Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнила, де просить суд встановити факт належності життя [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши за нею право власності в порядку спадкування на вказану квартиру після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на розбіжності у правовстановлюючих документах на квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій за життя належала квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі мати була зареєстрована та постійно мешкала, сплачуючи комунальні платежі. У встановлений законом строк вона, позивач, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва у зв`язку з наявність у поданих документах розбіжностей у правовстановлюючих документах зазначено дані власника як « [PERSON] », в той час як згідно свідоцтва про смерть дані матері зазначено як « [PERSON] ». З метою реалізації спадкових прав, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає з підстав, викладених в позові. До суду надійшла заява голови Довгинцівської районної у місті ради про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо вимог позивачів за відсутності інших спадкоємців не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва № Д-262 від 23.05.2003, виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради згідно з розпорядженням від Д-213 від 25.04.2003 [PERSON] за життя належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14,15 копії свідоцтва,витягу). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 33 копія свідоцтва). Однак за заявою позивача від 18.07.2019, висновком Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.07.2019, внесено зміни 06 листопада 2019 року до актового запису про смерть [PERSON] : прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 46 копія витягу), про що видано нове свідоцтво про смерть на [PERSON] (а.с. 37 копія свідоцтва). Відповідно до частини першої\~статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої\~статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої\~статті 1296 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивачки та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 11, 12). Частиною першою\~статті 1261\~ЦК України\~встановлено,\~що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина перша статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з розбіжностями в документах на спадкове майно та документах, що встановлюють місце відкриття спадщини (а.с. 10 копія постанови). Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved