Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «Антар-нерухомість» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2017 році вона вирішила придбати квартиру в м. Києві та скористатись послугами відповідача, яке виступало посередником між покупцем та продавцем при оформленні права власності на об»єкт нерухомого майна. Між нею та директором ТОВ «Антар-нерухомість» Івановою Е.А. було підписано угоду про завдаток від 07.08.2017 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про те, що для забезпечення точного та належного виконання зобов»язання за договором від 03.08.2017 року передбачена передоплата в сумі 1500 дол.США. Також сторони дійшли згоди про те, що об»єкт нерухомості знайдений відповідачем знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 07.08.2017 року був підписаний попередній договір з купівлі-продажу об»єкта між нею та [PERSON] Однак, 18.09.2017 року, останній повідомив позивача про те, що квартира знаходиться під арештом, а тому укласти договір купівлі-продажу у визначені строки не можливо, повернувши позивачу кошти в сумі 1000 дол.США. Позивач вказала, що відповідачу було достеменно відомо, що квартира була під обтяженням, а тому, укладаючи угоду про завдаток, відповідач діяв фіктивно. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між нею та третьою особою укладено не було, ніякого зобов»язання у неї з виплати відповідачу за надання посередницьких послуг не виникло. Відповідач не є кредитором, а вона не є боржником, а тому передані грошові кошти є авансом та відповідач на даний час володіє ними без належних правових підстав. Відповідач відмовляється повернути кошти, а тому вона звернулась до суду та просить суд стягнути на її користь грошові кошти в сумі 39390,00 грн., що є еквівалентом 1500 дол. США., а також судові витрати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судовому засіданні вирішення спору залишив на розсуд суду, вказавши, що він жодних угод із відповідачем не укладав та завдаток позивачу в сумі 1000 дол.США повернув, оскільки укладення договору купівлі-продажу не відбулось. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Згідно із вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільній справі не є обов»язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. При цьому, частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.08.2017 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Антар-нерухомість» в особі директора Іванової Е.А. (виконавець) було укладено договір про надання посередницьких послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов»язується за завданням замовника надати посередницькі послуги по пошуку (продажу, оренди, міна) об»єкта нерухомості, а замовник прийняти та оплатити дані послуги в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3 вказаного договору, сторонами визначено, що вартість послуг по даному договору становить 1500 дол.США. На підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуги за договором складається відповідний акт, який підписується сторонами в день отримання послуги, який є невід»ємною частиною договору. Виконавець за надані послуги отримує винагороду в наступному порядку: винагорода від дійсної (ринкової) вартості об»єкта нерухомості, що зазначається в акті про надані послуги, сплачується замовником в день укладення між ним та продавцем (орендодавцем, тощо), Угоди про внесення завдатку, (міни), шляхом перерахування грошових коштів та розрахуноковий рахунок виконавця. Відповідно до п. 4.2.5 вказаного договору, сторонами узгоджено те, що при досягненні згоди з продавцем на придбання об»єкта нерухомого майна, замовник зобов»язаний укласти угоду про внесення завдатку. В разі відмови від запропонованого об»єкту, після внесення завдатку, замовник втрачає право вимагати повернення завдатку. Відповідно до акту прийому-передачі, який є додатком до вказаного договору, замовнику були надані посередницькі послуги, пов»язані з придбанням об»єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS], про що проставлені підписи сторін (а.с.43). 07.08.2017 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) було укладено договір, відповідно до якого сторони домовились про наміри здійснити операцію з купівлі-продажу нерухомості - квартири за адресою: [ADDRESS], - за ціну, в строки та на умовах вказаних в договорі. Для забезпечення виконання цього договору покупець передав, а продавець отримав завдаток в сумі 25800,00 грн., що еквівалентно 1000 дол.США (а.с.6). 07.08.2017 року між [PERSON] (завдаткодавцем) та ТОВ «Антар-нерухомість» (завдаткодержателем) було укладено договір про завдаток, відповідно до якого сторони дійшли згоди про те, що для забезпечення точного та належного виконання зобов»язань за договором від 03.08.2017 року передбачена передоплата у розмірі 1500 дол.США та має статус завдатку. Вказану суму було внесено позивачем. Крім того, сторони дійшли згоди про те, що об»єкт нерухомості, знайдений ТОВ «Антар-нерухомість» відповідно до умов договору про надання посередницьких послуг від 03.08.2017 року, знаходиться за адресою: [ADDRESS] та повністю влаштовує завдаткодавця по всіх параметрах (а.с.7). Відповідно до розписки від 18.09.2017 року, [PERSON] повернув [PERSON] 1000 дол.США, які він отримав за договором від 07.08.2017 року та претензій до [PERSON] за договором від 07.08.2017 року він немає (а.с.8). Згідно із ч. 1-3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування; правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Судом встановлено, що грошові кошти були передані позивачем відповідачу в рахунок належного виконання сторонами умов договору про надання посередницьких послуг від 03.08.2017 року. При укладенні договору про надання посередницьких послуг та угоди про завдаток сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним, що підтверджено власноручними підписами сторін та вільною передачею коштів. Позивач погодився на умови договору як такі, що її влаштовували. Вказані договори на час розгляду справи є діючими, в установленому законом порядку не визнані недійсними, нікчемними, припиненими або розірваними. Стороною позивача не надано суду достатніх та обґрунтованих доказів того, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання за договором або діє фіктивно, а тому посилання позивача на те, що відповідач володіє грошовими коштами без належних правових підстав, є недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, умовами договору про надання посередницьких послуг та угоди про завдаток. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги підстави та предмет позову, а також те, що суд розглядає справи виключно в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги про повернення коштів є безпідставними та необґрунтованими, в зв»язку х чим в їх задоволенні слід відмвити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed