Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, вказаних у судовому рішенні від 22.02.2016 року та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем 14.02.2014 року зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 8. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано 20.10.2015 року рішенням Городенківського районного суду. Дочка [PERSON] залишилась проживати з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Дитина потребує батьківського піклування, нормального харчування, одягу, засобів гігієни тощо, що вимагає чималих матеріальних затрат. Згідно рішення Городенківського районного суду від 22 лютого 2016 року [PERSON] повинен виплачувати щомісяця на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1 /4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання, що становить на даний час 427,80 грн. З часу отримання судового рішення про стягнення аліментів ціни на товари та послуги зросли більш як в три рази, а індекс інфляції за цей період становить 224,1 відсоток. Матеріальне становище позивачки та їхньої малолітньої дитини значно погіршилося, дитина часто хворіє і на її лікування та утримання потрібні додаткові витрати. Розмір аліментів встановлений судом, є недостатнім для належного утримання дитини. Відповідач свідомо та навмисно свій обовязок по утриманню дитини в повній мірі не виконує. [PERSON] аліменти на утримання інших осіб не платить, стягнення за виконавчими документами щодо нього не проводяться, інших дітей чи осіб, які б перебували на його утриманні, в нього немає. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується розпискою про отримання судової повістки. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року по справі № 342/870/15-ц (провадження № 2/342/536/2015), яке набрало законної сили 02 листопада 2015 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Макар) [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 8 - розірвано. Те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 250208, виданого 05 травня 2014 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Вищезгаданим рішенням суду неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишено проживати з матірю. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 342/72/16-ц, яке набрало законної сили 04 березня 2016 р. Стягнення аліментів присуджено з 01.02.2016 р. до досягнення дитиною повноліття. 24 лютого 2016 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області на підставі вищезгаданого рішення було видано виконавчий лист. Із розрахунку по аліментах, виданого 27.11.2017 року старшим державним виконавцем Кондрук Г.М., вбачається, що позивачка отримала аліменти за період з лютого 2016 року по листопад 2017 року в розмірі 7135,00 грн. згідно виконавчого листа № 342/72/16-ц, виданого 24.02.2016 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області на підставі вищезгаданого рішення суду. Борг на 01.12.2017 р. становить 1446,50 грн. З травня 2017 р. відповідач повинен був сплачувати аліменти в розмірі не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму, що в грошовому виразі становить 427,80 грн. Такий розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру аліментів, визначеному ч.2 ст.182 СК України. З копії довідки № 46 від 22.12.2017 року, виданої Городенківським районним центром ПМСД слідує, що [PERSON], яка проживає в с. Колінки знаходиться на амбулаторному лікуванні в Городенківському ЦПМСД і є на «Д» обліку з діагнозом рецидивуючий обструктивний бронхіт. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в частці від доходу, а в даній позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, фактично позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача із частки від доходу на тверду грошову суму. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути менший, ніж 746 грн. з 1 січня 2018 р., 779,5 грн. з 1 липня 2018 р., 813 грн. з 1 грудня 2018 р. Оскільки розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дитини відповідно до судового рішення в частці від доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області є менший від мінімального розміру, встановленого ч.2 ст.182 СК України, тому суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved