Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 вересня 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач добровільно в достатньому розмірі допомогу на її утримання та утримання дитини не надає. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання та утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) з 01 січня 2017 року, оскільки у грудні ним аліменти сплачені. Також не заперечував проти стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку до її працевлаштування. Аліменти на утримання дружини за грудень 2016 року також просив не стягувати, оскільки за цей місяць ним аліменти сплачені добровільно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 2015 року перебувабють в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3, 6). В даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини час від часу надає, але між сторонами виник спір щодо розміру такої допомоги. Доказів того, що відповідач надає допомогу на утримання дружини сторонами суду не надано. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України та ст.182 СК України. Статтею 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дружини не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Посилання відповідача на можливе працевлаштування дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд до уваги не бере, оскільки статтею 84 СК України право дружини на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку передбачено незалежно від того працевлаштована вона чи ні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог на утримання дружини [PERSON], аліменти некобхідно стягнути у розмірі у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.79 СК України та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дружину та на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Але суд враховує, що на утримання дитини у грудні 2016 року відповідачем аліменти сплачені в достатньому розмірі (платіжне доручення №Р24А153914327А52066 від 28 грудня 2016 року: сплачено 4522,61 грн. на користь [PERSON], призначення платежу: кошти на утримання [PERSON], 01.08.2016 р.н.). Тому з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини необхідно стягнути з 01 січня 2017 року, на утримання дружини з 08 грудня 2016 року дня предявлення позову до суду. Також з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1280 грн.

Outcome: partial