію в КП «Кременчуцьке МБТІ». Відповідно до ч.2 ст.9 Житлового кодексу України, яка діяла на час укладання вказаного договору купівлі-продажу, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Як встановлено в ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Outcome: partial