Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та збільшивши свої вимоги, просила також визначити місце проживання меншого сина. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що вона із відповідачем по справі перебували в шлюбі, від якого мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин, діти фактично проживають разом з нею, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Вказуючи на те, що оскільки відповідач, під час зимових канікул взяв до себе меншого сина - [PERSON] та не повертає, а також звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів, тому позивач просила визначити місце проживання сина [PERSON] разом із нею. Позивач та її представник - адвокат Мудрак І.М. згідно заяв просили позов розглянути у їхню відсутність, позов просили задовольнити /а.с.24, 30, 60-61,114/. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями /а.с. Ухвалою суду від 14 квітня 2015 року зустрічний позов [PERSON] залишений без розгляду , у зв»язку із повторною неявкою його в судове засідання, тому в судовому засіданні не допитувалися свідки, які в письмовому клопотанні були заявлені [PERSON] у справі за його зустрічним позовом. Від третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі, суду наданий письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю /а.с.94-96, 125/. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що з 23 жовтня 1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] року та сина [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей(а.с.6-7). Рішенням Ананьївського районного суду від 09 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.59/. Згідно акту обстеження від 30.12.2014 р. діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із матір»ю [PERSON], по [ADDRESS] /а.с.65/, а також згідно акту обстеження від 03.01.2015 р. , на момент обстеження квартири [ADDRESS] , в якій мешкає [PERSON] було встановлено, що зі [PERSON] знаходився син [PERSON], який пояснив, що два місяці буде жити із папою, а два місяці буде жити із мамою /а.с.71/. Малолітній [PERSON] навчається в 1 класі НВК «ЗОШ І-ІІ ст.-ліцей», батьки приділяють належну увагу вихованню сина, цікавляться навчанням, піклуються про зовнішній вигляд, відвідують батьківські збори, що підтверджується характеристикою (а.с.67). Згідно з ч. 2 ст.161 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: етичні і інші особисті якості батьків, відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до принципу ст. 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р., малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, де створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини /а.с.94-96/. Як видно із службової характеристики, [PERSON] працює у податковій службі Ананьївського району із першого лютого 2006 року, характеризується позитивно /а.с.92/. Як вбачається з доказів, наданих суду позивачкою, а також з висновків органу опіки та піклування Ананьївської РДА доцільно визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. При цьому суд враховує, що дитина є малолітньою та у віці семи років недоцільно розлучати дитину з матір'ю, оскільки це негативно може вплинути на психічний стан та розвиток [PERSON]. Суд вважає, що умови, створені матір'ю дитини за місцем їхнього з сином мешкання, є належними. Таким чином, вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд виходить з інтересів самої дитини, враховуючи малолітній вік дитини, яка, крім виховання, потребує постійного догляду та піклування, з урахуванням положень Декларації про права дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом із матір»ю. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як роз»яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню в розмірі відповідно до заявлених вимог, тобто в розмірі 1/3 частина з усіх видів доходу на обох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Разом із тим, враховуючи вищевикладене, суд, визначивши місце проживання меншої дитини разом із позивачем, та, приймаючи до уваги роз'яснення, надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», приходить до висновку, що, позивач вправі звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на його користь саме з часу визначення судом місця проживання дитини [PERSON] разом із позивачем, тобто з дня набрання рішення суду законної сили, а не з часу, визначеного ч.1 ст.191 СК України. З огляду на зазначене, позовна вимога в частині стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви до суду на сина [PERSON] , не підлягає задоволенню, що стосується стягнення аліментів на старшого сина, то вони підлягають стягненню із дня подачі позову до суду , тобто із 08 жовтня 2014 року. Оскільки, аліменти на утримання дітей необхідно стягувати із різного періоду часу, тому необхідно визначити розмір аліментів на кожну дитину окремо, тобто підлягають стягненню аліменти на кожну дитину в розмірі 1/6 частина з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, враховуючи, що, право на стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання меншого сина виникає у останньої лише після набрання рішення суду законної сили про визначення місця проживання дитини з позивачем, тому суд вважає необхідним відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення лише в частині про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] року, в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial