Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась через свого представника до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , грошові кошти у сумі 18546 грн. на відшкодування майнової шкоди; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2017 року о 11-40 годині, [PERSON] о 15-15 годині по вул. Ізмаїльська, 84, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, д/з [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacеttі, д/н [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2017 року по справі № 495/9515/17 - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй були завдані матеріальні збитки, що пов`язані з ушкодженням належного їй автомобіля та приведення його у стан, неможливий до використання. Відповідно до накладних, на ремонт автомобіля Chevrolet Lacеttі, д/н [NUMBER] вона витратила 18546 грн. З часу скоєння дорожньо-транспортної пригоди та на даний час було порушено її значний життєвий уклад та звичайне дозвілля, вона пережила морально-психологічний стрес та шок, що значно погіршило її самопочуття, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, вона була позбавлена можливості здійснювати необхідні поїздки, була зайнята клопотами по ремонту автомобіля. Таким чином, вважає, що має право на відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи усе вищевикладене вона і звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав заяву, згідно якої позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся через оголошення на сайті суду, судовими повістками, про причину неявки суду не сповістив, відзив на позовні вимоги ним не надано. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 18 листопада 2017 року [PERSON] о 15:15 год. по вул. Ізмаїльській, 84 в м. Білгород-Дністровському Одеської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/з [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2017 року по справі № 495/9515/17, визнано [PERSON] винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. /л.с.10/. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] /л.с.7/. Згідно видаткової накладної № КМ-0011079 від 22.01.2018 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за придбання деталей, необхідних для ремонту авто «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 18.11.2017 року грошові кошти у розмірі 12 795 грн. /л.с.8/ Згідно накладної від 27.12.2017 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за придбання деталей, необхідних для ремонту авто «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 18.11.2017 року грошові кошти у розмірі 5751 грн. /л.с.9/ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.п. 1,2 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що відповідачем було спричинено шкоду рухомому майну позивача, а саме автомобілю «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] , у зв`язку з чим постановою Білгород-Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2017 року по справі № 495/9515/17 його визнано винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, суд вбачає причинно-наслідковий зв`язок між винною дією відповідача та негативними наслідками, прийнявши до уваги і той факт, що позивачем доведено понесені нею витрати на ремонт авто, у сумарній вартості які визначені у розмірі 18546 грн, що підтверджено відповідними накладними, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в цій частині . Позивач у своєму позові зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй була заподіяно моральний збиток, оскільки вона пережила морально-психологічний стрес та шок, що значно погіршило її самопочуття, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, позивач була позбавлена можливості здійснювати необхідні поїздки, була зайнята клопотами по ремонту автомобіля. Моральну шкоду позивач оцінює у 50 000 грн. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. У сенсі розуміння ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як [PERSON] безсумнівно пережила психічне хвилювання внаслідок ушкодження її майна. З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] , визначивши їй розмір у сумі - 1000 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню , а саме в частині стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000 грн.; в частині стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , витрати, понесені нею у зв`язку із ремонтом автомобіля Chevrolet Lacеttі, д/н [NUMBER] у розмірі 18546 грн. згідно видаткової накладної № КМ-0011079 від 22.01.2018 року та накладної від 27.12.2017 року. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial