Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує свої вимоги тим, що 24.07.1972 року вона вселилась до квартири [ADDRESS] . з 03.01.1989 року у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач. Як зазначає позивач, з вересня 2002 року відповідач виїхав у невідомому напрямку, на зв`язок не виходить, у квартирі не з`являється, не сплачує комунальні платежі. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.02.2019 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.06.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру на житлове приміщення № 772 від 24.07.1972 року, позивач [PERSON] разом з батьками [PERSON] , [PERSON] отримала у користування квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Згідно витягів з Реєстру територіальної громади м.Києва від 27.02.2019 року, у спірній квартирі зареєстровано три особи: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Як вбачається з актів, складених ЖЕД-303 03.12.2018 року, 08.02.2018 року, 10.04.2019 року, відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає більше п`ятнадцяти років (а.с.6, 7, 28). Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність належними доказами вимог позивача, оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, а тому задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved