Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. В позові вказала, що за адресою м. Лубни, вул. Залізнична, 231 знаходиться садиба, яка складається з житлового будинку та допоміжних господарських будівель. Цей будинок знаходився у спільній частковій власності її батька [PERSON] та його дочки (її сестри) [PERSON] Частки співвласників були рівними. Відповідач [PERSON] отримала свою частку у власність на підставі договору дарування від їх матері [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) К.М., яка у свій час знаходилася у шлюбі з її батьком [PERSON] У колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] був визначений порядок користування спільним нерухомим майном та присадибною земельною ділянкою. У 1983 році вони уклали договір конкретного користування, відповідно до якого кожному співвласнику переходили у користування конкретні приміщення у будинку та конкретні допоміжні господарчі будівлі. Фактично домогосподарство було поділено реально, кожен мав окремий вхід. Відносини між співвласниками були напружені, часто виникали конфлікти. У 2013 році [PERSON] склав заповіт , яким все своє майно заповів їй. У 2014 році її батько звернувся до суду з позовом до [PERSON] щодо поділу будинку та визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою. В ході розгляду справи між сторонами було укладено мирову угоду. У 2016 році [PERSON] помер. Вона, як спадкоємець звернулася до нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори і подала заяву про прийняття спадщини, але нотаріус попросила надати їй оригінал договору конкретного користування від 13.08.1983 року. Вона звернулася до відповідача [PERSON] з проханням надати їй оригінал вищевказаного документу, на що отримала відмову. Не надійшла і відповідь з Полтавського державного нотаріального архіву щодо видачі дубліката договору конкретного користування. Таким чином, з незалежних від неї вищевказаних причин оригінал договору надати нотаріусу вона не змогла, тому нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, що і змусило її звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] на ? частину житлового будинку та господарчо-побутових будівель, розташованих за адресою м. Лубни, вул. Залізнична, 231 Полтавської області і виділити їй в користування частину приміщень у будинку та частину господарчо-побутових будівель відповідно до її частки з урахуванням договору конкретного користування від 13.08.1983 року. Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити, пояснивши, що при особистому зверненні до Полтавського державного нотаріального архіву з проханням надати дублікат договору конкретного користування від 13.08.1983 року отримала відповідь №1/01-21 від 11.01.2017 року, з якої вбачається, що вона не входить в коло осіб, які мають право на отримання його дубліката. Таким чином вона позбавлена можливості оформити спадщину, яку їй заповів батько. Підозрює, що саме у відповідача знаходяться обидва оригінали договору конкретного користування, так як в судове засідання у 2015 році, коли з позовом звертався її батько, відповідач надала суду оригінал вищевказаного договору виданий на ім»я батька. Їй же надати цей документ відмовляється, чим чинить перешкоди в оформленні нею спадщини. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю (а.с.42) [PERSON] проти позову заперечують, вважають вимоги позивача надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Так, [PERSON] зазначила, що їй дійсно, згідно договору дарування від 01.04.1999 року належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями розташована за адресою м. Лубни, вул. Залізнична, 231, де вона і проживає. Інша ? частина цього домоволодіння належала її батькові [PERSON], який все своє майно заповів її сестрі - позивачу [PERSON] Тобто вони, як діти є спадкоємцями першої черги, однак до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, так як вважає, що відповідно до заповіту належне батькові майно повинна успадкувати її сестра [PERSON] Жодних перешкод в її праві на спадщину вона не вчиняла, а тому враховуючи викладене не вважає себе належним відповідачем по справі. Крім того, порядок користування домогосподарством був встановлений самим договором конкретного користування від 13.08.1983 року, а порядок користування земельною ділянкою на якій розташоване дане домоволодіння визначено мировою угодою по справі №539/3421/14-ц у 2015 році, про що ніхто не заперечує, а тому і не вбачає підстав для призначення судової будівельно-технічної експертизи. Стверджує, що оригіналу договору конкретного користування від 13.08.1983 року у неї немає, а є лише копія, яка і була надана суду у 2015 році. Представник залученої до участі в справі в якості третьої особи - Другої лубенської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно довіреності від 14.02.2017 року суду пояснила, що дійсно в Другій лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №39/2016 на майно померлого 18.01.2016 року [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від дочки померлого [PERSON] У справі мається заповіт складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] на все майно. Однак, постановою нотаріуса від 31.08.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім»я [PERSON] на ? частину житлового будинку №231, що знаходиться по вул. Залізничній в м. Лубни Полтавської області. Постановою нотаріуса від 31.08.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у спадкоємця договору конкретного користування. За наявності вказаного документа перешкод для оформлення позивачем спадини не вбачає. Представник третьої особи виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не з»явився, направивши суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с.41). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 18 січня 2016 року в м. Лубни Полтавської області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.28). Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження та про одруження позивача (а.с.9,10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому ? частину домогосподарства, розташованого за адресою м. Лубни, вул. Залізнична 231 Полтавської області. Право власності померлого на вказане майно підтверджується копіями дубліката договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Полтавського обласного державного нотаріального архіву 13.04.2012 року за р/1-84 та зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» 20.10.2012 року та договору конкретного користування, посвідченого державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори 30.08.1983 року за р№3053 та зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» 05.09.1983 року (а.с.11-16, 18). Інша ? частина вищевказаного домогосподарства належить відповідачу по справі [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу [PERSON], 01.04.1999 року за р№7 та зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» 08.04.1999 року, що підтверджується його копією (а.с.17). На запит суду Полтавським обласним державним нотаріальним архівом надано копію договору конкретного користування від 30.08.1983 року з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (яка в подальшому подарувала свою частину домогосподарства відповідачу) уклали договір яким визначили, які саме приміщення переходять у користування кожному з них (а.с.63). Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2015 року було визнано мирову угоду сторін [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої сторони дійшли згоди про порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою м. Лубни, вул. Залізнична, 231, що підтверджується її копію. Ухвала набрала законної сили 24.03.2015 року (а.с.26,27). 20.09.2013 року [PERSON] склав заповіт згідно якого належну йому частину будинку за адресою м. Лубни, вул. Залізнична, 231 та все інше належне йому майно повністю заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.25). Позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за заповітом звернулася до державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю в неї оригіналу договору конкретного користування (а.с.31). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач [PERSON] хоча і являється дочкою померлого [PERSON], але не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька та не вчиняла дій направлених на прийняття спадщини. Позивачем по справі не надано суду належних доказів вчинення відповідачем дій, які б перешкоджали набуттю позивачем права власності на спадкове майно. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у зазначених спорах за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Як пояснив в судовому засіданні представник нотаріальної контори право власності позивача на спадщину в даному випадку може бути встановлено за умови надання нотаріусу договору конкретного користування, який може бути витребуваний з Полтавського обласного державного нотаріального архіву безпосередньо нотаріальною конторою. Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. . Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність перешкод для позивача в оформленні своїх спадкових прав, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed