Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та на їх обґрунтування пояснила, що 19 жовтня 2001 року помер її батько, [PERSON]. На випадок своєї смерті батько склав заповіт від 28.10.1996 року, відповідно до якого заповів належний йому майновий пай та сертифікат на право на земельну частку /пай/ своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як зазначила позивач, після смерті батька вона не зверталась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважала, що все майно належить її матері [PERSON], яка, в свою чергу, залишила заповіт на її імя. Крім того, після смерті батька позивач перевезла матір за місцем свого мешкання до м. Одеси. Позивач вказала, що оскільки матір потребувала сторонньої допомоги, вона знаходилась біля неї та не мала можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Коли після смерті матері позивач звернулась до державного нотаріуса Кілійського району Одеської області [PERSON], їй стало відомо, що сестра позивача [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька і вже отримала свідоцтва про право на спадщину. У судовому порядку позивач була змушена вирішувати спір про право на спадщину після смерті їх матері, і рішенням від 22 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, відповідні свідоцтва про право на спадщину були скасовані. Оскільки позивач вважає, що строк на прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, вона на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON]. Відповідач [PERSON] повідомлена про час і місце судового розгляду відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, повторно не зявилась в судове засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та просила ухвалити рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства в сукупності доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача згідно положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 276317, виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 44, [PERSON] помер 19.10.2001 року /а.с.4/. В свідоцтві про народження серії І-АГ № 1232798, виданого повторно 28.05.1969 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 5/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 079313, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 10814, [PERSON] померла 28.11.2006 року /а.с.6/. Як зазначено в заповіті, посвідченому 28 жовтня 1996 року в Шевченківській сільській раді Кілійського району Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за № 166, [PERSON], заповів належний йому майновий пай та земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну ділянку /пай/ ОД № 0073700 своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року у справі № 1513/2222/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], державного нотаріуса Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно, а також позовом третьої особи з самостійними вимогами: [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, - позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: - визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 травня 2003 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON], яке зареєстровано в реєстрі за № 1594; - визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 травня 2003 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON], яке зареєстровано в реєстрі за № 1598; - визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки автомобіля марки ГАЗ 24-10, 1989 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № 214918, кузов № [NUMBER], шасі № XTH24102149889, д/н Н4300ОД, зареєстрованого 12.07.2003 року у Відділенні реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Ізмаїл, Ізмаїльського та Кілійського районів УДАІ ГУ МВС України в Одеській області на імя [PERSON]; - визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки автопричепа марки ОДАЗ 8144, 1992 року випуску, шасі № 00005303, д/н 09270ОЭ, зареєстрованого 12.07.2003 року у Відділенні реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Ізмаїл, Ізмаїльського та Кілійського районів УДАІ ГУ МВС України в Одеській області на імя [PERSON]; - визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по вул. Т. Шевченка, 16, в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 28.11.2006 року. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовлено за неґрунтовністю. Як встановлено вказаним рішенням суду: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 26.08.2008 року № 907, - після смерті [PERSON], який помер 19 жовтня 2001 року, спадкова справа 204/2003 була заведена за заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 20 травня 2003 року. Від [PERSON], дружини спадкодавця, була надана заява про відмову від спадщини після померлого [PERSON]. 20 травня 2003 року за реєстром № 1594 та № 1598 [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку в КСП «Україна» в с. Шевченкове, майновий пай розміром 39848 гривень в КСП «Україна» в с. Шевченкове, грошові внески, автомобіль марки ГАЗ 24-10, 1989 року випуску, автопричіп марки ОДАЗ 8144, 1992 року випуску. Після смерті [PERSON], яка померла 28 листопада 2006 року, спадкова справа № 149/2007 була заведена за заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 27 березня 2007 року. 12 червня 2008 року за реєстром № 2851 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на території Шевченківської сільської ради Кілійського району. /Т.1, а.с.24/. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як зазначено в довідці виданій 14.02.2011 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області за № 165/02.01.23, [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO] з 10.01.2000 року, але в даний час не проживає /Т.1, а.с. 97/. Факт реєстрації [PERSON] за зазначеною адресою підтверджується її паспортом з відповідним штампом про реєстрацію, копія якого міститься в матеріалах справи /Т. 1, а.с. 92/. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В своїй заяві від 20.05.2003 року № 258, [PERSON] повідомила державного нотаріуса Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON], що 19.10.2001 року помер батько [PERSON], що постійно проживав в [INFO]. На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: право на земельну частку в КСП «Україна» в с. Шевченкове Кілійського району, майновий пай в КСП «Україна» с. Шевченкове в розмірі 39848 гривень, грошові внески до Шевченківського відділення ощадного банку № 6731/02 на рахунку № 075000012, № 1265, № 520102, автомобіль марки ГАЗ 24-10, 1989 р.в., автопричіп марки ОДЗ 8144, 1992 р.в., зареєстровані в Ізмаїльському МРЕВ. Як зазначено в заяві, - факт прийняття спадщини перевірено нотаріусом за наданим для огляду сертифікатом на право на земельну частку на імя спадкодавця /Т. 1, а.с. 105/. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25.03.2003 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцю майна [PERSON], який помер 19 жовтня 2001 року, [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1594. Спадкове майно на яке видане вказане свідоцтво складається з: права на земельну частку в КСП «Україна» с. Шевченкове Кілійського району, розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів, належного спадкодавцю на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації № 404 від 23 вересня 1996 р., посвідченого сертифікатом ОД № 0073700, виданим Кілійською РДА 28 січня 1997 року. майнового паю в розмірі 39848 гривень в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» с. Шевченкове, Кілійського району, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) МП № 006064, виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району 24 лютого 2003 р. Грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються в Шевченківському відділенні ощадного банку № 67831/02 Кілійського району на рахунках № 075000012, № 1265, № 520102. /Т.1, а.с. 117/. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25.03.2003 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцю майна [PERSON], який помер 19 жовтня 2001 року, [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1598. Спадкове майно на яке видане вказане свідоцтво складається з: автомобіля марки ГАЗ 24-10, 1989 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № 214918, кузов № [NUMBER], реєстраційним номерний знак [NUMBER], зареєстрованого в Ізмаїльському МРЕВ ДАІ 24 червня 1989 року, належного спадкодавцю на підставі технічного паспорта АЭ № 634484, виданого Ізмаїльським МРЕВ ДАІ 24.06.1989 року. Автопричепа марки ОДАЗ 8144, 1992 року випуску, шасі № 00005303, номерний знак [NUMBER], зареєстрованому в Ізмаїльському МРЕВ ДАІ 20.07.1993 р. за оцінкою 423 гривні /Т.1, а.с. 118/. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що з кола спадкоємців за заповітом [PERSON], лише [PERSON] прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майно, що підтверджується наданим нею при зверненні 20.05.2003 року до нотаріальної контори сертифікатом на право на земельну частку /пай/, на імя спадкодавця, що узгоджується з положеннями п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка була чинна на час видачі свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому в якості поважності причин пропуску відповідного строку позивач посилалась на те, що була змушена доглядати за хворою матірю. Разом з тим, як вбачається зі змісту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - відносини спадкування регулюються правилами відповідного ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки з наданих доказів, а також іншого судового рішення, що набрало законної сили, у справі за участю тих самих сторін, встановлено що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], до спірних правовідносин підлягають застосування положення ЦК УРСР щодо спадкування. Так, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Оскільки жодного доказу на обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини суду не надано, а лише зазначену саму причину, яка на думку позивача, є поважною, враховуючи, що відповідну спадщину прийняв інший спадкоємець [PERSON] [PERSON] під час дії ЦК УРСР, суд з огляд на положення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] Вказана позиція узгоджується також з розясненнями, які містяться в п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якого суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову.

Outcome: dismissed