Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до Оболонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Оболонська районна м. Києві державна адміністрація, Управління (Центр) надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття арешту з нерухомого майна, про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , накладений на підставі: ухвали Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/1338/14-к(1-кс/756/1192/14) від 30.09.2014року за номером запису про обтяження : 7253266 від 07.10.2014. Вимоги позову мотивує тим, що зазначена квартира належить на праві приватної власності громадянці України [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 245459444 від 23 лютого 2021 року. 19.092014 позивачка звернулася до Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме у не встановлений час, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою [ADDRESS] , майнові права на яку придбано нею. 20.09.2014 слідчим Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12014100050008084 та [PERSON] визнано потерпілою. 30.09.2014р.ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Згодом позивачу стало відомо, що кримінальне провадження № 12014100050008084 закрито. Із вказаної Інформаційної довідки вбачається, що на квартирі наявне обтяження, а саме її арешт, а підставою його виникнення вказано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/1338/14-к(1-кс/756/1192/14) від 30.09.2014року за номером запису про обтяження : 7253266 від 07.10.2014. [PERSON] зазначає, що за судовим рішенням набула права власності на квартиру та станом на дату складення та подання даної позовної заяви є єдиною законною власницею зазначеної квартири. Представник позивача до судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позово задовольнити. Представник відповідача та представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду справи по суті повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Судом на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №24549444 від 23.02.2021 року вбачається, що 02.11.2016 зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - мирова угода, затверджена ухвалою суду №756/13473/14 від 30.07.2015. Разом з тим, з вище вказаної довідки вбачається, що квартира [ADDRESS] перебуває в обтяженні, зокрема, на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/1338/14-к(1-кс/756/1192/14) від 30.09.2014року за номером запису про обтяження : 7253266 від 07.10.2014. 30.09.2014р.ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . В подальшому адвокат [PERSON]. листом від 28.10.2019року був повідомлений про те, що кримінальне провадження №12014100050008084 закрито на підставі п.1ч.1ст.284 КПК України. Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в порушення вимог ст..174 КПК України, в ній не міститься вказівки про скасування арешту з квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ст.. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання ухвали суду, а кримінальне провадження на даний час закрито, однак слідчим не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved