Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом, у якому прохала позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO],посилаючи на те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, зокрема не займається вихованням малолітньої доньки, матеріально не підтримує та не допомагає, оздоровленням та медичним обстеженням малолітньої не замається. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки відповідач не спілкується з малолітньою дитиною, не цікавиться її життям, не піклується про її утримання, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. 28.11.2017 року відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов позивача визнав частково та пояснив, що дійсно з дитиною не спілкується. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, оскільки позивач чинила перешкоди в спілкуванні з дитиною. Грошові кошти на утримання дитини не надавав, оскільки починаючи з 01.02.2016 року перебував на лікуванні у зв'язку з чим переніс операцію. На даний час офіційно не працює, намагається працевлаштуватися та сплатити заборгованість по аліментах. 04.01.2018 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення або перенесення розгляду справи до суду не направив. Представники третіх осіб органу опіки і піклування в особі Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Дехтярьова Ю. М. та органу опіки та піклування в особі Козельщинської районної державної адміністрації Пожитько П. А. у судовому засіданні позов позивача підтримали та прохали задовольнити, оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в новій редакції), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: Враховуючи вищенаведену норму закону, суд вважає можливим розглянути цивільну справу за відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін та третіх особі та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Згідно рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2015 року вбачається, що шлюб між сторонами розірваний (а.с. 10). Відповідно до довідок про склад сім'ї та про місце проживання вбачається, що позивач та малолітня зареєстровані по [ADDRESS], а проживають без реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 12,16). Згідно довідки заборгованості по аліментах вбачається, що з відповідача присуджено до стягнення аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 20.02.2015 року і до повноліття. Станом на 01.09.2017 року відповідач за період з лютого 2015 року по серпень 2017 року має заборгованість щодо сплати аліментів у сумі 29 063,79 грн. (а.с. 11). Відповідно до довідки характеристик вбачається, що відповідач зареєстрований по [ADDRESS], не працює (а.с. 23). Згідно характеристики за місцем навчанням малолітньої [PERSON] вбачається, що вона навчається в Кривушівському НВК з третього класу та є ученицею четвертого класу. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько з сім'єю не проживає, участі у навчанні та вихованні дитини не приймає (а.с. 9). Опитана в судовому засідання малолітня [PERSON] пояснила, що останній раз спілкувалася з татом коли було 6 років. Батько обіцяв прийти на день народження та подарувати іграшку, але останній не прийшов та не подарував. За відповідачем не скучає та спілкуватися не бажає, оскільки останній їй не допомагає та не цікавиться її життям. Відповідно до висновків органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації та органу опіки та піклування в особі Козельщинської районної державної адміністрації щодо позбавлення батьківських прав вбачається, що доцільно позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з підстав, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 24, 57-58). Ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, розумовий та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України вбачається, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, не приймається до уваги твердження відповідача, що за станом здоров'я не мав можливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, оскільки до суду не надано бузьких належних та допустимих доказів стосовно періоду хвороби відповідача, а також витрат, які були понесені останнім у зв'язку з хворобою та лікуванням. Суд, звертає увагу на те, що в судовому засіданні не встановлено, що відповідач має бажання виконувати свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримування малолітньої дитини. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON] тривалий час не займається вихованням та утриманням малолітньої дитини. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 640,00 грн, про що свідчить квитанція. З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового з відповідача на користь позивача у сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved