Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, посилаючись на те, що 19 грудня 2012 року згідно договору купівлі-продажу позивач передала, а покупець [PERSON] прийняла належний позивачу житловий будинок № 24 по вул.. Шевченка у с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області. Вважає, що даний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки позивач протягом тривалого часу проживає одна і, будучи особою похилого віку, інвалідом, шукала собі осіб, які б її доглядали. У 2010 році позивач домовилась із відповідачем [PERSON] про те, що остання буде її доглядати до смерті, а вона у свою чергу запише заповіт на її імя на належне позивачу нерухоме спірне майно. У 2012 році до неї прийшла [PERSON] разом із нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу та пояснила їй, що сьогодні вона повинна оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, а у свою чергу відповідач в усній формі зобовязується доглядати її до дня смерті, на що позивач, будучи особою похилого віку, та мало обізнаною у законодавстві, погодилась. Однак вважає, що після підписання договору купівлі-продажу покупець допустила істотне порушення умов договору, так як правочин з її сторони не був спрямований на настання тих правових наслідків, що обумовлені ним сплату продавцеві коштів за придбаний будинок. Крім того, після підписання договору відповідач припинила виконувати усні домовленості щодо догляду за нею. У грудні 2014 року позивач зверталась до відповідача з проханням добровільно розірвати спірний договір, оскільки відповідачем не виконуються умови договору, щодо її утримання, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється, а тому за захистом своїх прав вимушена звертатись до суду. Крім того позивач вказала, що помилилась щодо природи правочину, оскільки вважала що буде укладений не договір купівлі-продажу, а договір довічного утримання, тому вважає, що відповідач свідомо ввела її в оману, переконавши її підписатись під спірним договором. Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України та враховуючи, що правочин не був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що обумовлені ним сплату продавцеві за придбаний будинок коштів, що є істотним порушенням умов договору, просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку недійсним. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, зіславшись на обставини, що викладені у позові, уточнивши їх та просять визнати договір купівлі-продажу недійсним з підстав недодержання вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, а саме те, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що у ньому передбачено, а саме оплату коштів, які відповідач так і не передала позивачу. Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили та пояснили, що позивач [PERSON] проживає у них по сусідству. За час, що передував дню укладення договору купівлі-продажу, позивач мала намір продати належний їй житловий будинок. У подальшому, обговоривши та узгодивши із нею вартість будинку, вона особисто до підписання договору купівлі-продажу передала позивачу грошові кошти. 19 грудня 2012 року вона зателефонувала приватному нотаріусу та попросила приїхати і укласти договір купівлі-продажу, пояснивши, що позивач являється особою похилого віку і за станом здоровя виїхати за місцем знаходження нотаріальної контори їй важко. Цього ж дня був укладений спірний договір, котрий нотаріусом був оголошений та ними підписаний. А тому вимоги позивача щодо визнання недійсним правочину за обставин, що вказані у позові, є безпідставними, надуманими та до задоволення не підлягають. Суд, заслухавши пояснення позивача по справі та його представника, думку відповідача та його представника, пояснення свідка, оглянувши та проаналізувавши подані докази у справі у повній сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Згідно договору купівлі-продажу серії ВТВ №302807 від 19 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1984, продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбала житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за № 24, що розміщений по вул.. Шевченка у с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області. Згідно п.2 вказаного договору продаж вказаного нерухомого майна вчинено за 99600 00 грн., які покупець оплатив повністю продавцю до підписання даного договору. Крім того, купівля житлового будинку за даним договором вчинялася за письмовою згодою чоловіка [PERSON], а справжність його підпису була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 19 грудня 2012 року. Відповідно до витягу із державного реєстру прав на нерухоме майно від 11 лютого 2013 року житловий будинок по вул.. Шевченка, 24 у с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу зареєстровано за покупцем [PERSON] Обставини, а саме те, що позивач знала про наявність саме договору купівлі-продажу, а не договору довічного утримання, а також факт виконання умов договору, зокрема і розрахунку підтвердив у судовому засіданні приватний нотаріус Підволочиського нотаріального округу [PERSON], який показав, що 19 грудня 2012 року на прохання [PERSON] він здійснював виїзд у с. Староміщину Підволочиського району Тернопільської області з метою посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки як пояснила відповідач [PERSON] продавець [PERSON] невзмозі приїхати за станом здоровя та через похилий вік. По приїзду він, переконавшись у дієздатності та істинній волі сторін, оформив договір купівлі-продажу спірного житлового будинку з дотриманням усіх правил вчинення нотаріальної дії. Крім того він особисто оголосив підписаний сторонами договір купівлі-продажу, а в подальшому і сторони самі його перечитували про себе, після чого підписали. Також він запитав сторін чи проведений розрахунок за вказаним договором, на що сторони відповіли, що розрахувались ще до підписання самого договору, проте сам факт передачі коштів він не бачив. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у розгляді справи. Згідно ст. 203 ЦК України для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом, правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частиною третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність їх внутрішній волі), пятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязані довести ті обставини справи на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, окрім тих які ніким не оспорюються. В судовому засіданні позивачем та її представником не наведено, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, котрі б спростували факт неотримання позивачем [PERSON] грошових коштів за договором купівлі-продажу, на які посилається позивач, оскільки вказані факти спростовуються письмовими матеріалами справи, зокрема договором купівлі-продажу, у якому чітко зазначається ціна в розмірі 99600 грн., які покупець передала продавцю до підписання договору, а також показами свідка приватного нотаріуса [PERSON], який підтвердив той факт, що він перед підписанням договору купівлі-продажу запитував у продавця та покупця щодо проведення між ними повного розрахунку. За вказаних обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про недійсним договору купівлі-продажу з наведених обставин слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed