Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання її шлюбу з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що фактично шлюбні відносини розпочалися між позивачем та відповідачем з народженням [INFO] сина - [PERSON] . 21.11.2014 року вони з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноша реєстраційної служби Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 206. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2019 р., спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Сімейне життя сторін не склалося в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. За цих обставин позивачка дійшла висновку, що шлюб існує формально, тому його необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2014 року, [PERSON] та [PERSON] 22.09.2007 р. зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноша реєстраційної служби Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 206, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved