Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом з нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, змінено розмір стягнення аліментів та стягнуто з відповідача аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання доньки та є меншим встановленого Законом мінімального розміру аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, збільшився вік дочки, її потреби, витрати. На її утриманні також перебуває малолітній син [PERSON], [INFO]. Син часто хворіє, потребує постійного догляду, а тому вона не має можливості повноцінно працювати та надавати належне матеріальне забезпечення дітям. Дочка [PERSON] навчається у Вищому навчальному закладі у м.Львів, на платній формі навчання, що потребує значних матеріальних затрат, які вона не в змозі самостійно заробляти. Посилаючись на наведене та те, що відповідач зобов'язаний утримувати дочку, є працездатним, просила змінити спосіб стягнення аліментів, збільшити та визначити їх у розмірі 1/3 частки всіх його доходів, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що на його утриманні, крім дочки [PERSON], є ще двоє малолітні дітей [PERSON] та [PERSON], а тому він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від доходу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 березня 2002 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 березня 2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №169. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 вересня 2001 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1467. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з відповідача аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року і досягнення нею повноліття. 13 жовтня 2011 року позивачка зареєструвала шлюбу із [PERSON], який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2018 року. Від даного шлюбу у позивачки народився син [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають та зареєстровані разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 30 жовтня 2018 року, виданою ПП «Східний массив». Як вбачається з довідки за №457 від 29 жовтня 2018 року, виданної Національним університетом «Львівська політехніка», [PERSON] є студенткою першого курсу, стаціонарної форми навчання Інституту «Архітектури» Національного універститету «Львівська політехніка», закінчує навчання у червні 2022 року. Згідно квитанції за №50369 від 03 серпня 2018 року, виданої Національним університетом «Львівська політехніка» встановлено, що [PERSON] здійснила оплату за навчання [PERSON], згідно договору 95-2 від 03.08.2018 року у розмірі 8250 грн. Відповідно до довідки про доходи від 21 січня 2018 року, наданою редакціює газети «Підручники і посібники» [PERSON] працює у даній редакції на посаді художника. За період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року ій не нараховано заробітньої плати. Відповідач вдруге уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 жовтня 2008 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління сютиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1600. Від данного шлюбу у них народились сини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зробено актовий запис за №1343 та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №2090. Відповідач разом із синами [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] що пітверджується довідкою про склад сім'ї за №46 від 09 січня 2019 року, виданою ПП «Люкс». [PERSON] працює у ТзОВ «Галичина Ласунка» на посаді слюсара з контрольно-вимірювальних приладі та автоматики електромеханіка та його середньо місячній дохід становить 5477,94 грн. Згідно довідки від 03 січня 2019 року за №04, виданої Тернопільським МРЦЗ встановлено, що [PERSON] зареєстрована як безробітна в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості та її дохід з 05 вересня 2018 року по 30 листопада 2018 року становить 1432,54 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до частковго задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише ст. 181 СК , але і ст.ст. 182,183,183 та 192 СК України . Пред'являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки змінився рівень життя у державі, збільшились потреби дитини, донька навчається в іншому місті на платній формі, несе витрати на проїзд та навчання до іншого міста, на її утриманні перебуває ще малолітній син [PERSON], у зв'язку з чим просить змінити стягненні аліменти та стягувати їх у частці від доходу батька. Крім того, стягуваний розмір аліментів 350грн., є значно нижчим гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який становить 1013,50грн. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, стан здоров'я задовільний, приймаючи до уваги інших утриманців, крім дочки [PERSON], інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що потрібно змінити спосіб стягнення та збільшити аліменти на доньку [PERSON], [INFO], визначивши їх у розмірі ј (однієї чверті) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. При цьому, аліменти у збільшеному розмірі підлягають до стягнення з моменту набрання рішенням суду законної сили, що відповідає вимогам Закону. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дочки, яка навчається у Вищому навчальному закладі у м.Львів, на платній денній формі навчання, для забезпечення її гармонійного розвитку, наявність інших утриманців, крім дочки [PERSON]. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доводи відповідача про важке матеріальне становище, наявність на утриманні дружини, синів [PERSON] та [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки відповідач є працездатною особою, молодого віку і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дочки, виконуючи свій обов'язок як батька, встановлений законом. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на дочку, у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про такі доходи відповідача. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial