Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Глухівського міськрайсуду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 червня 2005 року вони з відповідачем вступили в шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області (актовий запис № 01). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їх сім'ї стало те, що у них з відповідачем протилежні погляди на шлюб, сім'ю, тому протязі останніх двох місяців вони з чоловіком мешкають окремо, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сімейне життя між ними не склалось. Спільне господарство та сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні відносини не має наміру, вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалась остаточно, а тому просить суд розірвати їх шлюб. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча і має таку можливість, бо є працездатним, тому також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свій позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 19 червня 2005 року Виконавчим комітетом Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області (актовий запис № 01) і прізвище дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Виконкомом Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 21 листопада 2005 року (а.с.6). З довідки № 1441 виданої Виконавчим комітетом Глухівської міської ради від 22 травня 2014 року вбачається, що позивачка [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що спільне сімейне життя сторін не склалося по причині різних поглядів на життя, несхожості характерів, між ними втрачено почуття поваги та любові, сторони подружніх стосунків на протязі останніх двох місяців не підтримують та не бажають поновлювати подружні відносини, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалася. Від спільного проживання у подружжя є дитина, яка проживає з позивачем. Спору майнового характеру між сторонами немає. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які виразились в тому, що сімейні стосунки у сторін не склалися через несумісні характери, сім'я фактично розпалась, вважає, що немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, негативно впливати на розвиток дитини, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог про розірвання шлюбу. Крім цього, оцінюючи усі докази, вирішуючи спір у межах заявлених та підтриманих позивачкою вимог, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН Про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує ту обставину, що відповідач працює, що підтверджується довідками про доходи №№ 1,5 від 11 червня 2014 року (а.с.17-18), утримання за виконавчими листами з нього не проводяться. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, не заперечує проти утримання з нього аліментів на дитину. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. За таких обставин, суд має підстави визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів, а тому в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 110, 112, 115, 180, 182, 183 СК України та,

Outcome: approved