Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути на свою користь з відповідача: - 23 675,30 грн. суму боргу за договором позики; - 4 105,05 грн. - відсотки за користування позикою; - 355,13 грн. 3% річних від простроченої суми; - 281,35 грн. судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, 20.08.2014р. між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачу, а відповідач отримала від неї 1 100 доларів США, про що відповідач власноруч написала розписку, у якій зобовязалась повернути отримані від позивача кошти до 01.01.2015р. У визначений у договорі термін відповідач отримані у борг кошти не повернула, та, взагалі відмовилась виконати взяте на себе зобовязання щодо повернення боргу, що змусило позивача звернутися до суду, та просити суд стягнути з відповідача суму боргу, яка станом на 24.06.2015р. згідно офіційного курсу НБУ складає 23 675.30 грн. Крім того, на підставі ст.1048 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача проценти за користування позиченими коштами у розмірі облікової ставки НБУ, що складає 4105,05 грн., а також 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що, підтримує позов у повному обсязі, та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положення ст.ст.526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підтвердження укладання 20.08.2014р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] договору позики, позивач надала суду розписку, згідно якої, відповідачка [PERSON] 20.08.2014р. отримала від позивача 1 100 доларів США, які зобовязалась повернути позивачці до 01.01.2015р. У зазначений у розписці термін отриману від позивача суму коштів відповідач позивачу не повернула, про що свідчить розписка, наявна у позивача. Відповідно до ст.1050 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Письмових заперечень, а також будь-яких доказів тому, що сума боргу була повернута позивачу, відповідач суду не надала. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановивши в судовому засіданні, що, на час розгляду справи боржник відповідач по справі, прострочив виконання грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що, договором позики, укладеним між сторонами 20.08.2014р., не встановлено розмір і порядок одержання процентів від суми позики, суд також вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування позиченими коштами у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки Національного банку України за період з дня отримання коштів по день звернення позивача до суду. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх сукупності, дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім, та документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved