Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Кей-Колект», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький) про зняття арешту з майна, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачу на праві власності належить автомобіль ВАЗ 21104, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. На підставі постанови відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області від 20.06.2014 на транспортному засобі зареєстровано обтяження на користь ТОВ «Кей-Колект», яке на підставі договору відступлення права вимоги від 12.12.2011 набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №11029564000 від 17.08.2006 та всіма договорами забезпечення. Відповідно до довідки ТОВ «Кей-Колект» від 24.12.2019 зобов`язання [PERSON] припинені, однак виконавче провадження закінчено ще 10.06.2015. Оскільки відсутнє відкрите виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] заборгованості, у відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області відсутні підстави зняти арешт поза рамками виконавчого провадження, з огляду на що позивач звернувся до суду за захистом порушених прав із даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту все рухоме і нерухоме майно [PERSON] , яке накладено постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.06.2014. У судове засідання представник позивача адвокат Грабік М.С. не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Кей-Колект» до судового засідання не з`явилось, однак його представник адвокат Сидорчук Н.М. надала суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, в якій не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) старший державний виконавець Заводнюк\~І.М. до судового засідання не з`явилася, однак надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, при розгляді позовних вимог поклалася на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. А тому суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.03.2010 за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитним договором стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту №1129564000 від 17.08.2006року в загальній сумі 275791,34грн., а саме: заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками 270\~160,60грн., пеня 5130,74грн., неустойка -500грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту №11068086000 від 31.10.2006 в загальній сумі 19906,45грн., а саме: заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками 18850,26грн., пеня - 556,19грн., неустойка 500грн. 28.09.2010 на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м.\~Вінниці від 20.05.2010 у справі №2-762/10, було відкрито виконавче провадження №21632813, боржник [PERSON] , стягувач АКІБ «УкрСиббанк». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2012 замінено первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «Кей-Колект». У межах виконавчого провадження №21632813 головним державним виконавцем Бойко\~С.В. 20.06.2014 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно позивача на користь відповідача ТОВ «Кей-Колект» на підставі відповідної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, що вбачається із відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.6-8). 10.06.2015 старшим державним виконавцем Заводнюк І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), що вбачається із відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, листів Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.12.2020 та 18.01.2021 (а.с.6-8, 20, 28). Однак матеріали виконавчого провадження №21632813 знищені за терміном зберігання на підставі акту про знищення виконавчих проваджень за 2015 рік від 04.01.2019 (а.с.29). Інших відкритих виконавчих проваджень по виконанню виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці немає. Відповідно до довідки відповідача у справі ТОВ «Кей-Колект» від 24.12.2019, зобов`язання [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту №11029564000 від 17.08.2006 припинені (а.с.5). Більше того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 20.05.2010 №2-762, оскільки зобов`язання по договору №11029564000 від 17.08.2006 припинені. Разом із тим, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень, звільнити майно позивача з-під арешту у позасудовому порядку неможливо. Зокрема, згідно з приписами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови від 10.06.2015 про закінчення виконавчого\~провадження відповідно\~до п.10\~ч.1\~ст.49\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (направлення\~виконавчого документа\~за належністю\~до іншого\~відділу державної\~виконавчої служби), направляючи виконавчий лист за належністю, не міг зняти накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Більше того, згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 20.05.2010 №2-762, на примусове виконання якого накладався арешт, а також, зважаючи на відсутність підстав за ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до положень ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що накладений арешт являє собою перешкоду у реалізації позивачем гарантованого Конституцією України права власності, підстава для накладення арешту відпала, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Вінниці виконане, а виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню, зняти арешт в інший спосіб не можливо, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем, як на тому наполягав останній у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved