Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю і зміни черговості одержання права на спадкування. В позовній заяві посилалась на те, що 11 грудня 2016 року помер її племінник [PERSON]. Спадкоємцем другої черги за законом є його рідний брат по матері - [PERSON], позивач, яка є тіткою [PERSON], - спадкоємець третьої черги за законом. Але протягом пяти років вона проживала спільно з [PERSON], який постійно знаходився в тяжкому фізичному стані у звязку з проблемами зі здоровям і потребував стороннього догляду, вона матеріально забезпечувала племінника, готувала йому їжу, прибирала приміщення, придбавала для нього ліки. Тому позивач просила суд встановити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю, та визнати за нею право на спадкування майна [PERSON] у другу чергу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просили його задовольнити, встановити факт проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] та визнати за нею право на спадкування після племінника у другу чергу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, уповноваживши [PERSON] представляти його інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, в його задоволенні просила відмовити. При цьому посилалась на те, що [PERSON] не перебував в безпорадному стані, тому відсутні підстави для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України та зміни черговості спадкування. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не зявились. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року помер [PERSON], [INFO] (а.с.26). На час його смерті йому належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.30, 31). Саме з метою прийняття спадщини після [PERSON] позивач звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як передбачено ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1263 ЦК України передбачено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Судом встановлено, що батько спадкодавця [PERSON] спадщину після сина не прийняв, у звязку з чим до спадкування призивається друга черга спадкоємців. Відповідач [PERSON] як брат спадкодавця є спадкоємцем другої черги за законом. Подавши 11 квітня 2017 року нотаріусу відповідну заяву, [PERSON] прийняв спадщину після смерті брата (а.с.43). Позивач як тітка спадкодавця є спадкоємцем третьої черги, відповідно до спадкування не призивається. Частиною 2 ст.1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Застосування наведеної норми вимагає доведення позивачем: 1) факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно інформації Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева (лист від 15 серпня 2017 року №06-10/3518) [PERSON], [INFO], проживаючий: [INFO], дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в даній лікарні з 02 по 11 грудня 2016 року з діагнозом: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю: гостра енцефалопатія по типу тяжкого делірію. Цироз печінки. За своїм станом здоровя перебував в безпорадному стані та потребував стороннього догляду (а.с.81). Таким чином достовірно встановлено перебування [PERSON] в безпорадному стані та потребу сторонньої допомоги в період його перебування у Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім.О.Ф. Мальцева. Доказів, що підтверджували б безпорадний стан [PERSON] в інший період часу, сторони суду не надали. Навпаки, кожен із допитаних свідків, в тому числі свідки з боку позивача, суду пояснювали, що [PERSON] пересувався сам, міг сходити до магазину чи на роботу, час від часу працював, міг самостійно поїсти, перевдягнутися, поголитися, тощо. Як вбачається з даних трудової книжки [PERSON] серії АМ №511659, він періодично працював, був офіційно працевлаштований, востаннє на посаду помічника оператора заправних станцій на АЗС №7 «Супрунівка» ТОВ «Директива» з 26 грудня 2013 року по 20 березня 2014 року (а.с.108-110). Також у тексті позовної заяви позивач вказала, що у січні 2015 року [PERSON] перебував на виправних роботах. [PERSON] помер у віці 37 років, що загальними правилами не є похилим віком для чоловіків (класифікація Всесвітньої організації охорони здоров'я людей). Померлий каліцтва не мав, інвалідність йому не встановлювалась. Доказів саме неможливості ним самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі та піклуванні сторони суду не надали. Той факт, що [PERSON] страждав на алкогольну залежність, сам по собі не свідчить про те, що він перебував у безпорадному стані. Крім того, позивачем не доведено також і того факту, що вона матеріально забезпечувала [PERSON] Як вже зазначав суд, в матеріалах справи наявні докази того, що періодично він працював. Також судом достовірно встановлено, що [PERSON] здавав в найм належну йому на праві власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Плату за це одержувала позивач. А одержані кошти використовувались нею як на оплату комунальних послуг за вказану квартиру, так і на допомогу племіннику. Будь-які докази того, що на утримання [PERSON] позивач, яка є пенсіонером, витрачала власні кошти, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Але дослідженими в судовому засіданні доказами той факт, що [PERSON] та [PERSON] складали сімю, не підтверджений. Дійсно, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] опікувалася своїм племінником [PERSON], готувала їжу, придбавала речі, здійснювала оплату комунальних послуг за належну йому квартиру, тощо. Свідок [PERSON] суду пояснювала, що позивач забрала племінника до себе на прохання його матері, коли вона перебувала у лікарні. [PERSON] готувала йому їжу, прала речі, доглядала за ним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що за адресою мешкання позивача бачила [PERSON] часто не рідше одного разу на тиждень. Одного разу бачила, що позивач готувала [PERSON] судки з їжею на роботу. Проте, жоден свідок не підтвердив наявності саме взаємних прав та обовязків у [PERSON] та [PERSON] Які функції виконував [PERSON] у побуті, чи надавав позивачу кошти для використання їх на потребу сімї свідки такими відомостями не володіють. Навіть свідок [PERSON], який є чоловіком позивача, суду пояснив, що не знає чиї гроші [PERSON] витрачала на [PERSON]. Та обставина, що [PERSON] на прохання [PERSON] давала йому гроші на цигарки, не свідчить про ведення ними саме спільного господарства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є батьком померлого [PERSON], суду пояснив, що син до 2015 року жив у квартирі по пров.Хорольському у м.Полтаві, до нього навідувався зведений брат, співмешканка. У 2015 році син, забравши речі та документи, перейшов жити до належної йому квартири на вул.Баленка. Пізніше [PERSON] зняла для [PERSON] житло у сусідки в своєму ж будинку, де він проживав близько трьох місяців. Але з [PERSON] він не проживав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що доводився померлому нині [PERSON] вітчимом. Зазначив, що [PERSON] проживав у квартирі по пров.Хорольському. З усіма скаргами на нього сусіди дзвонили [PERSON] Після чергових скарг у 2015 році він попросив [PERSON] залишити квартиру та перейти жити до належної йому квартири, що розташована по вул.Баленка у м.Полтаві. Десь за рік до своєї смерті [PERSON] з квартири по пров.Хорольському, 16 виїхав. Перед смертю знімав житло у якогось свого приятеля також по вул.Баленка, але не у своїй квартирі, яку і до даного часу здає [PERSON] Від цього ж приятеля [PERSON] і забрала швидка медична допомога перед його смертю. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили факт проживання [PERSON] у будинку по пров.Хорольському у м.Полтаві, звідки він виїхав приблизно за рік до своєї смерті. Відповідно до даних довідки, виданої 15 липня 2017 року ЖБК «Ромашка», [PERSON] мешкав у м.Полтаві, пров.Хорольський, 16, кв.88 Разом з братом [PERSON] і матірю [PERSON] з дня його народження по листопад 2015 року (а.с.51). В той же час, суд не бере до уваги довідку, видану 25 травня 2017 року за №410 ЖБК «Вогник», згідно якої [PERSON] з 01 вересня 2011 року по 10 грудня 2016 року до дня його смерті проживав з рідною тіткою однією сімєю (а.с.27). Вказані в даній довідці відомості спростовуються даними постанови Київського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2011 року у справі про адміністративне правопорушення №3-2470/2011, якою встановлено, що 14 вересня 2011 року о 01.00 год. [PERSON] за місцем проживання [INFO], перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчинив сварку на побутовому ґрунті зі своєю матірю в ході якої нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сімї та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП (а.с.38). З наведених вище доказів вбачається, що за життя [PERSON] проживав не в одному місці. Періодично перебував то у [PERSON], то за місцем свого попереднього мешкання по пров.Хорольскому, 16 у [ADDRESS], то в квартирі у свого товариша по вул.Баленка у м.Полтаві. Посилання позивача на те, що вона несла витрати на поховання племінника також не можуть свідчити про факт її проживання з ним однією сімєю. Крім того, як пояснив суду свідок [PERSON], позивач дійсно позичала у нього гроші на поховання [PERSON], але на ці цілі їх не витрачала. Свідок був вимушений зняти з кредитної картки інші гроші, за які вони з [PERSON] і поховали [PERSON]. В подальшому [PERSON] позичені кошти йому повернула, про що він підписався у розписці (а.с.14). Також судом встановлено, що [PERSON] має іншу сімю перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.24), з яким мають спільного повнолітнього сина, що проживає з ними. Оскільки судом не встановлено факту перебування [PERSON] у безпорадному стані, факту його утримання позивачем, встановлення факту проживання однією сімєю для [PERSON], яка є тіткою спадкодавця, а відповідно, спадкоємцем третьої черги, не потягне для неї ні виникнення, ні припинення ні зміни правовідносин. У звязку з викладеним підстави для встановлення факту проживання позивача однією сімєю з [PERSON] відсутні. Таким чином в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed