Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 квітня 1992 року померла її мати [PERSON], яка проживала в житловому будинку по вул. Шевченка, 24, в с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з вказаного житлового будинку, 1964 року побудови, який згідно погосподарської книги за 1991-1995 рр. рахувався за [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері шляхом вступу в володіння спадковим майном та відповідно до закону вважається такою, що прийняла спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу [PERSON] від 28.11.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з пропущенням строку прийняття спадщини. Просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 06.04.1992 року в с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області, та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області, вул. Шевченка, 24, що належав померлій 06.04.1992 р. [PERSON]. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, які просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Житомирської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у їх відсутність та винести рішення у справі відповідно до діючого законодавства. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] було прийнято спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 06.04.1992 року в с. Хомутець, Брусилівського району Житомирської області, шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.04.1992 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. (а.с. 9). Згідно довідки, виданої [PERSON] селищною радою Житомирської області № 735 від 28.11.2017 року, відповідно до погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки за [PERSON], [INFO], яка померла 06.04.1992 р., рахувався житловий будинок за адресою: вул. Шевченко, 24, в с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області, 1964 року побудови (а.с. 11). З довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, виданої КП ««Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» № А- 526 від 07.12.2010 року вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Шевченка, 24, с. Хомутець, Брусилівського району Житомирської області, не зареєстровано (а.с. 16). З довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Житомирської області № 736 від 28.11.2017р., вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 06.04.1992 р., на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], в будинку проживала сама (а.с. 10). Також з інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 17-18). З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матірю є [PERSON] (а.с. 7). З витягу з державного реєстру цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища випливає, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 28). Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON], після реєстрації шлюбу з [PERSON] остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). З постанови приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 28.11.2017 р. вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON], оскільки нею було пропущено строк прийняття спадщини (а.с. 12). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України в редакції 2003р. застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, при постановлені рішення суд посилається на норми ЦК України в редакції 1963р. У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні достовірно встановлений факт того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], оскільки після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном предметами обиходу, користуючись спірним будинком та обробляючи земельну ділянку, на якій цей будинок розташований. За змістом наведених вище норм закону для спадкоємця, що прийняв спадщину, переходять як майнові права померлого (спадкодавця), так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до ст. 86 ЦК України ( в ред. 1963р.) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Встановлено, що будинок за адресою: вул. Шевченка, 24, с. Хомутець, Брусилівського району Житомирської області, був збудований у 1964 році [PERSON] При цьому згідно існуючого на момент будівництва законодавства підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства, та закон не повязував виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. У зв'язку з вищевикладеним є законні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що залишились після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) та

Outcome: approved