Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ банк «Форум», приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що між [PERSON] та АКБ банк «Форум» укладено кредитний договір № 205/08/2ZNv від 08 липня 2008 року. Згідно вказаного договору банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 302\~000,00 дол. США строком до 07 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між [PERSON] та АКБ банк «Форум» укладено іпотечний договір від 08 липня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] відповідно до даного договору, предметом іпотеки являється нерухоме майно комплекс консервного заводу, що знаходиться по вул.. І Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області. Вважає, що укладення даного договору порушує її права, оскільки 14 травня 1998 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, за час перебування у якому ними за спільні кошти набуте спільне нерухоме майно, в тому числі і предмет іпотеки, що є спільною сумісною власністю і вона у відповідності до вимог ст. 69 СК України має право на ? частку у спільному майні. Разом із тим відповідач [PERSON] на свій розсуд, без її письмової нотаріально-посвідченої заяви, як того вимагає ЗУ «Про Іпотеку», тобто без її згоди розпорядився предметом спільної сумісної власності, одноособово уклавши договір іпотеки, а тому просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір іпотеки від 08 липня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] Представник позивача в судове засідання на розгляд справи по суті не зявився, хоча подав суду заяву відповідно до якої просив призначити по справі повторну судову почеркознавчу експертизу і клопотання розглянути у його відсутності. Дане клопотання було вирішено при розгляді справи по суті і викладено у окремому процесуальному документі, крім того у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України, просить розглянути справу у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та пояснив, що між відповідачем [PERSON] та АКБ банк «Форум» укладено кредитний договір № 205/08/2ZNv від 08 липня 2008 року. Згідно вказаного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 302\~000,00 дол. США строком до 07 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між [PERSON] та АКБ [PERSON] «Форум» укладено іпотечний договір від 08 липня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] відповідно до даного договору, предметом іпотеки являється нерухоме майно комплекс консервного заводу, що знаходиться по вул.. І Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області. Разом із тим позивач по справі [PERSON], як дружина позичальника, надала нотаріально посвідчену згоду на отримання її чоловік кредиту та передачу в іпотеку придбаного ними під час шлюбу майна, а тому посилання позивача та її представника на те, що вона не давала своєї згоди не відповідає дійсності, а відтак і відсутні будь-які правові підстави для задоволення даних позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день час та дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав суду заяву згідно якої заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Приватний нотаріус [PERSON] також будучи повідомленим про день час та дату судового розгляду не зявився, однак подав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням поданих сторонами заяв, у яких сторони котрі не зявились у судове засідання, висловлюють свою позицію щодо розгляду справи у їх відсутності, тому у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України справу слід розглянути у їх відсутності на підставі наданих ними доказів. Суд, оголосивши позовні вимоги, заслухавши думку представника відповідача, вивчивши та проаналізувавши подані сторонами докази у їх сукупності вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Лисичинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області від 16 травня 2008 року на підставі дубліката свідоцтва про право власності /САВ/ № 787327 від 16 травня 2008 року виданого Лисичинською сільською радою комплекс консервного заводу Тернопільської області, що у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області по вул.. І.Франка, 28 належить [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 469514, що видане 14 травня 1988 року відділом Загсу Тернопільського міськвиконкому, [PERSON] та [PERSON] одружились 14 травня 1988 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Відповідно до ст.. 60 СК України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом право спільної сумісної власності подружжя, а майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином судом встановлено, що спірний комплекс консервного заводу, що знаходиться по вул. І Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області, що знаходиться у іпотеці був придбаний [PERSON] та [PERSON] за час перебуванні у шлюбних відносинах та являвся їх спільною сумісною власністю. Згідно договору іпотеки від 08 липня 2008 року укладеного між АКБ банк «Форум» та [PERSON] даний договір забезпечує виконання іпотекодавцем зобовязань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержателем кредитного договору № 205/08/2ZNv від 08 липня 2008 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, за умовами якого іпотекодавець зобовязаний повернути іпотеко держателю кредитні кошти в розмірі 62000, 00 дол. США з кінцевим терміном повернення 07 липня 2018 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,5 % річних. Предметом іпотеки є комплекс консервного заводу, що знаходиться по вул.. І Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області. Заставна вартість предмету іпотеки є договірною і погоджується сторонами в розмірі 331740,00 грн. Відповідно до вимог ст. 65 СК України, дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого із подружжя. Відповідно до ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, може бути передано у заставу лише за згодою усіх співвласників. Разом із тим п.2 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Згідно п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5) розяснено, що ч. 3 ст. 5 Закону № 898-ІV повинна застосовуватися з урахуванням змісту ч. 2 ст. 6 цього Закону щодо нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності. У випадку, коли окрема будівля не перебуває у спільній власності та зареєстрована під одним інвентарним номером у складі інших будівель, що належали іпотекодавцю, Закон № 898-ІV не вимагає виділення такої будівлі в натурі для укладення договору іпотеки. \~ Таким чином, у зазначеній постанові вимога закону щодо виділення частини обєкта нерухомого майна та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості повязується з іпотекою частки в праві спільної часткової власності й при цьому виключається необхідність виділення в натурі окремої будівлі, що є частиною нерухомого майна (складовою складної речі), яка належить іпотекодавцю одноосібно. \~ З аналізу вищевказаних норм закону випливає, що майно, котре перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі і що належить дружині та чоловікові, набуте ними за час шлюбу, може бути передано в іпотеку лише на підставі нотаріально посвідченої заяви іншого співвласника. Разом із тим 07 липня 2008 року напередодні укладення кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] нотаріально посвідчена заява, згідно якої вона дає згоду на отримання її чоловіком [PERSON] кредиту у відповідній банківській установі згідно відповідного кредитного договору та передачу в іпотеку придбаного ними під час шлюбу приміщення консервного заводу, що знаходиться по вул. І.Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області з метою забезпечення своєчасного виконання ним зобовязань по поверненню кредиту. З оглянутого у судовому засіданні листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального органу [PERSON] № 294/01-16 від 03 листопада 2015 року вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності. Крім того повідомила, що від імені громадянки [PERSON] нею особисто було засвідчено справжність її підпису на заяві про згоду на передачу нерухомого майна в іпотеку. Дана нотаріальна дія була вчинена відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] була ознайомлена із змістом такої заяви, добровільно підписала її, погоджуючи при цьому всі умови договору іпотеки. Вказані письмові пояснення логічно та послідовно узгоджуються з письмовими доказами, зокрема висновком експерта №1.1-397/15 від 21 жовтня 2015 року науково дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до резолютивної частини якого підпис від імені [PERSON] у рядку «Підпис» заяви про надання згоди [PERSON] її чоловікові [PERSON] у банківській установі та передачі в іпотеку придбаного ними під час шлюбу приміщення консервного заводу по вул.. І.Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області від 07 липня 2008 року виконаний [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що напередодні отримання кредитних коштів у банківській установі, укладення кредитного договору, укладення договору іпотеки нерухомого майна, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя і мало місце 08 липня 2008 року, 07 липня 2008 року [PERSON] як співвласником спірного нерухомого майна, а саме комплексу консервного заводу, що знаходиться по вул.. І Франка, 28 у с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області, була нотаріально посвідчена заява у якій вона надала згоду своєму чоловікові на отримання кредиту та передачі в іпотеку спірного обєкту нерухомого майна. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Разом із тим судом не здобуто, а позивачем та її представником не наведено доказів порушення вимог закону, прав чи інтересів, особистого немайнового або майнового права, свободи, під час укладення договору іпотеки, які було би визначено конкретною нормою матеріального права, зокрема ст. ст. 213, 215 ЦК України, на які посилається позивач по даній конкретній справі, що підлягає захисту, адже в силу ст..15 ЦК України, захисту підлягає лише порушене право. Разом із тим суд не бере до уваги посилання представника позивача [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] на свій розсуд та без її нотаріально посвідченої згоди розпорядився предметом їх спільної сумісної власності, оскільки вказані пояснення повністю спростовуються дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами справи. За вказаних обставин суд вважає, що при укладенні спірного договору іпотеки будь-яких прав чи законних інтересів позивача по справі не порушено, відтак і відсутні законні та правові підстави для їх захисту, а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed