Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]С.) є власником житлового будинку, який розташований за адресою: с.Лохово, вул.Борканюка, буд.№9, Мукачівського району, Закарпатської області. Так, в даному будинку проживають вона, її мати - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO]. Також, в даному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], [INFO], але не проживає в ньому з 2010 року і по теперішній час. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 січня 2015 року, шлюб між нею ([PERSON]С.) та [PERSON] - розірвано. На неодноразові прохання, відповідач [PERSON] добровільно знятися з реєстрації з житлового будинку відмовляється. Тому на підставі вищенаведеного, вона ([PERSON]С.) звертається до суду та просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: с.Лохово, вул.Борканюка, буд.№9, Мукачівського району, Закарпатської області. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Зі згоди позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Договору дарування жилого будинку посвідченого 12 грудня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №3069, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар жилий будинок розташований за адресою: с.Лохово, вул.Борканюка, будинок №9, Мукачівського району, Закарпатської області з належними до будинку надвірними спорудами та прибудованими (а.с.5), що стверджується копією [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів виданого 15 грудня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.6). З копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 15 грудня 2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вбачається, що власником будинку №9, який розташований по вулиці Борканюка в селі Лохово Мукачівського району Закарпатської області - є [PERSON] (а.с.7). -2- Відповідно до копії Довідки за № 164 виданої виконкомом Лохівської сільської ради Мукачівського району 26 квітня 2017 року, за адресою: с.Лохово, вул. Борканюка, буд.№ 9, Мукачівського району, Закарпатської області проживає але не зареєстрована: [PERSON], [INFO], і до складу її сім'ї входять: мати - [PERSON], [INFO]; чоловік, який не проживає за даною адресою - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; онук - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO]; брат - [PERSON], [INFO] (а.с.8). 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено : Шлюб зареєстрований між подружжям [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 05 травня 1990 року у виконавчому комітеті Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис за №03 - розірвати (а.с.10). Відповідно до копії Акту - обстеження матеріально-побутових умов від 15 травня 2017 року, складеного комісією в складі: сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради - [PERSON], депутата сільської ради - [PERSON] та жителів с.Лохово [PERSON] та [PERSON], при проведенні обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства в с.Лохово по вул.Борканюка, буд.№9, встановлено, що колишній чоловік власника дворогосподарства [PERSON] - [PERSON], [INFO], не проживає за вищевказаною адресою з 2012 року і по теперішній час (а.с.17). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі Договору дарування жилого будинку посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] 12 грудня 2007 року та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 15 грудня 2007 року ТзОВ Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки є власником будинку №9, який знаходиться по вул.Борканюка в с.Лохово Мукачівського району Закарпатської області. Крім неї, в даному будинку, також зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], [INFO], який з 2012 року за даною адресою не проживає, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. -3- З врахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved