Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] з 15.02.2000 року, придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 99 927 гривень; нежитлове приміщення в житловій будівлі-гуртожитку літ. А-3, приміщення 42, площею 6,1 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 39 970 гривень; земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: під розміщення існуючого нежитлового приміщення по ремонту взуття, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 4 750 гривень. Всього майна на суму - 144 647 гривень. Вказане майно було зареєстровано за відповідачем. Добровільно сторони не змогли поділити зазначене майно, а тому позивач просила суд поділити спільне майно, виділивши їй у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 99 927 гривень, та залишити у власності [PERSON] наступне майно: нежитлове приміщення в житловій будівлі-гуртожитку літ. А-3, приміщення 42, площею 6,1 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 39 970 гривень; земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: під розміщення існуючого нежитлового приміщення по ремонту взуття, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 4 750 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці в вартості часток в сумі 27 603, 50 гривень. В судовому засіданні позивач та представник позивача, згідно договору про надання правової допомоги, підтримали позовні вимоги та просили залишити понесені судові витрати за позивачем. Відповідач позов визнав повністю, а тому суд роз'яснив сторонам положення ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З»ясувавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.02.2000 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що письмових домовленостей з приводу майна сторін, чи шлюбного договору між сторонами не укладалося. Згідно, наданих для огляду в судовому засіданні оригіналів правовстановлюючих документів, майно - двокімнатна квартира [ADDRESS], нежитлове приміщення в житловій будівлі-гуртожитку літ. А-3, приміщення 42, площею 6,1 м.кв., за адресою [ADDRESS], земельна ділянка, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: під розміщення існуючого нежитлового приміщення по ремонту взуття, за адресою [ADDRESS] перебувають у власності відповідача [PERSON]. Копії правовстановлюючих документів приєднані до матеріалів справи. При вирішенні справи суд виходив з наступного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ст. 71 СК України майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. За приписами ч.ч.4,5 цієї статті, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. З урахуванням наведеного, та враховуючи визнання відповідачем даного позову, суд вважає за можливе визнати спільним сумісним майном подружжя: двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 99 927 гривень; нежитлове приміщення в житловій будівлі-гуртожитку літ. А-3, приміщення 42, площею 6,1 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 39 970 гривень; земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: під розміщення існуючого нежитлового приміщення по ремонту взуття, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 4 750 гривень. Та поділити спільне майно подружжя, виділивши позивачу [PERSON] у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 99 927 гривень, всього майна на суму 99 927 гривень; залишити у власності [PERSON] наступне майно: нежитлове приміщення в житловій будівлі-гуртожитку літ. А-3, приміщення 42, площею 6,1 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 39 970 гривень; земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: під розміщення існуючого нежитлового приміщення по ремонту взуття, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 4 750 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці в вартості часток в сумі 27 603, 50 гривень. Відповідно до клопотання позивача, судові витрати залишити за нею. Враховуючи наведене та

Outcome: approved