Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорофеєва 28» зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила зобов`язати ОСББ «Дорофеєва 28» видати наказ про встановлення посадового окладу бухгалтера ОСББ «Дорофеєва 28» у розмірі 3200,00 грн. з 01.01.2017 року, як мінімальну заробітну плату згідно наказу № 5 від 18.07.2017 року та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік»; стягнути з ОСББ «Дорофеєва 28» заробітну плату з урахуванням підвищення до мінімального розміру 3200,00 грн за січень 2017 рік у розмірі 1163,64 грн.; стягнути з ОСББ «Дорофеєва 28» виплати за лікарняним за період з 04.01.2017 року по 09.03.2017 року у розмірі 7112,72 грн. без вирахування податків, обов`язкових внесків і платежів та відшкодування моральної шкоди у сумі 9600,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 18.07.2016 року між [PERSON] та ОСББ «Дорофеєва 28» укладено трудова угода строком до 31.12.2026 року, дію якою продовжено до 31.12.2017 року. Постановою Херсонського апеляційного суду від 03.04.2019 року залишено без змін Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2018 року, яким задоволено позов [PERSON] до ОСББ «Дорофеєва 28», третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Херсонській області, про визнання цивільно-правової угоди від 18.07.2016 року, укладеної між [PERSON] та ОСББ «Дорофеєва 28». 28.04.2021 року відповідачем видано наказ за №6, яким збільшено посадовий оклад [PERSON] до розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 3200,00 грн, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Позивач зазначає, що відповідач мав видати наказ про збільшення посадового окладу з 01.01.2017 року та здійснити виплату виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 3200,00 грн. за період з січня до березня 2017 року. В період з 04.01.2017 року до 09.03.2017 року позивач перебувала на лікарняному, оскільки отримала виробничу травму, який не було оплачено відповідачем. Крім того, позивач зазначає, що зазнала моральних страждань внаслідок дій відповідача, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди оцінюється позивачем у грошовому вираженні у сумі 9600,00 грн., виходячи з розміру трьох мінімальних заробітних плат. Ухвалою від 14.08.2020 року відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.09.2020 року представник відповідача надала відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю. 30.09.2020 року представник позивача надала відповідь на відзив на позовну заяву. Від представника відповідача 30.09.2020 року до суду надано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою від 15.02.2021 року здійснено перехід до спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.04.2021 року та 06.04.2021 року від позивача та її представника до суду надано письмові пояснення. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Васильєва М.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні та надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду позовній заяві та письмових поясненнях. Представники відповідача [PERSON] , адвокат Амінової С.Р.у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.07.2016 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дорофеєва 28» як замовником, та [PERSON] , як виконавцем, укладено трудову угоду (далі - Угода) за змістом якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконувати такі роботи (надати послуги): бухгалтерського обліку та економічного аналізу діяльності ОСББ в обсязі, відповідно до посадової інструкції, що додається. З копії наказу №5 від 18.07.2016 року убачається, що [PERSON] було прийнято на роботу з 19.07.2016 року на посаду бухгалтера Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорофеєва 28», встановлено посадовий оклад в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, згідно з Законом України про державний бюджет. Відповідно до Наказу №6 від 28.04.2017 року [PERSON] установлено з 01.04.2017 року до терміну прийняття рішення загальними зборами оклад бухгалтера ОСББ в розмірі одної мінімальної заробітної плати - 3200,00 грн. Постановою Херсонського апеляційного суду від 03.04.2019 року залишено без змін Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2018 року, яким задоволено позов [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорофеєва 28», третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Херсонській області. Визнано трудовим договором цивільно-правову угоду, укладену 18.07.2016 року між Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дорофеєва 28» в та [PERSON] на виконання робіт з бухгалтерського обліку та економічного аналізу діяльності об`єднання, термін дії якої продовжено до 31.12.2017 року. Постановою Верховного Суду від 04.03.2021 року Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 03.04.2019 року залишено без змін. За приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право людини на доступ до правосуддя, а ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу щодо захисту цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект. Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№19336/04) Європейський суд з прав людини вказує, що дія ст.13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту в спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за ст.13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються відповідно до ст.13 конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці («Kudla v. Poland»,№30210/96). ЄСПЛ, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 9.12.2010, яке набуло статусу остаточного 9.03.2011, вказав, що п.1 ст.6 конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає право не тільки ініціювати провадження, але й отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutit v Croatia», п.25). Відповідно до частини другої статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Судом встановлено, що заробітну плату за січень 2017 року та березень 2017 року позивачем [PERSON] отримано не у повному обсязі, без урахування підвищення розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», отже з ОСББ «Дорофеєва 28» підлягає стягненню на користь [PERSON] заробітна плата за січень 2017 року та березень 2017 року з урахування підвищення розміру мінімальної заробітної плати у сумі 1243 грн. 64 коп., згідно наданим позивачем розрахунком, з яким погоджується суд. При цьому вимога в частині зобов`язання ОСББ «Дорофеєва 28» видати наказ про встановлення посадового окладу бухгалтера ОСББ «Дорофеєва 28» у розмірі 3200,00 грн. з 01.01.2017 року, як мінімальну заробітну плату задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку саме стягнення з відповідача заробітної плати, з урахування підвищення розміру мінімальної заробітної плати є ефективним способом захисту порушеного права позивача. Стосовно позовних вимог в частині виплат [PERSON] за листами непрацездатності з 04.01.2017 року по 09.03.2017 року суд зазначає наступне. Постанова КМУ «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» від 26.09.2001 року №1266 визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці). Пунктами 2, 3 зазначеної постанови визначено, що сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті. Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати. Згідно п. 11 Постанови від 26.09.2001 року №1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). Згідно листків непрацездатності комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є. Є. Карабелеша» [PERSON] у період з 04 січня 2017 року по 11 січня 2017 року, 13 січня 2017 року по 08 лютого 2017 року та з 15 лютого 2017 року по 03 березня 2017 року перебувала на лікарняному внаслідок отриманої травми. 09.09.2019 року складено Акт Н-1 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.01.2017 року в ОСББ «Дорофеєва 28» відносно [PERSON] . З серпня 2016 року по грудень 2016 року посадовий оклад бухгалтера ОСББ «Дорофеєва 28» [PERSON] становив 1600,00 грн. Середньоденна сума заробітної плати позивача становить 52,29 грн. (5 місяців х 1600,00 грн : 153 дні = 52,29 грн.) Кількість календарних днів тимчасової непрацездатності позивача, що підлягають оплаті становить 65 днів. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 3398 грн. 85 коп., без вирахування податків, обов`язкових внесків і платежів, що підлягають відрахуванню, в рахунок відшкодування виплат з тимчасової непрацездатності позивача за період з 04.01.2017 року по 09.03.2017 року. По суті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 р. роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема, невиплати йому грошових сум), яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 25.04.2012 року у справі N 6-23цс12 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України) захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач та виходить при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому судом враховано тривалість часу, впродовж якого позивач вчиняв дії, необхідні для відновлення свого порушеного права та поведінку відповідача. У суду не виникає жодних сумнівів щодо заподіяння моральної шкоди, внаслідок дій відповідача, викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав, в тому числі шляхом звернення до суду. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоди у розмірі 1000,00 грн. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial