Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним пункт 9.1. статті 9 Договору № 004/62-А про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 15.01.2021 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖК СЕРВІС ГРУП» та [PERSON] щодо дострокового розірвання даного Договору в разі - за одностороннім бажанням Управителя; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК СЕРВІС ГРУП» на користь [PERSON] : майнову шкоду в розмірі 6 666,10 грн, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.09.2020 р. вона стала власницею квартири [ADDRESS] на підставі Договору про внесення змін та доповнень до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.04.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. за реєстровим № 2586. 21.09.2020 р. [PERSON] була знята з реєстрації за місцем проживання, у зв`язку зі зміною місця проживання за адресою своєї придбаної квартири, яка наразі є її єдиним житлом. 22.09.2020 р. позивач прийняла свою квартиру під заселення, що підтверджується актом огляду квартири та довідкою ТОВ «Укрбуд Інвест». Відтак 22.09.2020 р. між позивачем та ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» було укладено Договір попередній № 004/5 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. З урахуванням п.п. 2.3.19 п. 2.3 ст. 2 Договору [PERSON] не могла укласти прямого договору з ПрАТ «ДЕТЕК Київські Електромережі», а тому послуга з електропостачання надавалася позивачу відповідачем. Договори з виробником послуг ПрАТ «ДЕТЕК Київські Електромережі» та ТОВ «Євро-Реконструкція» були укладені з відповідачем, який придбавав послуги у даних виробників та безпосередньо надавав їх співвласникам. Позивач ніколи не мала боргу за надані відповідачем послуги з опалення, опалення МЗК, холодного водопостачання, електропостачання, послуг з управління будинком і спорудами та прибудинковою територією, відтак сумлінно виконувала свої обов`язки за Договором, що підтверджується квитанціями про сплату вказаних послуг. Однак, 08.12.2020 р. позивачу відключили електропостачання, а згодом і теплопостачання, хоча жодного попередження від відповідача, що ним будуть здійснюватися такі дії, вона не отримувала. Відповідач вчинив позивачу перешкоди у доступі до квартири, до якої її було допущено лише через три години, у результаті спілкування поліції з охороною, в результаті чого [PERSON] зазнала морального виснаження та приниження, що негативно вплинули на її здоров`я. Вимкнення теплопостачання у квартирі позивача у зимовий період у подальшому також негативно позначилося на її здоров`ї. Відключення електропостачання за двома фазами та опалення підтверджується складеним актом про ненадання послуг з електропостачання та опалення від 08.12.2020 р. У відповідь на звернення позивача від 14.12.2020 р., останній відповідачем було повідомлено, що з нею було розірвано Договір, однак чому їй було відключено електрику та опалення, відповідач не вказав. Лише 18.12.2020 р. охоронець будинку передав позивачу від відповідача повідомлення про дострокове розірвання Договору № 004/5 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 22.09.2020 р. вих № 821 від 04.12.2020 р., що відбулось на підставі п. 9 вказаного Договору, відповідно до якого Договір може бути достроково розірваний у разі - за одностороннім бажанням Управителя. Зазначене повідомлення також було відправлене позивачу за її колишньою адресою реєстрації: [ADDRESS] , де остання не проживає, що було достеменно відомо відповідачу, відтак [PERSON] не була вчасно попереджена відповідачем про одностороннє розірвання договору, відключення електрики та тепла. З 29.12.2020 р. позивачу відключили по всім трьом фазам електроенергію, тобто повністю. У цей же день позивач склала акт про ненадання послуг з електроенергії, яким зафіксувала показники лічильника 363,29 та відсутність повністю електропостачання та опломбування лічильника. 30.12.2020 р. позивач звернулася зі скаргою до Держпродспоживслужби. Лише 15.01.2021 р. відповідач, визнавши свої протиправні дії, усунув їх та між сторонами було укладено новий Договір № 004/62-А про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Однак 37 днів позивач була без електрики та теплопостачання. 20.01.2021 р. позивач оформила Основний договір купівлі-продажу квартири та зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На переконання позивача, одностороннє розірвання Договору відповідачем суперечить нормам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а у відповідача були відсутні підстави для того, щоб відключати постачання електрики та тепла до єдиного житла позивача, що призвело до завдання їй матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до чинного законодавства припинення надання комунальних послуг відповідачем було можливе лише у випадку наявності заборгованості позивача. У будь-якому випадку перед відключенням електроенергії за наявності заборгованості, відповідач мав попередити позивача про це не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення. Оскільки відповідач своїми незаконними діями, починаючи з 08.12.2020 р., фактично позбавив позивача її житла та нормальних побутових умов, вона змушена була шукати нове житло, витрачати кошти на її оренду, харчуватися продуктами, які не потребують термічної обробки та в закладах громадського харчування, що є фінансово затратним. Загальна сума витрачених позивачем коштів на оренду житла за 10 днів склала 4 392,00 грн, а на придбання продуктів та їжі нею було витрачено 2 274,10 грн, що разом становить суму понесеної позивачем матеріальної шкоди. Після того, як квартиру позивача було відімкнено від електропостачання та теплопостачання, вона не мала змоги вести звичайний для себе спосіб життя, була позбавлена можливості мешкати у теплій квартирі, користуватися світлом, побутовими приладами, не мала змоги прийняти душ, у зв`язку з чим вона відчувала сором, постійно нервувалась. Через нестерпні умови життя у квартирі, внаслідок її відключення від теплопостачання та електроенергії, що призвело до зниження температури у помешканні до +10 градусів у зимовий період, позивач захворіла, а нормально відновитися у таких умовах не мала змоги. Фактично все це призвело до порушення нормального способу її життя, позивач некомфортно себе почувала у власні квартирі, мерзла та хворіла, була психічно виснажена, морально втомлена, не мала змоги нормально харчуватись, в результаті чого була змушена переїхати до орендованого житла, що ще більше посилило її душевні переживання, а в результаті призвело до депресивних станів, апатії, втрати радості до життя, що триває і досі. Через душевні страждання, які негативно відобразились на стані здоров`я позивача, остання у січні 2021 року зверталась до медичних закладів для отримання лікування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року відкрито провадження у цій справі, за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. 19 лютого 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача, ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП», - Стадник О.В. на позовну заяву по справі № 755/2001/21, у якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні повністю. Так на відповідача покладено обов`язок щодо утримання багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Між ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» та позивачем 22.09.2020 р. укладено Договір попередній № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком без надання копії підтверджуючого документа права власності на майно - квартиру [ADDRESS] , який був підписаний позивачем, разом з додатками до нього, без зауважень. За п. 9 Договору він може бути достроково розірваний, в тому числі за одностороннім бажанням Управителя. Повідомленням № 821 від 04.12.2020 р. відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання такого Договору, а також про те, що після отримання нею правовстановлюючих документів на житлове приміщення вона може укласти з Управляючою компанією Основний договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Аналогічна пропозиція була висловлена відповідачем у листі від 14.12.2020 р. Факт отримання позивачем таких листів підтверджується фактом надання їх копій суду. Для підписання Основного договору позивач з`явилася лише 15.01.2021 р. та Основний договір нею було підписано на тих самих умовах, що і Договір попередній. Електропостачання та теплопостачання було відновлено. Вважає, що позивачем не доведено, що саме такі житло та продукти харчування були їй необхідні для життєдіяльності з вини відповідача. Наявність моральної шкоди у сумі 100 000,00 грн позивачкою нічим не обґрунтовано. Меморіальний ордер не може достовірно стверджувати витрати позивачки на правничу допомогу. 10 березня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача, [PERSON] , - [PERSON] про приєднання до матеріалів справи доказів. Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. Ухвалою суд від 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, у судове засідання викликано сторони. У судовому засіданні позивач, [PERSON] , підтримала заявлений позов, з підстав викладених у ньому, та просила повністю його задовольнити. Зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача по відключенню квартири позивач від теплопостачання та електроенергії, їй довелося більше місяця проживати у складних життєвих умовах: жила у гостях, хостелах, харчувалася фастфудом. Фактично їй було зіпсовано 37 днів її життя, у період новорічних та різдвяних свят вона фактично опинилася на вулиці. З 08.12.2020 р. у її квартирі було вимкнено опалення, а з 29.12.2020 р. було повністю вимкнено електропостачання, яке з 08.12.2020 р. і до того часу було наявне лише у деяких розетках, оскільки було вимкнено 2 фази з 3-х. При цьому лист про дострокове припинення договору позивач отримала лише 18.12.2020 р. від охоронця. Представник відповідача, ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП», - Стадник О.В. у судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Незнайком Є.В., за реєстровим № 2586, предметом якого є квартира [ADDRESS] , ІІ черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] (а.с. 28-31). Відповідно до п. 3 Договору про внесення змін та доповнень до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., за реєстровим № 2586 від 15 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Незнайком Є.В., за реєстровим № 1003, в момент укладення цього Договору Майбутній Покупець 2, [PERSON] , стає Стороною Попереднього договору та приймає на себе всі права та обов`язки Майбутнього Покупця за Попереднім договором (а.с. 26). Згідно з п. 1.2. Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2018 року основний Договір Сторони зобов`язуються укласти протягом 90 (дев`яносто) календарних днів із дня державної реєстрації Майбутнім Продавцем права власності на Майно та за умови виконання Майбутнім покупцем п 1.4. та п.1.5. цього Договору. Із відмітки у паспорті громадянина України убачається, що 21 вересня 2020 року [PERSON] була знята з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32, 33). Відповідно до акту огляду квартири від 22 вересня 2020 року та довідки від 22 вересня 2020 року, виданої ТОВ «УКРБУД ІНВЕСТ», того ж дня, після огляду, [PERSON] , як інвестор квартири [ADDRESS] , прийняла квартиру під заселення (а.с. 35, 36). 22 вересня 2020 року між ТОВ «ЖК Сервіс Груп», Управителем, та [PERSON] , Співвласником, було укладено Договір попередній № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Договір укладено з метою забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування житлового фонду, його технічного обладнання, сприяння в отриманні житлово-комунальних послуг, дотримання санітарного стану прибудинкових територій для створення співвласниками квартир належних умов для проживання в будинку (п. 1.1. ст. 1 Договору). Згідно з п. 1.4. ст. 1 Договору предметом Договору є передача Співвласником ( [PERSON] ) Управителю (ТОВ «ЖК Сервіс Груп») функцій по здійсненню управління житловим комплексом та забезпечення належної його експлуатації відповідно до ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», умов цього Договору та Положення «Про правила користування житловими приміщеннями, що розташовані в Житловому будинку з вбудованим приміщеннями», а також сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання житлово-комунальних послуг, визначених Договором (далі - Послуги). Співвласник приймає надані відповідно даного Договору Послуги та своєчасно їх оплачує відповідно до діючих цін/тарифів, та умов Договору. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про укладення такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо (згідно Додатку 1); купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. У відповідності до п.п. 2.3.19 п. 2.3. ст. 2 Договору з дати укладення Управителем з підрозділом ПрАТ «ДЕТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» прямого договору, для можливості підписання прямих договорів Співвласників з підрозділами ПрАТ «ДЕТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та оповіщення про це Співвласника шляхом інформаційного бланку на дошці оголошень. Співвласник зобов`язується на протязі 90 днів перейти на прямий договір з ПрАТ «ДЕТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». У разі якщо Співвласник не виконав даної вимоги. Управитель має право відключити Співвласника від подачі електроенергії у помешкання Співвласника, при цьому Управитель не несе відповідальності за пошкодження майна або здоров`я Співвласника, інших осіб, що перебували в помешканні, що спричинилося таким відключення, а Співвласник з цим погоджується та не матиме жодних претензії до Управителя. Положеннями п.п. 3.3. ст. 3 Договору передбачено, що на період з дня початку фактичного споживання до укладення прямого договору з ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» Співвласник відшкодовує вартість спожитої електроенергії відповідно показників квартирних засобів обліку на розрахунковий рахунок Управителя за законодавчо визначеними тарифами, далі вартість спожитої електроенергії сплачується за окремо укладеним договором з відповідним підрозділом ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», який здійснює її постачання, за показниками приладу обліку Таким чином, самостійно [PERSON] не могла укласти прямого договору з ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з урахуванням п.п, 2.3.19 п. 2.3. ст. 2 Договору. Відповідно до рахунків на сплату житлово-комунальних послуг за листопад та грудень 2020 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» нараховував позивачу плату за послуги опалення, опалення МЗК, електропостачання, холодного водопостачання, послуги з управлінням будинком і спорудами та прибудинковою територією, охорони, які надавалися ним безпосередньо (а.с. 58, 59). Зокрема, у Додатку № 2 до Договору №№ 004/5 від 22 вересня 2020 року встановлено тариф з електроенергії до підписання прямого договору з ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», а Додатком № 4 встановлюється розмір тарифу на централізоване опалення до підписання прямого договору з ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКІДІЯ» (а.с. 53, 55). Таким чином, за договорами з виробниками послуг ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» відповідач придбавав послуги у даних виробників та безпосередньо надавав їх Співвласникам. Позивачем вчасно вносилась плати за надані їй відповідачем комунальні послуги (а.с. 62, 63). З 08 грудня 2020 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» припинено теплопостачання у квартирі позивачки, а також обмежено енергопостачання, що відповідачем не спростовується. Відповідно до Повідомлення ТОВ «ЖК Сервіс Груп» вих. № 821 від 04.12.2020 р. про дострокове розірвання Договору № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирного будинку від 22 вересня 2020 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» з 04 грудня 2020 року в односторонньому порядку розриває з позивачем Договір попередній № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирного будинку від 22 вересня 2020 року на підставі п. 9 Договору. Після отримання всіх правовстановлюючих документів на квартиру підприємство пропонує позивачу укласти Основний договір (а.с.81, 82). Убачається, що вказане повідомлення було направлено на ім`я позивача за її колишньою адресою реєстрації по [ADDRESS] , де вона не отримує кореспонденцію, а отже остання не була вчасно попереджена про одностороннє розірвання Договору № 004/5 від 22 вересня 2020 року, а також про відключення електрики та тепла (а.с. 83). За результатом розгляду звернення [PERSON] вх. № 613 від 14 грудня 2020 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» листом від 14 грудня 2020 року пропонує їй, виконавши умови зазначені ним у листі за вих. № 821 від 04.12.2020 р., подати заяву до офісу управляючої компанії для підписання основного Договору про надання послуги з управління багатоквартирного будинку (а.с. 80). Щодо викладених обставин по відключенню її квартири від тепло- та енергопостачання 30 грудня 2020 року [PERSON] звернулася зі скаргою до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та відповідним листом їй було повідомлено про подальше поінформування Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві щодо результатів розгляду скарги (а.с. 84-86). 15 січня 2021 року між ТОВ «ЖК Сервіс Груп», Управителем, та [PERSON] , Співвласником, було укладено Договір № 004/62-А про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 88-108). У відповідності до п. 9.1. ст. 9 Договору № 004/62-А від 15 січня 2021 року Договір може бути достроково розірваний, зокрема, за одностороннім бажанням Управителя. 20 січня 2021 року [PERSON] оформила Основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зареєструвала право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом № 241110276 від 20.01.2021 року (а.с. 109). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відтак, оскільки відносини між сторонами пов`язані із наданням послуг щодо управління багатоквартирним будинком, до даних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». За нормою п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем У силу викладених норм діючого законодавства України, позивач не має можливості обрати нового управителя для надання послуг, оскільки законодавством в одному багатоквартирному будинку заборонено мати більше одного управителя та існує особливий порядок обрання такого управителя, що залежить від усіх власників багатоквартирного будинку, а не лише від бажання одного власника, або органу місцевого самоврядування. Відтак умови п. 9.1. ст. 9 Договору № 004/62-А про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15 січня 2021 року ставлять Співвласника, [PERSON] , у нерівне становище, оскільки лише Управителю, ТОВ «ЖК Сервіс Груп», надається право розірвати договір із споживачем на власний розсуд, у той як споживачеві таке право не надається, що свідчить про несправедливість таких умов укладеного договору, оскільки вони суперечать вимогам п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». За нормою ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України). Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення. За нормою ч.ч. 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За таких обставин, суд доходить переконання, що умови п. 9.1. ст. 9 Договору № 004/62-А про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15 січня 2021 року про дострокове розірвання даного Договору в разі - за одностороннім бажанням Управителя суперечить вимогам п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим такий пункт Договору слід визнати недійсним з моменту його укладення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої майнової шкоди суд виходить з такого. У зв`язку з припиненням Управителем надання Співвласнику житлово-комунальних послуг з тепло- та енергопостачання, позивачем, за участю сусідів по будинку [ADDRESS] , [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) та [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), було складено Акти про ненадання послуг з електропостачання та опалення від 08 грудня 2020 року та від 29 грудня 2020 року, відповідно до яких станом на 08 грудня 2020 року у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку відсутнє електропостачання за двома фазами, а також централізоване опалення. Станом на 29 грудня 2020 року у вказаній квартирі відсутнє електропостачання (а.с. 74, 75). У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 12 січня 2021 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» у своїй відповіді від 18 січня 2021 року зазначили, що оскільки Договір № 004/5 втратив свою чинність з 04 грудня 2020 року, відтак Управитель не має правових підстав для надання [PERSON] житлово-комунальних послуг (а.с. 118, 119). У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист право споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. За вимог п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору. Відповідно до п.п. 2 п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Згідно з п.п. 1 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, достачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачу послуги в встановлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Крім того, у п. 7.1 ст. 7 Договору попереднього № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 22 вересня 2020 року, сторони Договору визначили, що у разі порушення Сторонами умов Договору щодо надання послуг, ними складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників Послуг тощо. Представники сторін повинні з`явитися за викликом сторони-ініціатора для підписання акта-претензїї не пізніше ніж протягом трьох робочих днів. Таким чином, припинення повністю або частково постачання електричної енергії, а також постачання холодної та гарячої води і водовідведення, опалення, було можливе лише за умови, якби б позивач мала заборгованість перед відповідачем зі сплати за надані послуги, а не у випадку розірвання Договору в односторонньому порядку, та у такому разі Управитель перед припиненням надання таких послуг мав би попередити Співвласника не пізніше ніж за 10 робочих днів. Як убачається з Повідомлення ТОВ «ЖК Сервіс Груп» вих. № 821 від 04.12.2020 р. про дострокове розірвання Договору № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирного будинку від 22 вересня 2020 року Управитель повідомив співвласника про розірвання Договору в односторонньому порядку з 04 грудня 2020 року безпосередньо у цей же день, без дотримання положень п. 7.1 ст. 7 Договору щодо обов`язку складання акту-претензії, у разі порушення Сторонами умов Договору щодо надання послуг, а також з порушенням вимог законодавства щодо попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня припинення повністю або частково постачання електричної енергії. Крім того, у даному випадку Управителем було грубо порушено вимоги діючого законодавства України щодо припинення надання послуг виключно за умови наявності заборгованості з боку споживача послуг, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. Водночас, п. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Із постанов Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. № 956, від 09 грудня 2020 р. № 1236 убачається, що станом на грудень 2020 року - січень 2021 року, період коли відповідач припинив надавати позивачу послуги з тепло- та енергопостачання, на території України діяли карантин та обмежувальні заходи, пов`язані з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19. Отже, ТОВ «ЖК Сервіс Груп» не мало жодних правових підстав на припинення надання позивачу послуг з тепло- та енергопостачання, у зв`язку з розірванням в односторонньому порядку Договору № 004/5 про надання послуги з управління багатоквартирного будинку від 22 вересня 2020 року. Як встановлено за матеріалами справи та не спростовано відповідачем квартира [ADDRESS] є єдиним житлом позивача. За нормою ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 47 Конституції України). Своїми неправомірними діями, що виразились у припиненні надання позивачу послуг з тепло- та енергопостачання, починаючи від 08 грудня 2020 року, фактично відповідач позбавив позивача житла та нормальних побутових умов, оскільки квартира, за відсутності вказаних послуг, стала непридатною для проживання у ній, зокрема у зимовий період, у зв`язку з чим з метою забезпечення достатнього рівня свого життя [PERSON] вимушена була винаймати житло, зокрема, у наступні дати: 31.12.2020 року, 05.01.2020 року, 06.01.2020 року, 09.01.2020 року, 12.01.2020 року, 13.01.2021 року, що підтверджується відповідними квитанціями та рахунками, у зв`язку з чим понесла витрати на оренду житла на загальну суму 4 392,00 грн (а.с. 110-114). Крім того, позивач змушена була нести витрати на придбання продуктів, що не потребують приготування та не підлягають термічній обробці, та харчуватися у закладах громадського харчування, у зв`язку з чим понесла витрати у загальному розмірі 2 274,10 грн (а.с. 115-117). За приписами ч. 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Відповідно до п.п. 2.2.8. п. 2.2. ст. 2 Договору №004/5 від 22 вересня 2020 року Співвласник має право на відшкодування за рішенням суду збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю, здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуги з управління Будинком, незаконного проникнення Управителем у належне співвласнику житло чи інші об`єкти нерухомості (крім випадків, пов`язаних з ліквідацією аварійних ситуацій та виконання постанов суду) з порушенням визначених законодавством порядку доступу до житла іншого об`єкту нерухомого майна. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Оскільки внаслідок порушення відповідачем прав позивача їй було завдано збитків на загальну суму 6 666,10 грн, остання має право на їх повне відшкодування за рахунок відповідача, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позов у частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, суд доходить висновку про часткове задоволення такої позовної вимоги, виходячи з наступного. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, визначено ст. 23 Цивільного кодексу України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача по односторонньому розірванню договору з позивачем та припиненню електро- та теплопостачання до її квартири, [PERSON] не мала змоги вести звичайний для себе спосіб життя, у зимовий період була позбавлена можливості мешкати у квартирі, користуватися побутовими приладами, відповідно не мала змоги приймати душ та доглядати за собою, що призвело до порушення нормального способу її життя, спричинило їй дискомфорт, душевні переживання та страждання, у тому числі у зв`язку з тим, що вказані події відбувалися у період новорічних та різдвяних свят. Внаслідок неправомірних дія відповідача, позивач зазнала душевних хвилювань, що негативно відобразились на стані її здоров`я, у зв`язку з чим 12 січня 2021 року вона звернулася до психотерапевта Київської міської студентської поліклініки та отримала лікування, а 20 січня 2021 року вона зверталася до сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва» амбулаторія № 3 (а.с. 120-123). За змістом ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.ч.1, 5, 6 до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями відповідача, що виразились у безпідставному розірванні договору з позивачем та припиненні надання послуг енерго- та теплопостачання у єдиному її житлі, та сталися з його вини, що підтверджується матеріалами справи, та заподіяною позивачу моральною шкодою. Водночас, беручи до уваги обсяг наданих позивачкою доказів на підтвердження спричиненої їй моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, з огляду на ступінь вини відповідача, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовної вимоги стосовно розміру шкоди заявленого до відшкодування, як завдання моральної шкоди, шляхом зменшення відповідної суми зі 100 000,00 грн до 20 000,00 грн. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). У цій справі склад та розмір витрат позивачки на правничу допомогу підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 04/01-2021 від 04 січня 2021 року рахунком на оплату № 01 від 04 січня 2021 року та меморіальним ордером № @PL134571 від 04 січня 2021 року, що є підставою для задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (а.с. 124-127). Оскільки в силу ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, що пов`язаний з порушенням її прав споживача послуг, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 724,00 грн (908 грн х на 3 позовні вимоги, з яких 2 позовні вимоги немайнового характеру та 1 позовна вимога майнового характеру). Враховуючи наведене та

Outcome: approved