Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], який в ході розгляду справи уточнила, та просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 по вул. Лелюківській в м. Харкові в порядку спадкування, посилаючись на те, що зазначений житловий будинок зареєстровано на праві власності за її батьком [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 04.07.1991 року Районним житлово-експлуатаційним обєднанням Червонозаводського району м. Харкова. Власність складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами а2, а4, а5, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м, ганків а6, а7, льоху літ.»Б», літньої кухні літ. «Е», сараїв З, И, К, навісів Р, вбиральні Т, огорожі 9-13, вимощення I. 15 березня 2005 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, якою являється зазначений вище житловий будинок з надвірними побудовами, та на яку він ще за життя склав заповіт, згідно заповідав все належне йому майно дружині [PERSON] Інщі спадкоємиці - дві дочки померлого, [PERSON] та [PERSON] зробили заяви в нотаріальній конторі, що на обовязкову частку вони права не мають. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала у спадковому будинку разом із спадкодавцем та для оформлення свого права на спадщину зверталась до суду. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 року за [PERSON] було визнано право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] Але не отримавши реєстрацію свого права власності, 10 березня 2015 року [PERSON] померла. Вона не складала заповіту, тому спадкування майна померлої має відбуватися за законом. Позивач [PERSON] зазначила, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1261 ЦК України, оскільки проживає постійно та зареєстрована за адресою проживання спадкодавця [PERSON] Відповідач [PERSON] спадщину не прийняла, на неї не претендує. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності в спадкового майна. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково позивач пояснила судові, що проживає в спірному будинку з народження, після досягнення повноліття здійснила реєстрацію в ньому. Від спадщини після смерті матері [PERSON] не відмовлялся, саме вона здійснює господарський нагляд за будинком та несе витрати по його утриманню. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, підтвердила обставини, на які посилається позивач. Також представник відповідача пояснила, що [PERSON] протягом довгого часу проживає за межами України, спадщину після смерті матері не приймала та не претендує на неї. Представник третьої особи - Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок № 9 по вул. Лелюківській в м. Харкові зареєстровано на імя [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 04.07.1991 року Районним житлово- експлуаійним обєднанням Червонозаводського району м. Харкова. Власність складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами а2, а4, а5, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м, ганків а6, а7, льоху літ.»Б», літньої кухні літ. «Е», сараїв З, И, К, навісів Р, вбиральні Т, огорожі 9-13, вимощення I. ( а.с. 6-7). 15 березня 2005 року [PERSON] помер, про що 16.03.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4-2 Харківського обласного управління юстиції видане свідоцтво про смерть 1-ВЛ № 003932 (а. с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина, якою являється зазначений вище житловий будинок з надвірними побудовами. При житті [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно що буде належати йому на час смерті він заповідав своїй дружині [PERSON]. Заповіт посвідчено 13 грудня 1994 року державним нотаріусом 1-ї Харківської державної нотаріальної контори, р.№ 9-7037 ( а. с. 15-16 ). Цей заповіт не скасовано і не змінено, тому спадкування має відбуватися за заповітом. [PERSON] з 23 жовтня 1963 року зареєстрована та постійно проживала в [INFO], в тому числі і момент смерті чоловіка [PERSON]М ( а. с. 11-12). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 року (справа № 646/2040/13-ц) за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 9 по вул. Лелюківській в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 15.03.2005 року ( а. с. 8-9). Однак у встановленому законом порядку [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок ( а. с. 24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. 10 березня 2015 року [PERSON] померла, про що зроблений відповідний запис акту про її смерть ( а. с. 11 ). Спадкодавець не складала заповіту, тому спадкування її майна має відбуватися за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 12,14). Позивач [PERSON] постійно проживає та зареєстрована в спірному будинку з 04 квітня 1973 року, на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ( а. с. 4, 21-22). Як вбачається з повідомлення Першої ХДНК після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка [PERSON], у зв»язку із чим було заведено спадкову справу № 336/2015, інші заяви до нотаріальної контори не надходили ( а. с. 44). Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на спадкове майно ( а. с. 48). Натомість спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті не прийняла, на момент її смерті проживала на межами України, нотаріусу заяву про прийняття спадщини не подавала. Як вбачається із заяви [PERSON], поданої до нотаріуса за місцем проживання, вона відмовляється від належної їй частки у спадщині після смерті матері на користь [PERSON] ( а. с. 23). Статтею 1218 ЦК\~\~України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При розгляді цього спору судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], тому вважає за можливе визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А-1 з прибудовами а2, а4, а5, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м, ганки а6, а7, льох літ. «Б», літню кухні літ. «Е», сараї З, И, К, навіс Р, вбиральню Т, огорожу 9-13, вимощення I, розташований вул. Лелюківській № 9 в м. Харкові в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved