Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, якою просила стягнути із відповідача, [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій сумі у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про наступне. 12 травня 2007 року сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 257. Із січня 2016 року, як стверджує позивач, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено. На час звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, нею подано позов про розірвання шлюбу. За час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні. Ухвалою від 08 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу надано можливість подати відзив на позовну заяву та розяснено щодо необхідності дотримання вимог частин 2,3 статті 178 ЦПК України при складанні відзиву. 23 липня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який повернуто ухвалою від 26.07.2018 року. Копію ухвали та відзив відповідач не отримав, разом із тим у зворотному повідомленні на поштове відправлення міститься відмітка про отримання 11 жовтня 2018 року. До цього часу відповідачем не подано належним чином оформлений відзив на позовну заяву. Клопотань сторін про призначення судового засідання із викликом сторін до суду не надходило. За таких обставин, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи. Технічна фіксація судового процесу не проводиться на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Зважаючи на те, що відзив на позовну заяву повернуто відповідачу через неналежне оформлення, відзив вважається таким, що не було подано і зазначені у ньому доводи проти позовних вимог не можуть бути прийняті судом до уваги. Враховуючи, що відповідач обізнаний про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подав відзив на позовну заяву, суд розглядає справу в заочному порядку. Заперечення позивача проти такого відсутні. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 12 травня 2007 року сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 257. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає за іншою адресою, ніж позивач. Батьки, згідно статті 180 Сімейного кодексу України, зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Факт домовленості сторін щодо способу виконання обов'язку утримувати дитину судом не встановлено, позивач звернулась до суду із вимогою про призначення аліментів на утримання дітей у грошовій формі. За рішенням суду, згідно ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Україною 27.02.1991, у ч.1 ст.18 визначено, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 27 названої Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства). За ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Обидві дитини на момент звернення позивача до суду досягли шестирічного віку. Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік у статті 7 визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, станом на момент розгляду справи, складає 1944 гривні на місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Необхідність матеріального забезпечення дітей у більшому розмірі судом не встановлена. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON], у розмірі 3888 гривень на місяць. Підстав для задоволення решти позовних вимог судом не встановлено. Долю судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України. У відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial