Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «СК «Універсальна» в особі Вінницької філії ПАТ «СК «Універсальна», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про стягнення шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачка являється власником автомобіля «SUBARU FORESTER», д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску. 07.08.2013 року, не доїжджаючи до світлофору на перехресті вул. Немирівське шосе та вул. К. Маркса, позивачка відчула удар в задню частину свого автомобіля, який виник внаслідок зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER], який належить третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] Оскільки [PERSON] не заперечував своєї вини у скоєнні ДТП, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «СК «Універсальна», сторони за взаємною згодою склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке із додатками цього ж дня подали до Вінницької філії ПАТ СК «Універсальна». Натомість, листом №812/09/13 від 21.01.2014 року відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що на його думку, за схемою, що вказана в Європротоколі, зіткнення не відбулося. Вважає дії відповідача щодо відмови здійснити страхове відшкодування незаконними, а тому звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження належного їй автомобіля в сумі 6 348,03 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 300,00 грн., витрати по оплаті комісії банку в сумі 10,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 166,80 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення. Окрім того, просили додатково стягнути 487,20 грн. витрат на правову допомогу у зв'язку з участю представника позивача - адвоката [PERSON] в судових засіданнях. Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшло заперечення проти позову, відповідно до змісту якого, відповідач позов не визнає та просить у задоволенні останнього відмовити. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачка та її представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка являється власником автомобіля «SUBARU FORESTER», д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 416473 (а.с.4). Як вбачається з пояснень позивачки та показань свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні 07.08.2013 року, не доїжджаючи до світлофору на перехресті вул. Немирівське шосе та вул. К. Маркса, позивачка відчула удар в задню частину свого автомобіля, який виник внаслідок зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER], який належить третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] Оскільки [PERSON] не заперечував своєї вини у скоєнні ДТП, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ СК «Універсальна» серії АЕ №0421109 від 22.12.2012 року (а.с.38), сторони за взаємною згодою склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке із додатками цього ж дня подали до Вінницької філії ПАТ СК «Універсальна» (а.с.37). Натомість, листом №812/09/13 від 21.01.2014 року відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП неналежним чином, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, оскільки за схемою вказаною в Європротоколі, зіткнення транспортних засобів не відбувалось (а.с.8). Однак, з даними твердженнями відповідача суд не погоджується з наступних міркувань. Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життя, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події. Відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на ст.6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, зіткнення автомобіля третьої особи з автомобілем позивачки є визначеним законом страховим випадком, з настанням якого у страхувальника виникає обов'язок виплатити страхове відшкодування. При цьому, п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений вичерпний перелік підстав, за яких страхувальнику надано право відмовити у здійсненні страхового відшкодування, а саме: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, під час судового розгляду справи, обставин, зазначених у п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом не встановлено, оскільки всі учасники дорожньо-транспортної пригоди підтверджують про подію останньої; учасники дорожньо-транспортної пригоди звернулись до страхувальника - відповідача по справі; позивачкою було надано всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування; винуватець дорожньо-транспортної пригоди не заперечує своєї вини у скоєнні останньої. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 ЦПК України). Згідно ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Таким чином, цивільним процесуальним законодавством не передбачено обов'язкове призначення експертизи у спорах про відшкодування матеріальної шкоди, а враховуючи те, що клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи сторонами не заявлялось, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст.57, 64 ЦПК України, оцінивши, взяти до уваги як належний письмовий доказ, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи, висновок експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 17.02.2014 року №105, складений ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» (а.с.9-18), відповідно до якого розмір заподіяної шкоди, пов'язаної з пошкодженням належного позивачці автомобіля, становить 6 348,03 грн. Суд звертає увагу, що проведення позивачкою вищезазначеного товарознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого її автомобілю, зумовлене відмовою відповідача здійснити таке відшкодування в добровільному порядку, а тому заподіяна внаслідок пошкодження належного позивачці автомобіля в сумі 6 348,03 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 300,00 грн. та витрати по оплаті комісії банку в сумі 10,00 грн. (а.с.19) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки повністю. Окрім того, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вартість понесених судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 3 654,00 грн.. Так, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до cт.1 Закону України від 20.12.2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи встановлено, що правову допомогу позивачці на підставі договору про надання правової допомоги від 09.01.2014 року надавав адвокат [PERSON] (а.с.20), та який згідно квитанції від 21.02.2014 року (а.с.22) отримав від позивачки винагороду за надання правової допомоги у розмірі 3 166,80 грн., та згідно квитанції від 02.06.2014 року - 487,20 грн. (а.с.53). Окрім того, представником позивачки - адвокатом [PERSON] надано розрахунок вартості послуг за надану правову допомогу від 21.02.2014 року на суму 3 166,80 грн. (а.с.21) та розрахунок вартості послуг за надану правову допомогу від 02.06.2014 року на суму 487,20 грн. (а.с.52). Крім того, в силу ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved