Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 79172 грн.30 коп. та судові витрати в розмірі 8791 грн. 72 коп. У мотивування позовних вимог вказує, що 14.07.2017 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Великій Кільцевій відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем «Вольво» БН д.н.з. [NUMBER], при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю позивача [PERSON] «Шкода Окіауіа А5» д.н.з. [NUMBER], який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтись, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. 29.07.2016 р. Голосіївським районним судом м. Києва була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача та його було визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно актом виконаних робіт ТОВ «Автоцентр Київ» від 30.09.2016 року вартість відновлення автомобіля позивача після ДТП становить 79 172,30 грн. Позивач звертався з заявою до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але страхову виплату не отримав. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа (далі - ЦК України), якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п, 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазналау зв'явку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. справі № 6-2808цс15 завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом зверне страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем витрачено на правову допомогу 8000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду. У п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України вказано, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. У ст. 84 ЦПК України зазначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову до цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, що надала правову допомогу, у судовому засіданні. під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позов не визнає, так як вважає, що шкоду за пошкодження транспортного засобу позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинен відшкодовувати не він, а страхова компанія. Між тим даних про страхову компанію де був застрахований транспортний засіб яким він керував під час ДТП не надав. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що14.07.2017 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Великій Кільцевій відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем «Вольво» БН д.н.з. [NUMBER], при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю позивача [PERSON] «Шкода Окіауіа А5» д.н.з. [NUMBER], який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтись, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. 29.07.2016 р. Голосіївським районним судом м. Києва була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача та його було визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно актом виконаних робіт ТОВ «Автоцентр Київ» від 30.09.2016 року вартість відновлення автомобіля позивача після ДТП становить 79 172,30 грн. і ця сума сплачена позивачем виконавцю робіт по відновленню автомобіля (а.с.9). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28 цього ж Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому в судовому засіданні відповідач не надав доказів тому що страховик його транспортного засобу повідомлявся про настання страхового випадку за участю застрахованих транспортних засобів не повідомлявся. Згідно з положеннями ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 33.1. п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але непізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на Страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. За приписами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. справі № 6-2808цс15 завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом зверне страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідача підлягає стягненню витрати позивача понесені по сплаті судового збору та по наданню правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved