Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову вказує, що в жовтні 2015 року відповідачка [PERSON] звернулася до неї із проханням щоб вона від свого імені оформила кредит в банках та кредитних спілках на що вона (позивачка) погодилася на умовах, що [PERSON] поверне всі ці кошти. Своє прохання відповідачка мотивувала тим, що їй відмовляють у видачі кредитів, оскільки в неї паспорт знаходиться в неналежному стані. Вказує, що вона отримала кредити в ТОВ «Споживчий центр» - сума боргу становить 7603 грн. 20 коп.; в ПАТ «Ідея банк» - сума боргу становить 8191 грн.; в АТ «Укрсиббанк» - 17542 грн. 62 коп.; в Ломбард «Благо» - 9800 грн.; ТОВ «Глобал кредит» - 2500 грн. Також вказує, що всі ці кошти отримала від неї відповідачка [PERSON], що підтверджується розписками, однак своє зобовязання повернути кошти до даного часу не виконала. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь боргу в сумі 45636 грн. 82 коп., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 45636 грн. 82 коп., судовий збір та витрати на правову допомогу. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. На підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг, із зазначенням визначеної грошової суми, що передається в борг та зобов'язання її повернення та дати отримання коштів. Позивачкою та її представником не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що позивачка [PERSON] передала відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 45636 грн. 82 коп., а остання їх отримала та зобовязалася повернути саме цю суму. Надані позивачкою в якості доказу розписки [PERSON] від 30.10.2015 року та від 09.11.2015 року не підтверджують даного факту, оскільки з них не вбачається яка саме сума була взята в борг та яку відповідачка зобовязалася повернути. Вказані розписки лише підтверджують що відповідачка позичила у позивачки «по банках з відсотками кошти» та зобовязалася їх повернути їй у строк до 13.11.2015 року, однак суми, яка отримана в борг, вони не підтверджують і не підтверджують в яких саме банківських установах були отримані кошти. Крім того, звертаючись з даним позовом до суду позивачка вказує, що в жовтні 2015 року відповідачка [PERSON] звернулася до неї з проханням оформити від свого імені кредит в банках на що вона погодилася та отримала кредити в ТОВ «Споживчий центр», ПАТ «Ідея банк», АТ «Укрсиббанк», в Ломбард «Благо», ТОВ «Глобал кредит», загальний борг по яких становить 45636 грн. 82 коп. Однак вказане спростовується матеріалами справи, оскільки кредити позивачкою [PERSON] були отримані значно раніше, ще до домовленості із відповідачкою, що стверджується відповідними договорами, а саме: в ТОВ «Споживчий центр» - 18.09.2015 року сума 3000 грн. (а.с. 10-11), в ПАТ «Ідея банк» - 20.07.2015 року сума 8191 грн. (а.с. 13-14), в АТ «Укрсиббанк» - 25.08.2015 року сума 10036 грн. 13 коп. (а.с. 16-18), в ТОВ «Глобал кредит» - 22.09.2015 року сума 2500 грн. (а.с. 23). Доказів того, що саме вказані кошти (які були отримані позивачкою в банківських установах ще до домовленості з відповідачкою) були передані в борг відповідачці, а не витрачені позивачкою на власні цілі, суду не надано. Крім того, доказів отримання кредиту в Ломбард «Благо», як на це вказує позивачка, нею суду не надано. Оскільки позивачкою в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачкою було отримано в неї в борг саме 45636 грн. 82 коп., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, суд не знаходить підстав і для стягнення з відповідачки на користь позивачки судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачка у разі задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed