overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходилась в шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 08.06.2002 року. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.07.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Під час зазначеного шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, як батько вказаної вище дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач на даний час не працює, має нерегулярний мінливий заробіток. На підставі вище зазначеного позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в твердій сумі у розмірі 800,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 17.12.2013 року, і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково в розміру аліментів. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобов'язують відповідача, як батька своїх дітей, надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитини, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини в твердій сумі у розмірі 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 17.12.2013 року, і до досягнення нею повноліття. Судові витрати згідно ст. ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходилась в шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 09.08.1995 року. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час зазначеного шлюбу народились діти - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, як батько вказаних вище дітей, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач на даний час не працює, має мінливий заробіток. На підставі вище зазначеного позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій сумі у розмірі по 500,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 11.12.2013 року, і до досягнення повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині зменшення розміру аліментів. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобов'язують відповідача, як батька своїх дітей, надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дітей, суд, враховуючи положення ст.ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей в твердій сумі у розмірі по 400,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 11.12.2013 року, і до досягнення повноліття. Судові витрати згідно ст. ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходилась в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 19.06.2004 року відділом РАЦС Бердичівського МУЮ Житомирської області, актовий запис №209. Від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2012 року зазначений вище шлюб було розірвано. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надає рідко, про спосіб та строки матеріальної допомоги сторони домовитись не можуть, тому позивач просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 27.11.2013 року, і до повноліття дитини. Відповідач не працює, іншого шлюбу немає, стягнень по виконавчим документам та інших дітей на утримані також немає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утриманні дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 27.11.2013 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходилась з 2009 року в цивільному шлюбі з відповідачем - [PERSON] Під час шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, як батько вказаної вище дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний мінливий заробіток. На підставі вище викладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в твердій сумі у розмірі 300,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 15.04.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобов'язують відповідача, як батька своїх дітей, надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитини, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини в твердій сумі у розмірі 300,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 15.04.2014 року, і до досягнення нею повноліття. Судові витрати згідно ст. ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], який зареєстрований Бердичівським міським відділом РАЦС від 07.09.2010 року, актовий запис № 465. Від зареєстрованого шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З відповідачем не проживають однією сім'єю з січня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, офіційно не працює, проте має підробітки, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на дитину на її користь в твердій сумі на підставі судового рішення в розмірі по 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а також стягувати з відповідача аліменти на її користь в твердій сумі на підставі судового рішення в розмірі по 300,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню. Всупереч положень ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим грубо порушує права останньої. Сторони між собою не можуть домовиться щодо добровільного утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі по 300,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що її донька відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник органу опіки та піклування висловила думку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача і представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] записана матірю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записами в свідоцтві про народження (а.с. 15). Відповідач [PERSON] ухилилась від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дитини, що підтверджується відомостями в акті обстеження житлово-побутових умов проживання, висновку опікунської ради при виконкомі Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області та рішенні Маловисківської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідач [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с. 16, 18, 19). Позивач [PERSON] тривалий період виховує і утримує малолітню дитину [PERSON], характеризується позитивно, працює, що підтверджується показаннями свідка [PERSON]. Тому, право неповнолітньої дитини [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом позбавлення відповідача батьківських прав і призначення опікуном позивача [PERSON]. Відповідно до частин 2 і 3 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів грунтуються на законі. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що існуючий шлюб суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~12 лютого 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що існуючий шлюб суперечить її інтересам. Крім того, позивач зазначила, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дійсно 14 березня 1997 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 6). Діти проживають з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с. 8). Судом встановлено, що можливість збереження сімї втрачена, що підтверджується письмовою заявою позивача, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу - правомірні. Крім того, відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У позовній заяві позивач [PERSON] вимагає стягнення з відповідача на свою користь на неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень не надіслав. Тому, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням вимог статті 182 СК України, суд визначає розмір аліментів в 1/3 частку заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 квітня 2016 року і до 20 вересня 2016 року, а з 21 вересня 2016 року і до 13 листопада 2023 року у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на праві власності має земельну ділянку № 681 площею 4,2997 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], який помер 28 жовтня 2015 року. Позивач зазначила, що за життя чоловік 14 грудня 2014 року уклав з відповідачем договір оренди землі терміном на 10 років. Позивач вказала, що відповідач без згоди орендодавця передав належну їй земельну ділянку в суборенду третій особі і таким чином порушив умови укладеного договору, що є підставною для розірвання договору. У судовому засіданні позивач і її представник підтримали предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що договір суборенди був укладений, але фактично земельна ділянка залишалась у володінні відповідача, який її обробляв та виплачував позивачеві орендну плату. Представник зазначив, що договором передбачено можливість передачі земельної ділянки в суборенду. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Судом встановлено, що 14 грудня 2014 року між орендодавцем [PERSON] і орендарем ФГ «Катріна-Агро» укладено договір оренди земельної ділянки № 681 площею 4,30 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується оригіналом укладеного договору; строк дії договору 10 років (а.с. 75-80). Пунктом 30 укладеного договору визначено, що орендар має право без згоди орендодавця передавати земельну ділянку № 681 в суборенду третім особам на термін, визначений даним договором (а.с. 77). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (пункт 40 укладеного договору, а.с. 77). 28 жовтня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 9). 09 лютого 2017 року на імя спадкоємця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 8). 21 травня 2015 року між орендарем ФГ «Катріна-Агро» і суборендарем [PERSON] укладено договір суборенди землі (а.с. 70-74). Таким чином, наведені обставини, які підтверджуються належними і допустимими доказами, вказують на те, що відповідач ФГ «Катріна-Агро» не порушувало умови укладеного договору оренди землі, тому суд вважає помилковими судження позивача про наявність підстав для розірвання укладеного договору. Для задоволення предявленого позову суд не вбачає законних підстав.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що починаючи з 06 березня 2006 року вона добросовісно, безперервно та відкрито користується нежилою будівлею магазином, який розташовано по вул. Карпенка-Карого, 111а в с. Павлівка Маловисківського району Кіровоградської області. Правовстановлюючі документи на будівлю відсутні. Позивач вказала, що 06 березня 2006 року між сторонами укладено договір оренди на дану будівлю, а на підставі рішення № 3 від 10.06.2014 року про реалізацію безхазяйної речі було укладено біржовий контракт № 6, яким дану будівлю було передано позивачеві у власність. Позивач зазначила, що у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, вона не має можливості належним чином реалізувати своє право власності на спірне нерухоме майно, тому звертається за судовим захистом. Позивач надіслала до суду заяву про зміну позовних вимог, посилаючись на те, що її право власності на нерухоме майно не визнається іншими особами у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник відповідача визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 06 березня 2006 року між орендодавцем Марянівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області і орендарем приватним підприємцем [PERSON] укладено договір оренди будівлі магазину, який розташовано в с. Павлівка Маловисківського району Кіровоградської області. Термін оренди 12 місяців з моменту прийняття обєкту за актом здачі-приймання (а.с. 11, 12). 15 лютого 2007 року термін дії договору оренди продовжено на 12 місяців (а.с. 13). 29 вересня 2014 року між продавцем Маловисківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області і покупцем [PERSON] укладено біржовий контракт № 6, відповідно якому покупець придбала напівзруйновану будівлю магазину під демонтаж, яка розташована по вул. К.Маркса, 111а в с. Павлівка Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 16-21). Відповідно до архівної довідки № 269 від 23.05.2017 року право власності на нерухоме майно, що розташоване в с. Павлівка, по вул. К. Карого, 111а не зареєстровано (а.с. 25). Згідно рішення сесії Марянівської сільської ради від 19.11.2015 року, вулиця К. Маркса перейменована на вулицю Карпенка-Карого (а.с. 25). 02 жовтня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив позивачеві у державній реєстрації права власності на будівлю, яка розташована по вул. Карпенка-Карого, 111а в с. Павлівка Маловисківського району Кіровоградської області. Таким чином, право власності позивача, яке вона набула за біржовим контрактом № 6 від 29.09.2014 року, підлягає судовому захисту.

Outcome: approved