Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ПП «Флора» про визнання недійсним договору дарування від 31.10.2006 року та визнання недійсними змін до установчих документів юридичної особи. В обгрунтування своїх вимог вказує, що в грудні 2013 року їй стало відомо, що її чоловік [PERSON] ще в 2006 році відчужив гр.[PERSON] приватне підприємство «Флора», яке належало їй та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, так як набуте за час шлюбу. На даний час шлюб між ними не розірваний, поділ спільного майна не проводили. Покликаючись на те, що її чоловік [PERSON] відчужив ПП «Флора» шляхом дарування від 31.10.2006 року без її згоди, не повідомивши про вчинений ним правочин, що беззаперечно порушило її права, адже ПП «Флора» на момент його відчуження було спільною сумісною власністю подружжя, і згідно чинного законодавства, відчужити без її згоди останній не міг. Тому просить поновити строк позовної давності, в зв'язку з тим, що вона з [PERSON] по даний час перебувають в шлюбі, і останній приховав від неї факт дарування корпоративних прав на ПП «Флора», не проінформував її про даний правочин. Разом з тим, просить визнати недійсним договір дарування корпоративних прав від 31.10.2006 року на приватне підприємство «Флора», укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсними усі зміни до установчих документів ПП «Флора», внесені після 31.10.2006 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Разом з тим, суду пояснила, що даний правочин, який виходить за межі дрібного побутового, був укладений відповідачем [PERSON] за час перебування у шлюбі з позивачкою, а тому згідно вимог ст.65 СК України для укладення зазначеного договору необхідна була її згода, яку вона не надавала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що корпоративні права на майно ПП «Флора» є спільною сумісною власністю подружжя. Однак на момент посвідченні договору дарування 30.10.2006 року [PERSON] не надав нотаріусу письмової заяви дружини [PERSON] про дозвіл на відчуження майна. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову не заперечили. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ПП «Флора» - Пилипчук Ю.В. в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] не мав права відчужувати майно, яке перебувало в спільній сумісній власності подружжя, без згоди дружини, не попередивши її про вчинення даного правочину. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень сторін, матеріалів справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.22). Частиною 1 ст.60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено також, що ПП «Флора» належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПП «Флора» видане Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області 11.03.2004 року), що не оспорюється учасниками судового розгляду. Оскільки дане підприємство набуте під час зареєстрованого шлюбу, то воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і кожному з подружжя належить по 1/2 частині спірного майна. Разом з тим, 31.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування корпоративних прав, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність безоплатно корпоративні права на приватне підприємство «Флора» (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно ч.4 ст.369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. 31 жовтня 2006 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON], всупереч вимог законодавства, без письмової згоди [PERSON], як другого з подружжя, та з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, уклала договір дарування корпоративних прав на користь [PERSON] (а.с.28, 29, 30). Як вбачається з позовної заяви, що про укладення [PERSON] договору дарування від 31.10.2006 року позивачу [PERSON] тривалий час нічого не було відомо, так як вона повністю довіряла своєму чоловіку, з яким по даний час перебуває в шлюбі. Враховуючи те, що строк позовної давності вже минув, просить його поновити, оскільки дізналася про оспорюваний правочин лише в грудні 2013 року від гр.[PERSON], оскільки відповідач усіляким чином намагався приховати факт дарування корпоративних прав на ПП «Флора». Даний факт підтвердив в судовому засіданні [PERSON] Виходячи із викладених обставин, суд вважає, що позивачу слід поновити строк звернення до суду за захистом свої прав та законних інтересів, в зв'язку з пропуском його з поважних причин. Отже, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що при укладенні договору дарування корпоративних прав на ПП «Флора» були порушенні права позивача, оскільки остання не надавала згоди щодо розпорядження її часткою у майні ПП «Флора», у зв'язку з цим слід визнати недійсним договір дарування корпоративних прав від 31.10.2006 року на приватне підприємство «Флора», укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсними усі зміни до установчих документів ПП «Флора», внесені після 31.10.2006 року. Оскільки, позивач не наполягала на стягненні судових витрат із відповідача, то такі витрати суд не стягує із відповідача. На підставі ст.ст.60, 61, 63, 65 СК України, ст.ст.368, 369 ЦК України,

Outcome: approved