Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач є власником даного житла. [PERSON] , її батько, більше року у спірній квартирі не проживає, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом він не цікавиться. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 1999 року Міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження від 11 січня 1999 р. квартира по [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74369666 від 30.11.2016 р., [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Згідно Договору дарування від 13.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савка В.І., [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] . Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74378657 від 30.11.2016 р. за [PERSON] , на праві спільної часткової власності, на підставі Договору дарування від 30.11.2016 р., зареєстровано право власності на 2/3 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] . Як вбачається із наявної при матеріалах справи Довідки №2551 від 26.12.2018 р., виданої ДП «Фаворит 2» та копії Будинкової книги, у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстрований із 27.01.1989 р. - [PERSON] , [INFO] .. Як встановлено в судовому засіданні із акта обстеження від 26 грудня 2018 року, складеного комісією ДП «Фаворит 2», пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , у спірній квартирі зареєстрований, але не проживає тривалий час, батько позивача - [PERSON] , йому ніхто не чинив жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням. Разом з тим, на даний час відповідач [PERSON] не знявся із реєстраційного обліку із квартири по [ADDRESS] , що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] більше року, без поважних причин, не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що [PERSON] у ДП «Фаворит-2» будь-яких заяв про його тимчасову відсутність та збереження за ним права користування спірним житлом - не подавав. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача [PERSON] , який залишається зареєстрованим у квартирі по [ADDRESS] і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved