Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно згідно заповіту, що належало за життя [PERSON], померлої 17 лютого 2016 року та складається з житлового будинку, розташованого в с. Іванчанка по вул. Мічурина, 39, Тарутинського району Одеської області. При зверненні до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Представник позивача [PERSON]Г /за довіреністю/ в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. На позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився. На адресу суду від нього надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч. 1 ст. 1248 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця [PERSON] 17 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 440719 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області 18 лютого 2016 року (а.с.10). З копії витягу з погосподарської книги Надрічненської сільської ради вбачається, що головою домогосподарства, яке розташоване в с. Іванчанка по вул. Мічурина, 39, Тарутинського району Одеської області була [PERSON] (а.с. 9). Заповітом від 10 лютого 2016 року, посвідченого сільським головою Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 6 [PERSON] заповідала все належне їй на день смерті майно позивачу (а.с.6). Заповіт спадкодавцем не змінювався та не виправлявся. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадщину за заповітом у вигляді будинку № 39 по вул. Мічурина в с. Іванчанка Тарутинського району Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved