Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із вимогами до ПАТ «Київенерго» і просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з ПАТ «Київенерго» 35 000 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. У травні 2016 року позивач з метою економії коштів на споживання електричної енергії звернулась до ПАТ «Київенерго» із заявою про встановлення за місцем її проживання двозонного електролічильника. Такий електролічильник дозволяє вимірювати споживання електроенергії в нічний час (з 23-00 до 7-00), яке оплачується за пільговим тарифом. 23.06.2016 ПАТ «Київенерго» видало позивачу рахунок- фактуру на сплату коштів в сумі 3056,84 грн. за придбання і встановлення електролічильника «НІК 2303L АП2Т 1000 МСЕ». Того ж дня [PERSON] перерахувала на рахунок ПАТ «Київенерго» кошти в сумі 3056 грн. 84 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. 21.07.2016 працівниками ПАТ «Київенерго» був встановлений зазначений електролічильник. У жовтні 2016 року указаний електролічильник вийшов з ладу (значно завищував показники спожитої електроенергії), в зв'язку з чим 12.10.2016 позивач звернулась із заявою про проведення його технічної перевірки. 21.10.2016 працівники ПАТ «Київенерго» провели перевірку лічильника, в ході якої встановили, що пломби Держстандарту і електропостачальника не пошкоджені, але на дисплеї лічильника висвічувався напис «Error Radio». Це підтверджується актом від 21.10.2016 про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією. В зв'язку з цим двозонний електролічильник було демонтовано і направлено на експертизу лічильників теплової енергії, що підтверджується актом від 21.10.2016 № 51853 про направлення на експертизу лічильника електроенергії. Замість зазначеного двозонного електролічильника було тимчасово встановлено однозонний лічильник, оплата за даними якого здійснюється за загальним тарифом, без знижки. Згідно з актом від 03.11.2016 № 1673 проведення експертизи лічильників електроенергії, корпус і пломби лічильника не пошкоджені, на дисплеї лічильника висвічувався напис «Error Radio», збій програмного забезпечення, метрологічні параметри не відповідають класу точності (перевищення показників - 995 %, тобто майже в 11 разів). Відповідно до протоколу № 2518 від 30.11.2016 комісії ПАТ «Київенерго», лічильник направлено на завод-виробник для проведення експертизи. Таким чином, позивач вказує, що вона сплатила кошти за придбання і встановлення двозонного електролічильника, цей електролічильник вийшов з ладу не з її вини, його замінили на однозонний, в зв'язку з чим позивач була позбавлена можливості заощаджувати кошти шляхом оплати за пільговим тарифом електроенергії, спожитої в нічний час (зокрема, на опалення будинку в холодну пору року). Крім того, на порушення прав позивача лічильник замінений не був, ПАТ «Київенерго» не надало жодної відповіді. Внаслідок вищевказаної протиправної бездіяльності з боку ПАТ «Київенерго» [PERSON] зазнала душевних страждань. Ці страждання поглиблюються також тим, що через стан свого здоров'я, викликаний інвалідністю, самі по собі відвідування ПАТ «Київенерго» спричиняють гострий нестерпний біль, який вона вимушена послаблювати носінням бандажу і прийманням знеболювальних ліків. З урахування наведеного, позивач просить відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 35 000 грн. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов, з підстав викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, заперечення подала у письмовому виді. Суд вислухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Під час судового розгляду було встановлено, що прилад обліку встановлений, та фахівцями відповідача було проведено перерахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої за період з 21.10.2016 до встановлення двозонного приладу обліку за тарифами, диференційованими за періодами часу. Загальні принципи відшкодування моральної шкоди встановлені статтею 23 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови пленуму «Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.» Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Разом з тим, позивачем не зазначено жодного доказу, який би підтверджував ступінь завданої моральної шкоди, фізичних страждань та в чому саме полягають моральні переживання позивача і його фізичні страждання в зв'язку з заподіяною шкодою. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у рішеннях від 15.04.2009, 04.03.2009, 21.10.2009, 15.06.2011, 08.02.2012. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі припинення постачання електричної енергії. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладені обставини, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки ні укладеним договором, ні законом, що регулює відносини між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачена. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed