Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 01.12.2018 між нею та відповідачем, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них зникло почуття взаємної поваги та взаєморозуміння, стали частими сварки, вони припинили спільне проживання як одна родина наприкінці березня 2019 року. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб. В судове зсідання позивач [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01 грудня 2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 164, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 9/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 10/. Як встановлено судом, причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами зникло почуття взаємної поваги та взаєморозуміння, різні погляди на створення побуту, що призвело до частих сварок. Наприкінці березня 2019 року сторони припинили проживати однією сім`єю та з того часу не ведуть спільне господарство. Намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, а тому позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу є такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені документально підтверджені останньою судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved