Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, а саме просить визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS] становила 1/3 частку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті, [INFO], її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлому [PERSON], нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 22.07.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 03.02.2015року №329/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлому [PERSON], а тому нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. Як вбачається із вищезазначеної постанови, спадщину прийняла [PERSON], дружина померлого, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім неї спадкоємцем за законом є син спадкодавця [PERSON], який у встановлений законом строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.01.2002року міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що частки співвласників квартири є рівними та становлять по 1/3 кожному. Суд розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п.3.4 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013року, розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки майна, що є у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно ст.368 Цивільного кодексу України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином : «Визначити , що частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2». Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом визначення частки померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved