Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідачі [PERSON], [PERSON], в якому просила виділити в натурі [PERSON] належну їй на праві власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS], відповідно до варіанту №1 висновку експерта №8/CE -17 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи: житловий будинок з житловою прибудовою «А-1», а1», а саме приміщення: веранда «1-1» -площею 7,7 кв.м., житлова кімната «1-2»- площа 8,3 кв.м., житлова кімната «1-3»- площею 9,7 кв.м. кухня «1-4»- площею 7,4 кв.м., санітарний вузол «1-5»- площею 3,6 кв.м., коридор «1-6»- площею 9,4 кв.м., всього загальною площею 46,1 кв.м.; а також погріб «Г», вбиральна «М», водоколонка №8, ворота №4, частина огорожі №5 (70%), частина огорожі №6 (50%), частина огорожі №7 (50%), що знаходяться у [ADDRESS]. Вказувала на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2006 року №1-3060 вона є власницею 13/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS]. Також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку їй належить 545 кв.м. земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку. Оскільки між співвласниками існує фактичний порядок користування даним житловим будинком з надвірними спорудами, будинок має окремі входи і відокремлені кімнати, а тому є підстави для виділення в натурі частки позивача та припинення спільної часткової власності. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, судові витрати в тому числі на проведення будівель-технічної експертизи просили покласти на відповідачів. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Топор І.О. та представник [PERSON] - [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вказували на те, що з висновків експерта вбачається, що фактично частка позивача у праві власності згідно експертизи значно зменшується та становить 56/100, питання про грошову компенсацію позивачем на вирішення експертизи не ставилося, а оскільки право власності зареєстровано на 13/20, то відсутні підстави брати до уваги висновки експертизи №8-СЕ-17 від 27.06.2017 року. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру прав власності на майно від 15.12.2016 року співвласниками будинковолодіння у [ADDRESS] є : позивачка [PERSON] частка 13/20 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-3060, видане Першою черкаською державною нотаріальною конторою 14.11.2006р. Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] частка 7/40 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-1803 видане Першою черкаською державною нотаріальною конторою 27.11.2014 року та [PERSON] частка 7/40 на підставі рішення суду від 04.06.1985 року. Земельна ділянка по [ADDRESS] площею 545 кв.м. знаходиться у приватній власності позивача [PERSON] на підставі державного акта серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, частка у праві власності - 1. Іншим співвласникам домоволодіння земельна ділянка по [ADDRESS] належить на підставі державного акта серія [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, частка у праві власності - по ?. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В матеріалах справи наявний висновок судового експерта Лисиченко СМ. № 8/СЕ-27.06.2017 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна, згідно якого виділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно ідеальної часки без відхилення не надається можливим, можливо виділити з відхиленням від частки. За конструктивним та об'ємно -планувальним рішенням виділ технічно можливий з врахуванням можливості здачі прибудови до будинку літ. а3-2 співвласниками [PERSON], [PERSON] в експлуатацію. На розгляд суду експертом пропонується лише один варіант виділу по фактичному користуванню [PERSON] (частка 13/20) частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до розташування їх на земельній ділянці, що знаходиться у власності. Будинок за фактичним користуванням має відокремлені частини, що забезпечене окремими видами інженерного обладнання. [PERSON] пропонується до виділу в житловому будинку лит.А приміщення: веранда «1-1» -площею 7,7 кв.м., житлова кімната «1-2»- площа 8,3 кв.м., житлова кімната «1-3»- площею 9,7 кв.м. кухня «1-4»- площею 7,5 кв.м., санітарний вузол «1-5»- площею 3,8 кв.м., коридор «1-6»- площею 9,3 кв.м., а також погріб «Г», вбиральна «М», водоколонка №8, ворота №4, частина огорожі №5 (70%), частина огорожі №6 (50%), частина огорожі №7 (50%), що знаходяться у [ADDRESS]. Разом вартість частини будівель та споруд, які можуть бути виділені [PERSON] ідеальна частка 13/20 дорівнюють 94625 грн., що реально становить 56% (56/100)= 14/25. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» п.7, якщо виділ в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника. Суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Суд вважає, що за результатами дослідження відхилення від розміру частки позивача є значним (56/100 замість 65/100). Разом із тим, в судовому засіданні позивачем не ставилось питання про присудження грошової компенсації у зв'язку із відхиленням від розміру її частки. Крім того, позивач та його представник просили виділити в натурі відповідно до варіанту №1 висновку експерта №8/СЕ-17 належну їй на праві власності частину житлового будинку. При цьому, враховуючи висновки експерта, позивачу може бути виділена частка 56/100, однак право власності за [PERSON] зареєстровано на ідеальну частку в домоволодінні, яка складає 13/20. Як вбачається із прохальної частини позовних вимог, позивач не ставить перед судом визнання права власності за нею на 56/100 з подальшим виділенням в натурі вказаної частки. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину». Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відтак позов задоволенню не підлягає, так як позивачем не обґрунтована позовна вимога щодо виділення в натурі частки (13/20), оскільки відповідно до висновку експерта виділити вказану частку не надається можливим без відхилення від її розміру.

Outcome: dismissed