Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що придбала за 5500,00 грн. собаку породи «Сибірський хаскі» на прізвисько «Maksimus - Neil» з електронним чипом №804018000000489. Зважаючи на те, що дана порода собак є досить цінною та не дуже розповсюдженою, собаку Позивач придбавала через Кінологічний клуб України, а також під шкіру собаки було шляхом ін'єкції вживлено вказаний електронний чіп для її ідентифікації. 01 серпня 2014 року при вигулі собаки до Позивача підійшов [PERSON] (надалі - відповідач) і забрав собаку, а фактично викрав її. Повертати тварину відповідач відмовляється. Позивач звернулася до Саксаганський РВ КМУ за результатом розгляду скарги, останній було рекомендовано звернутися до суду в цивільному порядку. У зв'язку з чим Позивач просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] собаку породи «Сибірський хаскі», яка належить їй на праві приватної власності. Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) в главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Під віндикаційним позовом розуміється вимога неволодіючого власникачи особи, яка володіла цим майном на законних підставах (титульний володілець), до фактичного володільця про повернення утримуваного ним майна в натурі. Право на віндикацію належить власникові або титульному володільцеві, який втратив фактичне володіння річчю. Предметом віндикації є вимога про повернення майна з незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з незаконного чужого володіння. До умов пред'явлення віндикаційного позову належать:1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало в фактичному володінні іншої особи;3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально-визначеним; 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Судом встановлено, що Позивач 16 грудня 2013 року через Кінологічний клуб України придбала за 5500,00 грн. собаку породи «Сибірський хаскі» на прізвисько «Maksimus - Neil» з електронним чипом №804018000000489 (а.с.6-7). По справі також встановлено, що 01 серпня 2014 року при вигулі собаки [PERSON] забрав собаку у Позивача, у зв'язку з чим позивач [PERSON] звернулася до відділу міліцію з метою повідомлення про злочин. За результатами розгляду заяви Позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав у зв'язку з тим, що працівники Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України не вбачають в діях [PERSON] ознак адміністративного чи кримінального правопорушення (а.с.12). Відповідно до ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Ст. 316 ЦК України вказує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», визначено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Натомість, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст. 391 ЦК України. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбаченим процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Таким чином, суд вважає, що Позивачем доведено своє право власності на собаку породи «Сибірський хаскі» на прізвисько «Maksimus - Neil» з електронним чипом №804018000000489, знаходження вказаної собаки у відповідача [PERSON]; незаконність володіння Відповідачем цим майном; відсутність між позивачкою і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна, а тому Позовні вимоги про витребування собаки породи «Сибірський хаскі» на прізвисько «Maksimus - Neil» з електронним чипом №804018000000489 від [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню, витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved