Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Попівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається не те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, який складений [PERSON] 21.02.2012 року у виконкомі Попівської сільської ради та посвідчений секретарем виконкому. Згідно вказано заповіту, [PERSON] на випадок смерті, все належне їй на момент смерті майно, заповіла доньці [PERSON]. Заповіт складений [PERSON] не змінено і не скасовано. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилася за заповітом після смерті [PERSON], входить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 28.02.2002 року та земельні ділянки площею 1,04 га. та 0,47 га, які розташовані на території Попівської сільської Ради Берегівського району Закарпатської області та належали спадкодавцю на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 19.09.2000 року, виданого на підставі позачергової сесії 23 скликання Попівської сільської ради від 27.07.2000 року, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за №908 та були надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою реалізації прав на спадкове майно, позивачем ініційовано звернення до Берегівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, державним нотаріусом Берегівськоїдержаної нотаріальноїконтори позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у свідоцтві про народження спадкоємця в графі мати записана як [PERSON], а також в свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON], а у свідоцтві про смерть спадкодавець вказаний як [PERSON], тобто документи, які посвідчують особу спадкоємця та спадкодавця містять розбіжності в частині написання імені спадкодавця, в зв'язку з цим запропоновано звернутися до суду про встановлення факту родинних відносин. 17.11.2016 року позивачка [PERSON] на підставі ст. ст. 27, 31 ЦПК України, звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог. Збільшені позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її брат [PERSON], який являється сином померлої [PERSON]. Оскільки, [PERSON], заповітного розпорядження не залишив, тому відкрилася спадщина на законом на земельні ділянки площею 1,04 га. та 0.47 га., які розташовані на території Попівської сільської Ради Берегівського району Закарпатської області та належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.09.2000 року, який виданий на підставі позачергової сесії 23 скликання Попівської сільської ради від 27.07.2000 року, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за №907 та були надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом із ним та вела спільне господарство,однак зареєструвати вище вказані земельні ділянки згідно чинного законодавства на своє ім'я не встигла. Інших спадкоємців, в тому числі і тих, які законом віднесені до спадкоємців обов'язкової частки - немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Попівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається у день смерті спадкодавця або оголошення його померлим, до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинились унаслідок його смерті. Ч.1 ст.1223 ЦК України, встановлено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. П.6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що належність правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я чи по батькові якої не збігаються із прізвищем, ім'ям чи по батькові такої особи у паспорті, свідоцтві про народження чи іншій особі може бути встановлено у порядку провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Разом з тим, зміст пункту 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.08р. визначає право осіб, зацікавлених у встановленні фактів, що мають юридичне значення, звернутись до суду в загальному (позовному) порядку, у разі якщо встановлення таких фактів пов'язане із виникненням у таких осіб права на спадкове майно. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved