Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про поділ майна, спільно нажитого під час шлюбу сторін, що тривав з 09.02.1991 року по 07.08.2015 року, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину придбаного під час шлюбу сторін будинку № 84 по вул. Чуднівській у с. Троща Чуднівського району Житомирської області, провівши його поділ в натурі між колишнім подружжям, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони не змогли дійти згоди щодо поділу спільно нажитого майна в добровільному порядку. Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю та просить провести розподіл спірного будинку згідно варіанту поділу №4 з висновку експерта №723/03.17 від 15.03.2017 року. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, визначеному статтями 74, 76 ЦПК України, причини незявлення суду не повідомив. На підставі статей\~158,\~169,\~224 ЦПК України\~суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За\~ ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, але при цьому\~ згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно наявних у матеріалах справи документів сторони офіційно перебували у шлюбі з 09.02.1991 року по 07.08.2015 року, під час шлюбу ними побудовано будинок № 84 по вул. Чуднівській у с.Троща Чуднівського району Житомирської області (право власності за [PERSON] зареєстроване у Бердичівському МБТІ, що підтверджується довідкою вказаної установи від 12.11.2015 року № 1373), що визнається обома сторонами. Стаття 60 СК України та стаття 368 ч. 3 ЦК України визначають, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном згідно ст. 63 СК України та ст. 372 ч. 2 ЦК України. Згідно ст. 69 СК України, ст. 372 ч. 1 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а ст. 70 СК України, ст. 372 ч. 2 ЦК України передбачають, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, за правилами ст.ст. 60, 70 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними. При цьому право на спільне майна, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316 319, 321 ЦК України, визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. При поділі майна суд виходить із того, що діюче законодавство передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення. При цьому суд також може брати до уваги інтереси спільних неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу, та при вирішенні спору щодо розподілу майна за певних обставин суд може відступити від принципу рівності частин подружжя. Згідно п.п. 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). При вирішенні спору про поділ майна подружжя, суд може не погодитись із запропонованим кожним із подружжя варіантом поділу такого майна та провести його поділ виходячи з інтересів дружини, чоловіка, дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід суду за межі позовних вимог. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як зазначено вище, сторони під час шлюбу побудували будинок № 84 по вулиці Чуднівській в с.Троща\~ Чуднівського району, набувши право спільної сумісної власності на вказане будинковолодіння із визначенням рівності їхніх часток у цьому майні - по 1/2 його частині. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2017 року №723/03.17 даний будинок може бути поділений між сторонами, позивачем обрано варіант поділу будинку №4. Отже, [PERSON] слід виділити в натурі кухню 1-2 площею 10,7 м.кв., вартістю 17796 грн., кімнату 1-3 площею 15,7 м.кв., вартістю 26111 грн., котельню І площею 14,0 м.кв., вартістю 23284 грн., 1/2 частину погрібу під ч/б А площею 11,6 м.кв., вартістю 3980 грн., гараж 1 площею 17,9 м.кв., вартістю 11888 грн., 1/2 частину сараю 2 площею 15,9 м.кв., вартістю 10560 грн., що загалом становитиме 51/100 частин домоволодіння, а у грошовому вимірі - 93619 грн. В такому випадку [PERSON] слід виділити у власність - коридор 1-1 площею 5,2 м.кв., вартістю 8648 грн., кімнату 1-4 площею 12,8 м.кв., вартістю 21288 грн., кімнату 1-5 площею 13,3 м.кв., вартістю 22120 грн., котельню І площею 49,8 м.кв., вартістю 7983 грн., 1/2 частину погрібу під ч/б А площею 11,6 м.кв., вартістю 3980 грн., 1/2 частину сараю 2 площею 15,9 м.кв., вартістю 10560 грн., літню кухню 3 площею 15,0 м.кв., вартістю 9962 грн., вбиральню Д площею 2,0 м.кв., вартістю 2040 грн., ганок В вартістю 2410 грн., колодязь А №1 вартістю 2590 грн., що загалом становитиме 49/100 частин домоволодіння, а у грошовому вимірі 91581 грн. З відповідача слід стягнути 2038,00 грн. (93619 - 91581= 2038) різниці у вартості отриманого ним в натурі майна подружжя. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved