Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] який продовжує навчання, у розмірі 30 % з усіх видів доходу відповідача, до досягнення останнім двадцятитрирічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільний з відповідачем син [PERSON] [INFO], який перебуває на утриманні позивача, навчається на першому курсі денного відділення факультету Мехатроніки та комп'ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну за державним замовленням, стипендії не отримує. Оскільки син [PERSON] навчається на денній формі навчання, а позивач отримує заробітну платню на посаді прибиральниці у ПАТ «Діпробудмашина» у розмірі 3200,00 грн. На місяць, чого недостатньо для забезпечення сина усім необхідним для належного її розвитку. Ухвалою судді від 09.06.2017 у справі відкрито провадження. Сторони та третя особа у справі у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце його проведення, позивачем була подана до суду заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує і просить задовольнити, інші заяви або клопотання з процесуальних питань до суду не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився [INFO] син [PERSON] (а. с. 7). Шлюб між сторонами розірвано 19.11.2003 (а. с. 10). За рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2001 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON], який був неповнолітнім на час розгляду справи, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а. с. 16). [PERSON] - третя особа у справі є студентом І-го курсу денного відділення факультету Мехатроніки та комп'ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну за державним замовленням, стипендії не отримує. Термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020 (а. с. 11). Мотивуючи вимоги, позивач вказала, що працює в ПАТ «Діпробудмашина» на посаді прибиральниці з заробітною платою в розмірі 3200 грн., якої не достатньо для утримання сина, і відповідно, щоб не опинитись у скрутному матеріальному становищі, позивач просить зобов'язати батька дитини допомагати та утримувати свого сина до двадцяти трьох років. Відповідач подав до суду письмові пояснення, у яких заперечував проти задоволення позову, аргументуючи тим, що на його утриманні перебуває також син - [PERSON] [INFO], та батьки-пенсіонери, аліменти виплачуються із заробітної плати регулярно у загальному розмірі 50 % від неї (по 25 % на кожного сина), а також він надає готівкою грошові суми, про що є відповідні розписки від позивача та копії фіскальних чеків. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 Сімейного кодексу України, те, що відповідач також сплачує аліменти на сина [PERSON] (2007 року народження), має постійне місце роботи та стабільний дохід, третя особа у справі - [PERSON] є повнолітнім, проживає разом з матір'ю і продовжує навчання на денному відділенні закладі вищої освіти, не отримуючи стипендії, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, на період навчання, починаючи з 23.05.2017 і до 12.06.2020. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 704,80 грн. в дохід Держави.

Outcome: partial