Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12.10.2012 частково задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1500грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочка потребує значно більше матеріальних коштів на утримання, збільшилися потреби в навчанні та розвитку дитини. Аліменти не покривають мінімальних потреб дитини та є недостатніми для матеріального утримання дитини та її повноцінного духовного та фізичного розвитку. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, отримує стабільну та не малу заробітну плату, інших дітей на утримання та вихованні не має. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд збільшити розмір аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовну заяву повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.08.2005 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1943, копія якого долучена до матеріалів судової справи. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12.10.2012 частково задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1500грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та належним чином виконується. Судом встановлено, що донька сторін - [PERSON], проживає разом з матір'ю. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частин 1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, аналізуючи викладене вище та те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне змінити розмір стягнення з відповідача аліментів з 1500грн на 4000грн до повноліття дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved