Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.11.1992 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03.11.1992 року зроблено запис за №2599. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В підготовчому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення останніх. Відповідач [PERSON] до підготовчого засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення останніх. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем та його представником позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в підготовчому засіданні достовірно встановлено, що 03.11.1992 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03.11.1992 року зроблено запис за №2599, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №441699, виданого відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області 03.11.1992 року (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №149458, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 31.10.2001 року (а.с.6). З пояснень позивача вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання останнього. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON]залишити прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Матусяк». Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved