Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, зазначаючи, що нею, [PERSON] в 1996 році було придбано квартиру за адресою [ADDRESS]. Квартиру було придбано за рахунок власних грошових заощаджень. Придбання квартири було здійснено в період шлюбу з [PERSON] 1923 р.н., який було укладено в 1947 році, та до цього часу розірвано не було, але в 1968 році шлюбні відносини було припинено. Вона разом з дочкою в 1968 році переїхали з м. Житомира до міста Кременчука. [PERSON] на той час працював військовим та залишився в м. Житомирі, в м. Кременчуці [PERSON] не проживав, в квартирі не зареєстрований. Доля чоловіка [PERSON] на даний час не відома. Остання відома адреса, що пов'язана з [PERSON] зазначена в листі від 1974 року в якому він просить прислати заяву про розірвання шлюбу на адресу [ADDRESS]. Хоча квартира була придбана у період шлюбу вважає, що вона не є сумісною власністю подружжя. Просила суд визнати квартиру за адресою [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], що зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула просила суд справу розглядати без її участі на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам, про день, час та місце слухання справи повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем [PERSON] в 1996 році придбано квартиру за адресою [ADDRESS]. Придбання квартири здійснено в період шлюбу з [PERSON] 1923 р.н., який укладено в 1947 році, та до цього часу розірвано не було. В 1968 році шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено. Остання відома адреса, що пов'язана з [PERSON] зазначена в листі від 1974 року в якому він просить прислати заяву про розірвання шлюбу на адресу [ADDRESS]. Відповідно до ч. 6 статті 57 Сімейного кодексу України Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Припинення шлюбних відносин з [PERSON] підтверджуються поясненнями дочки [PERSON], [INFO] яка разом з позивачкою переїхала з м. Житомира до міста Кременчука. З 1968 року та до 2006 року позивач [PERSON] проживала в квартирі за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не зареєстрований та не проживає в спірній квартирі з моменту її придбання, що підтверджується довідкою Житлового кооперативу №107 від 15.06.2014 року в якій зазначено, що в квартирі зареєстровані [PERSON] з 2006 року та [PERSON] з 1997 року. До 2006 року [PERSON] постійно проживала в квартирі за адресою [ADDRESS], а потім через погіршення здоров'я змушена була переїхати жити до своєї дочки [PERSON] в квартиру за адресою [ADDRESS]. Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року передбачено, що Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК (2947-14) може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Придбання квартири було здійснено поза межами шлюбних відносин, за власні грошові заощадження позивача, зважаючи на це спірна квартира за адресою [ADDRESS] відповідно до ч. 6 статті 57 Сімейного кодексу України є оособистою приватною власністю [PERSON].

Outcome: approved