Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд: 1. Встановити факт постійного проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , код платника податків [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по [INFO] року час фактичного відкриття спадщини після смерті [PERSON] ; 2. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири [ADDRESS] як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 січня 2008 року її родина вирішила придбати житло, гроші на придбання якої були спільними заощадженнями, а тому квартиру [ADDRESS] оформили наступним чином: Ѕ частина квартири була оформлена на дружину брата позивача - [PERSON] , Ѕ частина квартири була оформлена на тещу брата позивача - [PERSON] . Після купівлі нерухомості брат позивача, [PERSON] , із дружиною та тещою стали постійно проживати у вказаній квартирі, де фактично були зареєстровані тільки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , фактично проживаючи у вказаній квартирі, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири, яку [PERSON] через певний період часу оформив. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину квартиру. Шестимісячний строк після її смерті, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, закінчився 27 вересня 2015 року. [PERSON] , вважаючи, що він фактично прийняв спадщину як спадкоємець, який проживав з померлою та був членом її родини, не звертався з відповідною заявою про прийняття спадщини та не оформляв її до травня 2019 року. У травні 2019 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори було повідомлено [PERSON] про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири після смерті дружини - [PERSON] , та відповідною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири після смерті тещі - [PERSON] , оскільки він не був зареєстрований за адресою проживання у вказаній квартирі. З моменту заселення до квартири [ADDRESS] і до смерті тещі брата позивача - [PERSON] пройшло 7 років та весь цей час вони проживали разом у вказаній квартирі, як теща та зять, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом. Також [PERSON] продовжив проживати у вказаній квартирі у подальшому, та після смерті [PERSON] вказане спадкове майно перейшло у фактичне володіння [PERSON] , так як він фактично прийняв спадщину після смерті тещі. За життя [PERSON] звертався до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі своєю тещою - [PERSON] , однак після його смерті, [INFO] , була відповідна ухвала у справі № 755/9344/19. Після смерті [PERSON] спадкоємцями, в тому числі спадкоємцями, які б могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] , є виключно його рідна сестра, позивач - [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата. Інших спадкоємців немає. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Щодо іншої частини квартири, то державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] , позивачу 18 червня 2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата, у зв`язку з неоформленням [PERSON] 1/2 частини вказаної квартири на себе за його життя після смерті його тещі - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, [PERSON] не може оформити спадщину на частину вказаного нерухомого майна, що є підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи. 20 серпня 2020 року представником відповідача Київської міської ради - А. Хрущ подано до суду відзив, у якому просить суд ухвалити рішення на підставі поданих стороною доказів згідно з чинним законодавством та слухати справу у відсутності представника. 02 вересня 2020 року до суду від Десятої київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 654/2019 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , та спадкової справи № 534/2019 щодо майна померлої [PERSON] . Ухвалою суд від 14 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті та постановлено про виклик у судове засідання та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні позивач, [PERSON] , підтримала заявлений позов та просила його повністю задовольнити. Пояснила, що на спільні сімейні кошти у 2008 році її брат, [PERSON] , із своєю дружиною, [PERSON] , придбали квартиру, яку оформили у рівних частинах на дружину та її матір, [PERSON] , оскільки брат займався бізнесом. Дітей подружжя не мало. У квартирі брат, його дружина та теща проживали разом. [PERSON] отримувала пенсію, дружина брата - не працювала. Коли у 2010 році померла [PERSON] , то [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом, брат піклувався про тещу, доглядав її, називав мамою, також ніс витрати по утриманню квартири. [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини. У 2015 році [PERSON] померла, а [PERSON] залишився проживати у квартирі сам, втратив інтерес до життя, спадщину після її смерті не прийняв. Теща [PERSON] не мала інших родичів та дітей окрім дочки [PERSON] , яка померла. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у будинку по [ADDRESS] проживає з 1996 року та була сусідкою подружжя [PERSON] , які проживали разом із матір`ю дружини, знала їх приблизно з 2008 - 2009 р.р. Коли дружина, [PERSON] , померла, то свідок, яка працює у сфері соціальної допомоги, пропонувала [PERSON] поставити тещу на облік, однак той відмовився, хотів сам за нею доглядати, возив її на відпочинок, був чудовою людиною. Зять із тещою жили однією сім`ю, вели спільне господарство він готував їжу. Після смерті дружини свідок мала ключі від квартири [PERSON] , часто їх провідувала, коли [PERSON] був на роботі, то на його прохання навідувалася і до його тещі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у будинку по [ADDRESS] проживає з 1974 року. У 2008 році до будинку переїхала сім`я - подружжя [PERSON] та матір дружини, також у них була собака. Вони дружили. Згодом дружина померла, чоловік, [PERSON] , дуже тяжко переніс її втрату, залишився проживати з тещою, доглядав її, готував їжу, ходив за покупками, їздив з нею на відпочинок та ні в чому їй не відмовляв. Слідкував, щоб вона приймала ліки, оскільки хворіла на діабет, а коли уходив на роботу, то просив, щоб свідок зайшла до тещі, перевірила як вона. Коли теща померла, [PERSON] займався її похороном, поставив пам`ятник. Свідок була на похороні [PERSON] . Після смерті тещі [PERSON] жив сам у тій же квартирі. Як свідку відомо, [PERSON] не мала інших родичів, подружжя [PERSON] дітей не мали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що був сусідом подружжя [PERSON] та [PERSON] , які переїхали до квартири [ADDRESS] у 2008 році. Вони дружили, разом збиралися на свята. Свідок підпрацьовував у [PERSON] на каналі Тоніс водієм. Родина [PERSON] відпочивали разом з тещою, зять за нею доглядав. Свідок був присутній на похороні і дружини, [PERSON] , і тещі, [PERSON] . [PERSON] були дружною родиною, у них були чудові відносини, інші їх родичі свідку не відомі. [PERSON] постійно жив за вказаною адресою та сам сплачував за квартиру. Після смерті дружини [PERSON] проживав із тещею, [PERSON] , доглядав за нею. В судовому засіданні представник позивача відмовився від клопотання в частині допитусвідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 18 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.24). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 27 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.210). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.46). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі з 29 червня 1990 року, що був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 720, та 18 листопада 2010 року видано повторно свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 38). [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 07 липня 1957 року Жовтневим відділом РАЦС (а.с. 20 зворотній бік). 24 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Комарницькою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 116, придбали у власність у рівних частках квартиру [ADDRESS] (а.с. 25, 26). Згідно з витягом № 29890093 від 10.05.2011 р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що був виданий Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожній (а.с. 27). [PERSON] , [INFO] , була зареєстрованою за адресою проживання: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по 07 квітня 2015 року, що підтверджується інформацією в архіві картотеки реєстрації місця проживання фізичних осіб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 209). Технічні характеристики квартири [ADDRESS] убачаються з технічного паспорту, виготовленого 28 березня 2011 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а.с. 28, 29). Згідно з висновком про вартість майна, що складений ПП «Приват-Інвеста», ринкова вартість Ѕ частини квартири загальною площею 44,3 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 07 червня 2019 р., без урахування ПДВ складає: 380 043,00 грн (а.с. 62). Відповідно до Акту від 11 червня 2019 року [PERSON] фактично постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2008 року по теперішній час та проживав з тещою [PERSON] за цієї адресою, так як вона була літньою жінкою та потребувала сторонньої допомоги до березня 2015 року (а.с. 45). 30 травня 2019 року [PERSON] , державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1957 року народження, яка померла [INFO] , є її чоловік - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: Ѕ (однієї другої) частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 24 січня 2008 року Комарницькою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 116 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 10 травня 2011 року у реєстрову книгу № д.809-266 за № 407. Спадкова справа № 178/2011. Зареєстровано в реєстрі за № 5-100 (а.с. 30). Згідно з витягом № 168658744 від 30.05.2019 14:51:50 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником Ѕ частина квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності є [PERSON] , номер запису про право власності: 31787645 від 30.05.2019 14:35:47, внесеного державним реєстратором: Гаєвською О.О., державним нотаріусом Десятої київською державної нотаріальної контори, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 5-100, виданий 30.05.2019, видавник: Десята київська державна нотаріальна контора; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47122636 від 30.05.2019 14:40:46, Гаєвська О.О., Десята київська державна нотаріальна контора (а.с. 31). Убачається, що замовником поховання [PERSON] був [PERSON] , що підтверджується договором-замовлення № 7.6625.3 на організацію та проведення поховання від 19.11.2010 р. (а.с. 39-40). Також, відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 7.55506К від 01.04.2015 р. [PERSON] був замовником поховання [PERSON] (а.с. 42-44). До майна померлої [INFO] [PERSON] Десятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 534/2019 (а.с. 206-227). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю. У своїй заяві від 31 травня 2019 року [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його теща - [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Він є спадкоємцем після її смерті, інших спадкоємців після її смерті немає, її дочка та його дружина - [PERSON] померла [INFO] . Проте спадщину у встановлені строки він не прийняв. Просить видати йому свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину квартири [ADDRESS] (а.с. 207). Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Гаєвської О.О., від 04 червня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, щодо встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 37). Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Гаєвської О.О., від 04 червня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки заява від нього про прийняття спадщини після померлої [INFO] надійшла до Контори 31.05.2019 р., тобто практично через 4 роки та 2 місяці після смерті спадкодавця. Строк для прийняття спадщини, визначений ЦК України, пропущений, тому заявник не може вважатися таким, що прийняв спадщину (а.с. 222). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року у справі № 755/9344/19 було задоволено заяву представника заявника [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання. Постановлено провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання закрити (а.с. 60). [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 03 липня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Дарницьким палацом укладення шлюбів 24 вересня 1983 року, свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 02 квітня 1960 року, свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 05 липня 1963 року (а.с. 52, 54, 55). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт від 29 травня 2019 року, посвідчений Ігнатовим О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1220, яким заповів все своє майно, рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день його смерті буде належати йому та на що він за законом матиме право, його сестрі - [PERSON] (а.с. 50). 29 травня 2019 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену Ігнатовим О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1222, якою уповноважив [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , вести справи по оформленню його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 48, 49). До майна померлого [INFO] [PERSON] Десятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 654/2019 (а.с. 85-205). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю. У своїй заяві від 03 липня 2020 року [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її брат - [PERSON] . Він залишив заповіт на ім`я заявника від 29 травня 2019 року, та вона приймає спадкове майно, яке залишилося після смерті брата. На обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України нікого немає (а.с. 86). Відповідно до довідки № 2901/02-14, виданої 03 липня 2019 року Десятою київською державною нотаріальною конторою, в їх провадженні знаходиться спадкова справа 654/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем по заповіту якого є його сестра [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем по заповіту по спадковій справі. Спадкове майно після смерті свого брата вона прийняла, відповідно до поданої заяви (а.с. 61). 21 січня 2020 року [PERSON] , державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , є його сестра - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Договору міни посвідченого 29 березня 1994 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-590 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 13 квітня 1994 року у реєстрову книгу № д.143 за реєстровим № 698. Спадкова справа № 654/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 5-59 (а.с. 63). 18 червня 2020 року Шульгою С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , є його сестра - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: Ѕ (однієї другої) частки квартири [ADDRESS] , яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 30 травня 2019 року, за реєстровим № 5-100, зареєстрованого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 30 травня 2019 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168658744 від 30.05.2019 р., номер запису про право власності 31787645, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1841456680000. Номер спадкової справи № 654/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 2-579 (а.с. 65). Згідно з витягом № 213075240 від 18.06.2020 15:32:20 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником Ѕ частина квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності є [PERSON] , номер запису про право власності: 36944766 від 18.06.2020 15:20:16, внесеного державним реєстратором: Шульгою С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 2-579, виданий 18.06.2020, видавник: Шульга С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52725170 від 18.06.2020 15:27:25, Шульга С.В., Десята київська державна нотаріальна контора (а.с. 66). Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Шульги С.В., від 18 червня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] гр. [PERSON] , яку прийняв її рідний брат [PERSON] та помер [INFO] і не оформив своїх спадкових прав (а.с. 64). Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по [INFO] року час фактичного відкриття спадщини після смерті [PERSON] необхідне позивачу, [PERSON] , для визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] як на спадкове майно в порядку успадкування за заповітом, яке залишилось після смерті її брата - [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За нормою ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом поданням ними до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із п.п. 4.10 п. 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею такого свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.п.1 п. 1.12 Глави 10 Розділу 2 вказаного Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. За приписами ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із роз`ясненнями п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні, та беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, в тому числі фотокартки, доходить висновку, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по [INFO] року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті [PERSON] . За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За вимог ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] , а судом визнано доведеним факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по [INFO] року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті [PERSON] , то убачається наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину двокімнатної квартири [ADDRESS] як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - [PERSON] . Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України). За ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Пунктом 1.4 наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» визначалося, що державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] її рідного брата [PERSON] , який за життя прийняв спадщину на майно після смерті своєї тещі [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав, що позбавляє позивача можливості набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості у позасудовому порядку, а судом визнано доведеним факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 лютого 2008 року по [INFO] року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті [PERSON] , то убачається наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину двокімнатної квартири [ADDRESS] як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - [PERSON] . Право власності позивача на вказане нерухоме майно підтверджується матеріалами справи. Зазначене узгоджується із правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України у п. 23 вказаної вище, де роз`яснюється, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно та встановлення факту постійного проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved