Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON], 22 жовтня 1999 року в Палаці шлюбів міста Кременчука за актовим записом №1049; після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]; місце проживання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], визначити з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 жовтня 1999 року між нею та відповідачем, [PERSON], було зареєстровано шлюб в Палаці шлюбів міста Кременчука. До реєстрації шлюбу прізвище позивача Василенко. Шлюб у сторін перший, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з розбіжностями поглядів на життя та неузгодженістю характерів для сумісного проживання, у звязку із чим у 2016 році шлюбні відносини між ними фактично припинені, та з цього часу між сторонами припинено спільне проживання, ведення спільного господарства, сторони не мають взаємних прав та обовязків стосовно один одного. Майнові спори відсутні. Спільна дитина проживає разом із позивачем. Примирення між подружжям [PERSON] вважає неможливим. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушена звернутись до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, згідно наданої нею заяви просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів. Суд, вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Василенко) [PERSON], [INFO], зареєстрований 22 жовтня 1999 року у Палаці шлюбів міста Кременчука за актовим записом №1049, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ №040735, а також відміткою у паспорті позивача серії КО №016197. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №045369, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому міста Кременчука. Згідно із положеннями частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з 2016 року, спільного господарства не веде, спільно не проживає. Бажання до примирення позивач не має. Спору про розподіл спільного нажитого майна між сторонами немає. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки примирення між сторонами неможливе, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], з нею, і суд вважає це правильним і таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved