Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 09.09.2004 року розірвано. [INFO] у них народився син [PERSON] , який на даний час є студентом Луцького національного технічного університету, факультет комп`ютерних наук та інформаційних технологій денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Вказує також, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. В добровільному поряду відповідач відмовляється надавати кошти на утримання сина. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2500 грн., до закінчення ним навчання 30.06.2022 року, але не більше чим до досягнення сином 23 років.. Представник позивача заявлені вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 800 грн.. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , виданого 03.09.2001 року, встановлено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). \~ \~ \~ \~З довідки Луцького національного технічного університету від 04.09.2019 року вбачається, що [PERSON] є студентом з 01.09.2018 року денної форми навчання до 30.06.2022 року (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Згідно ч.1ст.199\~СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3ст.199\~СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1ст.200\~СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що повнолітній син сторін проживає з матір`ю, навчається стаціонарно, у зв`язку із чим не працює, потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, одяг, канцелярське приладдя, проїзд до місця навчання та до місця проживання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. При визначені розміру аліментів суд враховує, крім встановлених обставин, прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 році, перебування на утриманні матері, з якою проживає повнолітній син сторін, неповнолітньої дитини. Суд враховує також, що відповідач, на утриманні якого інші особи не перебувають, будучи здоровою, працездатною особою, спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. На основі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 2007 грн. щомісячно до закінчення ним навчання 30.06.2022 року. Саме такий розмір суд вважає необхідним та достатнім для задоволення потреб повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про перебування на утриманні останнього батьків пенсіонерів, оплату ним комунальних послуг у будинку батьків, оскільки такі докази відповідачем суду не надані. Суд не бере також до уваги довідку №23 Підгайцівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, як доказ незадовільного стану здоров`я відповідача. Зазначена довідка видана 16.10.2019 року після звернення позивача до суду з позовом і не містить відомостей про наявність такого захворювання постійно, чи будь-які інші хронічні захворювання. Фіскальні чеки про придбання ліків у грудні 2018 року не є доказом придбання їх саме відповідачем і з приводу саме його захворювання. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. В решті вимог слід відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 184, 199, 200 СК України,

Outcome: partial