Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Крім того, від шлюбу у них 22.05.2010 року народилася дочка [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утриманні дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши суду, що він не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн., щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 18 липня 2009 року, про що відділом РАЦС Тернопільського управління юстиції Тернопільської області було видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб між сторонами носить формальний характер; неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги. Наведені обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 13 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved