Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУЮ в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав не нерухоме майно про звільнення майна з під арешту, зазначивши, що вона є співвласницею ? частки будинку № 2 по вулиці Лесі Українки в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, а іншої ? частки майна співвласником є її чоловік [PERSON]. Так у вересні 2017 року вона з чоловіком вирішили провести відчуження майна, але при зверненні до ЦНАП м. Камянське їй було повідомлено, що належна їй частка будинку є обєктом обтяження, арешт було накладено [PERSON] ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції за реєстровим номером обтяження 9890468. При зверненні до виконавчої служби із листом їй було повідомлено, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та ЄДРВС будь якої інформації щодо неї, як боржника відсутня. Тому просить суд звільнити майно ? частки будинку № 2 по вулиці Лесі Українки у м. Камянське Дніпропетровської області, яка належить на праві власності їй [PERSON], [INFO], з під арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, б/н, винесену 02 червня 2010 року [PERSON] відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції за реєстраційним номером обтяження 9890468. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Камянське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не зявився надав заяву про розгляд справи за відсутні представника, винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради не зявився, причини не явки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником ? частки будинку № 2 по вулиці Лесі Українки в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області є [PERSON] та співвласником ? частки будинку є [PERSON], що вбачається з договору дарування від 14 квітня 2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 602 (а.с.5). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна постановою від 02.06.2010 року державним виконавцем накладено арешт на ? частки будинку № 2 по вулиці Лесі Українки в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що листом [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.09.2017 р. за вих. №9890468, повідомляє, що в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчих проводжень відсутні дані про виконавче провадження, на підставі якого винесено арешт на майно боржника [PERSON] (виконавчі провадження на виконанні у [PERSON] ВДВС м. Камянське не перебувають) (а.с.9). Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з ? частки будинку № 2 по вулиці Лесі Українки в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, так як виконавчі провадження на виконанні у [PERSON] ВДВС м. Камянське не перебувають, в звязку з чим арешт підлягає скасуванню.

Outcome: approved