Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.06.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №\~809. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що в шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]; спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, сварки, різні характери та погляди на життя, у зв»язку з чим проживання спільно однією сім»єю було припинено в січні 2016 року, відповідач переїхав проживати до матері. Вважає, що необхідності у наданні судом часу на примирення немає, просить позовні вимоги задовольнити. Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи відповідно належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 158 ч. 2 ЦПК України позивачем та відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність; позовні вимоги позивачем підтримано, яка їх просить задовольнити. Заперечень проти позову з боку відповідача в суд не надходило, у поданій суду заяві проти розірвання шлюбу [PERSON] не заперечував. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.\~\~\~Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] С зареєстрували шлюб 26.06.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №\~809 (а.с.8). Сторони на період звернення в суд, не підтримують подружні стосунки, з січня 2016 року не ведуть спільного господарства, відсутній спільний сімейний бюджет; вважають, що їх сімя розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вимогами ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Отже, приймаючи до уваги, що причини, які спонукають\~\~сторін наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зі згоди позивача [PERSON] прізвище їй після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі [PERSON].

Outcome: approved