Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівеьцого міського управління юстиції, за актовим записом № 2101. В шлюбі вказує, що за період спільного проживання однією сімєю з відповідачем народилася дитина син [PERSON], 16.07. 2011року народження. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сімї вказує різні погляди на життя, постійні непорозуміння внаслідок чого виникали в сім»ї сварки. Зазначає, що шлюбні стосунки між нею і відповідачем припинено, спільне господарство на даний час не ведеться, збереження сімї вважає неможливим; просить, заявлені вимоги задовольнити. Позивачем [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які просить задовольнити, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно зазначеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в наданих суду поясненнях проти заявлених вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, наданих сторонами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.\~\~\~Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 2101 (а.с.4). В шлюбі у сторін за період їх спільного проживання однією сім»єю народилася дитина син [PERSON], 16.07. 2011року народження (а.с.5). Судом також встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, шлюб носить формальний характер, за період наданий судом сторонам для примирення, сім»ю не було збережено, відповідач в наданих суду поясненнях змінив своє ставлення до збереження шлюбі і сімейних відносин з позивачем і не заперечував проти розірвання шлюбу. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне проживання однією сім»їю подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб фактично носить формальний характер, а отже підлягає розірванню. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, обставин, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення

Outcome: approved