overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернулася 21.01.2016 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012року. Від спільного життя мають дочку [PERSON] [INFO]. З 07.10.2015 року мешкають окремо , оскільки подальше сумісне життя неможливе через постійні сварки, збереження сім'ї неможливе і недоцільне. Спору про розподіл майна немає. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 245/а.с. 3/. Від шлюбу мають мають дочку [PERSON] [INFO] /а.с.4/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила залишити за нею прізвище, взяте нею після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Позивач стверджує, що вони припинили шлюбні стосунки, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21.03.2014 року до суду м. Кривого Рогу з названим позовом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 20.08.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Питання щодо матеріального забезпечення дітей буде вирішуватися в судовому порядку. Шлюбні відносини сторони припинили в 2013 році. Сім'я розпалася через непорозуміння та різні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони до примирення не прагнуть, тому вона, позивач, змушена звернутися до суду та просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «[PERSON]». Майнового спору між ними немає. У судовому засіданні позивач не була присутньою, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу у Дніпропетровській області, актовий запис № 311, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини фактично припинили півроку тому, майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть, обидва наполягають на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена і задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернулася 21.04.2016 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.06.1997року. Від спільного життя з відповідачем мають сина - [PERSON] [INFO] та дочку - [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини на протязі останніх кількох років поступово погіршувалися через різні погляди на життя та сім'ю, що призводило до сварок та спричиняє душевні страждання їм та їх дітям. Спору про розподіл майна немає. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. В заяві зазначила, що шлюбні відносини припинено рік тому; матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає у добровільному порядку. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі , зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ,актовий запис № 297 від 14 червня 1997 року /а.с.8 /. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина - [PERSON] [INFO] та дочку - [PERSON] [INFO]/а.с. 9,10/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - «[PERSON]». Позивачка стверджує, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачкою у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21.04.2017 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] 29.01.2008 р. н. Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшила розмір позовних вимог до 1/6 частки, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив стягнутиаліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частки заробітку(доходу), оскільки має на утриманні дитину від першого шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2007 року /а.с. 4/. Від шлюбу з відповідачем має малолітню дочку [PERSON] 29.01. [INFO] , в свідоцтві про народження якого, відповідача записано батьком дитини /а.с.3/. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Малолітня [PERSON] 29.01. 2008 р. н. мешкає разом із позивачкою, що не заперечується відповідачем. Згідно\~ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, має дочку від першого шлюбу , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку/доходу/ , не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 заробітку (доходу) на користь позивача на утримання дочки [PERSON] [INFO], тому суд задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернулася 21.07.2016 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року. Від спільного життя з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинили у лютому 2015 року через непорозуміння, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Питання про матеріальне утримання дитини буде вирішуватися в судовому порядку. Спору про розподіл майна немає, вважає, що сімю зберегти неможливо, просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ,актовий запис № 585 від 23 вересня 2006 року /а.с.12/. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] 08.07.2009 року/а.с. 13/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу «Пирогова». Позивачка стверджує, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачкою у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше \~збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 грудня 2015 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позову вбачається, що 16 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на життя. Позивач вказує, що вона та відповідач не ведуть спільного господарства і бюджету, не будують спільних планів на майбутнє. З жовтня місяця 2014 року сторони не проживають разом. Шлюб існує лише формально. Посилаючись на вищевикладені обставини просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище «Ворона».\~\~\~\~\~ В судове засідання 15 лютого 2016\~ року\~ позивач [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, повідомила, що позовні вимоги вона підтримує повністю.\~ Відповідач\~ [PERSON]\~ в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд вирішив за можливе розглянути справу\~ у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 жовтня 2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 57. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, в зв'язку з тим, що в них виникають часті сварки, які негативно впливають на виховання їхньої дитини, конфлікт в сім'ї носить тривалий характер, всі її спроби зберегти сім'ю заради дитини не дали позитивних наслідків, тому сім'я сторін розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені та спільно вони не проживають. Вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем не можливе. На примирення не згодна. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна в них в даний час немає. Ухвалою суду від 12 листопада 2014 року було відкрито провадження по справі. В судові засідання 25 листопада, 1 грудня та 26 грудня 2014 року позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду надіслала телеграму, в якій просила суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 26.12.2014 року позов визнав, суду повідомив, що шлюб з позивачкою розпався остаточно, підстав для примирення немає, разом вони не проживають з лютого 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 57 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). З довідки № 198/02-24 від 10 жовтня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що [PERSON], 1988 року народження, проживає разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с.6). За нормою ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки сім'я сторін розпалась остаточно, підстав примирення між ними немає, конфлікт в сім'ї носить тривалий характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам її малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 лютого 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. З позову вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2012 році позивач та відповідач спільно придбали житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,2241 га. Позивач зазначає, що право власності на будинок та земельну ділянку за їх спільним рішенням було зареєстровано за відповідачем. Після розірвання шлюбу домовленості про добровільний розподіл житлового будинку, який є спільною сумісною власністю, між сторонами не було досягнуто. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просить визнати житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] спільним майном подружжя, визнати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] площею 0,2241 га, спільним майном подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] вартістю 23199 грн., визнати за нею право власності на 1/2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] площею 0,2241 га та вартістю 22000 грн. та стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явилися, до суду надали заяву, в якій просять розглянути справу без участі позивача та представника, повідомили, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася 21 червня 2017 року до суду із вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з лютого 2017 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На утримання дитини та сімї відповідач не надає матеріальну допомогу у добровільному порядку. Спору про місце проживання дитини та розподілу майна немає, вважає, що сімю зберегти неможливо, просила позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився також, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №57 від 01 березня 2014 року (а.с.8). Від шлюбу мають сина, - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивач стверджує, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про місце проживання дитини та майно відсутній. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу. Відповідно до вимог ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved