Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частку нерухомого майна та виділ її в натурі та просить суд: виділити в натурі частки з майна -нежитлового приміщення, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Соборна,41-а, загальною площею 71,2 кв.м. із загальної кімнати 24,1 кв.м., та закріпити за нею на праві приватної власності приміщення розмірами 2,9 м. (по зовнішній стіні) на 4,91 м. (по зовнішній боковій стіні), загальною площею 14,24 кв.м., та визнати за нею право власності на 1/5 частки нежитлової будівлі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 1/5 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Соборна,41-а, та в цілому складається з нежитлової будівлі загальною площею 71,2 кв.м. На вказане приміщення у [PERSON] виникло право користування на підставі договору купівлі продажу №5 від 15.12.1995 року, укладеного між представництвом Фонду Державного майна у Новоукраїнському районі та товариством покупців, як членів трудового колективу перукарні чоловічої, на підставі якого 23.01.1996 року було складено акт прийманняпередачі та 23.01.1996 року було видано свідоцтво про власність. Іншими співвласниками вказаного обєкту нерухомості являються також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач стверджує, що частка у нежитловій будівлі, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Соборна,41-а, що належить позивачу має бути виділена в натурі, при цьому припинивши право спільної часткової власності, з метою безперешкодної реалізації права власності на належне позивачу майно, що гарантовано йому\~Конституцією\~та\~Цивільним кодексом України. Крім того зазначає, що частка позивача у домоволодінні має чітко визначений склад, у звязку із чим, при виділенні в натурі спірного обєкту нерухомості права відповідача жодним чином порушені не будуть. З цих підстав вона і звернулась до суду з вищенаведеним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу за викупом чоловічої перукарні в м.Новоукраїнка №5 від 15.12.1995 року, укладеного між представництвом Фонду Державного майна України у Новоукраїнському районі в особі начальника [PERSON] та товариством покупців, як членів трудового колективу перукарні чоловічої, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4240, Товариству покупців, в особі голови ТП [PERSON] належить нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Леніна, 47, загальною площею 71,20 кв.м (а.с.16-18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради №39 від 01.08.2017 року про відповідність адреси обєкта нерухомого майна, адреса перукарні по вул. Леніна,47, була змінена на вул. Соборна,41-а (а.с.7). Відповідно до акту приймання\~передачі представництво Фонду Державного майна України у Новоукраїнському районі в особі начальника [PERSON] передало перукарні чоловічої структурного підрозділу фірми побутових послуг «Лаванда» в особі голови товариства покупців [PERSON] нежитлову будівлю перукарні (а.с.19). Згідно копії технічного паспорту, наявної в матеріалах справи, власником нерухомого майна перукарні по вул. Леніна,41а в м.Новоукраїнка є [PERSON] (а.с.8 12). Відповідно до свідоцтва про право власності від 23.01.1996 року, виданого фондом державного майна України представництвом у Новоукраїнському районі регіонального відділення по Кіровоградській області, перукарня чоловіча є власником цілісного майнового комплексу, загальною площею 71,2 кв. м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Леніна,47, на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Новоукраїнською державною нотаріальною конторою №4240 від 26 грудня 1995 року (а.с.21). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №36524307 від 08.08.2017 року державним реєстратором [PERSON] відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності, оскільки існує незрозуміле зазначення покупця у свідоцтві про власність (а.с.28). З розрахунку з вихідними даними нежитлової площі вказаного приміщення у 71,2 кв.м. (1/5 = 20% = 14,24 кв.м.) позивачці належить 14,24 кв.м. загальної площі приміщення перукарні, з кімнати площею 24,1 кв.м., а саме розмірами 2,9 м на 4,91 м. вліво від тамбура. Відповідно до ст.41\~Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.2 ст.319\~ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321\~ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.355 ЦК України\~встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1\~ст.356 ЦК України\~зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі\~ст.364 ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України,\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, прийнявши до уваги і самі заяви відповідачів про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна та виділ її в натурі, а отже суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved