Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів та просила визнати припиненими трудові відносини, які виникли на підставі трудового договору № 295, зареєстрованого 03.02.2011 року, укладеного між нею ( [PERSON] ) та відповідачем - [PERSON] , зареєстрованому в Деснянському РЦЗ м. Києва та зобов`язати Деснянську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2011 року між нею та [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 295, який 03.02.2011 року зареєстровано в Деснянському районному центрі зайнятості м. Києва, про що в її трудовій книжці зроблено запис за № 19 від 01.02.2011 року. За вказаним трудовим договором позивач працювала до 30.08.2011 року, після чого звільнилася за власним бажанням, про що в її трудовій книжці зроблено відповідний запис за № 20 від 30.08.2011 року. У графі 4 наявна відмітка про те, що трудовий договір № 295 знятий з реєстрації. В липні 2020 року позивач звернулась до Баранівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості за допомогою у пошуку роботи, де їй стало відомо про те, що договір № 295, укладений між нею та [PERSON] до даного часу не знятий з реєстрації в Деснянському РЦЗ м. Києва. Відповідно до відомостей із Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність 25.07.2014 року. Отже, фактично трудовий договір був розірваний сторонами 30.08.2011 року, проте процедура зняття з реєстрації такого договору проведена не була, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків. 28.09.2020 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява позивача, з додатками, подана на виконання вимог ухвали суду від 11.09.2020 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2020 року було відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачам. Відповідачі відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надали. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2011 року між ФОП [PERSON] та працівником [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 295, який 03.02.2011 року зареєстровано в Деснянському районному центрі зайнятості за № 02621100295. Відповідно до трудового договору № 295 від 01.02.2011 року позивач [PERSON] здійснювала трудову діяльність на посаді мийника посуду до 30.08.2011 року, після чого звільнилася за власним бажанням, що підтверджується відміткою в трудовій книжці [PERSON] . Також, з вказаного договору вбачається, що звільнення позивача [PERSON] відбулося за власним бажанням з посиланням на ст. 38 КЗпП України, проте даний трудовий договір не знято з обліку. Отже, фактично трудовий договір був розірваний сторонами 30.08.2011 року, проте процедура зняття з реєстрації такого договору у Державній службі зайнятості проведена не була. Згідно листа Баранівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості № 415/F60202-20 від 24.09.2020 року, наданого з приводу звернення [PERSON] щодо надання статусу безробітної, останній відмовлено у наданні статусу безробітної, оскільки в базі даних Державної служби зайнятості існує діючий договір № 02621100295 між нею як найманим працівником та фізичною особою підприємцем [PERSON] , який зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців 25.07.2014 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця відповідача [PERSON] , підстава припинення - власне рішення, номер запису №20660060002018127. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Пунктом 9 вказаного Порядку, відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують: надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтвердних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою-підприємцем запису про підстави припинення трудового договору. Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» від 08.06.2001 року №260 та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору. Відповідно до норм ст. 21 КЗпП України вбачається, що трудовий договір є двохстороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносинах у центрі зайнятості, оскільки позивач відповідно не має змоги зняти з реєстрації трудовий договір № 295 у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості, то відповідною підставою для вчинення даної дії має бути рішення суду. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, аналізуючи надані відповідачем в обґрунтування своєї позиції, докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved