Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 04 березня 2006 року Виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3, посилаючись на те, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які залишаться мешкати з нею. Зазначила, що спільні відносини з відповідачем не склалися через неприязні відносини, різні погляди на життя. З вересня 2016 року вони мешкають окремо, спільно господарство не ведуть, мають окремий бюджет, спір по майну та житлу відсутній. Вважає, що шлюбні відносини припинені остаточно, вона втратила почуття поваги та кохання до відповідача, миритися не бажає. Відповідач, не погоджуючись з заявленими вимогами, надавав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що він працює, робить все можливе для забезпечення достатку сімї, приймає активну участь у вихованні дітей, постійно їм допомагає, тому для нього є незрозумілим вчинок позивача припинити спільне проживання та переїхати з дітьми мешкати до батьків. Вважає зазначеною позивачем причину розлучення безпідставною, зазначив, що істотних причин для розірвання шлюбу немає, оскільки дітям потрібна підтримка обох батьків, просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 14.07.2017 сторонам було надано строк для примирення пять місяців до 15 грудня 2017 року, провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Після поновлення провадження у справі в судове засідання, призначене на 14.00 год. 21.12.2017, належним чином повідомлені сторони не зявились. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 44/. Від представника відповідача за договором адвоката [PERSON] надійшла про розгляд справи без участі відповідача та його представника, а також про визнання позовних вимог відповідно до ст.206 ЦПК України /а.с. 45/. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.03.2006 Виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3 /а.с.8/, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.9,10/, які проживають з позивачем /а.с.11/. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Судом встановлено, що неповнолітні діти мешкають з позивачем, на час розгляду справи питання про їх утримання або місце проживання сторонами не заявлено, майновий спір відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує понад рік, спільно господарство не веде, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, відносини між сторонами не налагодились, про що свідчить також те, що відповідач позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідачем позовні вимоги визнано вже після початку розгляду справи по суті, суд вважає, що норми ч.1 ст.142 ЦПК України у даному випадку не можуть бути застосовані. Тому, задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved