Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 13.12.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд шлюб, між [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON], 13 лютого 2016 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 113 розірвати. Витрати при розірванні шлюбу просить покласти на відповідача. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з 13.02.2016 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з квітня 2017 року, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них відсутнє порозуміння, мають різні погляди на життєво важливі питання і сімейне життя. Позивач [PERSON] .у судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якому просить розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 13.02.2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 113. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I ВЛ № 276763 виданого 13.02.2016 року. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], який народився 16 червня 2016 в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №446173 від 22.06.2016 року, актовий запис за № 2131, що виданий Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сімєю не проживають, сторони не бажають зберегти шлюб, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, а саме судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved