Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвали 30 жовтня 2020 року. За час спільного проживання з відповідачем у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає та не займається їх вихованням. На сьогоднішній день вона знаходиться у відпустці по догляду за неповнолітніми дітьми, і тому позбавлена можливості одержувати будь-які інші доходи, крім державної допомоги на дітей. Відповідач [PERSON] є працездатною людиною, інших утриманців немає, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку, а також на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. В позовній заяві [PERSON] просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. 19 листопада 2020 року до суду подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, а на утримання дружини 1000 грн., посилаючись на наведені у відзиві обставини. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити спір у відсутності відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвали 30 жовтня 2020 року. За час спільного проживання з відповідачем у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання у сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10) Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по утриманню дітей належно не виконує. Неповнолітні діти проживають разом з [PERSON] та перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає та зовсім про них не цікавиться. При розгляді даної справи зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач працює по найму та виїжджає за межі країни на заробітки, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище самих дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним та молодим за віком, суд приходить висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та на утримання дружини у розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial