Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2005 року. Під час перебування у шлюбних відносинах в них з відповідачем народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Сімейні відносини між сторонами не склалися через постійні конфлікти та сварки, агресивну поведінку відповідача. З жовтня 2015 року сторони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, відповідач пішов з сім'ї та мешкає у своїх батьків. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Крім того, вважає, що відповідач зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. Позивач до суду не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу без її участі у попередньому судовому засіданні, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, суду надав заяву з клопотанням розглянути справу без його участі у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 12 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 27 (а.с. 4). Під час перебування у шлюбі в сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). Сторони, разом з дітьми [PERSON]., 2005 року народження, [PERSON]., 2007 року народження, [PERSON], 2010 року народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Діти: [PERSON]., 2005 року народження та [PERSON]., 2007 року народження, здорові, на Д-обліку у лікаря терапевта не перебувають (а.с. 18, 19). [PERSON], [INFO] перебуває на «Д»-обліку у лікаря-травматолога з діагнозом: уроджена кіліподібна деформація грудної клітини (а.с. 17). Позивач не працює, зареєстрована як безробітна у Димитровському МЦЗ з 12 січня 2016 року та отримує допомогу в розмірі 544 грн. (а.с. 20). Відповідач є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням з дати останнього огляду 10.11.2010 року безстроково (а.с. 21). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього кодексу в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін визнає, що збереження сім'ї неможливо. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона просила про це в своїй заяві. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згiдно з статтею 182 Сiмейного кодексу України при визначеннi розмiру алiментiв суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, iншi обставини, що мають істотне значення. Розмір алiментiв на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у своїй заяві визнав позовні вимоги позивача, тобто він згодний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей у обсязі заявленому позивачем. Згідно з вищевикладеним, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає, що з вiдповiдача на користь позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підлягають стягненню аліменти в розмiрi 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 180, 182 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved