Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 01.01.2018 р. відповідач [PERSON] у відповідності до власноручно написаної письмові розписки, позичив у позивача 9300 (дев'ять тисяч триста) Євро. Вказану грошову суму відповідач позичив строком на 3 місяці з моменту отримання грошових коштів та написання письмової розписки.Та після спливу трьох місяців зобов'зався повернути кошти. Однак всупереч досягнутої домовленості про повернення позичених грошей, відповідача грошові кошти не повернув. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідач із проханням повернути позичені у неї гроші, втім її прохання залишені відповідачем без задоволення, відтак позивач змушена була звернутися до суду для захисту своїх інтересів. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 9300 Євро, що еквівалентно станом на 21.06.2018 р. 285 080,34 грн., 2850,80 грн судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву відповідно до якої не заперечує проти заочного розгляду цивільної справи (а.с. 49). Відповідач будучи повідомлений про місце, дату та час судового засідання за місцем реєстрації (а.с. 14), до судового засідання повторно не з'явився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 47). Таким чином суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, втім до суду не з'явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно розписки від 01.01.2018 р. [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 9300 (дев'ять тисяч триста) Євро. Вказану грошову суму відповідач позичив у позивача строком на 3 місяці з моменту отримання грошових коштів та написання письмової розписки. Передача коштів проведена у присутності свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] (а.с. 33). Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4SO0KJMJCCF8443S від 21.06.2018 р., офіційний курс НБУ валюти EUR станом на 21.06.2018 р. становить 30,6538 грн. (а.с. 6). У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Така позиція висвітлена в постанові ВСУ від 01.03.2017р. у справі № 6-284цс17. Таким чином відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання та не повернув позивачеві [PERSON] зазначені кошти, в зв'язку з чим сума боргу становить: 9 300 EUR, що на день ухвалення рішення за курсом НБУ станом на 08.10.2018 р. (а.с. 50), складає 300 523, 81 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення. Відповідно до договору про надання правової допомоги по цивільній справі квитанції прибуткового ордеру, та свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю витрати позивача за надання правової допомоги становлять 2500 грн. (а.с. 7-9) Судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 2850.80 грн. (а.с. 1), витрати за надання правової допомоги у розмірі 2500 грн. (а.с. 8). відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved