Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.12.1996 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені, так як сторони мають різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, примирення не можливе, позивач просить\~шлюб з відповідачем розірвати. Позивач також зазначає, що за час спільного проживання та перебування у шлюбі сторонами придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2018 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08/.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.12.1996 року, згідно актового запису про шлюб №505, зробленого Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно договору купівлі-продажу від 15.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 36,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] . Що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №1115045 від 15.06.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №7619811 від 25.06.2005 року. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони з 14.12.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу придбали нерухоме майно, а саме: на ім`я відповідача однокімнатну квартиру загальною площею 36,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] . Таким чином, дана квартира є їх спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд приходить до висновку про поділ майна подружжя, визнавши за позивачем право приватної власності на 1/2 частину нерухомого майна - однокімнатної квартири загальною площею 36,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору згідно квитанції №ПН6207 від 16.03.2018 року в сумі 2204,25 гривень.

Outcome: approved