Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався з нею о 16-00 годині 03 лютого 1978 року на Домобудівельному комбінаті, зобов`язавши відповідача здійснити та здійснювати нарахування відповідних виплат, посилаючись на необхідність отримання виплат у зв`язку з інвалідністю та відмову відповідача в їх нарахуванні та виплаті. В обґрунтування позову зазначила, що з нею о 16-00 годині 03 лютого 1978 року вперше стався нещасний випадок на виробництві: працюючи на Домобудівельному комбінаті, під час нанесення шпаклівки на висоті, стоячи на металевій решітці-люку, через низьку якість сварки металевої решітки-люка, нога заявника провалилась під решітку, в результаті чого вона отримала травму лівої ноги (закритий кістковий перелом лівої гомілки зі зміщенням). За фактом нещасного випадку було складено акт форми Н-1 за підписами начальника цеху, інженеру охорони праці та техніки безпеки, старшого громадського інспектора. Другий нещасний випадок стався з нею на тому ж підприємстві 29 січня 1983 року, про теж складався відповідний акт за формою Н-1. 26 вересня 2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку з інвалідністю, а також інших необхідних виплат,ю однак 03 жовтня 2017 р. відповідачем було повідомлено про те, що вищезазначений акт має певні недоліки, через які здійснити передбачені законом виплати не має можливості. Таким чином, зважаючи на те,ю що одержати або відновити вищевказаний акт форми Н-1 у неї не має можливості, оскільки підприємство, де вона працювала, так і країна , в якій було складено вказаний акт, вже не існує, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] .І. надала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Представник відповідача направив на адресу суду відзив на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що для проведення розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, законодавством передбачено створення спеціального тимчасово діючого колегіального органу, з визначенням його якісного та кількісного складу, завдань та повноважень. З`ясування обставин та причин нещасного випадку, визначення, чи пов`язаний нещасний випадок з виробництвом та складання відповідних актів є спеціальною компетенцією комісії з розслідування нещасного випадку, а не суду, а отже вимога позивача про зобов`язання скласти відповідні акти є порушенням виключної, передбаченої законом № 77-VІІІ та Порядком № 1232, компетенції комісії на проведення розслідування нещасного випадку. У разі незгоди потерпілого з змістом акту про нещасний випадок,питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, чиє рішення є обов`язковим для роботодавця та може бути оскаржено в судовому порядку. також підлягають оскарженню рішення осадової особи органу Держгірпромнагляду, а не рішення роботодавця, тому він є неналежним відповідачем по справі. Тобто законодавчо встановлено коло осіб,дії яких оскаржуються в суді стосовно складання актів форми Н-1,Н-5. Цей перелік осіб є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає. Звернено увагу на те, що відділенням Фонду відповідно до постанови № 5418 від 25.10.2001 р. продовжено раніше призначену страхову виплату, відповідно до нещасного випадку на виробництві за час роботи на ВАТ «Криворізький домобудівельник» та висновку МСЕК № 053264 від 2-18 АВ від 28.11.1994 р. про встановлення 80% втрати працездатності безстроково. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування» № 1105-XIV від 23 вересня 2009 року (далі Закон № 1105-XIV), застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами. Судом встановлено, що відповідно до акту № б/н про нещасний випадок на виробництві, складеного без вказівки дати Криворізьким домобудівельним комбінатом за формою Н-1, [PERSON] о 16-00 годині 03 лютого 1978 року, в будинку № 26 на мкрн. 4, жил масив руд. К. Лібкнехта Північна частина, проводячи шпаклювання стін машинного відділення ліфта та будки виходу на дах будинку, при шпаклюванні низу стіни стала на металічну решітку, яка слугувала для закриття горизонтального отвору. В цей момент із-за низької якості сварки обривається одна сторона металевого пруту на решітці та нога [PERSON] провалюється в пустоту. причина нещасного випадку низька якість зварювання металевої решітки люку (а.с. 4-5 копія акту). Відповідно до акту № 1 від 29.01.1988 р. за формою Н-1, складеного Криворізьким домобудівельним комбінатом за формою Н-1, [PERSON] об 11-00 годині 29 січня 1983 року стоячи разом із [PERSON] на столику, висотою 2 м., який був виготовлений із рейки шалівки, робила шпаклівку стін сходової клітки. Виробивши шпаклівку, [PERSON] злізла зі столику, набрала шпаклівки знову та подала [PERSON] , сама не захотіла піднятися наверх. В цей час стіл розвалився та [PERSON] впала на сходову клітку, отримавши травму лівої ноги: закритий перелом гомілкової кістки, тощо. Причина нещасного випадку використання риштовання, що невідповідні технічним умовам (а.с. 6-9 копія акту). Висновком медико-соціальної (експертної) комісії [PERSON] внаслідок трудового каліцтва з 24 червня 2005 року встановлено першу групу інвалідності з 24 червня 2005 року безстроково, про що свідчить відповідна довідка МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 № 448369 від 01.07.2005 р. (а.с. 11 копія довідки). Відповідно до\~статті 44\~Закону №\~1105-XIV,\~яка набрала\~чинності на\~момент звернення\~позивачки з\~відповідною заявою,\~ Фонд\~розглядає справу\~про страхові\~виплати на\~підставі заяви\~потерпілого або\~заінтересованої особи\~за наявності\~усіх необхідних\~документів і\~приймає відповідні\~рішення у\~десятиденний строк,\~не враховуючи\~дня надходження\~зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Повідомленням Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 03.10.2017 р. № 02/1461, [PERSON] на її заяву від 26.09.2017 р. про видачу направлення на МСЕК, зазначено, що в наданому нею для розгляду акті форми Н-1 без номера і без дати про нещасний випадок на виробництві, що стався з нею 03.02.1978 р. в Криворізькому домобудівному комбінаті, є недоліки, а саме: акт не затверджений головним інженером підприємства, не заповнені пункти 6 «возраст», пункт 11 «Стаж работы», пункт 12 «Вводный инструктаж», «инструктаж на рабочем месте», рядок «Акт составлен в ___ часов, число, месяц, год», тому прийняти акт за формою Н-1 без номера і без дати для розгляду питання направлення на МСЕК, у відділення немає підстав (а.с. 10 копія листа). Таким чином, для видачі направлення на МСЕК позивачу необхідно встановити факт законності акту про нещасний випадок, що стався з нею 03 лютого 1978 р., оскільки той винесений з суттєвими порушеннями, зокрема і в частині заповнення як дати та номеру акту, так і окремих граф, тому суд, враховуючи надані письмові докази, вважає можливим в цій частині вимоги задовольнити. Відповідно до частини другої\~статті 13 Закону № 1105-XIV, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у\~статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Статтею 28 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній на час встановлення позивачу стійкої непрацездатності, передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: щомісячної страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому; страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому тощо. Згідно зі\~статтею 30 Закону № 1105-XIV у цій же редакції ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. Відповідно до частин другої, третьої\~статті 40 цього Закону страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку зі страховим випадком; зазначений строк встановлюється МСЕК. Відповідно до частини другої\~статті 34 Закону № 1105-XIV у цій же редакції Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК.\~\~ Аналогічні положення містить\~стаття 42 Закону № 1105-XIV\~у редакції, яка діяла на час встановлення [PERSON] стійкої втрати працездатності висновком МСЕК. Отже, вирішуючи питання про право потерпілого на отримання одноразової страхової виплати, необхідно виходити із того, що право на її отримання настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. З огляду на зворотну дію законів у часі, підставою для виплати потерпілій особі одноразової страхової виплати є не час настання нещасного випадку, а саме дата висновку МСЕК про встановлення стійкої втрати працездатності, тому норми права необхідно застосовувати саме на час цієї події, тобто ті норми, що діяли на час встановлення МСЕК потерпілому стійкої втрати професійної працездатності (правова позиція Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 132/1628/16-ц). Виходячи із зазначеного суд вважає, що вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування відповідних виплат задоволенню не підлягає, оскільки відсутній спір з цього приводу: суд не може перебирати на себе функції відповідного органу, не вбачаючи порушення прав та законних інтересів потерпілого. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача в майбутньому здійснювати відповідні виплати, то відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З наведеної імперативної процесуальної норми вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, однак позивач при подачі позову до суду пунктом дев`ятим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» 8\~липня 2011\~року №\~3674-VI, була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial