Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення на її утримання аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що проживав з відповідачем у цивільному шлюбі. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Спільне життя у них не склалося. Відповідачка не працює, зловживає алкогольними напоями, матеріально доньку не утримує, ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Також, вона не спілкується з дитиною жодним чином, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. На даний час відповідачка не мешкає разом з ним та донькою, дитиною не цікавиться, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. У зв`язку з вищевикладеним він просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засіданні на сайті Судова влада України, до зали судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] до зали судового засідання також не звилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог та ухвалення по справі заочного рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 6628 від 25.07.2018 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до Акту №18/02-06/А від 10.01.2018 року неповнолітня [PERSON] проживає без реєстрації у своєї тітки - [PERSON] в [ADDRESS] , з травня 2017 року по теперішній час, при цьому є ученицею 8 класу Великолучківської ЗОШ І-ІІ ступенів (а.с. 14). Станом на 30.07.2018 року [PERSON] навчається в 9-Б класі КЗШ І-ІІІ ступенів № 17 Саксаганського району м. Кривого Рогу, що підтверджується довідкою № 130 (а.с. 13). Як слідує з характеристики на ученицю 9-Б класу КЗШ І-ІІІ ступенів № 17 [PERSON] , остання виховується в повній сім`ї, з батьком, [PERSON] , що працює вахтовим методом та матір`ю, [PERSON] , ніде не працюючою. В даній школі [PERSON] навчалася з 1-го по 7- й клас, а в 8 класі, в зв`язку з сімейними обставинами, навчалася в Новолучівській СШ Мукачевського району Закарпатської області. За час навчання в Криворізькій ЗШ № 17 дівчинка зарекомендувала себе позитивно. Забезпеченням дитини опікується батько, в той час як мати веде асоціальний спосіб життя: пиячить, не доглядає за дитиною. Дівчинка часто жалілася, що їжу їй готує прабабуся, що змушена приїздити з іншої частини міста. Адміністрацією школи з матір`ю неодноразово проводилися бесіди, питання заслуховували на раді профілактики. В 2015 році Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 2 рази розглядалося питання щодо виконання батьківських обов`язків матір`ю, [PERSON] , але висновків мати не зробила, поведінка матері та її відношення до батьківських обов`язків на краще наразі не змінилися (а.с. 15). Відповідно до Акту від 29.02.2018 року складеного мешканцями буд. [ADDRESS] вказаного будинку проживає [PERSON] , яка на протязі довгих років веде аморальний спосіб життя, що виразилося в систематичному вживанні алкогольних напоїв з незнайомими чоловіками в квартирі на очах у неповнолітньої доньки [PERSON] , 2004 року народження. Чим завдала моральної шкоди дитині, а також фізичної шкоди у виді рукоприкладства. Відповідним вихованням і утриманням дитини займається батько - [PERSON] (а.с. 16). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав виконком Саксаганської районної у місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с. 120-121). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] Однак, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про свою малолітню дочку, не цікавиться про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує її матеріально. Наразі мати з донькою не проживає, місце її перебування невідоме. При розгляді даної справи судом також враховано, що з аналізу рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» вбачається, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу. З положень ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, зі змінами схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, вбачається, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Однак, відповідач по справі - мати дитини не виявляє інтересу до дитини, не підтримує з нею особисті відносини, розпиває алкогольні напої з незнайомими чоловіками в її присутності. Як встановлено при розгляді справи, інтересами неповнолітньої [PERSON] піклується [PERSON] - її батько, матеріально забезпечує та докладає зусиль щодо духовного розвитку дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами позивача, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим, суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Враховуючи що зазначений позов пред`явлено 27.09.2018 року, суд вважає що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, з усіх видів його доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного на користь позивача, починаючи з 27.09.218 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового. На викладеного,

Outcome: approved