Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гарбузівської сільської радиЗборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON], а саме на житловий будинок та земельні ділянки. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 11 лютого 2017 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 220229, виданим 18 лютого 2017 року виконавчим комітетом Гарбузівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, актовий запис №4. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в с.Манаїв, вул.Заставна, буд № 4, Зборівського району, Тернопільської області; на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,2500га. (кадастровий номер 6122682200:03:001:0033), яка розташована в с.Манаїв вул.Заставна,4, Зборівського району, Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 853581 від 26 листопада 2009 року; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700га. (кадастровий номер 6122682200:03:001:0034), яка розташована в с.Манаїв, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 853582 від 26 листопада 2009 року, а також на 1/3 частину житлової квартири №69 в м.Львів по вул.Гірника О., буд №1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії ЯЯЯ №072983. [PERSON] 07 серпня 2009 року склала заповіт посвідчений секретарем Гарбузівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за № 14, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу, яка спадщину прийняв. Син спадкодавця [PERSON] не бажає спадкувати вище перелічене майна відмовляючись від спадщини на користь позивачки, про свідчить відповідна заява. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно. Вимогами ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Встановлено, що місцезнаходження спадкового майна різне, а тому суд вважає, так як житловий будинок та земельні ділянки більшою вартістю за 1/3 частину квартири, тому слід визнати, що основна його частина знаходиться на території Зборівського району.

Outcome: approved