Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської в м. Києві РДА, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 18.09.2004 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. У перші роки сімейного життя сторони вели спільне господарство та будували сімейні стосунки, проте, протягом останніх років шлюбні стосунки між ними різко погіршились, виникали постійні конфлікти, внаслідок чого спільне життя стало неможливим та нестерпним. Фактично їх сім?я розпалась. Подальше збереження сім?ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідач не приймає участі в утриманні спільних дітей. Донька сторін [PERSON], [INFO], навчається в спеціалізованій середній школі №277 м. Києва, а син [PERSON], [INFO], за станом здоров'я перебуває на домашньому вихованні, у зв'язку з чим позивач змушена більшість часу перебувати поряд із сином, займаючись його лікуванням, оздоровленням та вихованням. З огляду на викладене позивач звернулась до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 4000 грн., а також аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. до досягнення сином шестирічного віку. В судове засідання сторони не з'явились, направивши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач їх визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника третьої особи, відповідно до змісту якої остання просить розглянути справу за її відсутності та просить ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників цивільного процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.09.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м. Києві складено актовий запис №1216, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 14), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Як вбачається з листа Управління охорони здоров'я Деснянської в м. Києві РДА від 27.04.2017 року №033-789 (а.с. 16) та копії виписки-епікризу з історії хвороби №33/17 (а.с. 30), малолітня донька сторін [PERSON], [INFO], в 2016 році отримала санаторно-курортне лікування в санаторії «Зелена гірка» та в 2017 році вона отримала курс лікування в денному стаціонарі КНП «ЦПМСД №4» з приводу ВСД періоду пубертатну, вторинної кардіопатії, функціонального порушення міліарної системи. Дівчинка регулярно проходить лабораторно-інструментальне обстеження, щеплена відповідно віку. [PERSON], [INFO], навчається в п'ятому класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №277 з поглибленим вивченням англійської мови, відповідно до довідки від 13.05.2017 року (а.с. 31). З характеристики, виданої директором спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №277 з поглибленим вивченням англійської мови, вбачається, що жодного разу з моменту навчання малолітньої [PERSON], [INFO], в даному навчальному закладі її батько навчальний заклад не відвідував, участі у її вихованні не приймає (а.с. 32). Малолітній син сторін [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у лікарів невролога та психіатра з приводу неврозоподібного заїкання, клоно-тонічної форми, тяжкого ступеню, дизартрії. При профілактичному огляді виявлені пупкова кила та хронічний тонзиліт. В анамнезі відмічалися фебрильні судоми, двічі проведена електроенцефалограма (без патології) та МРТ-арахноідальна кіста, що підтверджується копіями медичної документації (а.с. 17-30). Відповідно до довідок про доходи, виданих Департаментом суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01.12.2016 року по 31.10.2017 року становить нуль грн. 00 коп. (а.с. 76, 77), у зв'язку з перебуванням останньої у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, що підтверджується копіями відповідних наказів (а.с. 78, 79). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Щодо розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом приймається заява відповідача про визнання позову, оскільки встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно з ч.ч. 4,6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину та на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів 08.06.2017 року. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, а також у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 640 грн. Оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей задоволена судом, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 84, 112, 160, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved