Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому вказує на те, що вона є власником квартири, що знаходиться у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.07.1999 року № 783, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією. Відповідно до довідки міського комунального підприємства «Основаніє» №634 від 2015 р. у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], (жінка онука)[INFO] відповідач по справі; [PERSON](праонук) [INFO] другий відповідач; [PERSON], власник квартири, [INFO]; Під час відсутності свого житла, за проханням [PERSON] , позивач надала згоду на її реєстрацію в квартиру на умовах найму. Після народження у відповідача сина [PERSON], [PERSON] зареєстрував його у житловому приміщенні без згоди власника квартири. З 2010 року відповідачі не мешкають за місцем реєстрації, так як постійно проживають за адресою: [INFO], буд.б-А, кв.75. Вказані обставини свідчать про формальну реєстрацію відповідачів в належній позивачу на праві власності квартирі, що суттєво впливає на її взаємовідносини з комунальними службами та іншими підприємствами по наданню послуг. До теперішнього часу [PERSON] несе додаткові витрати по квартплаті та комунальним платежам за кількістю зареєстрованих осіб у квартирі. Відповідач [PERSON] не приймає будь-якої участі по утриманню квартири в якій вона та її син зареєстровані, особистих речей, які їм належать у квартири не має, що в черговий раз підтверджує формальний характер їх реєстрації у належній позивачу квартирі. На даний час [PERSON] маю намір розпорядитися належною їй квартирою, але наявність реєстрації відповідачів є перешкодою для вчинення таких дій. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в України на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки Відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації, змінили адресу свого проживання , але добровільно не знялися з реєстрації, позивач [PERSON] вважає що, відповідно до ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] та її неповнолітня дитина втратили право користування квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] порушує вимоги ч. 1 ст. 6 , ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючі, що відповідачі постійно мешкають з чоловіком у іншій квартирі з належними умовами для проживання, а реєстрація у квартирі позивача має лише формальний (фіктивних) характер,

Outcome: approved