Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 16, сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Підставою звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів послужило те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на повному її утриманні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області з нього стягнуто аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON], в розмірі 1200 грн. також він пояснив, що сплачувати аліменти за даним позовом він відмовляється, оскільки дитина, на користь якої стягуються аліменти не є його дитиною, бо вона всиновлена у 2014 році і позивачка обіцяла йому не вимагати будь яких коштів на утримання дитини. На цей час вони з позивачкою розлучені і з 2016 вони не проживають разом. Окрім того, відповідач заявив, що він не має постійного місця роботи та доходу, існує разовими заробітками. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За ч.5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Також відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи своїх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також випадків, передбачених цим Кодексом. Будь-яких клопотань відповідачем не заявлено. Судом встановлено наступне. 16 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 16 та видано с свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно довідки № 5904 від 05 грудня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: донька [PERSON], 2014 року народження (а.с.5). Тобто, згідно наданих суду документів, встановлено, що відповідач [PERSON] на час розгляду даної цивільної справи є батьком [PERSON], [INFO] і цей факт в судовому засіданні не спростовано будь-якими доказами, відповідно до ст.. 81 ЦПК України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав доказів неможливості сплати ним аліментів,є працездатною особою. Вимоги позивача в повному обсязі підтверджуються довідкою про склад сім'ї, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений відповідач. Відсутність постійного заробітку відповідача не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved