Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , однак сторони мешкали разом, вели спільне господарство не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. З травня 2013 року батько дитини не мешкає разом з позивачем та дитиною, а з 2017 року відповідач перестав зовсім виходити на зв`язок. Також зазначила, що з весни 2017 року відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням. Вказані факти, на думку позивача, можуть розцінюватися, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність важливого ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Крім того, позивач зазначила, що відповідач у матеріальному забезпеченні дитини не бере участі, а забезпеченням їх спільної дитини займається тільки позивач. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 30.07.2019 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Крім того, позивач у вищевказаній заяві зазначила, що раніше подане клопотання про виклик свідків просить не розглядати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав. У судове засідання представник третьої особи Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У наданих до суду поясненнях представник третьої особи Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради - Малько О.П., вказав, що підтримує позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я доньки. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.03.2017 року (а.с. 14). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.05.2019 року № 95b42b33-1fee-42a1-9a71-572981b5db45 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована проживаючою: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» Харківської міської ради [PERSON] перебуває на обліку у КНП «МДП № 1» ХМР, та догляд за дитиною здійснює мати [PERSON] . Батько [PERSON] з питань, які стосуються здоров`я дитини до поліклініки не звертався (а.с. 15). Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полехіною А.М. від 26.10.2015 року. зареєстрований в реєстрі за № 1264, [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до висновку Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради № 557 від 29.08.2019 року, виходячи з інтересів дитини Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-34). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав відповідача буде підставою для визначення статусу дитини та надання їй державних гарантій соціального захисту, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, частиною 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, а також положення ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідної якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи матеріальний стан відповідача, а також вік дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає стягненню з дня пред`явлення даного позову, тобто з 17.07.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., а також судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved