Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, відповідно до ст. ст. 105,110,112,180,181,182,184,191 СК України просить суд: розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.05.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №153; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитини повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач дійшов того, що у нетверезому стані підняв на неї руку на очах у їх спільної дитини, після такого вчинку його поведінка і на даний час не виправилась. Таке життя для неї стало нестерпним, у зв`язку з чим вона вбачає єдиним виходом з цієї ситуації - розірвання шлюбу. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, хоча вони тимчасово і проживають разом, спільного побуту не ведуть, сім`я фактично розпалась, існує лише формально. Донька проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. З часу розпаду сім`ї, вона самостійно здійснює виховання їх доньки, повністю забезпечує її матеріально, але у зв`язку із тим, що офіційно працевлаштована зовсім нетривалий час, стабільного та регулярного заробітку не має, а тому її дохід не в повній мірі забезпечує матеріальні потреби дитини, а тому дитина потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач деякий час надавав їй грошову допомогу на утримання дитини, але останнім часом він має принципову позицію, що в подальшому буде надавати матеріальну допомогу лише якщо буде відповідне рішення суду, згідно якого він буде зобов`язаний сплачувати аліменти, без цього рішення він не має наміру в добровільному порядку проводити подальші платежі. Також, відповідач ухиляється від матеріального утримання дружини, чим порушує її права, передбачені ч.2,4 ст.84 СК України, якими визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення трьох років. З цих підстав вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, щодійсно 14.05.2016 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14.05.2016 року. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбаченоправо кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, хоча вони тимчасово проживають за однією адресою, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дитину, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області . У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № 414 від 07.12.2018 року, [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї /зареєстрованих осіб входять: [PERSON] - мати, [PERSON] - донька. Таким чином, дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю, позивачем по справі. У відповідності до довідки № 54 від 01.10.2018 року, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 «Малятко», дитина [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 «Малятко» з14.09.2018 року по теперішній час. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач деякий час надавав грошову допомогу на утримання їх спільної доньки, проте наразі відмовляється матеріально утримувати дитину, мотивуючи це відсутністю відповідного рішення суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1626 гривень. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, враховуючи також те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частини підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, оскільки станом на момент звернення позивача до суду дитині ще не виповнилось три роки, прийнявши до уваги, що мати дитини потребує матеріального утримання, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з часу виникнення спірних правовідносин, тобто з моменту подачі до суду вказаної позовної заяви, а саме з 21.12.2018 року по досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] року у розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved