Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07 червня 1997 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану між сторонами зареєстровано шлюб, про що 07 червня 1997 року зроблено відповідний актовий запис №1002. Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився спільний син [PERSON] , який станом на день подання позову є неповнолітнім. Спільне життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та їх дитини, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Сторони до судового засідання не з`явились, однак від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає. А тому суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 07 червня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що 07 червня 1997 року складено актовий запис №1002 відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 червня 1997 року. Дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу у сторін є спільний малолітній син [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2007 року, де у графі батько записано [PERSON] , а у графі мати - [PERSON] (а.с.9). Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буле суперечити їхнім інтересам, а також положенню ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати слід стягнути з відповідача згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved