Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 14.04.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відповідач не забезпечує матеріально сім`ю, влаштовує скандали та бійки. 08.09.2019 року після чергового скандалу відповідач забрав свої речі та залишив спільне місце проживання. З цього часу сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 268. Під час шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Причиною розпаду сім`ї сторін стали різні погляди на сімейне життя та обов`язки, несумісність характерів та поглядів на життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved