Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] обєднаної\~територіальної громади,\~третя особа\~Головне управління\~Держгеокадастру в\~Тернопільській області,в якому просить встановити факт ідентичності земельних ділянок та визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га кадастровий номер 6125280600:02:001:6294, що знаходиться на території с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого 01 січня 2018 року батька [PERSON] і прийняла спадщину, однак при зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку належну батькові [PERSON], через розбіжність кадастрового номера зазначеного у Державному акті на право власності на земельну ділянку та [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У звязку із цим, просить суд встановити факт ідентичності земельних ділянок та визнати за нею право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] обєднаної\~територіальної громадив судове засідання не зявився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи\~Головного управління\~Держгеокадастру в\~Тернопільській областів судове засідання не зявився, однак подав суду письмові пояснення та просить розгляд справи проводити у відсутності представника. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, Суд встановив наступні обставини справи. 01 січня 2018 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 234961, виданим 02 січня 2018 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №02. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, яка складалася з земельної ділянки площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою с.Байківці, Тернопільський район Тернопільська область. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя батько позивача [PERSON] заповіту не складав, в свою чергу частка його майна, земельна ділянка, яка знаходиться на території с. Байківці Тернопільського району, Тернопільської області після його смерті перейшла до дружини [PERSON], матері позивача, котра відмовилася від отримання спадщини написавши в користь позивача заяву № 373 від 07.05.2018 року. В свою чергу, позивачем, як спадкоємцем першої черги, було подано заяву № 974 від 01.08.2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. В установленому законом порядку позивачем було прийнято спадщину шляхом подання нотаріусу вище вказаної заяви № 974 від 01.08.2018 року, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку належну батькові позивача [PERSON], через розбіжність кадастрового номера зазначеного у Державному акті серія ЯК № 415049 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6125280600:01:001:0654 та [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6104693482018 від 21.05.2018 року, де зазначено інший кадастровий номер 6125280600:02:001:6294. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно відповіді №1431/177-18 від 24.05.2018 року наданої державним реєстратором [PERSON], зазначено, що відділом у Тернопільському районі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області встановлено, що 07.03.2012 року зареєстровано земельну ділянку за гр. [PERSON] площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Байківці, Тернопільського району та видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯК № 415049 з присвоєнням даній земельній ділянці кадастрового номера 6125280600:01:001:0654. Відповідно до доручення Голови Держгеокадастру № 6/3-16-0.212 від 11.01.2016 року, земельна ділянка 6125280600:01:001:0654 була перенесена до архівного шару. Згідно вказаної відповіді та відповідно до доручення Голови Держгеокадастру № 6/3-16-0.212 від 11.01.2016 року земельній ділянці гр. [PERSON] площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Байківці, Тернопільського району (Державний акт серія ЯК № 415049 на право власності на земельну ділянку) присвоєно новий кадастровий номер 6125280600:02:001:6294. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт ідентичності земельних ділянок знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід встановити факт ідентичності земельних ділянок з кадастровим номером зазначеним у Державному акті серія ЯК №415049 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6125280600:01:001:0654 та [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6104693482018 від 21.05.2018 року кадастровий номер 6125280600:02:001:6294 та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,2000 га кадастровий номер 6125280600:02:001:6294, що знаходиться на території с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом, після померлого 01 січня 2018 року батька [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved