Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 103998 грн. 04 коп., посилаючись на те, що рішенням Селидівського міського суду від 28.11.2005 року з відповідача було стягнуто аліменти на доньку [PERSON] [INFO] у розмірі 1\\4 частини усіх видів прибутку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2005 року і до повноліття дитини. Постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.05.2018 року ВП №3403487 державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, повернуто виконавчий лист у звязку з досягнення донькою повноліття. Одночасно в постанові вказано, що заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом станом на 29.05.2018 року становить 103998 грн. 04 коп. Вказану суму заборгованості відповідач не сплатив за весь період виконання рішення суду по стягненню аліментів на дитину і добровільно сплачувати не погоджується. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2018 року, відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду. Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON]зареєстрований за адресою: [INFO], саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до\~ст.\~131\~ч.1\~ЦПК України, учасники\~судового процесу\~зобовязані повідомляти\~суд про\~зміну свого\~місця проживання\~(перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У судові засідання відповідач не зявився, відзив на позов не надав. Рекомендовані листи відповідачем не отримані, та вони повернуті до суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням встановлено строку зберігання». Судом були використані способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, підтримала позовні вимоги. Відповідно до\~ст.\~280\~ч.1\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Суд, розглянувши надані документи та матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Селидовського міського суду Донецької області від 28.11.2005 року, з [PERSON]на користь [PERSON]стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2005 року і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа № 2-2462 виданого 28.11.2005 року Селидовським міським судом, відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 29.05.2018 року(ВП №3403487), виконавчий лист повернуто стягувачу у звязку з закінченням строку передбаченого законом для відповідного виду стягнення(досягнення повноліття). Відповідно до розрахунку заборгованості Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 29.05.2018 року, заборгованість за виконавчим листом № 2-2462 виданого 28.11.2005 року, становить 103998 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 194 ч.4 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Тобто, у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Враховуючи те, що виконавчий лист був повернутий стягувачу у звязку з досягненням дитиною повноліття, та з урахуванням непогашеної заборгованості, суд вважає за можливе стягнути в судовому порядку заборгованість по аліментами, що залишилась непогашеною.

Outcome: approved