Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання спільної сумісної власності подружжя на жилий будинок, реальний розподіл спільного майна (т.1 а.с.4-7). В позовній заяві зазначила, що 3 грудня 1999 р. [PERSON] придбав одноповерховий жилий будинок [ADDRESS] з шлакобетону, загальною площею 29,13 кв.м. та з глинобитними надвірними будівлями: сараї, вбиральня, колодязь (під господарськими будівлями - 7,3 кв. м.) та огорожі. З квітня\~2001\~року вона\~з відповідачем\~стала проживати\~однією сім`єю,\~а 02 жовтня 2002 року вони зареєстрували шлюб. Спільних дітей немає. Згідно рішення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради №246 від 28 травня 2002 року збільшено площу земельної ділянки в домоволодінні по [ADDRESS] [ADDRESS] та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1558 кв.м. (1000 кв.м. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 558 кв. м. - для ведення особистого селянського господарства). Після цього, 22 травня 2002 року вони за спільною згодою, за спільні кошти згідно рішення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради за №238 від 28 травня 2002 року, розпочали перебудову старого будинку, а також добудову та будівництво господарських будівель і гаражу. Вони спільно і за сімейні кошти побудували у 2003 році гараж площею 28,1 кв. м., із цегляного фундаменту і цегли, дерев`яного перекриття і покрили шифером. Перебудували існуючі глинобитні сараї: обклали їх цеглою, викопали погріб, добудували літню кухню (бетон, цегла, шифер, перекриття дерев`яні площею 12,0 кв. м., провели газ). Всього площа під господарськими будівлями збільшилася на 77,5 кв.м., становить - 82,8 кв. м. В залі поштукатурили стіни. Ванну, туалет виложили плиткою, у ванні на стелі - пластик. У спальні стіни - гіпсокартоном. У будинку\~перебудували одну\~із кімнат\~під кухню,\~площею 9,8\~кв.м.,\~до будинку\~добудували спальню,\~площею 12,7\~кв.\~м.,\~коридор -\~4,4\~кв.м., санвузол, ванну площею - 6,3 кв. м., сіни площею 3,6 кв. м. , сауну площею 3,5 кв.м. Таким чином, загальна площа будинку значно збільшилась і на теперішній час становить 61 кв.м. проти 29,13 кв.м. до перебудови. [PERSON] із шлакобетону утеплили пінопластом, поштукатурили. \~ \~ \~ \~ Провели у двір і у будинок централізоване водопостачання та водовідведення (вигрібну яму), індивідуальне водяне опалення, встановили газову колонку, переобладнавши постачання газу та оформили все це згідні чинного законодавства. Повністю перебудували дах, піднявши його у висоту. У 2015 р перебудували огорожу з бутового каменю, залізних листів та металевої сітки по периметру. Перебудований житловий будинок та господарські будівлі здані в експлуатацію у листопаді - грудні 2012 р. Через 17 років спільного проживання вона була вимушена залишити чоловіка, який створив їй нестерпні умови, та переїхала до батьків. З набутих спільно предметів з домогосподарства по [ADDRESS] вона взяла лише свій особистий одяг та деякі речі, що належали їй та її батькам. Оскільки вартість належного відповідачу будинку за час їхнього спільного проживання істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат, є підстави для визнання його об`єктом права спільної сумісної власності. Позивач вважає, що при врахуванні будинку та господарських будівель, що належали відповідачу до реєстрації шлюбу, які вони повністю перебудували та добудували, частка відповідача складає - 11/20, а її - 9/20. Тому позивач просила суд жилий будинок\~ [ADDRESS] ,\~всі [ADDRESS] \~будівлі та\~ [ADDRESS] ,\~визнати об`єктом\~права спільна\~сумісної власності\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] ,\~визнати за\~нею право\~власності на\~9/20\~частин домоволодіння\~ [ADDRESS] і\~виділити їй\~у користування:\~в жилому\~будинку -\~житлову кімнату\~пл.\~20,7\~кв.\~м.,\~кухню 9,8\~кв.\~м.,\~а також\~гараж літ.\~«З»,\~вбиральню літ.\~«Е»,\~навіс літ.\~«А-1-4»\~та частину\~огорожі № [NUMBER] \~і земельну ділянку для користування і обслуговування 9/20 частин будинку та вказаних господарських споруд згідно висновку експерта. Також просила визнати право власності за [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] на 11/20 частин та реально виділити йому у користування в будинку житлову кімнату А-1-3 пл. 12,7 кв. м., коридор А-1-5 пл. 4,4 кв. м., санвузол А-1-4 пл. 6,3 кв. м., сауну А-1-6 пл. 3,5 кв. м., сіни А-1-7 пл. 3,6 кв. м., а у господарських будівлях сарай «Б», сарай «Ж», погріб «ж», навіси ж-1, 2, літню кухню «Ж-3», колонку №1, огорожу 2,3,4, ворота № [NUMBER] та земельну ділянку за виключенням виділеної їй частини земельної ділянки для користування і обслуговування 9/20 частин будинку та господарських будівель. Судові витрати просила покласти на відповідача. Ухвалою судді від 11 червня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання про визнання спільної сумісної власності подружжя на будинок та його реальний розподіл (т.1 а.с.29). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача [PERSON] про розподіл майна подружжя, в подальшому збільшивши розмір позовних вимог (т.1 а.с.130-134, 193-196). У зустрічній позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог відповідач зазначив, що 02 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Починаючи з грудня 2017 року фактично шлюбні відносини між ними припинено. Під час перебування у шлюбі ними у 2006 році спільно було куплено автомобіль ВАЗ 111830 [NUMBER] [NUMBER] ХІА [NUMBER] , 2006 року випуску. У зв`язку з погіршенням сімейних відносин, з травня 2018 року [PERSON] забрала ключі від машини, усі документи на неї та самостійно без згоди відповідача почала користуватись автомобілем, не надаючи йому можливості також розпоряджатися майном, що є спільною сумісною власністю. На прохання компенсувати йому половину вартості автомобіля та користуватись автомобілем одноособово, [PERSON] відмовила. Крім того, [PERSON] до подання своєї позовної заяви до суду, вивезла з будинку за адресою [ADDRESS] фактично усі речі, придбані за час перебування у шлюбі, що підтверджується її розпискою, підписаною власноручно. За час перебування у шлюбі ними було спільно придбано побутову техніку та меблі, які вони використовували для покращення житлових умов, проте [PERSON] самовільно забрала усю техніку, що була придбана за спільні кошти, та використовує її на даний час одноособово. Усього забрала майна на загальну суму 57950 гривень 00 копійок. На даний час [PERSON] відмовляється частково повернути придбані у шлюбі речі та розподілити їх. Тому відповідач просив суд визнати автомобіль ВАЗ 111830 [NUMBER] 79-30 [NUMBER] ХІА [NUMBER] , 2006 року випуску спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності у спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 111830 ЗНТ ВІ 79-30 А1 ХІА [NUMBER] , 2006 року випуску; визнати за [PERSON] право власності у спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 111830 ЗНТ ВІ 79-30 АІ ХІА [NUMBER] , 2006 року випуску; визнати спільною сумісною власністю подружжя холодильник вартістю 12000 гривень, варочну поверхню та піч вартістю 13000 гривень, матрац вартістю 5000 гривень, мікрохвильову піч вартістю 2000 гривень, телевізор «Панасонік» вартістю 5000 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 6000 гривень, кухонні меблі вартістю 9000 гривень, люстру вартістю 800 гривень, металеві двері вартістю 5150 гривень. Також просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості належної йому 1/2 частини у спільному сумісному майні на суму 28975 гривень 00 копійок. Судові витрати просив покласти на позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 10 липня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без руху (т.1 а.с. 143). Після усунення\~відповідачем виявлених\~судом недоліків\~ухвалою суду\~від 13\~липня 2018\~року зустрічний\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про розподіл\~майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл спільного майна (т.1 а.с. 149). Також відповідачем подано відзив па позовну заяву про визнання спільною сумісною власність подружжя житлового будинку та реальний розподіл (т.1 а.с. 55-64) У відзиві відповідач зазначив, що у позовній заяві позивачем вказано відомості, що не відповідають дійсності та викривляють події. Зазначив, що 3 грудня 1999 року ним було придбано житловий будинок у [ADDRESS] надвірними будівлями загальною площею 28, 60 кв.м. (у позові неправдиво вказано загальна площа 29,13 кв.м.) та надвірні будівлі: п`ять сараїв, дві вбиральні, колодязь, огорожа. На земельній ділянці норма якої не встановлена (у позові неправдиво вказано площу земельної ділянки 1249 кв.м.). Рішенням Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №238 від 28.05.2002 року йому було надано дозвіл на проведення перебудови та прибудови у домоволодінні, збільшення площі будинку. Отримавши дозвіл, він розпочав ремонтні роботи у своєму будинку Проживати разом\~з [PERSON] \~вони почали\~лише після\~реєстрації шлюбу\~02\~жовтня 2002\~року.\~ [PERSON] у\~квартирі позивача\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Адже проживати у його будинку вони не могли, там не було умов, і він проводив перепланування та ремонт на підставі отриманого дозволу. Потягом усього часу сімейного проживання вони проживали у квартирі позивача, робили за спільні кошти там ремонт, купували у дану квартиру нові меблі та позивач жодним чином не мала відношення до спірного будинку. Будинок з переплануванням і добудовами було введено в експлуатацію лише у 2012 році і у 2013 році зареєстровано право власності вже на перебудований будинок. Тобто введення в експлуатацію відбулось в період перебування у шлюбі, проте перепланування здійснювалось виключно за його власні кошти. Відповідач також категорично не погодився з запропонованим позивачем розподілом будинку та визначенням його вартості. Зазначив, що за розподілом, що запропонований позивачем, він позбавлений можливості користуватись кухнею, вбиральнею, проте має у користуванні коридор, два навіси та два сараї. Неправомірним є також визначення частки у розмірі 45% у домоволодінні. Тому в задоволенні позову [PERSON] до нього просив відмовити. Позивач надала відповідь на відзив, у якій зазначила, що за попередньою домовленостю з [PERSON] 29.04.2018 року вона в присутності відповідача забрала речі в тому числі придбані спільно за час шлюбу, розподіливши їх згідно домовленості, про що свідчить його підпис на розписці. Відповідач умисно неправдиво вказує речі, які вона забрала, зокрема, ліжко, морозильну камеру, кухонну витяжку, люстри хоча ці речі залишилися у власності [PERSON] (т.1 а.с.151-153). [PERSON] допомагав їй вантажити вищезазначені речі до автомобіля. За час спільного проживання всі її кошти направлялися на будівництво. [PERSON] весь час спільного проживання працював, але рівень заробітної плати не дозволяв йому самостійно, як він стверджує, будувати, придбавати будматеріали та мати кошти на інші потреби: одяг, предмети особистої гігієни, догляду за помешканням та інше. Все це придбавалося в більшій мірі за її кошти. Позивач стверджує, що рівень доходу [PERSON] за 2001-2017 рік не відповідає видаткам за цей період по участі у будівництві, таких коштів він не мав. За час будівництва вони винаймали робітників тільки для перекриття даху, покладання керамічної плитки на стінах та проведення системи опалення. Всі інші роботи вони виконували разом з чоловіком. Основні оздоблювальні роботи в приміщені відбувалися у 2007-2011 роках. Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, у яких посилався на порушення порядку подання доказів позивачем та заявляв про те, що надані до відповіді на відзив докази не відповідають вимогам достовірності та належності, оскільки не містять інформації про предмет доказування та не дають можливості встановити обставини справи (т.1 а.с. 200-202). Крім того позивачем надано відзив на зустрічний позов (т. 1 а.с. 221-224). У відзиві на зустрічний позов позивач зазначила, що спірний автомобіль був нею придбаний у 2006 році. Автомобіль частково придбаний за кредитні кошти. Кредит нею погашений за власні кошти, оскільки [PERSON] не мав достатнього доходу для отримання кредиту та його погашення. В повному обсязі кредит на автомобіль нею було погашено протягом одного року за рахунок коштів, подарованих їй матір`ю [PERSON] . [PERSON] експлуатував вказаний автомобіль на власний розсуд, використовував як вантажний транспорт. Внаслідок цього автомобіль суттєво пошкоджений та приведений у несправний стан. Тому вартість автомобіля, що вказана [PERSON] у 66000 грн. не відповідає дійсності. Інше спільне рухоме майно ними поділено добровільно за взаємною згодою. Крім того, зазначена відповідачем вартість цього майна не відповідає дійсності. Тому в задоволенні зустрічного позову позивач просила відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с. 43-48). У своїй відповіді на відзив [PERSON] посилався на порушення позивачем порядку подання доказів, встановлений ЦПК України. Зазначив, що додані до відзиву докази стосуються лише позовної заяви [PERSON] , тому повинні долучатись до позовної заяви. Позивачем такі докази подані в порушення норм ЦПК України. Відповідач ставить під сумнів укладення [PERSON] та її матір`ю [PERSON] договору дарування від 17 листопада 2006 року. Також посилається на нікчемність такого договору, оскільки всупереч вимогам ч.5 ст.719 ЦПК України договір дарування валютних цінностей не посвідчений нотаріально. Відповідач не заперечує, що до розірвання шлюбу ним та [PERSON] досягнуто згоди щодо розподілу майна, і він вважав, що оскільки позивач отримала у користування машину та майже всю побутову техніку, вони не матимуть один до одного ніяких претензій. Але після одержання позовної заяви про визнання його будинку по [ADDRESS] спільною власністю він зрозумів, що позивач не мала наміру зберегти нормальні відносини та мирно вирішувати питання щодо спільно нажитого майна. Крім того, розписка щодо розподілу майна не може вважатись договором у юридичному значенні, а є лише підтвердженням того, що на той час у них не було спору щодо розподілу майна. Також звертав увагу суду, що додані до відзиву докази не мають відношення до предмету спору за зустрічним позовом. Тому просив суд критично проаналізувати додані до відзиву докази. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. З метою забезпечення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та його реальний розподіл [PERSON] заборонено до набрання законної сили рішенням суду відчуження житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 31). Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року суд вирішив клопотання, що надійшли від сторін (т. 2 а.с.55-56). Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення експертизи, призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експерту Авдєєвій Ніні Миколаївні. Задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи, виконання якої доручено експерту Паляниці Ігорю Володимировичу. Також задоволено клопотання сторін про виклик та допит в судовому засіданні свідків. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування у [PERSON] відомостей про доходи за 2002 2016 роки. На час проведення експертиз провадження у справі зупинено. Після повернення експертом справи до суду ухвалою суду від 21 січня 2019 року провадження у справі відновлено (т. 2 а.с.96). Ухвалою суду від 21 березня 2019 року також задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора С.С. Бокаріуса (т.2 а.с.121). На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Після повернення справи до суду ухвалою від 12 серпня 2019 року провадження у справі відновлено (т.2 а.с.222). Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи та їхніх представників суду не надходили. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ковальов Д.О. первісний позов підтримали в повному обсязі, проти зустрічних позовних вимог заперечували. Просили первісний позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити повністю. При цьому посилалися на обставини, викладені у поданих ними до суду заявах по суті справи: позовній заяві, відповіді на відзив, відзиві на зустрічний позов. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Маліннікова Д.К. в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, в його задоволенні просили відмовити. Зустрічні позовні вимоги, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Посилалися на обставини, викладені у поданих ними до суду заявах по суті справи: зустрічній позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, відзиві на позов та запереченнях. Заслухавши учасників справи та їхніх представників, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02 жовтня 2002 рокуперебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2002 року Полтавським міським відділом РАГС Полтавського обласного управління юстиції (т.1 а.с.10). Шлюб розірвано рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 серпня 2018 року. Також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 03 грудня 1999 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бахуринською О.О., [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, норма якої не встановлена. На зазначеній земельній ділянці знаходиться один одноповерховий з шлакобетону жилий будинок А-1 жилою площею 28,60 кв.м., та надівірні будівлі: п`ять сараїв, гараж, дві вбиральні, колодязь, огорожа (т. 1 а.с.78-79). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 23 лютого 2003 року виконавчим комітетом Київської районної у м.Полтаві ради, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 1558 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] .1, а.с.12). Згідно вказаного Державного акту землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства 558 кв.м. Відповідно до пункту 5 рішення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 28 травня 2002 року №238 «Про дозвіл на проведення робіт у домоволодіннях і окремих квартирах багатоповерхових будинків» [PERSON] в домоволодіння по [ADDRESS] дозволено провести перебудову сіней «а», «а1», а саме: перебудувати частину сіней розміром 2,0 х 2,8 м., а замість іншої частини побудувати нову із збільшенням ширини на 2,0 м. загальним розміром 3,55 х 8,1 м. із влаштуванням в них допоміжних приміщень ванної. передпокою та інших; обкласти цеглою сарай «Б», «б»; на місці гаража «Б1» побудувати літню кухню розміром 2,7 х 7,0 м.; в блоці з сараями «Б», «б» та літньою кухнею побудувати сарай розміром 5,0 х 6,5 м. на відстані 1,0 м. від межі суміжної садиби № [NUMBER] ; побудувати гараж розміром 4,6 х 6,5 м. на відстані 1,0 м. від межі суміжної садиби № [NUMBER] з боку [ADDRESS] ; побудувати альтанку розміром 1,5 х 3,0 м. на відстані 3,0 м. від будинку та 1,0 м. від межі садиби № [ADDRESS] ; збільшити площу приміщення будинку (І [PERSON] ) за рахунок розбору пічки (т.1 а.с.77). 18 липня 2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на добудований та перебудований будинок з господарськими спорудами, що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 травня 2018 року №125001147 (т.1 а.с.17-18). Як вбачається з вказаної довідки, реєстрація права власності проведена на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 7509747, виданого 02 серпня 2013 року Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції. На час даної реєстрації права власності об`єкт права власності складався з житлового будинку А-1 загальною площею 61 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., який складається: кімната (1) площею 20,7 кв.м., кухня (2) пл. 9,8 кв.м.; кімната (3) пл. 12,7 кв.м.; санвузол (4) пл. 6,3 кв.м.; коридор (5) пл. 4,4 кв.м.; сауна (6) пл. 3,5 кв.м.; сіни (7) пл. 3,6 кв.м. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: сарай Б, Ж, погріб ж, навіс ж1, ж2, гараж З, вбиральня Е, літня кухня ж3, колонка питна 1, огорожа 2, 3, 4, ворота огорожі 5. З наведеного вбачається, що після придбання [PERSON] вказаного житлового будинку з господарським спорудами суттєво змінився як сам будинок, його площа, планувальне рішення, склад господарських будівель та споруд. Як вбачається з даних технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду, за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 10 липня 1996 року, перевіреного 17 листопада 1999 року, житловий будинок А-1 мав площу за внутрішніми обмірами 44,8 кв.м., з яких житлова площа та загальна складали 29,6 кв.м., площа приміщень, не включена в загальну 15,2 кв.м. (т.2, а.с.139-141). Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 31 жовтня 2012 року, загальна площа будинку А-1 складає 61,0 кв.м. (т. 2 а.с. 135-138). При цьому з даного техпаспорту вбачається, що було самочинно переобладнано у будинку А-1 приміщення 1-2 площею 9,8 кв.м., самочинно збудовано прибудову А 1-1, у якій наявні приміщення 1-3 площею 12,7 кв.м., 1-4 площею 6,3 кв.м., 1-5 площею 4,4 кв.м., 1-6 площею 3,5 кв.м., 1-7 площею 3,6 кв.м. Також даний техпаспорт містить інформацію, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в інспекції ДАБК у Полтавській області 21 грудня 2012 року №ПТ1801251225. Суд не бере до уваги посилання відповідача та його представника не те, що згідно даних технічного паспорту житловий будинок був побудований в період з 1958 по 2000 роки, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами. При цьому суд виходить з того, що добудова та перебудова будинку була здійснена самочинно, у зв`язку з чим не була відображена у графі щодо закінчення будівництва. До 2002 року з господарських будівель і споруд було збудовано сарай Б, погріб ж, колонка питна №1, огорожа №4. Решта споруд сарай Ж, навіси ж1, ж2, гараж З, вбиральня Е, літня кухня ж3 огорожа №2, №3 та ворота огорожі № [NUMBER] споруджені в період з 2002 року. Судом також встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі ними за рахунок спільних коштів подружжя та особистих коштів кожного з них здійснено добудову, перебудову спірного будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , здійснено ремонт та обладнання житлового будинку. До такого висновку суд приходить,

Outcome: partial