Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.02.2015 року у м. Донецьку померла мати позивача [PERSON]. Мати позивача являлась пенсіонером та отримувала пенсію за віком. За останні шість місяців до дня смерті мати позивача пенсію не отримувала, хоча остання їй була нарахована у повному обсязі, оскільки мати перебувала у зоні проведення антитерористичної операції. У зазначений період часу мати позивача повністю перебувала на утриманні позивача. Після реєстрації смерті матері в Управлінні праці та соціального захисту населення за місцем тимчасової реєстрації позивача повідомили, що вона має право на отримання коштів, які були нараховані померлій матері за життя як пенсійне забезпечення, однак отримати їх позивач зможе лише за місцем реєстрації матері після завершення АТО. На разі позивачу стало відомо, що подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері позивач може і за місцем своєї тимчасової реєстрації у м. Вінниці, що відкриє можливість позивачу отримати нараховане пенсійне забезпечення її матері. Проте, позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері для прийняття спадщини, оскільки реєстрація постійного місця проживання позивача у м. Донецьку. Спадкодавець також була постійно зареєстрована у м. Донецьку, де і померла. На даний час позивач перебуває у вкрай важкому становищі, оскільки усе її майно залишилось у зоні проведення АТО, постійного заробітку позивач не має, а тому спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, може значно полегшити життя позивача. Тому, з метою захисту свого права на спадкове майно після смерті матері позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю в два місяці для подання нею до органів нотаріату України заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла 03.02.2015 року в м. Донецьку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 03.02.2015 року в м. Донецьку Донецької області померла мати позивача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №308315, виданого В ДРАЦС РС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області 10.03.2015 року (а.с.4), та свідоцтва про народження позивача серії VII-УР №0071875, виданого Кіровським бюро ЗАГС м. Донецьк 26.01.1966 року (а.с.6). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні складається з пенсійного забезпечення, яке було нараховано матері позивача за життя, однак не отримане останньою у звязку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Частина 1 статті 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановлено статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька позивач по справі. Проте, позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері для прийняття спадщини, оскільки реєстрація постійного місця проживання позивача у м. Донецьку. Спадкодавець також була постійно зареєстрована у м. Донецьку, де і померла. На даний час позивач перебуває у вкрай важкому становищі, оскільки усе її майно залишилось у зоні проведення АТО, постійного заробітку позивач не має, а тому спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, може значно полегшити життя позивача. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З пояснень позивача та матеріалів справи достеменно встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, яка зумовлена проведенням на території України антитерористичної операції та окупацією території Донецької та Луганських областей. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що у позивача дійсно були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у передбачений законом строк, окрім того, дані обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд визнає поважними, на що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, та Верховний Суд України у своєму правовому висновку від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved