Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 ідеальну частину майна [PERSON], який помер 02.02.2014 року, що складається з 1/3 ідеальної частини житлової квартири № 6, в будинку № 4, що по вул. Княгині Ольги, в м. Дрогобичі Львівської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], який помер 05.06.2002 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.12.1996 року [PERSON] міським бюро з приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], на підставі якого вона, її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] набули право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. 05.06.2002 року, помер їх син [PERSON], після чого на неї та її чоловіка [PERSON], було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2006 року на 1/3 ідеальну частку, яка належала сину. Згідно свідоцтва, виданого чоловіку, 1/2 частка, яка належала сину, 1/3 ідеальної частини квартири № 6, що знаходиться в м. Дрогобичі, по вул. Княгині Ольги, 4, Львівської області, перейшла у власність чоловіка. 02.02.2014 року помер її чоловік [PERSON] не залишивши після себе заповіту на вищевказане майно. Вона, як дружина, прийняла спадщину і звернулась за оформленням свідоцтва про право на спадщину за законом в [PERSON] державну нотаріальну контору, де виявилось, що за життя чоловік не зареєстрував в КПЛОР «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2006 року, на 1/2 ідеальну частину квартири, яка належала сину, що підтверджується довідкою № 1553 від 14.07.2014 року. Враховуючи те, що відсутня реєстрація свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно, що належало на праві власності її чоловіку, а також те, що державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, то вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, з підстав викладених у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Статтею 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріалами цивільної справи встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1971 року, що стверджується копію свідоцтва про одруження серії І-АБ за № 359913 від 16.06.1971 року. У відповідності до наявного у матеріалах справи свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 20.06.1996 року, виданого [PERSON] міським бюро з приватизації державного житлового фонду, вбачається, що квартира № 6, в будинку № 4, що по вул. Княгині Ольги, в м. Дрогобичі, Львівської області, на праві приватної спільної власності належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ за № 340932 виданого 04.02.2014 року, вбачається, що [PERSON] помер 02.02.2014 року про що 04.02.2014 року складено відповідний актовий запис № 78. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕС за № 794465 від 16.11.2006 року та серії ВЕС за № 794463 від 16.11.2006 року, вбачається, що [PERSON] помер 05.06.2002 року, після чого його матір [PERSON] та батько [PERSON] успадкували майно, яке належало йому, а саме: 1/3 ідеальну частину житлової квартири № 6, що знаходиться в м. Дрогобичі, Львівської області по вул. Княгині Ольги, 4. Одночасно із наявної в матеріалах справи відповіді № 1275 від 10.07.2014 року, вбачається, що подані [PERSON] документи, не містять інформації про право власності на нерухоме майно в органах БТІ, як це було передбачено тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України за № 7/5 від 07.02.2002 року, а тому їй рекомендовано звернутись в суд для визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки протягом встановлено законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Враховуючи вищенаведене та те, що після смерті сина та чоловіка позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема[ADDRESS], в будинку № 4, що по вул. Княгині Ольги, в м. Дрогобичі, Львівської області, на яку за життя чоловік позивача [PERSON] не зареєстрував в КПЛОР «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2006 року на 1/2 ідеальну частину квартири, яка належала сину, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 1553 від 14.07.2014 року, позивач має право на спадкування за законом належних спадкоємцю прав та обов'язків. Те, що позивач по справі являється єдиним спадкоємцем (інші спадкоємці відсутні), то на підставі ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Судом встановлено, що позивач вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, будь-яких обставин, що суперечать закону, порушують права, свободи чи інтереси інших осіб не встановлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved