Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 07.06.2011 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї, запис акту №1134. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають чільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, але сімейне життя не склалося. Протягом останніх двох років шлюбні відносини між ними зіпсувалися, постійно виникали сварки, з»ясувалось, що мають різні погляди на сім»ю, ведення спільного господарства, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. З 2015 спільне господарство не ведуть, проживають порізно, шлюбні відносини припинили. Позивач просить позов задовольнити. Сторони у судове засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, і відповідно ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення, враховуючі наступне. Відповідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ( ст. 112 СК України). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 07.06.2011 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією 07.06.2011 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї, запис акту №1134, мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Сім»я сторін розпалась остаточно по причині відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, різних поглядів на життя, права та обов»язки подружжя, ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуттів взаємної любові та поваги, і припинення шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved