Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку крім неї зареєстровані її онука [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], а також відповідач по справі [PERSON], котрий протягом тривалого часу в ньому не проживає. Вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не надав суду відомостей про причини неявки. Згідно відповіді на запит в адресно-довідкове бюро при УМВС України в Чернівецькій області №2718/14-вх від 08.09.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований в с. Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 17), технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 16). У вказаному будинку крім позивача [PERSON] зареєстровані також її онука - [PERSON], [INFO]; правнук [PERSON], [INFO], а також відповідач по справі [PERSON] [INFO], що видно з витягу з погосподарської книги №1442 від 04.07.2014 року (а.с.14), довідок Дорошовецької сільської ради №1443 від 04.07.2014 року та №1470 від 16.07.2014 року (а.с. 11, 13), акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] №1444 від 04.07.2014 року (а.с.10). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в травні 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], після чого останній був зареєстрований у згаданому домогосподарстві позивача. 17.12.2013 року шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] у домогосподарстві позивача [PERSON] не проживає, спільним побутом з нею не пов'язаний, взаємних прав та обов'язків не має, домоволодіння в належному стані не підтримує. Вказане вбачається також з рішення Заставнівського районного суду, яке набрало законної сили (а.с.9), довідки Дорошовецької сільської ради №1470 від 16.07.2014 року (а.с. 11), акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] №1444 від 04.07.2014 року (а.с.10). Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив ту обставину, що відповідач [PERSON] протягом останніх трьох років у домогосподарстві позивача не проживає. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні. Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по вул. Чорновола, 17 в с. Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved