Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.09.1992 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Деснянського районного суду від 16.12.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З травня 2011 року сумісне проживання між ними припинено, батько дитини залишив сім`ю і проживає за іншою адресою, не бере участі у вихованні та забезпеченні дитини. [PERSON] з моменту народження проживає за місцем проживання позивача. В грудні 2020 позивач звернулась із заявою до Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації з вимогою розглянути заяву та винести висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно доньки - [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] . Згідно з ухвалою суду від 11.01.2021 у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 11.03.2021 у позивач скерувала на адресу суду клопотання про виклик свідків, яке було задоволено 22.06.2021 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання. Окрім того, ухвалою суду від 22.06.2021 постановлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав закрити, призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що донька проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, не спілкується з донькою, в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не цікавиться її здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання не забезпечує. У судовому засіданні 16.07.2021 у якості свідків були допитані [PERSON] , [PERSON] , які вказували, що позивач тривалий час самостійно доглядає, піклується та виховує дитину. Останні дев`ять років відповідач взагалі не цікавиться донькою [PERSON] . Відповідач у справі в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надіслав, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. В зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, направив до суду висновок служби про доцільність позбавлення батьківських прав, просив провести розгляд справи без присутності представника служби. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до свідоцтва укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.09.1992, 20.09.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зі зміною прізвища [PERSON] на « [PERSON] ». [INFO] у сторін народилася дитина, [PERSON] , про що було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2011 позов шлюб зареєстрований 20.09.1992 Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №2991) розірвано. Згідно із довідкою від 22.06.2020 №707 виданою Торгівельно - економічним коледжем Київського національного торговельно-економічного університету [PERSON] є студентом денної форми здобуття освіти, відділення фінансів, обліку та маркетингу І курсу. Плановий термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022. Відповідно до висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.07.2021 №102/02/38-4324, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька, [PERSON] , стосовно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.07.2021 №15) Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні дітей взагалі не приймає, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунувся від виховання доньки, стосунків із донькою не підтримує, не піклується як батько про свою доньку, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров`ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, наміру приймати участь у житті дитини не виявляє, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своєї дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачем, який, знаючи про розгляд даної справи, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитини з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати її, спілкуватися з нею, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Також, з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved