Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові посилається на те, що 23.03.2012 року між нею та [PERSON] укладено договори позики, відповідно до якого вона передала позичальнику [PERSON] гроші в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 110090 грн., строком до 01.09.2015 року, що підтверджується копією боргової розписки. На його вимогу повернути борг відповідач не відреагував. Однак у встановлений термін в порушення своїх зобовязань відповідач позику не повернув, та ігнорує вимоги про повернення боргу. Вважає, що крім основної частини боргу відповідач повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми боргу. Так, згідно здійсненого нею розрахунку інфляційні витрати за 2 роки 10 місяців складають 71448,41 грн., 3% річних за 2 роки 10 місяців складають 15802,77 грн. Тобто, загальна сума боргу становить 187341,18 грн. (110090+71448,41+15802,77= 187341,18) Просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що разом становить 187341,18 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився втретє, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повістками та телефонограмою, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що 23.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори позики, відповідно до якого позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] гроші в розмірі 5000 доларів США, строком до 01.09.2015 року, що підтверджується копією боргової розписки (а.с. 8). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до розрахунку заборгованості, складаного позивачем у відповідача наявна заборгованість: за договором позики від 23.03.2012 року основна сума боргу складає 5000 доларів США, що еквівалентно 110090 грн.; інфляційні витрати за 2 роки 10 місяців складають 71448,41 грн., 3% річних за 2 роки 10 місяців складають 15802,77 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.12). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, суд вважає безпідставною вимогу позивача щодо стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції, оскільки в Україні проводиться розрахунок інфляції лише щодо національної валюти - гривні, тоді як згідно умов договору, позика надавалась в доларах США, а відтак не підлягає індексації. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача індексу інфляції на суму 71448,41 грн., слід відмовити за безпідставністю. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] перед [PERSON], згідно договору позики від 23.03.2012 року складає 125892,77 грн., з яких 110090 грн. - сума основного боргу за договором позики та 15802,77 грн. 3% річних. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки [PERSON] взяті на себе перед [PERSON] зобовязання щодо повернення суми позики добровільно у вказаний строк не виконав і позику не повернув, то з нього необхідно стягнути на користь позивача 125892,77 грн., з яких 110090 грн. - сума основного боргу за договором позики та 15802,77 грн. 3% річних. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1258,92 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial