Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказала, що 15.09.2012 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Міським ВДРАЦС ММУЮ, актовий запис 559. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, вона проживає разом з сином окремо від відповідача, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний її надавати. Самостійно забезпечити потреби сина на його утримання позивач не має можливості, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань та відзив на позов до суду не надав. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що з 15.09.2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №559. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, не надав заперечень проти позову, доказів про наявність у нього інших утриманців, та про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 15.03.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved