Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідачана її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн., починаючи з 14 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження ним навчання до досягнення 23 річного віку. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 01 вересня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. 19 червня 2014 року шлюб між ними розірвано. Син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Інформація про розмір поточних доходів відповідача у неї відсутня, однак, враховуючи, що відповідач проживає в селі, має господарство та землю для садівництва та городництва, він має доходи і з цього господарства. Тому вважає, що розмір аліментів з боку відповідача в сумі 500,00 грн. цілком реальною та адекватою сумою, враховуючи ціни на продукти харчування, дитячий одяг, іграшки, ліки та інші необхідні для дитини речі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили такий задоволити. Відповідач до судового засідання подав заперечення на позовну заяву, в якому позов визнав частково, вказав, що щомісячно відсилав кошти на утримання сина в сумі 360,00 грн. Крім цього, вказує, що єдиним його доходом є заробітна плата, яка є мінімальною та становить 1218,00 грн. На даний час його сімейний стан змінився, оскільки він вдруге одружився, його дружина перебуває у стані вагітності, а тому, з врахуванням вищеназваних факторів може сплачувати 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на 2015 рік становить 309,60 грн. В судовому засіданні відповідач підтримав письмові заперечення та просив частково задоволити позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що шлюб між сторонами укладено 01 вересня 2009 року. 05 листопада 2012 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.4). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 19 червня 2014 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.3). Як вбачається із долучених відповідачем до матеріалів справи копій квитанцій, 28 січня 2015 року, 25 лютого 2015 року, 08 травня 2015 року він перерахував [PERSON] по 360,00 грн. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч.1, ст.182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», \~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки №253 про заробітну плату та інші доходи від 28 серпня 2015 року, [PERSON] працює у Золочівській центральній районній лікарні та його дохід за III-VIII місяці 2015 року становить 8790,00 грн. Як вбачається із довідки Глинянської міської ради від 25 серпня 2015 року №1022, земельні ділянки на території Глинянської міської ради у власності або оренду [PERSON] не надавались, що спростовує покликання позивача на те, що відповідач має доходи від садівництва та городництва. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про одруження серії І-СГ №240364, [PERSON] 25 жовтня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище якої після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Крім цього, [PERSON], згідно заключення лікарсько-консультативної комісії від 31 серпня 2015 року, знаходиться на обліку у Глинянській районній лікарні Львівської області, оскільки перебуває на 15 тижні вагітності. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що відповідач працює у Золочівській центральній районній лікарні та його дохід за III-VIII місяці 2015 року становить 8790,00 грн., інших джерел доходів не має, має на утриманні вагітну дружину. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткову підставність позовних вимог, однак, не у сумі, яку просить позивач, а у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу)щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи положення вищевказаної статті, суд приходить до висновку про необхідність стягувати аліменти починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на дитину у разі продовження ним навчання до 23 років не підлягає до задоволення, оскільки у разі продовження дитиною навчання позивач буде вправі звернутись до суду з вказаною вимогою. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved