Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів. Позивач свій позов мотивує тим, що 24 квітня 2012 року о 21 годині 38 хвилин [PERSON] в м. Луцьку по вул. Львівській, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 11028 в порушення п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем БМВ, н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортного засобу позивача. Вказує на те, що даний факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача [PERSON], підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2012 року по справі № 0308/7502/2012, яка набрала законної сили 29.05.2012 року. У відповідності до вказаної постанови суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме в спричиненні шкоди транспортному засобу БМВ, н.з. [NUMBER] внаслідок порушення останнім п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що згідно дефектної відомості огляду транспортного засобу від 25.04.2012 року та звіту про оцінку автомобіля від 22.05.2012 року розмір матеріальних збитків визначено в сумі 59 599,66 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом № АВ/1111507 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Також вказує, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» позивачу лише частково відшкодувала шкоду в сумі 14 948,08 грн. Тому за вирахування виплачених відповідачем коштів (14 948,08 грн.), до стягнення підлягають збитки в розмірі 44 651,58 грн. Згідно полісу обов'язкового страхування ліміт відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну, визначено в розмірі 50 тис. грн., розмір франшизи становить 500,00 грн. Позивач вважає, що сума матеріально збитку, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів, становить 34 551,92 грн. Сума збитків в розмірі 10 099,66 грн. підлягає стягненню окремо з відповідача [PERSON] Крім того, просить стягнути з відповідачів солідарно 15 000,00 грн. як компенсацію за заподіяну моральну шкоду та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити повністю. В попередньому судовому засіданні уточнила, що суму франшизи в розмірі 500,00 грн. просить стягнути з відповідача [PERSON] Щодо заперечень відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ та суму втрат товарної вартості автомобіля, зазначила, що статус відповідача щодо платника чи не платника ПДВ не може впливати на права та обов'язки страховика по відношенню до третіх осіб. Окрім того, у звіті про оцінку автомобіля не вказано, що дана вартість визначена в тому числі з ПДВ. Щодо заперечень про зменшення суми відшкодування на вартість втрат товарного вигляду транспортного засобу, представник позивача зазначила, що оскільки вартість втрат товарного вигляду транспортного засобу становить 4 378,65 грн., а ліміт відповідальності страховика становить 50 000,00 грн., тобто, менша ніж вартість завданої майнової шкоди, відтак, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню решта суми, завданої шкоди, що і містить в собі вартість втрати товарного вигляду транспортного засобу. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, якою позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В попередньому судовому засіданні [PERSON] підтвердив факт вчинення ДТП та зазначив, що у зв'язку з відсутністю грошових коштів відшкодувати позивачу завданих збитків немає змоги. Предстаник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, в поданому запереченні за вих. № 433-ю від 24.06.2015 року вказує, що сума страхового відшкодування в сумі 59 599,66 грн. повинна зменшитися на суму франшизи, ПДВ 20% та на суму втрати товарної вартості автомобіля, а також з вирахуванням раніше сплаченої суми коштів - 14 948,08 грн. Не заперечував проти часткового задоволення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 24.04.2012 року о 31 год. 38 хв., [PERSON] в м. Луцьку по вул. Львівській, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 11028, в порушення п. 12.1, п. 13.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем БМВ, н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена у визначеному законодавством порядку. Постановою Луцького міськрайонного суду від 18.05.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с. 5). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що постановою Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2012 року по справі № 0308/7502/2012 встановлена вина відповідача [PERSON], в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова не скасована, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Відтак, невідповідність дій [PERSON] вимогам п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. Стаття 1187 ч. 2 ЦК України регламентує - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законних підставах використовує транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. правил дорожнього руху України). Отже, судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON], на правовій підставі керував автомобілем [NUMBER], а тому саме він зобов'язаний нести витрати по завданій шкоді позивачу. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Наведена вище правова норма, встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірної (деліктної) відповідальності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що згідно звіту про оцінку автомобіля від 22.05.2012 року №154/12 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON], та розмір матеріальних збитків визначено в сумі 59 599,66 грн. (а.с. 6-10). Цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом № АВ/1111507 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (а.с. 12). Відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувало позивачу лише частково кошти в сумі 14 948,08 грн. Таким чином, з врахуванням встановленого полісом № АВ/1111507 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту відповідальності, залишок суми в розмірі 34 551,92 грн. (50 000,00 - 14 948,08 - 500,00 (франшиза)), підлягає солідарному стягненню з відповідача [PERSON] та відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до п. 36,6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з відповідача [PERSON], підлягає стягненню сума в розмірі 10 599,66 грн. (59 599,66 - 34 551,92 - 14 948,08 + 500,00 (франшиза)). На основі встановлених обставин суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», слід солідарно стягнути, завдану позивачу, моральну шкоду та судові витрати по справі, що складаються з витрат по оплаті судового збору. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач перенесла моральні страждання в момент ДТП, позбавлена можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає певні незручності у пересуванні. Позивач була вимушена змінити свій особистий час, оскільки витрачала зусилля на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на особисті потреби. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 15 000,00 грн. підлягає до задоволення частково, тобто в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 грн., та з відповідачів [PERSON] та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» судовий збір в розмірі 589,12 грн.

Outcome: partial