Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 грудня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, сімя фактично припинила своє існування, з червня 2013 року відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, пояснила, що червня 2013 рок сімя фактично припинила своє існування, проживає окремо від відповідача і за її переконання подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 15 грудня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 091739. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 192095, видане ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 16.07.2008 року, актовий запис № 250. Спільне життя у сторін не склалося, з червня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сімя розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз , підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін немає.

Outcome: approved