Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме: просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2003 між [PERSON], що діяв особисто, від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ([PERSON], [PERSON].), а також [PERSON] що діяла за згодою свого батька ([PERSON].) та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полехіною А. М. та зареєстрований в реєстрі під номером № 5699. Таким чином, 17.10.2003 [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS], та отримати відповідний правовстановлюючий документ, оскільки помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.11.2015. Після смерті [PERSON] було відкрито спадщину для спадкування за законом майна спадкодавця, зокрема, квартири [ADDRESS].. Вона є спадкоємцем першої черги за законом . З метою отримання спадкових прав на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], вона звернулась до державного нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою про прийняття спадщини. У листі № 1543/02-14 від 03.06.2016 державного нотаріуса [PERSON], вказано, що з метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно - квартири [ADDRESS], їй потрібно звернутись до суду, оскільки відсутні документи, що стверджують державну реєстрацію права власності нерухомого майна, яке знаходиться по вищевказаній адресі, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 17.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Полехіною А. М. за реєстром № 5699 та згідно Технічного паспорту, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.09.2003, відповідно до якого право власності за спадкодавцем на квартиру і в цілому по вказаній адресі не є зареєстрованим. Зазначений лист свідчить про відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину після смерті сина , а тому у неї виникло право на захист свого порушеного права, до суду. Таким чином, вона є спадкоємцем першої черги, але внаслідок того, що спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючий документ на квартиру, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Оскільки існують всі документи, які підтверджують законність набуття права власності спадкодавцем нерухомого майна, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON], який діє на підставі довіреності від 06.06.2016 року за №1022 позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності №08-11/7727/2-15 від 30.12.2015 року проти задоволення позову заперечував,посилаючись на те, що ні інвентарна справа , на державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить даних ,що [PERSON] власником спірної квартири, а тому ця квартира не може входити у спадкове майно останнього. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Так судом встановлено, що 17.10.2003 між [PERSON], що діяв особисто, від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ([PERSON], [PERSON].), а також [PERSON] , що діяла за згодою свого батька ([PERSON].) та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS].. /а.с.6-7/ Таким чином, 17.10.2003 [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2003 року. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.11.2015./а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається зі спадкової справи , після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці - мати , [PERSON] , позивач у справі та син [PERSON]. Той факт, що [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 17.08.1963 року /а.с.9/. [PERSON] прийняла спадщину , оскільки протягом шести місяців після сина [PERSON] звернулася 02.02.2016 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. /а.с.32/ Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Відповідно до ст.. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як вбачається зі спадкової справи спадкоємець [PERSON] 01.02.2016 року подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь матері померлого [PERSON]. Таким чином , єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його мати [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно дост. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Спадкоємець першої черги за законом - мати [PERSON], [PERSON] з метою отримання спадкових прав на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], звернулась до державного нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою про прийняття спадщини. У листі № 1543/02-14 від 03.06.2016 державний нотаріус [PERSON], повідомила [PERSON] , що з метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно - квартири [ADDRESS], їй потрібно звернутись до суду, оскільки відсутні документи, що стверджують державну реєстрацію права власності нерухомого майна, яке знаходиться по вищевказаній адресі, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 17.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Полехіною А. М. за реєстром № 5699 та згідно технічного паспорту, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.09.2003, відповідно до якого право власності за спадкодавцем на квартиру і в цілому по вказаній адресі не є зареєстрованим. Вищевказаний лист свідчить той факт, що державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті сина [PERSON] з підстав відсутності реєстрації договору купівлі-продажу від 17.10 2003 року.. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при неможливості видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину справа про спадкування розглядається судом. За правилами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1258 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( ст. 1296 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України у редакції станом на момент укладення договору право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності нерухоме майно, висновку БТІ, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав». Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що вимоги про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved