Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд: 1. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї 04 жовтня 2003 року; 2. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2020 року і до повноліття дитини, розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону; 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13 888,95 грн; 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] наперед додаткові витрати на утримання сина, що пов`язані з відвідування басейну, у розмірі 625,00 грн, щомісячно, починаючи 01 червня 2020 року до травня 2022 року включно; 5. Покласти на відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2003 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторін фактично припинилися з серпня 2019 року, коли відповідач зібрав усі свої речі та пішов із дому, не залишивши жодних фінансових заощаджень на утримання спільної дитини. Спроби позивача щодо налагодження відносин подружжя виявилися невдалими. Через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, постійні непорозуміння та сварки подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги та на сьогоднішній день подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства та матеріально не залежать один від одного. З серпня 2019 року спільна дитина перебуває виключно на утриманні позивача та для забезпечення її належного існування і розвитку позивач вимушена тяжко працювати, оскільки щомісяця на утримання сина позивач витрачає 10 000,00 грн, а саме на: придбання продуктів харчування, одягу, шкільної канцелярії, надання кишенькових коштів на особисті потреби сина, його лікування і розвиток, тощо. Також щомісячно позивач витрачає значну частину коштів на постійні обстеження сина та придбання необхідних медикаментів, які є для нього життєво необхідними, оскільки дитині поставлено такі діагнози: міопія обох очей, лейкоподібна деформація грудної клітини 2 ступеня, S-образний скаліоз 1-го ступеня плоско-вальгусної стопи. У зв`язку з вказаними діагнозами дитина потребує постійного лікування, проведення підтримуючих процедур, придбання ліків, що у сукупності полегшує перебіг хвороб. Самостійно забезпечити для сина належним спосіб існування позивач не може через брак коштів, а відповідач з серпня 2019 року всіляко ухиляється від фінансового забезпечення дитини. Відповідач не має неповнолітніх дітей та інших утриманців, працює та має постійний і стабільний дохід, йому належить нерухоме майно, має автомобіль, що свідчить про його можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. Загальна сума понесених додаткових витрат на утримання дитини з вересня 2019 року по березень 2020 року склала 27 777,90 грн, у зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення 13 888,95 грн додаткових витрат на утримання сина. На березень 2021 року запланована операція по видаленню титанової пластини. Лікарем рекомендовано відвідування басейну протягом всього періоду до операції та мінімум протягом року після її проведення, що є підставою для стягнення додаткових витрат у розмірі 625,00 грн щомісячно до травня 2022 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. 28 травня 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». 13 серпня 2020 року до суду від Державної податкової служби України (ДПС) на виконання ухвали суду від 28 травня 2020 року надійшли відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 10.08.2020. 19 серпня 2020 року від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» до суду надійшов лист. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його повністю задовольнити з урахуванням збільшених позовних вимог, в обґрунтування яких послалася на обставини викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн зазначила, що спільна дитина сторін дуже хворіє, має захворювання зору, деформацію грудної клітини, у зв`язку з чим була прооперована у 2018 р. та встановлено титанову пластину, яку необхідно буде видаляти; дитина постійно потребує масажів, плавання. Також є інші діагнози та при цьому дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач взагалі не бере участі в утриманні сина з серпня 2019 р. Додаткові витрати у сумі 13 888,95 грн це витрати на лікування, відвідування басейну. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. В частині стягнення аліментів на утримання сина та додаткових витрат зазначив, що зараз він працює неповний робочий день, та не має таких доходів для сплати аліментів. На місяць отримує приблизно 2 000,00 грн та додатково підробляє у таксі, отримує до 5 000 грн в місяць. Погоджується із стягненням аліментів у розмірі 2 500,00 грн щомісячно та визнає додаткові витрати за відвідування басейну у розмірі 625 грн щомісячно. Щодо додаткових витрат на проведення операції, яку було проведено у 2018 році, зазначив, що на той час перебував у шлюбних стосунках та із дружиною разом сплачували за проведення операції, тому суму цих витрат не визнає. З серпня 2019 року відповідач зустрічався з сином та надавав йому кошти на витрати, однак доказів щодо цього не має. Інших утриманців, хронічних хвороб не має. Вислухавши позиції представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного. Згідно із положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 04 жовтня 2003 року, про що складено відповідний актовий запис №1491. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває повністю на її утриманні з серпня 2019 року, що сторонами не заперечується. З часу припинення сторонами шлюбних стосунків, тобто з серпня 2019 року, позивачем понесено на утримання неповнолітнього сина [PERSON] додаткові витрати, які складаються з наступного. 02 вересня 2019 року позивачем, [PERSON] , укладено контракт з НВЗОШЛ «Обдаровання» Київської Академії наук, в особі директора Балдіна О.Є., навчальний заклад «Домінанта», предметом якого є навчання [PERSON] . Згідно із Додатком № 1 до контракту вартість навчання складає 10 350,00 грн за навчальний рік, не менше ніж по 1 150,00 грн щомісячно (а.с. 53-55). За вказаним Контрактом від 02 вересня 2019 року позивачем сплачено кошти за навчання сина, [PERSON] , з вересня 2019 року по травень 2020 року на загальну суму 10 350,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями від 19.09.2019 р., 17.10.2019 р., 14.11.2019 р., 12.12.2019 р., 21.01.2020 р., 13.02.2020 р., 20.02.2020 р. (а.с. 56-59). Крім того, позивачем сплачено за харчування сина у школі під час навчання з вересня 2019 року по січень 2020 року 1 932,40 грн, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 60-64). Відповідно до квитанції на оплату від 17.02.2020 р. позивачем було сплачено за консультацію лікаря офтальмолога дитячого 250,00 грн та 23 лютого 2020 року, відповідно до рекомендацій лікаря-офтальмолога, придбано для лікування неповнолітнього сина ліки, вартістю 277,50 грн (а.с. 28, 29, 30). На підставі рецепту лікаря-офтальмолога позивачем оплачено 1 606,00 грн за лінзи та 1 485,00 грн за оправу для окулярів сина (а.с. 32-34). Також, у зв`язку погіршенням стану здоров`я [PERSON] було проведено консультацію у лікаря-отоларинголога вартістю 630,00 грн, ентерографію пазух носа вартістю 530,00 грн та за рецептом лікаря придбано ліки на суму 468,00 грн, що підтверджується консультативним висновком отоларинголога від 21.11.2019 р., рентгенологічним висновком від 12.11.2019 р., актами про надані медичні послуги для пацієнта від 12.11.2019 р., чеками № 91638, № 91637 від 12.11.2019 р., рецептом, чеком (а.с. 37-44). Згідно із довідкою ТОВ «Школа плавання і здоров`я» [PERSON] відвідує басейн, Палацу підводного спорту ТОВ «Школа плавання і здоров`я». Вартість дитячого абонементу, з навчання дітей плаванню за вересень, жовтень 2019 року та січень, лютий 2020 року склала 1 250,00 грн, на загальну вартість 5 000,00 грн, що також підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 45-50). Також за абонемент за березень 2020 року позивач 29.02.2020 р. сплатила 1 250 грн (а.с.103). За придбання для сина, за рекомендацією лікаря, ортопедичних устілок позивачем сплачено 1 520,00 грн (а.с. 51,52). 29 лютого 2020 року [PERSON] , за призначенням лікаря, згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 29.02.2020 р., придбала для сина [PERSON] ортопедичний реклинатор - підтримуючий корсет для грудної клітини, вартістю 2 147,00 грн, та масажний килимок, вартістю 252,00 грн (а.с. 99-102). Таким чином, загальна сума додаткових витрат, понесених позивачем на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з серпня 2019 року по березень 2020 року склала 27 697,90 грн. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер: 3222485200:06:002:5097, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с/рада Михайлівсько-Рубежівська (а.с. 89-90). За відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 10.08.2020 р. доходи, отримані відносно [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , у 4 кварталі 2019 року становлять 7 453,42 грн, податковий агент - юридична особа ТОВ «Чистий погляд» (а.с. 120). У відповідності до положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з серпня 2019 року не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, проживають окремо. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позов [PERSON] в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів та додаткових витрат із відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За вимог ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи убачається, що неповнолітній син [PERSON] після припинення шлюбних відносин між сторонами з серпня 2019 року проживає разом із позивачем, [PERSON] , та перебуває на її утриманні. З серпня 2019 року позивачем понесено на утримання сина ряд додаткових витрат на загальну суму 27 697,90 грн, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачем не подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання ним коштів на утримання неповнолітнього сина, в тому числі, що участі у додаткових витратах на його утримання, з часу припинення подружжям шлюбних відносин. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей. Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги надані суду докази, оцінюючи їх з позиції належності та допустимості, враховуючи часткове визнання позову відповідачем у частині стягнення аліментів, данні щодо його розміру заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приймаючи до уваги вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2 500,00, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини, то вона також підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрати на утримання сина з серпня 2019 року по березень 2020 року у розмірі 13 848,95 грн, що становить 50% від загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на дитини, оскільки саме такий розмір додаткових витрат підтверджується матеріалами справи. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню наперед додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , що пов`язані з відвідуванням басейну, у розмірі 625 грн, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року до травня 2022 року включно, оскільки такі додаткові витрати на дитину останній необхідні та їх вартість підтвердження належними та допустими доказами. Згідно із ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову в частині стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial