Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON], який є головою правління ЖБК «Центральний 3», своїми діями перешкоджає позивачу у користуванні своєю квартирою та вважає, що після смерті попереднього власника [PERSON], що передала позивачу у спадщину дану квартиру відповідно до заповіту, повинно належати кооперативу. Отримавши спадок в жовтні 2011 року позивач найняла робітників з метою очистки підвалу від сміття та будматеріалів з її площадки, але [PERSON] вигнав робітників, пригрозив міліцією та склав незаконний акт про порушення нею відмостки будинку, у зв'язку із чим зазнала збитки. З 25 березня по 04 квітня 2012 року відповідач навмисно відключив позивачу постачання електроенергії до її квартири та перекрив їй доступ до розподільного щитку, де знаходився її лічильник. 08 лютого 2013 року [PERSON] знову перекрив позивачу доступ до розподільного щитку, де знаходився її лічильник, таким чином вона не може зробити ремонт електропроводки в своїй квартирі. Відповідач встановив замок на вхідні двері до даху, не дає їй ключа, таким чином перешкоджає їй користуватися дахом, що є спільною сумісною власністю відповідно до п. 5 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Центральний-3». 14 січня 2013 року в квартирі позивача став несправним кран, що перекриває водопостачання до її квартири та потекла вода. У зв'язку із цим позивач звернулась до спеціаліста, який обслуговує підвал цього будинку, щоб він перекрив воду у підвалі з метою проведення в квартирі позивача ремонтних робіт, але він відповів відмовою, посилаючись на те, що в нього не має ключа від підвалу та даний ключ є у голови правління кооперативу. На прохання позивача [PERSON] ключ не дав, воду не перекрив. Вода текла два дні. Ніякого доступу до підвалу не було. Отже, позивач була змушена звернутися до Малиновської районної адміністрації з проханням проведення ремонтних робіт в її квартирі. [PERSON], як голова правління, відмовляє позивачу в проведенні ремонтних робіт покрівлі безпідставно, що перешкоджає їй користуватися своєю власністю. Вищевказаними діями відповідач завдає моральну шкоду позивачу, яка виражається в погіршенні стану її здоров'я, таким чином вона змушена проходити амбулаторне лікування. Також [PERSON] збирає персональні данні на особу позивача, використовуючи своє службове становище, беззаконно та безпідставно розповсюджує без її дозволу. Такими діями, а також розповсюдженням чуток про позивача серед мешканців будинку, відповідач пригнічує її честь та гідність. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000,0 гривень. [PERSON] надав до суду заперечення на позов, в якому просив в задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі, пояснивши, що зазначене [PERSON] у позові, не відповідає дійсності, оскільки позивач не надавала до ЖБК «Центральний - 3» жодного документу, які свідчать про те, що вона є власником вказаної квартири, а тому і не зверталась до начальника ЖБК «Центральний - 3» щодо видачі та виготовлення для неї ключів, мову про які вона веде. В зазначеній квартирі проживала раніше [PERSON], ніяких похоронів не проводилось і ніхто з будинку не бачив, щоб хтось похоронив [PERSON] та не знав, щоб вона померла. В середині - кінці червня 2010 року приїздили до [PERSON] її родичі з Росії, які ходили по будинку, оскільки в квартиру родички [PERSON] попасти не змогли. Вони тоді розповідали, що їх запросила в гості рідна сестра їх матері - [PERSON], але коли вони приїхали, то двері квартири [PERSON] їм ніхто не відкриває. Також вони тоді говорили, що тоді вони зустрічались з [PERSON], яка родичам говорила, що [PERSON] переїхала кудись жити у село, куди, нікому не сказала, а квартиру закрила і ключів нікому від квартири не залишила. Родичі [PERSON] тоді ходили по будинку та просились переночувати у кого-небудь і про це розповідали іншим власникам квартир. Достовірно знаючи про це, [PERSON] і не надавала до кооперативу документів, які свідчать про те, що вона стала власницею вказаної квартири, остерігаючись того, щоб про це не дізнались та не оскаржили своєчасно в суді її право власності на спірну квартиру [PERSON], справжні спадкоємці - рідні сестри [PERSON] Щодо електроенергії та_розподільного щитка, про які пише у позові [PERSON], то з цими позовними вимогами позивач вже зверталась до Малиновського районного суду і по справі №1519/7386/2012 ухвалено рішення, яке оскаржено до Апеляційного суду Одеської області. Заперечував проти стягнення моральної шкоди з причини недоведеності. [PERSON] звернулася до суду із заявою про заміну відповідача [PERSON] на відповідача Житлово-будівельний кооператив «Центральний - 3», враховуючи позицію Апеляційного суду Одеської області та після неодноразового уточнення позовних вимог просила суд визнати дії посадових осіб ЖБК «Центральний - 3» протиправними, зобов'язати цих посадових осіб не чинити їй перешкод в користуванні електрощитовою, підвалом, дахом, кладовою, просила суд стягнути з ЖБК «Центральний - 3» на її користь моральну шкоду у розмірі 200000,0 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2013 року замінено первісного відповідача - [PERSON] на належного відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Центральний - 3» та притягнуто до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]. Представник відповідача Житлово-будівельний кооператив «Центральний - 3» заперечував проти надання доступу до спірних приміщень, оскільки за Статутом діють певні обмеження в їх використанні, кладова взагалі є самочинним будівництвом, де використовується інвентар вбиральниці, в підвальні приміщення є заборона входу з збоку КП «Теплопостачання» м. Одеси. Стягнення моральної шкоди залишило на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності від 20 листопада 2000 року, яке видано на підставі технічного паспорту від 21 квітня 2000 року, довідки ЖБК «Центральний-3» про виплату паю від 12 квітня 2000 року, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 20 листопада 2000 року за №786. 16 жовтня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16 жовтня 2009 року, запис № 543. 16 березня 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №201393/2010, визнано договір дарування квартири [ADDRESS] в м. Одесі, укладений 06 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним. Квартиру [ADDRESS] в м. Одесі повернути [PERSON]. 22 березня 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №2-3377/2011, визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Одесі, укладений 02 червня 2010 року між [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним. Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Одесі, укладений 14.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 червня 2010 року, запис №305, у зв'язку із чим відкрилась спадщина. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] померлої [INFO] року, на підставі заповіту від 22 липня 2009 року, [PERSON], як спадкоємець обов'язкової частки. При зверненні до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2011 року визнано факт належності [PERSON] на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування обов'язкової частки у майні [PERSON], померлої [INFO] року. Апеляційним судом Одеської області від 21 червня 2013 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2011 року залишено без змін. Згідно із витягу про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» за №34171392 від 17 травня 2012 року, вбачається, що [PERSON], позивач по справі, є власником ? частини квартири [ADDRESS] та [PERSON] є власником ? частини спірної квартири, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2011 року, справа №1519/2-5346/11, ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2011 року, справа №1519/2-5346/11. 11 квітня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №1519/7386/2012, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну ним моральну шкоду у розмірі 3000,0 грн. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2013 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Згідно позиції Апеляційного суду Одеської області [PERSON] діяв як посадова особа ЖБК «Центральний - 10», тому не є належним відповідачем по справі. Крім цього, Апеляційним судом по цій справі встановлено, що згідно копії акту про ремонтно-відновлювальні роботи, електрика ЖКС Хатімова Н.А. від 04.04.2012 року здійснена заміна пошкодженої дільниці електричного проводу відповідно до акту ЖБК «Центральний-3» №1 від 25.03.2012 року. Згідно відповіді Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанії Одесаобленерго» № 1801 від 11.04.2012 року у результаті перевірки встановлено, що сліди займання та замикання проводів відсутні, Південний РЕС вимкнення лічильника не здійснював, що також підтверджується копією завдання №1314 від 10.04.2012 року. Згідно п. 8.1.4 Договору № 1893 від 18.01.2012 року про постачання електричної енергії, укладеного між ЖБК «Центральний-3» та ВАТ «Одесаобленерго», відключення (крім аварійних) виведення в ремонт та ввімкнення електроустановок споживачів, які беруть участь у передачі електричної енергії субспоживачам, здійснюється споживачем лише з погодженням постачальником електричної енергії. Проте, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів про обґрунтованість відключення лічильника споживача. Як вбачається із постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, від 04.04.2012 року: « 25.03.2012 г. гр. [PERSON] отключил заявительнице электричество, а также провел над ее входной дверью эктропровод». На цей час [PERSON] діяв голова ЖБК «Центральний - 3». Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння). Тому такими діями відповідачами порушені права та законні інтереси позивача у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає пере нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст. 47 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»). Встановивши факт протиправної поведінки голови ЖБК, беручи до уваги, що своїми протиправними діями відповідач в особі Голови ЖБК «Центральний - 3» [PERSON] порушив нормальний уклад життя позивача, заподіяв моральні й душевні страждання, пов'язані з пошкодженням майна позивача, необхідністю відновлення пошкодженого майна, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправними діями відповідача згідно ст. 23 ЦК України. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер порушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності й справедливості, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,0 гривень. Відповідно до Статуту ЖБК «Центральний - 3», із відповідними змінами, зареєстрованими 20.03.2007 року, п. 4.5 власники квартир, жилих і/чи нежилих приміщень, які не були членами ЖБК, або одержали їх у власність, приймаються в члени ЖБК за їхньою письмовою заявою на загальних зборах. [PERSON] не є членом ЖБК. За п. 5.1. Статуту до частин та елементів будинку, що знаходяться у спільній сумісній власності членів ЖБК відносяться: 5.1.1. Допоміжні приміщення будинку: тамбури, сходові клітки, приміщення підвалів… 5.1.3. Конструкції й елементи будинку: Несучі та огороджуючі конструкції, міжповерхові, над підвальні перекриття, виходи на дах, покрівлі, елементи архітектурного оформлення будинку… Згідно п. 6.2. Статуту усі власники квартир, жилих і/чи нежилих приміщень будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів та технічного оснащення… За п. 6.6. Статуту об'єкти, що перебувають в спільній власності членів ЖБК, передаються ними в керування правлінню ЖБК. Тобто правління приймає рішення і діє в інтересах членів ЖБК та інших власників. За п. 6.9 Статуту члени ЖБК чи орендарі квартир, жилих чи нежилих приміщень зобов'язані керуватися обмеженнями на користування жилими та нежилими приміщеннями, установленими чинним законодавством, даним Статутом, Правилами користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими Постановою КМ України від 08.10.92 р. № 572. Таким чином, задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що виходу [PERSON] відповідач перешкоджає в доступі на дах будинку 4-ого парадного входу з метою ремонту та встановлення антени, до електрощитової першого поверху 4-ого парадного входу, що закритий на замок (доказів того, що замок повісили жильці цього поверху відповідачем до суду не надано), до підвального приміщення в будинку [ADDRESS] у м. Одесі, де перебуває офіс голови та бухгалтера ЖБК. При цьому, суд має врахувати, що в підвалі будинку крім офісу голови та бухгалтера ЖБК перебуває елеваторний вузол, а актом-розпорядженням ТП № 1 БГВ № 0/40016 від 11 квітня 2014 року, виданим КП «Теплопостачання м. Одеси» в п. 18 визначена вимога встановлення на вхідних дверях до теплового пункту таблиці з надписом: «Елеваротний вузол. Стороннім вхід заборонено. Місце знаходження ключа квартира [NUMBER]». Таким чином, доступ до цього об'єкта, та інших об'єктів має бути наданий, але з урахуванням обмежень, встановлених законом та Статутом Житлово-будівельного кооперативу «Центральний - 3». Щодо кладової, то вона є збудована самочинно, не є об'єктом права власності членів кооперативу та власників квартир, а тому користування нею не може бути предметом спору. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial