Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку, про місце, час розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. Третя особа представник Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 30.10.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстровано в реєстрі № 1-3720, позивачу по справі [PERSON], належить квартира [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, житловою площею 41, 40 кв. м, загальною площею 55, 74 кв. м. (а. с. 7). Право власності зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 06.11.1996 року в реєстрову книгу № 126-п, сторінка 118 запис 118. Відповідач по справі [PERSON], [INFO], доводиться позивачу колишнім чоловіком, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 30 травня 1995 року, зареєстрованого в відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 250 (а. с. 10). В квартирі, яка розташована за адресою м. Кривий Ріг вулиця Уфимська б. 6 кв. 16, зареєстровані: син позивача [PERSON], [INFO], колишній чоловік позивача - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], з січня 2011 року, забравши особисті речі з вказаної квартири виїхав, і з того часу його місце перебування невідомо. В відповідності до вимог ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Але, незважаючи на вищевказане, з реєстраційного обліку відповідач не знявся та робити цього не бажає, по теперішній час він, значиться зареєстрованим в вищевказаній квартирі, в зв'язку з чим позивач [PERSON] не має можливості сплачувати комунальні послуги за відповідача, робити поточний ремонт та таке інше, вона відчуває значні фінансові труднощі. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Вважаючи, що відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку в вказаній квартирі не бажає, хоча в ній не проживає протягом більше ніж три роки, має інше фактичне місце проживання, позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] В, В. такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що при зазначених обставинах позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved