Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] житлово - експлуатаційного підприємства «Оріон» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позивач у своєму позові просить суд стягнути з [PERSON] житлово - експлуатаційного підприємства «Оріон» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8 057, 76 грн. та 19 001, 86 грн. розміру середнього заробітку за весь час затримки. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, згідно до наказу від 20.02.2013 р. вона була прийнята на посаду інженера по роботі зі зверненнями громадян планово технічного відділу житлово експлуатаційного підприємства «Оріон». 31 травня 2016 р. на підставі наказу № 365-05/16 к вона була звільнена з посади провідного інженера по роботі зі зверненнями громадян планово технічного відділу в порядку ст.. 36 п. 1 КЗпП України. У день звільнення підприємство не здійснило виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в наслідок чого утворилась заборгованість за травень 2016 р. в розмірі 2689,03 грн. та компенсації невикористаної відпустки за 46 календарних днів в розмірі 5368,61 грн. У день звільнення з нею розрахунку належних виплат здійснений підприємством не було. Таким чином розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 231,73 грн. *82 р.д. = 19001,86 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] житлово - експлуатаційного підприємства «Оріон» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, винести рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 20 лютого 2013 року призначена на посаду інженера по роботі зі зверненнями громадян планово технічного відділу житлово експлуатаційного підприємства «Оріон», що вбачається з копії наказу № 181-к від 20.02.2013 р. та трудової книги. Судом встановлено, що згідно до наказу № 365-0516 к від 31.05.2016 р. [PERSON] була 31.05.2016 року звільнена з посади. Відповідно до довідки від 01.09.2016 р. дохід за період з 01.05.2016 р. по 31.05.2016 р. становить 11 309,51 грн., яка складається з компенсації невикористаної відпустки за 46 к.днів 6 669,08 грн. та заробітної плати за травень 2016 р. 4 654,43 грн. Виходячи з викладеного вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості заробітної плати в розмірі 8 057,76 грн. з відповідача підлягають задоволенню. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Крім того, як розяснено ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні позивача, відповідно до положень ст.117 КЗпП України та в строки передбачені ст.116 КЗпП України з вини відповідача, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період травень 2016 року по вересень 2016 рік, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється з виплат за попередні два місяці. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Так, відповідно до розрахунків, сума середнього заробітку, який у звязку із порушенням строків її виплати на час здійснення відповідачем повного розрахунку становить 19 001,86 грн. та складається: (4640,43+4860,57):41 робочі дні за два місяці = 231,73 грн., період не виплати належної заробітної плати з 31.05.2016 р. по 23.09.2016 р., тобто 82 робочих дня, таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку становить 231,7 грн. х 82 р.д. = 19 001,86 грн. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved