Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в особі представника з позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позовних вимог вона зазначає, що на підставі договору дарування від 21 лютого 2005 року їй належить земельна ділянка, відведена для індивідуального житлового будівництва, площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . За період часу з 2010 року на зазначеній земельній ділянці позивач особистими коштами збудувала житловий будинок, загальною площею 439,7 кв.м. Будівництво завершено, що підтверджено технічним паспортом. Посилаючись на те, що проведення будівництва проводилося без передбаченого законом дозволу на проведення будівельних робіт, при цьому не були порушені чинні будівельні норми та правила, позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився,\~ \~ надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без\~ його участі (а.с. 34). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення (а.с. 28, 30), про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ ст. 90 ЗК України\~ власники земельних ділянок мають право: самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно з приписами\~ ст. 91 ЗК України, обов`язками власників земельних ділянок\~ є забезпечення використання їх за цільовим призначенням, а також не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Ст. 328 ЦК України\~ передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно договору дарування земельної ділянки від 21 лютого 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою\~ Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 184 (а.с. 20), позивачу [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на вищевказану земельну ділянку також підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА №\~ 188213 від 11 жовтня 2006 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~ 010612002843, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 19). Згідно зазначеного акту, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 26 травня 2014 року (а.с. 5-7), житловий будинок літ.\~ А-3, загальною площею 439,7 кв.м., житловою площею 117,2 кв.м, є самовільно збудованим будинком. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 26 травня 2014 року (а.с. 8-12), встановлено відповідність житлового будинку літ.\~ А-3 з прибудовами літ.\~ а-1 та а1 -1, сторожкою літ. Б, сараєм літ. В, загальною площею 439,7 кв.м., житловою площею 117,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації; визнано його таким, що знаходиться в задовільному технічному стані; суттєвих ознак пошкодження основних конструкцій на час обстеження не виявлено. Ст. 182 ЦК України\~ передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень одним з таких правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав, є рішення судів, що набрали законної сили. Відповідно до\~ ст. 331 ЦК України\~ право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі\~ ст. 376 ЦК України\~ право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що самочинне будівництво здійснено позивачем без порушення будівельних правил, вимог надійності та безпечності експлуатації, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, що відповідає вимогам п. 5 ст. 376 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved