Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: Шлюб, зареєстрований 24 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області про що складено відповідний актовий запис за №113 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвати; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з 08 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24 вересня 2015 року, в якому в них в подальшому народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв`язку з цим припинили шлюбні стосунки, зараз сторони не проживають разом. Крім того, відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дитині, не зважаючи на те, що він працездатний. У зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, з позовними вимогами позивача згоден. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 24 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис за № 113, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають одну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно довідки Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про реєстрацію місця проживання/ перебування особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дитина [PERSON] , [INFO] значиться за місцем реєстрації разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з довідки №6 виданої КП «Тарутинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду (а.с.10). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] існує лише формально та може бути розірвано. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В порядку ст. 112 СК України суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини, суд прийшов до наступного. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня; Враховуючи викладене, беручи до уваги потреби дитини, матеріальний стан позивача, а також те, що обидва батьки зобов`язані утримувати дитину, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з 08 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 08.12.2020 року (а.с.2). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 08.12.2020 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року в розмірі 2102 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 840 гривень 80 копійок. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати останньою судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу у розмірі 840 гривень 80 копійок, а також оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved