Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 01.06.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області під актовим записом №163. Вказує, що з відповідачем у них є спільна дочка - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, останнім часом між ними постійно виникали суперечки, виявилось, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили один до одного почуття поваги та любові між ними, внаслідок чого їх подальше життя і збереження шлюбу стало неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Вказує, що більше місяця між ними припинено шлюбні відносини, спільне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін, немає. Стверджує, що відповідач офіційно працює в «Унгваєр» і отримує заробітну плату, яку повністю витрачає на свої потреби та згідно зі ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину. Аліменти нікому не платить. Відтак, просить суд розірвати шлюб, стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Просить неповнолітню дитину залишити проживати разом з матір'ю, змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON], стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання з'явилися сторони, при цьому, позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач - визнав позов, пояснивши, що працює на механічному заводі «Унгваєр» з 01 квітня 2015 року та отримує заробітну плату у розмірі 1200,00 грн. та премію. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 01.06.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області - актовий запис № 163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.06.2013 року. У позивача з відповідачем є спільна донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.12.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви та визнання відповідачем позову. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх доньки, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК). Відповідач працює у на механічному заводі «Унгваєр» з 01 квітня 2015 року та отримує заробітну плату у розмірі 1200,00 грн. та премію, що підтверджується його власними поясненнями. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка не працює, перебуваючи у декреті, веде догляд за неповнолітньою дитиною, майновий стан відповідача, який є працездатного віку, наявність у нього постійного місця роботи та відсутність інших аліментних зобов'язань. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти. Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 243,60 грн., а також до спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 грн. судового збору На підставі наведеного та

Outcome: approved