Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 90577,44 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 6365,18 грн., що разом складає 96942,62 грн., а також стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,0 грн. та судовий збір в сумі 1070,0 грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 01 травня 2012 року [PERSON] зобов'язалась повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000,0 доларів США, які були отримані за договором для виготовлення документів та отримання правовстановлюючих документів. Сторони при цьому домовились, що [PERSON] прийняла на себе зобов'язання повернути грошові кошти до 15 липня 2012 року. Факт домовленості між сторонами та передачі грошових коштів у сумі 6000,0 доларів США відповідачу та її обов'язок про зобов'язання підтверджується розпискою від 01 травня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач вимоги договору не виконала та грошові кошти не повернула. Починаючи з 16 липня 2012 року майнові права позивача порушені та станом на 21 листопада 2014 року прострочення виконання зобов'язання складає 90577,44 грн., 3% річних від простроченої суми становить 6365,18 грн. за 855 днів прострочення. У зв'язку з протиправною поведінкою відповідача та не можливістю використання зазначеної грошової суми для покращення майна, позивачу була завдана моральна шкода. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 01 травня 2012 року [PERSON] зобов'язалась повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000,0 доларів США, які були взяті по договору за виготовлення документів та отримання правовстановлюючих документів. Сторони при цьому домовились, що [PERSON] прийняла на себе зобов'язання повернути грошові кошти до 15 липня 2012 року. Факт домовленості між сторонами та передачі грошових коштів у сумі 6000,0 доларів США відповідачу та її обов'язок про зобов'язання підтверджується розпискою від 01 травня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач вимоги договору не виконала та грошові кошти не повернула. Починаючи з 16 липня 2012 року майнові права позивача порушені та станом на 21 листопада 2014 року прострочення виконання зобов'язання складає 90577,44 грн. (6000,0 доларів США х 15096240 грн. - НБУ). 3% річних від простроченої суми становить 6365,18 грн. за 855 днів прострочення (6000,0 доларів США х 3% : 365 х 855 = 421,64 доларів США), (421,64 х 15096240 = 6365,18 грн.). На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Встановивши факт невиконання зобов'язання, беручи до уваги, що своїми протиправними діями відповідач порушив нормальний уклад життя позивача, заподіяв моральні й душевні страждання, пов'язані з неповерненням грошових коштів позивачу, наступною відмовою добровільно відшкодувати заподіяний збиток, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправними діями відповідача згідно ст. 23 ЦК України. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності й справедливості, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,0 гривень. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 90577,44 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 6365,18 грн., що разом складає 96942,62 грн., а також підлягаю задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,0 грн. та судовий збір в сумі 1070,0 грн. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved