Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] районної у місті Дніпродзержинську ради про визнання права власності на нерухоме майно. У своєму позові позивач просить суд визнати за нею права власності на гараж № 51, загальною площею 21,9 кв.м. із площею погребу у розмірі 10,3 кв.м., доглядової ями площею 9,0 кв.м. у комплексі гаражного будівельного кооперативу «Центральний», розташованого по вулиці Широка у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області; встановити попередню ціну позову у розміру 12 000 грн. зі сплатою судового збору у його мінімальному розмірі за наступною доплатою у разі збільшення дійсної вартості гаражу на підставі експертної оцінки. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що на підставі рішення Брежнєвської районної від 11.09.1987 року № 318 їй було виділено земельну ділянку площею 119,0 кв.м. по вулиці Широка у м.Дніпродзержинську для будівництва підрядним способом гаражу у гаражно-будівельному кооперативі «Центральний». Гараж було збудовано у 1988 році, загальна площа складає 21,9 кв.м. Реєстрація здійснена без видачі витягу з реєстру прав на нерухоме майно, тому що після закінчення гаражу будівництвом органом місцевої влади свідоцтво про право власності видано не було. На даний час вона не має змоги розпорядитися своїм гаражем, тому як відсутня державна реєстрація. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги просив суд визнати за позивачем права власності на гараж № 51, загальною площею 21,9 кв.м. із площею погребу у розмірі 10,3 кв.м., доглядової ями площею 9,0 кв.м. у комплексі гаражного будівельного кооперативу «Центральний», розташованого по вулиці Широка у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області; встановити попередню ціну позову у розміру 12 000 грн. зі сплатою судового збору у його мінімальному розмірі за наступною доплатою у разі збільшення дійсної вартості гаражу на підставі експертної оцінки. Посилався на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] районної у місті Дніпродзержинську ради у судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в якому просить розглядати справу у відсутності його представника та відмовити в задоволені позову. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у зареєстровану шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 23 грудня 1989 року Дніпровським районним ЗАГС м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1236. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» діяв наказ Міністерства Юстиції України № 7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», яким було визначено, що оформлення права власності на обєкти нерухомого майна здійснювалось органами місцевого самоврядування, але за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності документа, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектної документації. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач не звертався до органів місцевого самоврядування, а саме до виконавчого комітету [PERSON] районної у місті ради з питанням про оформлення права власності на гараж. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, а ні в позовній заяві, а ні в судовому засіданні позивач не вказала, яким саме чином відповідач порушив, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивач не надала суду доказів того, що відповідач перешкоджає їй у реалізації нею своїх прав. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed