Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 149 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк Комбіо» було укладено договір № 20-92 строкового банківського вкладу (депозиту) та відкрито вкладнику рахунок № [NUMBER].980. Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача 09.09.2014 року з рахунку позивача № [NUMBER].980 було перераховано грошові кошти у розмірі 149 000,00 грн. на картковий рахунок № 26204010101163, відкритий на ім'я відповідача [PERSON] Позивач не знайома із відповідачем [PERSON], жодного разу її не бачила, в договірних відносинах з нею не перебуває, що, на думку позивача, свідчить про помилкове перерахування коштів ПАТ «Банк Камбіо» на рахунок відповідача. У зв'язку із неповерненням відповідачем коштів, належних позивачу, остання вимушена звернутися з даним позовом в судовому порядку. 11.03.2016 року представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 149 000,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3 380,00 грн., залучивши до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо». (Том 1 а.с. 191-192) 16.06.2016 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 149 000,00 грн., 3% річних у розмірі 4 568,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 234,60 грн. (Том 1 а.с. 232-233) 26.07.2016 року представником позивача до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 149 000,00 грн., 3% річних у розмірі 5 058,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 234,60 грн. (Том 2 а.с. 55-56) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням внесених змін з підстав, що містить зміст поданої позовної заяви та уточненої позовної заяви. Представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з урахуванням внесених змін з підстав, що містить зміст поданої позовної заяви, уточненої позовної заяви та пояснення, надані позивачем в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. (Том 1 а.с. 34-35; Том 2 а.с. 7-16) Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. (Том 1 а.с. 34-35; Том 2 а.с. 7-16) Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представників позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON], представників відповідача [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обов'язків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобов'язаннями. Судом встановлено, що 16.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та [PERSON] укладено Договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER].980 мультивалютного (національна, євро, долар США), відповідно до умов якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно Статуту Банку, нормативно-правових актів НБУ та інших актів законодавства України. (Том 1 а.с. 59-60) 05.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та [PERSON] укладено Договір № 20-92 строкового банківського вкладу (депозиту) «CLASSIC-накопичувальний» (національна валюта, сплата процентів у кінці строку), відповідно до умов якого Банк приймає від Вкладника грошову суму (вклад) на строк з 05.02.2013 року до 06.02.2014 року, із нарахуванням процентів за користування грошовими коштами Вкладника у розмірі 21,00% річних - базової процентної ставки. (Том 1 а.с. 4-5) Згідно п. 2.1.1., 2.3.1 Договору № 20-92, Вкладником перераховано кошти на вкладний рахунок № [NUMBER] в сумі 127 000,00 грн. в день підписання цього Договору. 20.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., за умовами якого [PERSON] придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (Том 1 а.с. 51-55) Відповідно до п. 7.1 глави 7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами. Довіреність може бути засвідчена уповноваженим працівником банку, якщо вона складається в банку (у присутності власника рахунку та довірених осіб). Така довіреність додаткового засвідчення не потребує. 20.08.2014 року в приміщенні ПАТ «Банк Камбіо» в присутності працівника Банку [PERSON], складено Довіреність на розпорядження рахунком строком дії до 31.12.2014 року, яка посвідчена працівником Банку, та якою [PERSON] надала право [PERSON] розпоряджатися на її власний розсуд Рахунком № [NUMBER].980 (Виконувати операції: внесення та зняття готівкових коштів, конвертація, переведення, закриття рахунку і т.д.), відкритим в відділенні ПАТ «Банк Камбіо». (Том 1 а.с. 39) За даними Виписки по особовому рахунку № [NUMBER].980 [PERSON], виданої відділенням Донецької дирекції ПАТ «Банк Камбіо» з 10.09.2013 року по 21.01.2015 року, та за даними Платіжного доручення № 21 від 09.09.2014 року 09.09.2014 року з рахунку № [NUMBER], платник [PERSON], було здійснено перерахування коштів на ім'я [PERSON] на рахунок № [NUMBER] в сумі 149 000,00 грн. (Том 1 а.с. 6-9; 38) 22.05.2015 року [PERSON] на адресу [PERSON] було надіслано письмову вимогу про повернення помилково перерахованих грошових коштів в сумі 149 000,00 грн. (Том 1 а.с. 13, 14) Згідно Листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» від 29.07.2015 року № 01/3942, [PERSON] у період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року входила до складу Правління ПАТ «Банк Камбіо» як директор відділення «Донецька дирекція ПАТ «Банк Камбіо»; [PERSON] перебувала на посаді головного бухгалтера ПАТ «Банк Камбіо». (Том 1 а.с. 47-49) За даними Листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» від 01.03.2016 року № 04/671, [PERSON] не зверталась до ПАТ «Банк Камбіо» з приводу визнання помилковим зарахування грошових коштів, перерахованих з її поточного рахунку. (Том 2 а.с. 20) Статтею 387 Цивільного кодексу України закріплено право витребування власником свого майна у особи, яка безпідставно заволоділа цим майном. З контексту вказаної норми вбачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна. Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із Закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном. В свою чергу позивач має підтвердити своє право власності на спірне майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, даною статтею передбачена можливість виникнення недоговірних зобов'язань двох видів: внаслідок безпідставного набуття майна за рахунок іншої особи та внаслідок безпідставного збереження майна за рахунок іншої особи. Умовами виникнення зобов'язань внаслідок безпідставного набуття майна є: збільшення майна у однієї особи; втрата майна іншою особою; причинний зв'язок між збільшенням майна у однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа зобов'язана повернути безпідставно придбане або безпідставно збережене майно. Такий же обов'язок виникає, коли підстава, на якій придбане майно, згодом відпала. Таким чином, ст.1212 Цивільного кодексу України не ставить обов'язок повернути безпідставно придбане чи збережене майно в залежність від добросовісності чи недобросовісності набувача майна. Норми цивільного законодавства про витребування майна з чужого незаконного володіння за своєю метою є такими, що спрямовані на вирішення спору між особами, які не перебувають між собою у договірних відносинах з приводу витребуваного майна. Це означає, якщо власник передав своє майно за договором іншій особі, то він має право витребувати його за підставами, передбаченими нормами, які регулюють відповідні договірні відносини. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 149 000,00 грн., а також суму 3% річних у розмірі 5 058,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 234,60 грн., вказуючи на те, що відповідач, будучи головним бухгалтером ПАТ «Банк Камбіо», отримала грошові кошти позивача, яка була клієнтом Банку, за сприянням директора Донецької дирекції Банку [PERSON], яка користуючись службовим становищем, перерахувала грошові кошти в сумі 149 000,00 грн. на рахунок відповідача без належних правових підстав та всупереч п. 4.1.2 Договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 16.07.2012 року, тобто за відсутності нотаріально посвідченої довіреності. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, надавши оцінку показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивача [PERSON], допитаної в якості свідка, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення сторони відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 149 000,00 грн., а також суми нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, як безпідставно набутого майна, належного позивачу на праві власності, - оскільки судом встановлено, що грошові кошти належні позивачу в сумі 149 000,00 грн., були перераховані з її рахунку [NUMBER], відкритого в ПАТ «Банк Камбіо», на рахунок відповідача особою, що діяла на підставі Довіреності на розпорядження рахунком від 20.08.2014 року, якою позивачем було надано право уповноваженій особі [PERSON] на розпорядження на власний розсуд рахунком № [NUMBER], відкритим позивачем в ПАТ «Банк Камбіо». Вказана Довіреність від 20.08.2014 року була складена в приміщенні ПАТ «Банк Камбіо» засвідчена працівником Банку в присутності позивача, як власника рахунку, та довіреної особи [PERSON], що підтверджено сторонами спірних правовідносин та показаннями [PERSON], допитаної в судовому засіданні в якості свідка, тобто дана Довіреність складена з дотриманням п. 7.1 глави 7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492. Таким чином, ураховуючи факт перерахунку належних позивачу грошових коштів уповноваженою позивачем на таку банківську операцію особою, яка діяла на підставі посвідченої Довіреності, наданої позивачем, а також, ураховуючи те, що вказана Довіреність не визнана недійсною у встановленому законом порядку, відповідачем набуто спірне майно за наявності достатніх правових підстав такого набуття, що свідчить про відсутність складу правових підстав відповідальності відповідача в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України, в межах якої позивачем заявлено вимоги задля захисту прав та законних інтересів. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Комбіо» про витребування майна (грошових коштів) із чужого незаконного володіння та стягнення коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed