Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], посилається на те, що [INFO] року у неї з відповідачем народився син [PERSON], спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим будь-яке спілкування та стосунки із ним припинились. З часу припинення спілкування та фактичних стосунків відповідач більше 7 років не цікавиться дитиною, не піклується його фізичним та духовним розвитком, його навчанням і підготовкою до самостійного життя, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом і його лікуванням, взагалі не спілкується з дитиною, не створює умов для отримання ним освіти, з 2008 року не бачився із дитиною і не телефонував їй. Вона самостійно дбає про дитину, утримує та виховує його, відповідач має значну заборгованість із сплати аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, послалась на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що в даний час проживає з іншим чоловіком, який фактично допомагає їй утримувати та виховувати сина, й син називає його своїм батьком, син знає, що відповідач є його справжнім батьком, але оскільки він його практично не знає по причині відсутності спілкування з ним, то не сприймає його як свого тата. Вона не чинить відповідачеві перешкод у спілкуванні та зустрічах із дитиною, відповідачеві та його матері відомо місце навчання дитини, але останні жодного разу не відвідували його в навчальному закладі, хоча син навчається у 3-му класі, не приходив до нього за місцем проживання, відповідач самоусунувся від виховання дитини, має велику заборгованість по сплаті аліментів, після подання нею заяви до Служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав він частково сплатив аліменти, проте у незначній сумі, одного разу в 2012 року відповідач зустрів сина разом із нею у місті, взяв його номер телефону, але жодного разу не телефонував йому, в 2015 році ще одного разу зустрівся із ними, пообіцявши синові прийти до нього в гості, але так і не прийшов, жодного разу не вітав його із святами та днем народження. Просить позбавити його батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не пускала його та його матір до себе додому, щоб побачитися з сином, бо не хоче, щоб її новий чоловік ревнував її, в жовтні 2015 року він сплатив майже 5 тисяч грн. аліментів, погасити усю заборгованість не має можливості, обіцяє періодично сплачувати аліменти. Він кілька разів бачився із сином в громадських місцях, не має змоги частіше спілкуватися із сином, бо проживає поза межами Кіровоградської області. Із скаргами та заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною він не звертався, бо хотів вирішити це питання мирним шляхом. Просить відмовити у задоволенні позову та надати йому час для налагодження спілкування із дитиною. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримала, пояснила, що питання доцільності позбавлення батьківських прав відносно відповідача розглядалось на Комісії із прав дітей Новоукраїнської РДА, про що повідомлялась мати відповідача, відповідач проживає поза межами м. Новоукраїнка, будь-яких контактів із ним не було, тому працівники Служби у справах дітей прохали повідомити відповідача про розгляд вказаного питання через його матір. Ні відповідач, ні його мати не були присутні під час розгляду Комісією цього питання, під час відвідування працівниками Служби у справах дітей місця реєстрації відповідача, його мати повідомляла, що 8 років назад вона намагалась привітати внука [PERSON] із днем народження за місцем проживання позивачки, але остання не пустила її до дитини. Службою у справах дітей було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є її сином, періодично передає подарунки для сина через своїх знайомих, кілька років він подарував йому планшет, коли її онукові виповнився рік, вона хотіла його відвідати та привітати, але позивачка не пустила її до будинку та не дала побачитися із дитиною, син проживає поза межами Кіровоградської області, але він періодично навідувався до свого сина. Вона не відвідувала онука за місцем його навчання, бо він її не знає. Із заявами про усунення перешкод у спілкуванні з онуком вона не зверталась. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її дочкою, вони припинили спільно проживати із відповідачем 8 років назад, вона востаннє бачила відповідача 4 роки назад, їй відомо, що її онук [PERSON] знає про те, що у нього є справжній батько відповідач, але називає своїм татом - нового чоловіка позивачки, який проживає разом із ними та опікується дитиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із позивачкою, протягом тривалого часу знає позивачку та її сина [PERSON], вона востаннє бачила відповідача, коли дитині було менше року, позивачка має іншого чоловіка, який утримує та виховує дитину, й [PERSON] називає своїм татом чоловіка позивачки - [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сім'ю [PERSON] знає протягом тривалого часу, проживає неподалік від них, відповідача він не бачив близько 9 років, й не бачив, щоб останній відвідував свого сина, дитина називає своїм батьком [PERSON], чоловіка позивачки, який проживає разом з ними. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON], [INFO], у присутності соціального працівника пояснив, що проживає разом із мамою [PERSON] та татом [PERSON], у них є також молодший братик Радислав, він знає, що відповідач є його батьком, але спілкуватися із ним не хоче, останній не вітає його із святами та не дарує йому іграшок, вже давно його не відвідує та не телефонує йому. Згідно світлокопії паспорту, позивач [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка [ADDRESS], зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] (а.с.9). Дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] Згідно характеристик на дитину з місця проживання та місця навчання, малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON], мати разом із своїм чоловіком [PERSON] утримують та виховують дитину, батько [PERSON] будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його долею і навчальними досягненнями, нормально розвивається, має високі досягнення у школі (а.с.11,14-16). Згідно довідки-розрахунку від 11.08.2015 року, відповідач [PERSON] має заборгованість із сплати аліментів в розмірі 28 099,96 грн. (а.с.10). Згідно висновку Новоукраїнської РДА від 22.09.2015 р., районна комісія з питань захисту прав дитини Новоукраїнської РДА, вивчивши обставини виконання відповідачем своїх обов'язків з виховання дитини [PERSON], [INFO], (відсутність протягом тривалого часу зацікавленості життям і розвитком дитини, небажання спілкуватися з нею, наявність заборгованості по сплаті аліментів) прийшла до переконання про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо дитини (а.с.13). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приймає участь у її вихованні, періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, має значну заборгованість по сплаті аліментів. Тривалий час, тобто протягом 7-8 років не має постійного спілкування із сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням, зустрічі із сином мають випадковий характер. Судом за клопотанням відповідача оголошувалась в судовому засіданні перерва з метою надання часу відповідачеві для налагодження спілкування із сином та представлення доказів його бажання приймати участь у вихованні дитини. Проте, відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в наступне судове засідання не з'явився, доказів зміни своєї поведінки відносно своєї дитини не надав, із заявами до Служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкуванні з сином не звертався. Дана обставина переконує суд, що відповідач байдуже ставиться до своїх батьківських прав та обов'язків, не вживає будь-яких заходів для встановлення стійких контактів із сином задля його виховання та спілкування з ним. В судовому засіданні було заслухано думку малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який повідомив, що напередодні у нього було день народження, але його тато - відповідач [PERSON] не вітав його і з ним не спілкувався, він називає своїм батьком нового чоловіка позивача, не бажає зустрічатися із своїм біологічним батьком. Враховуючи наведені докази ухилення відповідача від виховання та спілкування із сином, із метою забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини, зважаючи на думку дитини, яка досягла 9 років й однозначно висловила свою позицію щодо свого батька - відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Новоукраїнської РДА від 22.09.2015 р. доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], з яким суд погоджується, так як він відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованим і винесеним після належного з'ясування обставин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не у повному обсязі надає матеріальну допомогу на його утримання, не відвідує його, спілкується з дитиною має випадковий характер, таке невиконання батьківських обов'язків відбувається протягом тривалого часу, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. Також судом не встановлено фактів перешкоджання відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських прав чи обов'язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для застосування найсуворішого заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Outcome: approved