Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] та починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO] Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2014 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 516,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2014 р. та до досягнення дитиною повноліття. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з тим, що самостійних дій на приведення мінімального розміру аліментів у відповідність до вимог Закону відповідачем не вжито, з метою захисту майнових прав дитини вона звернулась до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що у ньому містяться, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що оскільки законодавством збільшений розмір аліментів, вона також бажає збільшення розміру аліментів, оскільки коштів, які сплачує відповідач, який працює не офіційно, їй не достатньо. Відповідач [PERSON] повторно до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. У відповідності до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 195646, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 01.03.2012 р. батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2014 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі 516,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.05.2014 р. та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.07.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За змістом свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 168434, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29.12.2015 р., [PERSON] 29.12.2015 р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу має прізвище «Школяренко». Як видно з довідки виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 279 від 03.05.2018 р., [PERSON] має доньку [PERSON], яка проживає разом з матірю та знаходиться на повному її забезпеченні. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від\~17\~травня 2017\~року №\~2037-VIII\~частину другу\~статті 182\~СК України\~викладено в\~такій редакції: «Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обовязки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина 1 статті 192\~СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів у звязку зі зміною законодавства в частині мінімального розміру аліментів, що у свою чергу потягне збільшення їх фактичного розміру, переслідуючи виключно мету збільшення розміру аліментів. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих позивачем у справі, суд констатує, що позов не містить належних підстав для зміни способу стягнення аліментів. Наразі матеріали справи не містять доказів, які б вказували на наявність у відповідача на теперішній час офіційного працевлаштування та стабільного доходу, з якого можна було б утримувати 1/4 частку як того просить позивач. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, а позивачем не доведено, що відбулися певні зміни, які зумовлюють можливість зміни способу стягнення аліментів, що має наслідком збільшення їх розміру. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed