Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області визнання права власності на квартиру по праву спадкування за законом. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що її чоловік [PERSON], та його мати [PERSON], до березня 1988 року були зареєстровані та проживали в однокімнатній кооперативній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Членом кооперативу була [PERSON] 16.02.1988 року було постановлено рішення ОЖБК про поліпшення житлових умов [PERSON] наданням вивільненої 2-кімнатної кооперативної квартири [ADDRESS], в якій проживав [PERSON] Цим же рішенням виключили [PERSON] з членів ЖБК-16 у звязку з отриманням ним державної квартири. Згідно рішення Виконкому Сєвєродонецької міської ради від 18.03.1988 року [PERSON] було видано ордер на 2-кімнатну кооперативну квартиру№66 будинку №96-а по вулиці Гагаріна, на склад сімї 2 особи згідно черги. 22.03.1988 року [PERSON] отримала разом з чоловіком позивача ордер на вищезазначену квартиру. [PERSON] як член кооперативу станом на 01.10.1988 року повністю сплатила пайовий внесок за квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Луч», в якого знаходяться архіви по сплаті пайових внесків. Так як на момент виплати [PERSON] усієї суми внесків за кооперативну квартиру приватної власності на квартири у СРСР не існувало, то право власності на цю квартиру вона не реєструвала. 07.10.2000 року [PERSON] померла. До своєї смерті у відповідності з Законом України «Про власність» (який був прийнятий 07.02.1991 року та який втратив чинність 20.06.2007 року) [PERSON] вважається такою, що набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], бо сплатила пайовий внесок в повному розмірі. Після її смерті її син, [PERSON], як спадкоємець прийняв спадщину, бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавиці). Після смерті своєї матері, [PERSON], залишився проживати в успадкованій квартирі: був у ній зареєстрований та постійно проживав, сплачував за отримані комунальні послуги, утримував квартиру. 27.11.2014 року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] залишилася [PERSON] як дружина померлого. За собою право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] за свого життя не зареєстрував. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON], набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і на момент смерті (07.10.2000 року) зазначена квартира належала їй на праві власності. А [PERSON], як спадкоємець прийняв спадщину, бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно на момент смерті [PERSON] йому фактично належала на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по її заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], мотивуючи таке рішення тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також державним нотаріусом було запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання. Таким чином, на думку позивача, є всі законні підстави відповідно до чинного законодавства для визнання за нею права власності по праву спадкування за законом на квартиру №66, яка розташована у будинку №96-а по вулиці Гагаріна міста Сєвєродонецька Луганської області, після померлого 27.11.2014 року [PERSON], якому вказана квартира належала у зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті його матері, [PERSON], яка померла 07.10.2000 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] підтримав, наполягав на їх задоволенні, з підстав зазначених у позові. У судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. При цьому у заяві було зазначено, що відповідач не проти задоволення позовних вимог позивача і постановлення рішення суду і відповідності із діючим законодавством. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що чоловіком [PERSON] був [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 16.08.1975 року серії І-БВ № 255938, а матірю [PERSON] була [PERSON] у відповідності до посвідки про народження серії УЖ № 435907. До березня 1988 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в однокімнатній кооперативній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Членом кооперативу була [PERSON] 16.02.1988 року було постановлено рішення ОЖБК про поліпшення житлових умов [PERSON] наданням вивільненої 2-кімнатної кооперативної квартири [ADDRESS], в якій проживав [PERSON] Цим же рішенням виключили [PERSON] з членів ЖБК-16 у звязку з отриманням ним державної квартири, що підтверджується випискою з протоколу засідання президіума правління ОЖБК №6 від 16.02.1988 року. Згідно рішення Виконкому Сєвєродонецької міської ради від 18.03.1988 року [PERSON] було видано ордер на 2-кімнатну кооперативну квартиру№66 будинку №96-а по вулиці Гагаріна, на склад сім'ї 2 особи згідно черги, що підтверджується архівним витягом від 20.07.2015 року на № 291/01 та наданою копією ордеру. [PERSON] як член кооперативу станом на 01.10.1988 року повністю сплатила пайовий внесок за квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Луч» від 22.06.2006 року №552. 07.10.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 256173. Так як на момент виплати [PERSON] усієї суми внесків за кооперативну квартиру приватної власності на квартири у СРСР не існувало, то право власності на цю квартиру вона не реєструвала. До своєї смерті у відповідності з Законом України «Про власність» (який був прийнятий 07.02.1991 року та втратив чинність 20.06.2007 року) [PERSON] вважається такою, що набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], бо сплатила пайовий внесок в повному розмірі. Після смерті [PERSON] її син, [PERSON], як спадкоємець прийняв спадщину, бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавиці). Після смерті своєї матері, [PERSON], залишився проживати в успадкованій квартирі: був у ній зареєстрований та постійно проживав, сплачував за отримані комунальні послуги, утримував квартиру. Судом встановлено, що на зазначену кооперативну квартиру паєнакоплення були сплачені [PERSON] в повному обсязі, але за життя спадкодавець не встигла зареєструвати на своє імя право власності. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно п. 3.3 (абзац 32) листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Таким чином, [PERSON] набула право власності на вказану квартиру, оскільки вона повністю внесла свій пайовий внесок за вищезазначену кооперативну квартиру. Так як, [PERSON], набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і на момент смерті (07.10.2000 року) зазначена квартира належала їй на праві власності, то [PERSON], як спадкоємець першої черги прийняв спадщину, бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном,відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавиці. 27.11.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 459960. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] залишилася позивач [PERSON] як дружина померлого. За собою право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] за свого життя не зареєстрував. Державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по її заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], мотивуючи таке рішення тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст.1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.382 ЦК України квартира є обєктом права власності. У відповідності до ч.3 ст.384 ЦК України,- у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Незаконність права власності не встановлена судом, а тому, суд вважає, що не визнане право власності позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання за [PERSON] права власності по праву спадкування за законом на квартиру №66, яка розташована у будинку №96-а по вулиці Гагаріна міста Сєвєродонецька Луганської області, після померлого 27.11.2014 року [PERSON], якому вказана квартира належала у звязку з фактичним прийняттям спадщини після смерті його матері, [PERSON], яка померла 07.10.2000 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved