Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] районна державна адміністрація Рівненської області та Орган опіки та піклування Балашівської сільської ради Березнівського району про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який згідно з рішенням Рівненського районного суду від 07.12.2016 р. розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу судом не було визначено місця проживання дитини. Дитина проживає разом з нею. Вважає, що в інтересах сина проживати разом з матірю, а не з батьком, який лише один раз провідав дитину після розірвання шлюбу, вихованням сина не займається. [PERSON] відвідує дошкільну групу Березнівського НВК ЗОШ І ступеня ДНЗ в м.Березне Рівненської області. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за своєю меншою дитиною [PERSON], [INFO] від іншого шлюбу. Позивач піклується про дитину на належному рівні, нею створені необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові та моральної забезпеченості. Вказує, що з самого дитинства вона як мати постійно піклується про дитину, утримує її матеріально та займається її вихованням. Вважає, що проживання сина саме з нею відповідає його інтересам. Перешкод для спілкування відповідача з сином вона не чинить, навпаки сприяє тому, аби дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона із сімєю проживає у будинку своєї матері в м.Березне Рівненської області, де малолітній [PERSON] відвідує дитячий садок. Пояснює, що після переїзду в м.Березне вона хотіла змінити місце реєстрації дитини, однак відповідач не надав згоди, хоча обіцяв це зробити під час вирішення комісією [PERSON] райдержадміністрації питання щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Пояснює, що відповідач належно не виконує розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 11.08.2017 р. Кілька разів приїжджав в м.Березне, останній раз у вересні 2018 року, а в жовтні 2018 р. за бажанням сина спілкувався по телефону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що він фактично позов визнає, не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матірю, однак за умови, що вона створить належні умови для проживання дитини. Вважає, що за місцем фактичного проживання дитини в м.Березне за адресою: вул.Теклівська, 116 позивачем створені неналежні умови для проживання дитини, зокрема плита, на якій варять їжу, знаходиться у коридорі; будинок складається з двох маленьких кімнат, де фактично проживає сімя з чотирьох осіб: позивач, її новий чоловік, їх малолітня дитина [PERSON] та його син [PERSON]. Відповідач [PERSON] відзиву, письмових заперечень до суду не подав. Однак вказує, що позивач навмисно ігнорує його телефонні дзвінки, не повідомляє йому де знаходиться дитина, оскільки йому відомо, що син [PERSON] може перебувати і за місцем реєстрації в с.Лінчин по вул. Незалежності, 107 Березнівського району у бабусі, так само і в м.Березне. Відповідачу відомі адреси проживання та перебування дитини, він пояснює, що дійсно після розірвання шлюбу у 2016 році дитина жодного дня не проживала разом з ним, оскільки увесь час перебувала з матірю, яка здійснювала за ним догляд. Вказує, що він у с.Лінчин взагалі не їздив аби побачитися з сином, а лише узгоджував по телефону з позивачем можливість побачитися з сином в м.Березне, що фактично відбулося два рази після 2017 року. Вказує, що позивач ігнорує його телефонні дзвінки щодо можливості приїхати та побачитися з сином. За ініціативною позивача спілкується з нею по телефону з приводу сплати аліментів. Відповідач не заперечує факту непроживання з ним сина [PERSON], що підтверджується і тим, що ним було подано для дослідження у судовому засіданні розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 11.08.2017 р. про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Не погоджується з Висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матірю, оскільки нею не створені належні умови для проживання сина. Представник третьої особи [PERSON] Райдержадмінітсрації [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок ООП щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] з позивачем матірю, оскільки за місцем фактичного проживання та місцем реєстрації дитини створені належні умови для проживання дитини. Представник ООП Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників розгляду справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги\~ст.264 ЦПК України\~зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського районного суду від 17.12.2016 р. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №203422, виданим виконавчим комітетом Тайкурської сільської ради Рівненського району Рівненської області 17.03.2014 р. (а.с. 11). [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]., с.Лінчин, вул.Незалежності, 107, фактично проживає за адресою: [INFO], де він відвідує дошкільну групу Березнівського НВК ЗОШ І ступеня ДНЗ, що відповідачем не заперечується та підтверджується довідкою № 5 від 16.02.2018 р. дошкільного закладу. Згідно з рішенням Рівненського районного суду від 01.11.2016 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача. Позивач з 23.05.2017 року і по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія І-ГЮ №127279, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області 23.05.2017 р. (а.с.10), від якого має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №293088, видане [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області 17.04.2018 р. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 11.08.2017 року №285 відповідачу [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання сина [PERSON], позивач [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] не надає своєї згоди на зміну реєстрації місця проживання дитини, хоча під час вирішення питання щодо визначення способу його участі у вихованні дитини ніяких заперечень з цього приводу не висловлював. Вона позбавлена можливості зареєструвати дитину за місцем її фактичного проживання в м.Березне без згоди батька дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, не заперечуючи визначення місця проживання дитини разом з матірю, одночасно заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач не створила належні умови для проживання сина, про що належних та допустимих доказів не надав. З досліджених у судовому засіданні актів обстеження умов проживання дитини за адресою місця реєстрації [PERSON]: с.Лінчин, вул.Незалежності, 107, та за адресою його фактичного проживання: [INFO] вбачається, що для дитини створені сприятливі умови для проживання. Частина 1\~ст. 161 СК України\~встановлює, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування судом. У свою чергу, ч. 2\~ст. 161 СК України\~чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами або своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Матеріали справи містять висновок органу опіки і піклування [PERSON] районної державної адміністрації від 11.09.2018р. № вих.644/01-10/18 від 11.09.2018 р. про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] з матірю позивачем [PERSON]. Вказаний висновок підтримала в судовому засіданні представник [PERSON] райдержадміністрації Рівненської області. Висновок Органу опіки та піклування вказує на те, що в сім'ї позивача створені належні умови, в тому числі і матеріально-побутові, для проживання, виховання та розвитку дитини. Положення чинного сімейного законодавства передбачають, що при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини, у першу чергу, повинні враховуватись інтереси самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Поруч із цим позивачкою належними та достовірними доказами доведено факт піклування про дитину, забезпечення їй належних умов проживання, побуту та виховання. Одночасно встановлено відсутність вимог відповідача щодо визначення місця проживання дитини разом з ним. На законодавчому рівні державою встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. До них, зокрема, відносять: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини. Відповідачем не доведено вказаних фактів, а посилання щодо наявності у провадженні судів спорів між батьками дитини з приводу майна після розірвання шлюбу (№ справи 555/1566/17) не доводить аморальної поведінки позивача. Згідно\~ст.141 СК України, яка є визначальною щодо принципу рівності прав та обов'язків щодо дитини, де значиться, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», згідно якого суд при вирішенні питання про місце проживання дитини повинен враховувати інтереси дитини та зважати на недопущення порушення прав батька дитини при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На думку суду, оцінивши доводи учасників справи, фактичну згоду відповідача щодо визначення місця проживання [PERSON] з позивачем, одночасне заперечення відповідача проти задоволення позову через незабезпечення позивачем належних умов проживання дитини, ненадання ним згоди на зміну місця реєстрації дитини та при цьому відсутність будь-яких самостійних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом з ним - батьком, вказує про відсутність підстави для закриття провадження у справі згідно з п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, тобто за відсутності предмету спору, оскільки вбачається порушення прав позивача на реалізацію нею похідного від визначення місця проживання дитини права - реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Слід звернути увагу, що діючим законодавством передбачено визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, а не визначення місця проживання дитини із зазначенням конкретного місця проживання (адреси) батьків. Отже, суд приходить до переконання, що визначення місця проживання дитини з матір'ю відповідатиме інтересам дитини. Крім того, проживання дитини з матір'ю жодним чином не порушує прав відповідача як батька на спілкування з дитиною, на участь в її вихованні, на забезпечення її необхідного інтелектуального і особистісного розвитку та надання їй необхідної матеріальної підтримки. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ст. ст.\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~зазначають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, будь-яких доказів, які б спростовували висновок ООП не надав. Розподіл судових витрат вирішується за правилами статті 141 ЦПК Україїни. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved