Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, та збільшивши розмір позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.10.2002 року. У них народилося двоє дітей: сини [PERSON], 2004 р.н., та [PERSON], 2008 р.н. Близько двох місяців тому між сторонами виникли непорозуміння, з того часу проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені. Син [PERSON] проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні, а син [PERSON] проживає з позивачем. Матеріальне забезпечення [PERSON] зі сторони батька є епізодичним та не достатнім. Позивач не працює, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, її пенсія по інвалідності становить 1247 грн., інших доходів у неї немає. Їй важко утримувати сина. [PERSON] працює у Бориславському воєнізованому загоні Полтавської воєнізованої частини ПАТ «Укрнафта», його середньомісячний дохід їй не відомий, але вважає, що є достатнім для утримання обох синів. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до позивача, та збільшивши розмір позовних вимог, просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2004 р.н., у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що у грудні 2016 року позивач-відповідач [PERSON] вигнала його з квартири, у якій вони разом проживали і він був змушений перейти проживати у будинок його батьків разом з старшим сином [PERSON]. З грудня 2016 року син [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, позивач-відповідач самоусунулася від виконання своїх материнських обов'язків, у тому числі щодо матеріального забезпечення сина [PERSON]. Молодший син [PERSON] залишився проживати з [PERSON], однак він, [PERSON],систематично добровільно бере участь у його вихованні та матеріально утримує сина [PERSON], забезпечуючи продуктами харчування, необхідними речами. [PERSON] є молодою, працездатною людиною. Крім пенсії з інвалідності вона додатково отримує дохід у вигляді заробітної плати, оскільки працює продавцем у магазині, отже вона має стабільне джерело доходу. Матеріально [PERSON] забезпечена, крім сина [PERSON] інших осіб на утримання не має. Отже вона спроможна утримувати і свого старшого сина, який проживає з [PERSON], однак вона не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 25.04.2017 року, первісні позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. У письмових поясненнях від 12.04.2017, наданих суду, [PERSON] визнавала зустрічні позовні вимоги [PERSON] У останньому судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] зустрічні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у позові [PERSON], оскільки вона є інвалідом ІІІ групи, пенсія по інвалідності у неї не велика, на її утриманні перебуває молодший син, тому вона не має можливості сплачувати аліменти, про стягнення яких подав позов [PERSON] Відповідач-позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Його представник [PERSON], яка діє на підставі договору від 20.03.2017, визнала первісні позовні вимоги. Зустрічні позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні змісту зустрічної позовної заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини між сторонами регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2002. Подружжя має синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Бориславського міського управління юстиції 31.10.2002; копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.06.2007 р., та серії [NUMBER] від 28.02.2008 р., виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області. З січня 2017 року сторони проживають окремо. Син [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON], син [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON], що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15 лютого 2017 року, складеним комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради. Син [PERSON] перебуває на утриманні матері - позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON], вона не оформлена на роботі, про яку вказував відповідач-позивач [PERSON], проходила стажування, тому інших доходів крім пенсії у неї немає. Кошти та продукти, що надає [PERSON] на утримання сина [PERSON], який проживає разом з нею, є недостатніми. Суд вважає, що визнання представником відповідача-позивача [PERSON] первісного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання представником позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Крім цього, судом встановлено, що син [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON], та перебуває на його утриманні. Позивач-відповідач [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст. 7 СК України). Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на вищенаведене, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки син сторін [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON], та перебуває на його утриманні, а позивач-відповідач [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], тобто ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку з утримання дитини, чим порушує права дитини, то на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] необхідно стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення [PERSON] із зустрічним позовом до суду (16.03.2017) і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки у справі, що розглядається, первісний та зустрічний позови задоволено у повному обсязі, тому з відповідача за первісним позовом [PERSON] та з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави по 640 грн. 00 коп. судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved