Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти, передані їй в якості авансу, у подвійному розмірі в сумі 5000,00 доларів США та судові витрати. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 26 грудня 2013 року вона та відповідач за участю директора агентства «Цитадель» та ріелтора цього агентства домовились про купівлю квартири [ADDRESS] за 80000,00 доларів США. Вказує, що вони домовились, що як тільки вона продасть власну квартиру за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка, 69/9, або отримає кошти в інший спосіб, то відразу буде укладена угода купівлі-продажу вказаної квартири. При цьому вони підписали попередній Договір від 26 грудня 2013 року, згідно з яким вона передала в присутності свідків (представник дирекції агентства, яка має дозвіл на керування печаткою, ріелтор агентства, батьки відповідача) відповідачу 2500,00 доларів США в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який вони повинні були укласти в майбутньому. В Договорі про наміри вони вказали, що до 01 травня 2014 року мають намір укласти Договір купівлі-продажу. У березні 2015 року вона зустрілась з відповідачкою, оскільки до того часу відповідачка постійно переносила зустрічі, однак, їй було відмовлено у продажі квартири в присутності свідків. Крім того, [PERSON] повідомила, що суму авансу не поверне, оскільки давно потратила кошти. 15 жовтня 2015 року представник позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки суму по курсу НБУ станом на 15 жовтня 2015 року 21,93 грн./долар США: 2500,00 доларів США х 21,93 х 2 = 109650,00 грн. (а.с.41). 03 листопада 2015 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки 57550,00 грн. по курсу НБУ станом на 03 листопада 2015 року 23,02 грн./долар США (а.с.65). В судовому засіданні позивач та її представник зменшену позовну заяву підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що відповідач не відмовляється від укладення договору купівлі-продажу квартири за суму, визначену у Договорі про наміри купівлі-продажу квартири 80000,00 доларів США з врахуванням гарантійної суми 2500,00 доларів США, тобто за 77500,00 доларів. Вказує, що у разі відмови від укладення Договору купівлі-продажу, згідно умов Договору про наміри, гарантійна сума залишається у продавця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона надавала посередницькі послуги з купівлі продажу квартири [ADDRESS] та неодноразово зверталась від імені позивачки до відповідачки з приводу продаж квартири, однак остання постійно зволікала з укладенням договору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про наміри купівлі-продажу обєкту нерухомості №24, відповідно до п.1 якого предметом цього договору є угода сторін, відповідно до якої Продавець має намір продати, а Покупець купити обєкт нерухомості, а саме 3-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 9/4 і належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2002 року за реєстраційним №7635 та договору дарування від 16 листопада 2004 року №10220 (а.с.3). Згідно п.2 вказаного Договору, вартість зазначеного обєкта нерухомості складає 656000,00 грн., що на момент підписання цього Договору складає суму, що еквівалентна 80000,00 доларів США по курсу 8,2 на день підписання даного Договору. Як вбачається із п.2.1 вказаного Договору, відповідно до ст.638 ЦК України сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти Договір купівлі-продажу обєкта нерухомості до 01 травня 2014 року з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього Договору Покупець передав, а Продавець прийняв гарантійну суму, яка складає 20500,00 грн., що еквівалентно 2500,00 доларів США. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно п.п.5.1, 5.2 вказаного Договору, у випадку не укладення Договору купівлі-продажу Покупцем гарантійна сума, зазначена в п.2 цього Договору, залишається у Продавця. У випадку не укладення Договору купівлі-продажу Продавцем, Продавець зобовязаний повернути Покупцю подвійну суму, вказану в п.2.1. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд приймає до уваги, як належні та допустимі докази ухилення відповідачки від укладення договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], покази свідка [PERSON], оскільки такі є чіткими, послідовними та перебувають у логічному звязку із матеріалами справи. Таким чином, спростовується покликання представника відповідача на необхідність застосування п.5.1 Договору про наміри купівлі-продажу обєкту нерухомості №24 від 26 грудня 2013 року, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість, підставність та доведеність позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки підлягає до стягнення гарантійна сума 2500,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03 листопада 2015 року становить 57550,00 грн. з розрахунку 1 долар = 23,02 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що сума сплаченого позивачкою судового збору та витрат на правову допомогу підлягає компенсації за рахунок держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved