Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25 квітня 2004 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції у Волинській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 59. У шлюбі у сторін народилася неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що через різні погляди на сімейне життя та усілякі непорозуміння їх шлюб фактично розпався. Між ними часто виникають конфлікти та суперечки. Почуття любові та поваги між ними втрачено. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 2004 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції у Волинській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 59. У шлюбі у сторін народилася неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом пронародження серії [NUMBER] . З позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують та дійшли спільної згоди щодо доцільності розірвання шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, понесені нею та документально підтверджені, а саме судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved