Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29828 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові вказала, що на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2009 року із [PERSON] в її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 27 квітня 2009 року. Відповідно до інформації Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21 березня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 20 березня 2018 року складає 29828.76 грн. За період з 1 липня 2014 року по 1 квітня 2018 року розмір неустойки (пені) складає 398203 грн. Оскільки відповідно до ст.196 СК України пеня стягується в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, просить стягнути із відповідача в її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29828 грн. У судове засідання [PERSON] не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити із підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не зявився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2009 року із [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 27 квітня 2009 року. 1 липня 2016 року дитина сторін [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до інформації Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 21 березня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 20 березня 2018 року складає 29828.76 грн. Позивачем у позові подано розрахунок неустойки за період з 1 липня 2014 року по 1 квітня 2018 року, який складає 398203 грн. Однак, із таким розрахунком суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Так, із розрахунку сплати аліментів, долученого до позову, вбачається, що відповідачем не сплачено аліменти у 2015-2018 роках (по березень включно). Відповідно до довідки Теребовлянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26 березня 2018 року № 3525 остання сплата відповідачем аліментів проведена 23 червня 2014 року. Таким чином, за період з 1 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів склала 3000 грн. Згідно із проведеним судом розрахунком пеня від суми несплачених аліментів за період з 01 липня 2014 року по 01.04.2018 року складає 4880 грн., яка підлягає стягненню із відповідача в користь позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial