Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 01 жовтня 2006 року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 3.53 умовних кадастрових гектарів із земель Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0207516, виданого 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем спадщини померлої баби за правом представлення, оскільки її батько (син померлої) помер 05 березня 2004 року, спадщину померлої баби вона прийняла, звернувшись до нотаріуса у поновлений судом строк із відповідною заявою, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено. В судове засідання позивач не прибула, надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, але надав до суду заяву №02-01/92 від 18 квітня 2017 року про розгляд справи без нього. Проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ЛЕ №573537, повторно виданим 02 листопада 2016 року управлінням ЗАГС адміністрації Старооскольського міського округу Бєлгородської області Російської Федерації. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай) у розмірі 3.53 умовних кадастрових гектарів із земель Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0207516, виданого 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері чи батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). На день смерті спадкодавця [PERSON] (01 жовтня 2006 року) її син [PERSON] (батько позивача) помер, тому позивач є спадкоємцем спадщини померлої [PERSON] за законом за правом представлення. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON], як між онукою та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЯК №393891, виданого 20 червня 1969 року Баштанківськю сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому її батьком вказано [PERSON]; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження батька позивача [PERSON] №00016980588 від 11 серпня 2016 року, в якому його матірю (бабою позивача) вказано [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №453771, виданого 19 листопада 1988 року Баштанківською сільською радою Кодимського районного суду Одеської області, відповідно до якого позивач 19 листопада 1988 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище «Дяченко» на «Манюк». Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] спадщину померлої [PERSON] прийняла, звернувшись у поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року (справа №503/233/17-ц) строк із відповідною заявою. Отже, за змістом ч.1 ст.1269 та ч.1,2 ст.1270 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла належну померлій [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за правом представлення у вигляді земельної частки (паю), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №13 від 01 квітня 2017 року (відмова нотаріуса № 275/01-16 від 24 березня 2017 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», є основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved