Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2005 року стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» заборгованість в сумі 1721,13 гривень за надані послуги мобільного звязку. Виконавчий лист на виконання рішення суду було звернуто ЗАТ «УМЗ» до виконання та Малиновським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження. Заборгованість за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2005 року [PERSON] сплачено 04 липня 2006 року. 10 травня 2017 року [PERSON] стало відомо, що у виконавчому провадженні постановою № 487405 від 20 лютого 2006 року, державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси, виконавець [PERSON] було накладено арештна обєкт обтяження: ? частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу реєстраційний номер обтяження 3038139. Дана інформація позивачцістала відома від раніше незнайомої їй жінки, яка прийшла до неї додому та представилася [PERSON], [INFO], та предявила паспорт громадянки України серії КА №182487, виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 29 квітня1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації: м. Одеса, вул. Академіка Глушка, 28/57) та повідомила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 09 листопада 2001 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2-4029 належить земельна ділянка, загальною площею 0,0552 га., кадастровий номер 4620983900:02:000:0126, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована на території Керницької сільської Ради Городоцького району Львівської області. Дану земельну ділянку вона вирішила відчужити, для чого звернулася до приватного нотаріуса. Нотаріус перевіривши надані йому документи, повідомив, що на майно [PERSON] накладено арешт, та відповідно жодних правочинів вона на даний момент укладати не може. Також, [PERSON], [INFO], показала позивачці відомості отримані з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з якої вбачається про накладений арешт, а саме: підстава обтяження: постанова № 487405, 20 лютого 2006 року, Перший ДВС у Малиновському районі м. Одеси, виконавець [PERSON]; обєкт обтяження: ? частина квартири, адреса: Одеська область, м. Одеса, вулиця. Варненська[ADDRESS]; Власник: [PERSON]. Таким чином, стало зрозуміло, що постановою державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] від 20 лютого 2006 року накладено арешт на все майно не лише [PERSON]) [PERSON], а й інших громадян, прізвище, імя, по-батькові яких ідентичні з [PERSON]. Тобто, арешт, накладений постановою державного виконавця Першою державною виконавчою службою у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] від 20 лютого 2006 року знятий не був. Відповідно до відповіді Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області від 04 жовтня 2016 року №В-5/160394/1, яку теж надала [PERSON], [INFO], стало відомо наступне: «У Відділі на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження де боржником являлась [PERSON]. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу постановою АА № 487405 від 20 лютого 2006 року було накладено арешт на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2275/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У звязку із тим, що дане архівне провадження знищено у звязку із закінченням терміну його зберігання, вирішити питання щодо надання більш детальнішої інформації щодо накладення арешту та зняття арешту з майна боржника виявляється неможливим. Одночасно розяснено, що відповідно до ст. 60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, державний виконавець вживає заходів щодо припинення арешту з майна боржника згідно вимог Закону». Позивачем змінено прізвище із [PERSON] на Данилову в звязку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.Тому, враховуючи вищезазначене, станом на сьогодні, порушуються права [PERSON], як власника нерухомого майна, оскільки позивач не може розпоряджатися належним майном в звязку із накладеним арештом, а також порушуються і права [PERSON], [INFO], яка теж при наявності арешту на майно не може ним розпоряджатися на власний розсуд. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та позивача, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 грудня 2013 року за №00013141644, паспорту громадянина України серії КМ №574530 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05 листопада 2009 року, та картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 04 квітня 2007 року на імя [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER], вбачається, що [PERSON], [INFO], змінила прізвище на «Данилова» на підставі 07 листопада 2008 року укладання шлюбу з [PERSON] та було залишено після розірвання шлюбу на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2011 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2005 року стягнуто з [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» заборгованість в сумі 1721,13 гривень за надані послуги мобільного звязку. Виконавчий лист на виконання рішення суду було звернуто ЗАТ «УМЗ» до виконання та Малиновським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження. Заборгованість за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2005 року [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON] сплачено 04 липня 2006 року, що підтверджується квитанцією №44/14 від 04 липня 2006 року, яка була надана державному виконавцю. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. 10 травня 2017 року [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON] стало відомо, що у виконавчому провадженні постановою № 487405 від 20 лютого 2006 року, державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси, виконавець [PERSON] було накладено арештна обєкт обтяження: ? частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON], реєстраційний номер обтяження 3038139. Дана інформація [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON]стала відома від раніше незнайомої їй жінки, яка прийшла до неї додому та представилася [PERSON], [INFO], та предявила паспорт громадянки України серії КА №182487, виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 29 квітня1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації: м. Одеса, вул. Академіка Глушка, 28/57) та повідомила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 09 листопада 2001 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2-4029 належить земельна ділянка, загальною площею 0,0552 га., кадастровий номер 4620983900:02:000:0126, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована на території Керницької сільської Ради Городоцького району Львівської області. Дану земельну ділянку вона вирішила відчужити, для чого звернулася до приватного нотаріуса. Нотаріус перевіривши надані йому документи, повідомив, що на майно [PERSON] накладено арешт, та відповідно жодних правочинів вона на даний момент укладати не може. [PERSON], [INFO], показала [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON], [INFO], відомості отримані з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з якої вбачається про накладений арешт, а саме: підстава обтяження: постанова № 487405, 20 лютого 2006 року, Перший ДВС у Малиновському районі м. Одеси, виконавець [PERSON]; обєкт обтяження: ? частина квартири, адреса: Одеська область, м. Одеса, вулиця. Варненська[ADDRESS]; Власник: [PERSON]. Таким чином, постановою державного виконавця Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] від 20 лютого 2006 року накладено арешт на все майно не лише [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON], а й інших громадян, прізвище, імя, по-батькові яких ідентичні з [PERSON]. Згідно ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент закінчення виконавчого провадження)у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. В порушення наведених норм, арешт, накладений постановою державного виконавця Першою державною виконавчою службою у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] від 20 лютого 2006 року знятий не був. Відповідно до відповіді Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області від 04 жовтня 2016 року №В-5/160394/1, яку теж надала [PERSON], [INFO], стало відомо наступне: «У Відділі на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження де боржником являлась [PERSON]. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу постановою АА № 487405 від 20 лютого 2006 року було накладено арешт на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2275/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У звязку із тим, що дане архівне провадження знищено у звязку із закінченням терміну його зберігання, вирішити питання щодо надання більш детальнішої інформації щодо накладення арешту та зняття арешту з майна боржника виявляється неможливим. Одночасно розяснюємо, що відповідно до ст. 60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, державний виконавець вживає заходів щодо припинення арешту з майна боржника згідно вимог Закону». Тому, враховуючи вищезазначене, станом на сьогодні, порушуються права [PERSON], як власника нерухомого майна, оскільки позивач не може розпоряджатися належним майном в звязку із накладеним арештом, а також порушуються і права [PERSON], [INFO], яка теж при наявності арешту на майно не може ним розпоряджатися на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що арешт накладений державним виконавцем Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] згідно постанови № 487405 від 20 лютого 2006 рокуна ? частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON], порушує права позивача, як власника майна, а тому підлягає скасуванню. Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити з-під арешту, зняти заборону на відчуження з ? частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (зараз Данилова) [PERSON], накладений державним виконавцем Першої державної виконавчої служби у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] згідно постанови № 487405 від 20 лютого 2006 року, реєстраційний номер обтяження 3038139.

Outcome: approved