Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Мишковицької сільської ради, третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16 вересня 2014 року помер її батько [PERSON], про що 16 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 24, який на день смерті проживав в [INFO]. Вона звернулась до державної нотаріальної контори Тернопільського району із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька та дізналась про складений заповіт, посвідчений Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06 листопада 2013 року за реєстром № 163 на користь [PERSON] Позивач просить суд зазначений заповіт визнати не дійсним, з підстав передбачених ст.1257 ЦК України, тобто у зв»язку із відсутністю волі заповідача через відсутність його особистого підпису у заповіті, а також того, що він не зміг підписати заповіт особисто внаслідок своєї хвороби. Крім цього, просить зобов'язати Тернопільську районну Державну нотаріальну контору прийняти мою заяву про прийняття спадщини за законом та видати мені свідоцтво про спадщину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити. В судовому засіданні вказала, що її батько [PERSON] не підписував спірний заповіт, оскільки у ньому зазначений підпис, який не належить підпису заповідача. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просять суд відмовити у його задоволенні. Представник Мишковицької сільської ради у судовому засіданні щодо пред»явленого позову заперечила, вказавши що заповідач [PERSON] особисто у її присутності підписував та прочитав спірний заповіт, він відповідав його волі та волевиявлення його було вільним. Третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора в судове засідання подала клопотання про слухання справи у відсутності представника. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. Як вбачається із заповіту, складеного 06 листопада 2013 року та посвідченого секретарем Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] все своє майно, яке буде належати на день його смерті, заповів [PERSON]. У тексті заповіту зазначено, що [PERSON] текст заповіту прочитано вголос та власноручно підписано. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №177375, виданого 16 вересня 2014 року Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 15 вересня 2014 року помер [PERSON]. 14 березня 2015 року [PERSON] звернулась до до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно довідки, виданої Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за адресою: с.Мишковичі, вул.Василя Стуса,19 Тернопільського району Тернопільської області проживали: [PERSON], [INFO], померла в 1995 році; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], - з 1990 року разом зі своїми дітьми: [PERSON], [INFO]; [PERSON], 13.12.1991 р. н. Відповідно до інформаційної довідки №223 від 07 травня 2015 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, 30 червня 1990 року в бюро була проведена реєстрація права власності на будинковолодіння №19 по вул. Стуса в с. Мишковиці Тернопільського району Тернопільської обалсті за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою 30 червня 1999 року на підставі рішення виконкому №123 від 28.06.1990 року та записано в книзі №2 за реєстровим №155. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] до часу своєї смерті розумів значення своїх дій та свідомо виражав свою волю. Як вбачається із довідки виданої Тернопільським районним територіальним медичним об»єднанням від 19.05.2015 року №345, [PERSON] з 2007 року страждав ішемічною хворобою серця. Відповідно до висновку експерта від 02 березня 2016 року №1.1-470/15 проведеної за результатами судової почеркознавчої експертизи, встановити ким [PERSON], чи іншою особою виконаний підпис від імені [PERSON] у рядку «підпис» заповіту, посвідченого Мишковицькою сільською радою 06 листопада 2013 року за реєстром №163, не вдалося можливим, оскільки у жодному із порівнянь не вдалося виявити сукупності ознак, достатньо для позитивного або негативного висновку щодо виконавця. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення заповіту [PERSON] 06 листопада 2013 року не було вільним та не відповідало його волі. При цьому, суд відкидає підстави зазначені позивачем, з яких на його думку слід визнати спірний заповіт недійсним, а саме те, що хвороба [PERSON] перешкоджала йому самостійно підписати заповіт, оскільки доказів щодо наведеної обставини суду не надано. Крім цього, не надано суду доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] в момент вчинення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, як зазначено про це позивачем у позовній заяві.

Outcome: dismissed