Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач,\~ [PERSON],\~ звернулася до Кілійського районного суду Одеської області, 16.03.2016 року, із\~ позовом до відповідача\~ [PERSON]\~\~ сільська\~\~ рада\~ «Про\~ належність майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно». Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що вона та її чоловік [PERSON] володіли на праві спільної сумісної власності житловим будинком по вул. Першотравневій, 75 в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області. 30.08.2014 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті чоловіка вона прийняла спадщину фактично, так як проживала з ним за вищезазначеною адресою. Однак при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було розяснено, що оскільки право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстровано та не надано відповідного правовстановлюючого документу, щодо належності будинку спадкодавцеві, питання щодо оформлення спадщини повинно вирішуватись в судовому порядку. На підставі вищевказаного позивач просить суд задовольнити позов та встановити факт належності ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Першотравнева, 75 в с. Фурманівка спадкодавцю, [PERSON], який помер 30.08.2014 року та визнати право власності за позивачем на весь зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, в тому числі на ? частку за право власності на ? частку в порядку спадкування після смерті чоловіка. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області, надав заяву згідно якої всі позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбне прізвище Чупрова) [PERSON], [INFO], був укладений 08.08.1981 року міськвідділом РАЦС м. Ізмаїл Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖД № 268525 від 08.08.1981 року, актовий запис № 527 /а. с. 6/ Згідно заповіту від 20.03.2003 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області, за реєстровим № 7,\~ (надалі викладено мовою оригіналу): «[PERSON], [INFO], проживающий в [INFO] на случай своей смерти, сделал следующее завещательное распоряжение: все имущество, где бы оно не находилось и в чем бы оно не заключалось завещает [PERSON]» /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 389265, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON], помер 30.08.2014 року /а. с. 7/ Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеною 24.02.2016 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно /а. с. 25/ Довідкою за вих. № 58 від 01.03.2016 року, видано [PERSON] сільською радою Кілійського району, встановлено, що будинок за адресою: с. Фурманівка Кілійського району Одеської області, вул. Першотравнева, 75 до 15 квітня 1991 року, належав до колгоспного двору членами якого були: [PERSON], який помер 30.08.2014 року та [PERSON] /а. с. 14/ Відповідно до технічного паспорту виданого Кілійським районним бюро технічної інвентаризації від 12.03.2015 року, житловий будинок по вул. Першотравневій, 75 в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - комори, літ. «В», «Г», «Ж» - сараю, літ. «Д» - бані, літ. «Е» - гаражу, літ. «З» - убиральні, № 1-4, І надвірних споруд розмішених на земельній ділянці площею, 2743 кв. м., в тому числі під забудовою 332 кв. м. /а. с. 9/ При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~\~\~статті \~\~\~\~41 Конституції України \~\~\~\~кожен \~\~\~\~має \~\~\~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини винили до набрання чинності Цивільним кодексом України, суд застосовує положення діючого на час їх виникнення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 \~\~ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення \~\~нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається \~\~виходячи з рівності часток всіх членів двору \~\~включаючи неповнолітніх та непрацездатних. \~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність \~в СРСР» 1990 року. Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Беручи до уваги те, що позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України в є його дружина, яка фактично прийняла спадщину, \~інші спадкоємці відсутні, а оформлення спадщини у вигляді відповідного будинку в нотаріальному поряду неможливе в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивача підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в звязку з чим задовольняє позов.

Outcome: approved