Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони по справі мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Як зазначає позивач, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не спілкується з нею. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно та стягувати їх починаючи з від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді від 12.12.2017 р. відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Вказала, що відповідач не приймає участі в забезпеченні їх спільної доньки. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим в у встановленому порядку місцем його проживання. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. У відповідності до довідки №358 від 01.06.2017 р. [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачем по справі. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає коштів на утримання спільної з позивачем доньки, а тому позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 11.12.2017 року. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved