Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою в суд до відповідача [PERSON], та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 31.07.2003 року у відділі РАГСу Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 111. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, у звязку з чим між ними виникають непорозуміння та сварки. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відповідач їй погрожує та безпідставно ревнує, в результаті чого, вищевказані обставини негативно відображаються на їх дитині. За таких обставин вона твердо переконана, що здорової та міцної сімї у них не буде, а тому вирішила розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначила, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не призвів, а також те що після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду даної справи повідомлявся в установленому законом порядку про що свідчить його розписка яка наявна у матеріалах справи, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивачки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 31.07.2003 року у відділі РАГСу Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 111. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає і надалі залишиться проживати з позивачем, оскільки знаходиться на її утриманні. Згідно із ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ст. 56 ч. 3 та 4 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Наданий судом термін для примирення між сторонами до позитивного результату не привів, позивачка поновлювати сімейні стосунки не бажає, а відповідач в свою чергу не представив суду доказів та не навів суду жодних обставин за яких можливе примирення з позивачкою і що для цього він готовий робити. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, є недоцільним та неефективним. Беззаперечно встановлено той факт, що сімя позивачки та відповідача фактично розпалась, існує тільки формально, так як вони не підтримують шлюбних відносин, позивачка твердо переконана, що міцної сімї у них не буде, примирення між ними неможливе, вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та інтересам їхньої дитини тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved