Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними вказуючи, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2008 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Після завершення ремонтних робіт, з вересня 2009 року вона разом з батьками вселилась в дану квартиру, почала там проживати та була зареєстрована 14.09.2009 року. З того часу місця свого проживання вона не змінювала. 25.09.2012 року її було знято з реєстрації та перереєстрована за адресою м. Черкаси, узвіз Мисливський, 4/2. Вважає дії щодо її зняття з реєстрації неправомірними так як місця свого проживання вона не змінювала. 27.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ « Державний ощадний банк України» укладено іпотечний договір № 08-12/01 на підставі якого [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру в забезпечення виконання зобов»язань ПП «Меблева фабрика Роміра» за кредитним договором. На час укладення іпотечного договору вона проживала в квартирі, була неповнолітньою, а тому для передачі квартири в іпотеку необхідна була згода органу опіки та піклування, якого цей орган не надав. Тому даний іпотечний договір не відповідає вимогам ст. 215 ЦК України. Просить визнати недійсним правочин від 25.09.2012 року по зняттю її з реєстрації місця проживання та визнати недійсним іпотечний договір від 27.09.2012 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в позові позивачу відмовити. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» - [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнала, просила в позові позивачу відмовити. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.09.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та приватним підприємством «Меблева фабрика «Роміра» укладений договір відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 910\~000 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 27.09.2012 року укладений іпотечний договір № 08-12/01, відповідно до якого іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов»язань за кредитним договором, передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві власності відповідачу [PERSON]В, згідно свідоцтва про право власності. Даний іпотечний договір підписаний відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який надав нотаріально посвідчену згоду своїй дружині на передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] та на укладання і підписання договору іпотеки на умовах за її розсудом. Заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 27.09.2012 року відповідач [PERSON] надала до банку нотаріально посвідчену заяву якою повідомила, що дитина [PERSON], будь-яким чином ( в повній мірі чи частково, на постійній основі або тимчасово) не користується нерухомим майном, яким є квартира [ADDRESS]. Права [PERSON] на житло забезпечені шляхом користування нею нерухомим майном, яким є будинок по узвозу Мисливський, 4/2 в м. Черкаси, де і зареєстрована на проживання. Відповідно до ст.3 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ст. 6,7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (станом на 27.09.2012 року), за заявою особи або її законного представника зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Для реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації, особа або її законний представник подає письмову заяву, паспорт, документи про право на проживання в житлі, посвідчення особи законного представника. Відомості про реєстрацію місця проживання особи вноситься до паспорта громадянина України, який видається особі по досягненню нею 16 років. Право на розпорядження паспортом належить лише його власнику. Згідно ст.177 СК України та Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов»язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання. Отже, при укладенні іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов»язково вимагається дозвіл органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Отже, місце проживання неповнолітньої дитини є фактичне місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона дійсно проживає. Відповідач [PERSON] перед укладенням іпотечного договору надала банку довідку про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 114 від 25.09.2012 року, видану ПП «Утримання багатоквартирних будинків», про те, що до складу сім»ї зареєстрованих в [INFO];, кв.34 входить одна особа _ [PERSON] З довідки про склад сім»ї № 594 від 26.09.2012 року, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» вказано, що [PERSON] [INFO], дійсно зареєстрована в [INFO] узвіз Мисливський, 4, кв.2 разом зі своїм батьком [PERSON]., що є цілком допустимим за діючим законодавством та не порушує права неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2-4 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад. Частиною 1 ст.158 ЖК УРСР передбачено, що члени сім»ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої особи про відсутність прав дитини на майно яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною , а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, та які застосовуються органами опіки та піклування. Дані висновки також викладені в правових позиціях Верховного Суду України у справі № 6-384цс15 від 30.09.2015 року. Суд вважає, що з поданих документів нотаріусом було встановлено, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що дитина не має права власності на дане майно, а тому згода органу опіки та піклування не потрібна. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що позивачка проживає в [INFO], підтверджують лише факт її проживання. Крім того, свідки зазначили, що позивачка з вересня 2012 року проживає в м. Київ де навчається та приїздить в м. Черкаси на вихідні дні. Суд приходить до висновку, що при укладенні договору іпотеки ніяким чином права позивачки не були порушені. Вона була зареєстрована разом зі своїм батьком, відповідачем по справі, за адресою узвіз Мисливський, в м. Черкаси. Із письмових заяв батьків, права [PERSON] забезпечені шляхом користування нерухомим майном по узвозу Мисливський, 4 кв.2 в м. Черкаси. Право користування вказаною квартирою позивач мала лише як член сім»ї іпотекодавця в силу ст. 405 ЦК України. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що іпотечний договір від 27.09.2012 року укладений з дотриманням норм чинного законодавства, без порушень будь-яких прав позивачки, а тому відсутні будь-які підстави для визнання даного договору недійсним. Не підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині визнання недійсним правочину від 25.09.2012 року по зняттю її з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання за своїм змістом не є правочином, а реєстраційна дія, які не підлягають визнанню недійсними.

Outcome: dismissed