Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за набувальною давністю. Позов обґрунтований тим, що у 2004 році [PERSON] купила у [PERSON]П житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою смт. Короп, Коропський район, Чернігівська області, провул. Прорізний, 11. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.06.1993 року, вказане домоволодіння належало на праві спільної власності продавцю [PERSON] та її на той час неповнолітній доньці [PERSON]. Третій співвласник домоволодіння [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], помер 29.07.1998 року. Оскільки [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] проживали разом то відповідно ст. 549 ЦК України 1963 року прийняли його спадщину шляхом спільного проживання, однак свого права нотаріально не оформили. Кошти за домоволодіння, яке розташоване за адресою смт. Короп, Коропський район, Чернігівська області, провул. Прорізний, 11, [PERSON] сплатила продавцю [PERSON], але письмового договору купівлі-продажу не уклали. Таким чином, з 2004 року [PERSON] добросовісно заволоділа вказаним домоволодіння і разом з свою сімєю вселилась в нього і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, а отже набула права власності на домоволодіння за набувалою власністю. А тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в смт. Короп, Коропський район, Чернігівська області, провул. Прорізний, 11. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надала заяву, посвідчену секретарем виконавчого комітету Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надала заяву, посвідчену секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч.ч. 1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В позовній заяві та в судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що вона купила у [PERSON] в 2004 році житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою смт. Короп, Коропський район, Чернігівська область, пров. Прорізний, 11, віддала за придбаний будинок гроші, договір купівлі-продажу будинку не було нотаріально посвідчено. Відповідно п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 ч. 1 ст. 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. Відповідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Враховуючи положення ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 вище вказаного Пленуму). З вищенаведеного можна зробити висновок, що право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Обставини, за яких позивач володіє будинком, надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою смт. Короп, Коропський район, Чернігівська область, пров. Прорізний, 11, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Тому, не можна вважати володіння [PERSON] житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою смт. Короп, Коропський район, Чернігівська область, пров. Прорізний, 11, на який позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, добросовісним. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, які вказані в ст. 344 ЦК України, в звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачу ніщо не заважає укласти договір купівлі-продажу будинку з відповідачами в письмовій формі, нотаріально посвідчити та зареєструвати, як цього вимагає ст.. 657 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed