Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 20.11.2001 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Вільшанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 5. У період шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сім`ю, втратили почуття та повагу один до одного. Шлюб існує формально, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивачка не вбачає. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.11.2001 року у виконавчому комітеті Вільшанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №5, розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. У позовній заяві просить суд розглянути справу у її відсутності на підставі наявних матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №5, видане виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Хустського району Закарпатської області. За період перебування у шлюбі у сторін народилися двоє дітей дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що сторони перебувають у неприязних відносинах, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 відсотків судового збору , сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 454 грн. підлягають йому поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved