Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що між нею та відповідачем 18 вересня 1999 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя не склалося через втрату взаєморозуміння і взаємоповаги. З грудня 2018 рок разом не проживають . Позивач вважає, що їх сім`я перестала існувати, а тому прохає суд, шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач на своїх позовних вимогах наполягає, а відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.31-32). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 18 вересня 1999 року у Золочівському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 18.09.1999 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.08.2007 року (а.с.6). Враховуючи обставини викладені в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 384,20 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч.1 ст.142 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved