Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. 25.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Сімейне життя з відповідачем у позивача не склалося, вони вирішили розірвати шлюб. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, чим становить позивача та спільну дитину в скрутне становище. Позивачу відомо, що відповідач інших дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, інших аліментних зобов'язань не має. А тому, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заслухавши думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.03.2011 року (а.с. 2), однак, подружнє життя не склалося. Відповідно до копії свідоцтва про народження, мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з матір?ю - позивачем по справі, відповідно до копії довідки (а.с. 6). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначеної процесуальної норми, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 79 СК України, аліменти на дитину та на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 09 червня 2016 року. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а також у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 79, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved