Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 02 вересня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. В шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано, однак протягом останнього часу вони проживають окремо та взагалі не спілкуються, оскільки мають різни погляди на спільне життя, ведення господарства та розподіл обов`язків. Між сторонами відбувалися сварки, сторони втратили взаємної любові та поваги, стали зовсім чужими людьми. Позивач залишилась сама з дитиною. Матеріальної допомоги позивач від відповідача на утримання сумісної дитини не отримує, в житті, вихованні та розвитку дитини відповідач також ніякої участі не приймає. Дитина зареєстрована за адресою реєстрації відповідача, але фактично проживає з матір`ю, тобто з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Так, ухвалою суду від 26 червня 2019 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у зв`язку з тим, що відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.06.2019 року відповідач [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] , отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про стягнення аліментних платежів на утримання дитини відповідачем, [PERSON] , було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду за вх. №20645, 17.10.2019р. тобто в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 26.06.2019р., відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що твердження позивача щодо фактичного її місця проживання разом із неповнолітньою дитиною за адресою [ADDRESS] нічим не підтверджено. Акт, наданий позивачем до суду не визнає, оскільки вказує, що він складений із порушеннями, а саме в ньому зазначено, що позивач разом із дитиною проживають з 2010 року за вищезазначеною адресою, але дитина, на яку позивач стягує аліменти станом на 2010 рік ще не народилась. Відповідач зазначає, що має на утриманні ще одну дитину, [PERSON] , [INFO] , про існування якої позивачу відомо. Відповідач добровільно надає фінансову допомогу на утримання [PERSON] . Вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання сина, [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу0Ф при умові того, що на його утриманні знаходиться ще його донька, суперечить вимогам діючого законодавства. Позивач вважає, що необхідно зменшити вимоги розміру стягнення аліментів на сина, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №616. Відповідно до Акту від 01.04.2019 року встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , однак місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] , що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання від 05.02.2019 №1224. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Батьки у відповідності до ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~однаково відповідальні за виховання, навчання і розвиток дитини та мають рівні обов`язки по її утриманню. В даний час позивач несе витрати на утримання дитини в більшому розмірі ніж відповідач, що суперечить вищевказаним нормам закону, а також істотно впливає на її матеріальний стан. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України\~передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Суд не може брати до уваги твердження відповідача щодо невідповідності Акту місця проживання позивача, оскільки з Акту вбачається, що саме позивач разом із дитиною проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідачем не надано до суду документів, які б спростовували факт проживання дитини разом із матір`ю. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована\~Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст.\~181\~та ст.183 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. В ч. 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. \~\~Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved