Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2013 року вона працює на посаді директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2. Наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 47-К від 12.04.2017 року її було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України. Крім того, 13.04.2017 року наказом начальника відділу освіти № 51-К до вищевказаного наказу були внесені зміни, відповідно до яких її було звільнено з першого робочого дня після виходу з лікарняного. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти Глухівської міської ради був виданий наказ № 61-К, відповідно до якого її було звільнено з посади директора Глухівської загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 року з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів. Також посилається на те, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 06.07.2017 року зазначені вище накази було скасовано, а її поновлено в займаній посаді. Рішення суду в частині поновлення позивача в займаній посаді було виконано та наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради її поновлено на посаді директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з 23 травня 2017 року. Однак, в період з 23.05.2017 року по 11.07.2017 року внаслідок її протиправного звільнення мав місце вимушений прогул. За вказаних обставин позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19200,64 грн. 30.01.2018 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 06.07.2017 р. та Апеляційного суду Сумської області від 07.09.2017 року скасовано накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача [PERSON] і поновлено її на посаді директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2. На вказані рішення відповідачем подано касаційну скаргу і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2017 року відкрито касаційне провадження у справі, а також зупинено виконання вищевказаних рішень судів першої та апеляційної інстанції в частині, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення виконавчого провадження. Зважаючи на те, що судом касаційної інстанції зупинено виконання вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанції, то відділ освіти не визнає позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідач зазначає, що ухвалою Глухівського міськрайонного суду від 03.11.2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України в редакції Закону України № 1618-IV від 18.03.2004 р., було зупинено провадження у даній справі до винесення судового рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільній справі за позовом [PERSON] до відділу освіти Глухівської міської ради Сумської області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі. Вищевказана ухвала суду про зупинення провадження у справі не оскаржувалася, є чинною, а тому на даний час ця справа взагалі не може розглядатись. Ознайомившись із відзивом, 06.02.2018 р. представник позивача подав на нього відповідь, в якій зазначає, що у відзиві відповідач не спростував їх твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що 3 грудня 2013 року позивачка [PERSON] була призначена на посаду директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з правом викладання основ економіки та основ правознавства в цьому навчальному закладі. Наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 47-К від 12.04.2017 року позивача було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти Глухівської міської ради був виданий наказ № 61-К «Про фактичне звільнення [PERSON]П.», відповідно до якого позивача було звільнено з посади директора Глухівської загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 р. з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів. Також встановлено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 06.07.2017 року вищезазначені накази було скасовано, а позивача [PERSON] поновлено в займаній посаді. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.09.2017 року це рішення було залишено в силі. Також встановлено, що рішення про поновлення позивача на роботі фактично було виконано 11.07.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що в період з 23.05.2017 року по 11.07.2017 року позивач знаходилась у вимушеному прогулі через незаконне звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача за останні два повних місяці перед звільненням складала: за березень 2017 року -10752 грн. 48 коп., за квітень 2017 року - 8439 грн. 89 коп. Також із матеріалів справи вбачається, що кількість робочих днів у березні 2017 року склала 22 дні, а у квітні 2017 року 19 днів. Таким чином, у відповідності до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затв. Постановою КМ України № 100 від 8.02.95 року з наступними змінами, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 468 грн. 11 коп., ((10752 грн. 48 коп. + 8439 грн. 89 коп.) ? 41 робочий день). А розмір середнього заробітку відповідно складатиме 17788 грн 18 коп. (468 грн. 11 коп. х 38 робочих днів), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо суті позовних вимог з наступних підстав. Так, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2017 року по справі 576/988/17, на яку посилається відповідач, як на підставу у відмові в задоволенні позову, не може братися до уваги з огляду на те, що цією ухвалою зупинено рішення Глухівського міськрайсуду в частині, що не підлягає негайному виконанню. А за змістом рішення Глухівського міськрайонного суду по справі 576/988/17 від 06.07.2017 року негайному виконанню підлягає саме поновлення [PERSON] на посаді. Крім того, відповідно до розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справ, 06.01.2017 року відбулася заміна головуючого по справі. А відповідно до положень ч. 2 ст. 213 ЦПК України у разі заміни судді під час судового розгляду справа розглядається спочатку. У звязку з цим провадження в цій справі було відновлено ухвалою суду від 10 січня 2018 року. За таких обставин не вбачається підстав для відмови в задоволенні позову у звязку з винесенням ухвали про зупинення провадження в справі, оскільки провадження в ній на час розгляду по суті було відновлено.

Outcome: partial