Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 18.06.2021 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] - квартира спільного заселення розташована на 1-ому поверсі 2-х поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною житловою площею 46,1 квадратних метрів, у тому числі 1-а кімната 16,1 квадратних метрів, 2-а кімната 16,6 квадратних метрів, 3-я кімната 13,4 квадратних метрів, кухні площею 6,6 квадратних метрів, ванної кімнати площею 2,5 квадратних метрів, вбиральні (поєднаної) 1,00 квадратний метр, вбудованої шафи 0,4 квадратних метрів, коридору 7,8 квадратних метрів, а всього загальною площею 64,4 квадратних метрів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що після смерті батька [PERSON] залишилася спадщина, у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві спільної часткової власності та 1/2 частка цієї квартири, право власності на яку батько не встиг оформити на себе після смерті вітчима [PERSON] , померлого [INFO] (1/6 частка якої в свою чергу належала матері батька [PERSON] , померлій [INFO] ). Її батько в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п`яти років. Вона в установлений законом строк після смерті батька звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва на цілу квартиру через зазначені обставини, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив. Правом надання відзиву не позов не скористався. Представники третіх осіб - Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції в судовому засіданні присутніми не були, про час та місце розгляду справи повідомлені, про причину неявки суд не повідомили. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (прізвище при народженні « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] » під час укладення шлюбу з [PERSON] 23.11.2007 року) (а.с.9, 10). Її батько [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.15), яка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] 20.03.1963 року (а.с.25). Спірна квартира за адресою: [ADDRESS] належала на підставі свідоцтва №Дз-168 на право власності на житло від 15.04.2005 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Свідоцтво про право власності видано Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів (а.с.16, 17). [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті свідоцтво про право на спадщину за законом отримав [PERSON] на 1/6 частку кватири, посвідчене державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. 24.02.2015 року. Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/6 частку квартири не було видано (а.с.18, 19). Отже, частка [PERSON] у праві власності на спірну квартиру склала - 1/2 частка (1/3 + 1/6- після смерті матері [PERSON] ). [PERSON] помер [INFO] (а.с.28). Після його смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори 26.12.2014 року - в установлений законом строк на підставі ст.1264 ЦК України, якою встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заведено спадкову справу №941. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано не було (а.с.14). Батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). На час смерті його місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно з ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України). Отже, позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги, її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). З копії паспорту громадянина України [PERSON] вбачається, що він мав ще одну дочку - [PERSON] , [INFO] , проте вона в установлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Після смерті батька позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситник О.О. 26.01.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру, оскільки 1/2 частка цієї квартири належала [PERSON] , померлому [INFO] (1/6 частка якої в свою чергу належала його дружині [PERSON] , померлій [INFO] ). [PERSON] після смерті [PERSON] прийняв спадщину - в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України, проте за життя не підтвердив документально відносини між ним та спадкодавцем (а.с.14). Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 14.12.1965 року видано ордер №1088 на квартиру [ADDRESS] на сім`ю з трьох чоловік - на нього, його дружину та сина [PERSON] (а.с.21), а 29.11.1984 року видано ордер №032546 на спірну квартиру на сім`ю з чотирьох осіб - на [PERSON] , його дружину [PERSON] , тітку [PERSON] , сина [PERSON] (а.с.22, 23). Місце реєстрації [PERSON] за спірною адресою зареєстровано з 18.12.1984 року (а.с.11,12). Тобто місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за однією адресою з 1965 року. На час смерті [PERSON] місце проживання [PERSON] зареєстровано разом із спадкодавцем. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше п`яти років, а відтак фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка складає 1/2 частку (1/3 + 1/6т - після смерті дружини [PERSON] ). Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відтак, позивач позбавлена можливості, будучи спадкоємцем за законом, реалізувати своє право на спадкування та здійснити реєстрацію права власності на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, отримати свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку вона позбавлена можливості, тому суд задовольняє позов. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст.16, 312, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved