Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що 06 листопада 2003 року помер батько позивача [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Першої Харківської державної нотаріальної контори 23 березня 1984 року, зареєстрований в реєстрі за № 5-3-117. Згідно умов зазначеного заповіту, єдиним спадкоємцем на все майно [PERSON] є донька [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частина домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Сорочинська, 18. Отримати від нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки спадкодавцем за життя не виготовлено правовстановлюючих документів на спадкову частину будинку. Оскільки позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON], не зявились, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач Харківська міська рада, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Представником відповідача подано до суду Відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у їх відсутності. Щодо задоволення позову заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2003 року помер батько позивача [PERSON]. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, що йому буде належати на день смерті, заповів позивачу [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця, так як в установлені законом строки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Як вбачається із заповіту, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Першої Харківської державної нотаріальної контори 23 березня 1984 року, зареєстрований в реєстрі за № 5-3-117, [PERSON] розпорядився належним йому майном на користь [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] не змінено та не скасовано. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 31 травня 1972 року на підставі посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу [PERSON] і [PERSON] придбали у власність 8/25 будинку у місті Харкові по вулиці Сорочинській № 18. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.1994 перерозподілені долі інших співвласників цього будинку, за ними визнано право власності на відповідні долі. Згідно довідки від 01.11.2017 № 1026127 комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» залишились не зареєстрованими, після перерозподілу згідно зазначеного рішення суду, в тому числі належні [PERSON] 33/200 частин (самочинне будівництво не враховувалось). Постановою № 121/02-31 від 23.01.2018 державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в у місті Харкові по вулиці Сорочинській № 18. На підставі викладеного,

Outcome: approved