Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 р. у цивільній справі № 607/4336/19, вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, стягуваних коштів недостатньо для належного утримання та виховання дитини, який потребує належного догляду. У зв`язку із цим, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів. Відповідач подав відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу з позивачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 року по справі № 607/4336/19 на користь позивача [PERSON] з нього вже стягуються аліменти у розмірі 2027 гривень щомісяця, що з урахуванням відсутності у відповідача доходів є більшим ніж передбачений законодавством мінімум вказаний у ч.2 ст. 182 СК України. Вказане рішення суду відповідач виконує частково з моменту коли йому стало відомо про нього та коли він має фінансову можливість, тому що офіційного заробітку, або доходів постійних не має, однак платежі є достатньо регулярними при наявності в нього можливості десь неофіційно підзаробити. Відсутність у відповідача будь-яких постійних чи непостійних доходів підтверджується доданими до цього відзиву: копією трудової книжки, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 22.06.2020року (прізвище відповідача вказано невірно з вини останнього працевлаштування, зараз йому ще необхідно буде виправляти ці помилки задля правильного нарахування стажу), довідкою з Одеського обласного центру зайнятості Арцизької районої філії від 22.06.2020року, копіями квитанцій про сплату аліментів. Тобто ці документи належним чином підтверджують відсутність у відповідача будь-яких доходів, починаючи з 05.12.2008 року і по сьогоднішній день. Крім того, основною причиною не працевлаштування відповідача є тяжка хвороба його батька [PERSON] , [INFO] , який фактично є сліпим, потребує постійного стороннього догляду та лікування. Коштів на перевезення батька до м. Одеси з метою проходження медичного обстеження задля призначення йому групи інвалідності також немає, тому фактично існування його забезпечується лише за рахунок його мізерної пенсії та його цілодобового за ним догляду, харчування, обслуговування та лікування. Більше за батьком відповідача [PERSON] доглядати нікому. Встановлення над батьком офіційної опіки або піклування є дорого вартісною процедурою, тому цього документального оформлення також не робилося. Що стосується суми, до якої позивач бажає збільшити щомісячні аліменти - 10 000 (десяти тисяч) гривень, то це нічим необґрунтована сума, якої він не має змоги платити з причини відсутності постійного доходу та наявності обставини постійного піклування над хворим батьком. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач вказує, що не працює і не отримує заробітної плати і доходів. Але, це не може слугувати підставою несплати аліментів чи підставою не утримувати власну дитину матеріально і фінансово. Крім цього, таке твердження є голослівним і неправдивим. Відповідач працює на заправці, яка торгує дизельним пальним. І кожного дня (у них так заведено) він отримує заробітну плату. Жодного доказу про відсутність у нього місця праці не надано. Копія трудової книжки не являється доказом не працевлаштування відповідача і слугувати цьому не може. Не являється таким доказом і копія витягу з ПФ України про пенсійне страхування [PERSON] . Відомостей про відсутність доходів у відповідача не вказано. Єдиним доказом відсутності роботи у відповідача (як і у будь-кого) може бути тільки реєстрація як особи шукаючої роботу. А такого доказу відповідач не надав. Підтвердженням цього слугує надана самим же відповідачем довідка від 22.06.2020 р. №542/14/02 Одеського обласного центру зайнятості про відсутність перебування відповідача на обліку як шукаючого роботу. Надані [PERSON] до відзиву копії квитанцій якраз і свідчать про його ухилення від сплати аліментів. Отже, належних доказів у відзиві [PERSON] , які б свідчили про неможливість задоволення позову не наведено. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 листопада 2012 року було розірвано, про що свідчить рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12.11.2012 р. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 08.12.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 209. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 р. у цивільній справі № 607/4336/19, вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 02.04.2020 р., виданого державним виконавцем Арцизького районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) вбачається, що боржник повинен був сплатити за період: з 20.02.2019 р. по 01.03.2019 р. - 651,54 грн., з 01.03.2019 р. по 02.04.2020 р. - 26 418,57 грн. Всього до сплати - 27 070,11 грн. Боржником було сплачено на рахунок відділу аліменти в сумі - 1 031,00 грн. Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 20 % в сумі 5 207,82 грн. Таким чином, заборгованість станом на 02.04.2020 р. складає 31 246,93 грн. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог та зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial