Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що 03.07.2007 року вона за проханням племінника [PERSON] прописала його в своїй однокімнатній квартирі. Однак жодного дня відповідач у спірній квартирі за адресою [ADDRESS] не проживав. 20.09.2012 року позивач з відповідачем уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.07.2014 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили. На звернення позивача до Державного реєстратора про перереєстрацію права власності, було прийнято рішення про зупинення розгляду її заяви, оскільки рішення про скасування права власності попереднього власника - [PERSON] немає. Просила позбавити права власності на житло [PERSON] на квартиру [ADDRESS], визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти останнього з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача, хотіла змінити позовні вимоги, просила скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Змінені позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Представник позивача в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Однак суд вважає, що зазначені змінені позовні вимоги фактично є зміною предмету позову та не підлягають захисту в даному цивільному провадженні. Відповідно до ст. 31 ЦПК України, позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Однак, до суду будь-яких письмових заяв про зміну підстави та предмету позову під позивача не надходило, а представник позивача фактично заявила про зміну позовних вимог, що не відповідає вимогам ЦПК України та не підлягає захисту із застосуванням тих норм матеріального права на які посилається позивач. За таких обставин, суд розглядає позовні вимоги, наявні у матеріалах справи та вважає. що вони до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що 03.07.2007 року позивач на проханням племінника [PERSON], прописала його в своїй однокімнатній квартирі. Однак жодного дня відповідач у спірній квартирі за адресою [ADDRESS] не проживав. 20.09.2012 року позивач з відповідачем уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.07.2014 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили. На звернення позивача до Державного реєстратора про перереєстрацію права власності, було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви позивача, оскільки рішення про скасування права власності попереднього власника - [PERSON] немає. Відповідно до вимог ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах вимог та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 71 ЖК України України, на які посилається позивач, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлений Законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. З матеріалів справи, які були досліджені судом, під час розгляду, власником квартири [ADDRESS] згідно Державної реєстрації являється відповідач [PERSON] Підстав, для позбавлення останнього права власності та визнання його втратившим права на користування суду надано не було. Позовні вимоги про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням може ставили власник або наймач. Позивач не надала суду докази, що вона є власником спірної квартири або наймачем, а згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Також згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі. Таким чином, будь-які права позивача [PERSON] відповідачем не були порушені, а зазначені підстави та обставини позивачем не можуть бути підставою для позбавлення права власності відповідача та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed