Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], треті особи: ПАТ «Дельта Банк», в особі Одеського відділення №5, ПАТ «Імексбанк», в особі філії у м. Одесі, про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 22 травня 2013 року в ПАТ «Дельта Банк» по договору №9001-15557-220513 на ім'я позивача був оформлений готівковий кредит у сумі 100000,0 грн. строком на 36 місяців до 21 травня 2016 року, який вона отримала та повинна була його погашати щомісячною сумою у 4500,0 грн. 23 травня 2013 року в ПАТ «ІМЕКСБАНКу» на ім'я позивача за договором №999-00033712/3 був оформлений та наданий кредит у сумі 50000,0 грн. та встановлена дата його повернення - до 22 травня 2015 року, тобто через 24 місяці. Розмір щомісячних внесків у рахунок погашення кредиту становить 3240,0 грн. Кожного разу кредити були оформлені на позивачку та отримані нею для відповідачки [PERSON], за її проханням, а також з видачею позивачу нею боргової розписки. Відповідачка обіцяла сплатити суми кредиту по зазначеним вище договорам, але на протязі 7-8 останніх місяці припинила ці сплати. Так, заборгованість ПАТ «Дельта Банку» існує з березня по вересень 2014 року включно, тобто за 7 місяців, а АТ «Імексбанку» з лютого по вересень 2014 року включно - за 8 місяців. Відповідно це суми: - ПАТ «Дельта Банку» - 87560,0 грн.; - АТ «Імексбанку» - 41299,02 грн., а усього 128859,02 грн. Між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики. 22 травня 2013 року та 24 травня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача 100000,0 грн. та 50000,0 грн., оскільки вона оформила кредити, та зобов'язалась щомісячно їх погашати. Але щомісячно суми боргу відповідачка перестала з лютого та березня 2014 року сплачувати позивачу. Тому, позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 128859,02 грн., а також судовий збір у сумі 1288,59 грн., а усього 130147,02 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник ПАТ «Дельта Банк» надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 22 травня 2013 року дійсно між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 001-15557-220513, за умовами якого Банк встановив позичальнику кредитну лінію з лімітом 100000,00 грн. Позичальник отримав кредит у сумі 100000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Стороною за зазначеним кредитним договором є саме [PERSON], зобов'язання щодо погашення кредиту лежить саме на ній. Тобто, саме Позивачка зобов язана виконувати умови договору та здійснювати погашення кредиту. На сьогоднішній день кредит за зазначеним договором в повному обсязі не погашено. Однак, твердження позивачки про те, що вона отримала кредит для відповідача та остання «обіцяла сплатити суму кредиту» жодним чином не впливає на виконання [PERSON] своїх обов'язків перед АТ «Дельта Банк» за Кредитним договором, оскільки саме вона є позичальником за договором. Тобто, якщо судом буде встановлено, що між Позивачем та Відповідачем дійсно було укладено договір позики, умови якого порушуються, і позов підлягає задоволенню, просимо суд врахувати той факт, що відносини між Позивачем та Відповідачем жодним чином не впливають на правовідносини, що встановилися між Позивачем та АТ «Дельта Банк» на підставі Кредитного договору і обов'язок щодо повернення кредитних коштів лежить саме на Позивачеві [PERSON], та не допустити порушення прав та інтересів АТ «Дельта Банк» як кредитодавця. В судовому засіданні представник підтримав свою позицію. Представник ПАТ «Імексбанк», в особі філії у м. Одесі, в судове засідання не з'явився Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 22 травня 2013 року в ПАТ «Дельта Банк» по договору №9001-15557-220513 на ім'я [PERSON], позивач по справі, був оформлений готівковий кредит у сумі 100000,0 грн. строком на 36 місяців до 21 травня 2016 року, який вона отримала та повинна була його погашати щомісячною сумою у 4500,0 грн. 23 травня 2013 року в ПАТ «ІМЕКСБАНК» на ім'я [PERSON] за договором №999-00033712/3 був оформлений та наданий кредит у сумі 50000,0 грн. та встановлена дата його повернення - до 22 травня 2015 року, тобто через 24 місяці. Розмір щомісячних внесків у рахунок погашення кредиту становить 3240,0 грн. Вищезазначені кредити були оформлені на [PERSON] та отримані нею для відповідачки [PERSON], про що свідчить надана до суду розписка. Відповідачка обіцяла сплатити суми кредиту по зазначеним вище договорам, але на протязі 7-8 останніх місяці припинила ці оплати. Заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» існує з березня по вересень 2014 року включно, тобто за 7 місяців, а ПАТ «Імексбанк» з лютого по вересень 2014 року включно - за 8 місяців. Відповідно це суми: - ПАТ «Дельта Банк» - 87560,0 грн.; - ПАТ «Імексбанк» - 41299,02 грн., а усього 128859,02 грн. Таким чином, відповідач суми боргу в повному обсязі не повернула. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 128859,02 грн., а також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 1288,59 грн. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved