Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення просить визнати відповідача [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. На даний час у квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач на протязі 8років у вказаній кватирі не проживає, не сплачує комунальні платежі. Оскільки, відповідач не проживає в квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які на нього нараховуються, чим порушуються її права. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи: [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, через канцелярію надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Реалізація вказаних конституційних гарантій відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1998 року, реєстраційний №5-98-143109, квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.5/. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] /а.с.17/. У вказаній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON], та треті особи - [PERSON], [PERSON] /а.с.6/. Свідки, [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, в судовому засіданні, кожна окремо, зазначили, що відповідач [PERSON] дійсно більше понад рік не проживає у квартирі [ADDRESS] Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальні послуги, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає, що дає суду на підставі ст. 405 ЦК України визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved