Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

\~ \~Позивач \~ [PERSON] звернулася\~в суд\~з позовом\~до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 02 травня 2018р. року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу 39/100 часток у праві власності на житловий будинок, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Спариняк Л.В. Предметом Договору були 39/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , які належали продавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2015р. Після укладення даного Договору внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про її право власності за №25957587. Так як придбаний нею житловий будинок знаходиться на огородженій земельній ділянці, якою користуються спільно інші співвласники будинку, то вона запропонувала спільно підготувати документи для приватизації цієї ділянки. Але саме тоді інші співвласники [PERSON] і [PERSON] повідомили, що земельна ділянка на [ADDRESS] спільно приватизована співвласниками будинку у 2012 році. На момент приватизації власником 39/100 часток будинку була [PERSON] , яка і стала співвласником земельної ділянки разом з [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, рішенням Дрогобицької міської ради від 06 березня 2012 року №510 затверджено уточнену площу земельної ділянки та передано у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 985 кв.м на [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4610600000:01:007:0019 та видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №597679. У продавця за Договором, [PERSON] , вона з`ясувала, що власником 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS] вона стала після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Він, у свою чергу, набув право власності на вказані частки будинку на підставі Договору купівлі-продажу 39/100 ідеальних часток житлового будинку від 07.12.2012 року, який був укладений між ним та [PERSON] . Як вбачається із змісту даного правочину. предметом договору були лише частки житлового будинку, інформація про земельну ділянку відсутня. Так як власником частки житлового будинку [ADDRESS] являюся вона, а право власності на земельну ділянку належить лише попередньому власнику та іншим співвласникам, такий стан речей свідчить про порушення її прав співвласника житлового будинку. У зв`язку з тим вона змушена звернутися до суду за захистом свого права у судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заяви, в якій вона просять слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак від них поступили заяви, в яких зазначено, що вони просять проводити розгляд справи їх відсутності, не заперечують відносно задоволення заявлених позовних вимог, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів по справі. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.247 ЦПК судовий\~ розгляд\~ проведено без фіксування судового\~ процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена, норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, суд виходив з чого, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності, а тому за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р. Крім того, судом взято до уваги той факт, що незважаючи на те, що [PERSON] не являлася стороною правочину, згідно якого вона набула право власності на частку житлового будинку, однак згідно поданих суду доказів не оспорюється той факт, що позивачем [PERSON] було придбано належну останній частку будинку ( 39/100). Крім того, судом враховано те, що оскільки земельна ділянка на [ADDRESS] належала [PERSON] разом з іншими співвласниками на праві спільної сумісної власності, то після придбання позивачем [PERSON] - 39/100 часток у праві власності на житловий будинок, вона відповідно набула право спільної сумісної власності з ними на дану земельну ділянку. Як вбачається із копії Договору купівлі продажу 39/100 часток у праві власності на житловий будинок від 02.05.2018р., посвідченого нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., [PERSON] , [INFO] передала у власність [PERSON] , [INFO] , 39/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд під [ADDRESS] . Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.05.2018р., [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить ( 39/100) в житловому будинку загальною площею 269 кв.м., житловою площею ( 138,4 кв.м.), який розташований за адресою : [ADDRESS] . Як вбачається із копії Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №597679 від 07.08.2012р., [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] 42,1 на підставі рішення Дрогобицької міської ради 12 сесії 5 скликання №414 від 08.10.2007р., 16 сесії 6 скликання №510 від 06.03.2012р. є власником земельної ділянки площею 0,0985 га. Як вбачається із копії Договору купівлі продажу 39/100 ідеальних часток у праві власності на житловий будинок від 07.12.2012р., посвідченого нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., [PERSON] , [INFO] передала у власність [PERSON] , [INFO] , 39/100 ідеальних часток житлового будинку під [ADDRESS] ; право власності на які зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №38484838. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Аналізуючи викладене, судом взято до уваги ту обставину, що заявлені позовні вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved