Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що між ними було укладено шлюб 04.12.2004 року, однак 24.03.2009 року даний шлюб було розірвано. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO], який після розлучення залишився проживати з нею. До кінця 2009 року відповідач інколи телефонував та провідував дитину, однак з 2010 року фактично не зявлявся та не цікавився життям та розвитком сина. [PERSON] не знає хто його батько так як немає можливості з ним спілкуватись. З урахуванням вищезазначеного просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON]З та призначити її єдиним опікуном дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у вихованні дитини. Також є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився доказів, про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання не зявились із невідомих суду на те причин, однак надали письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідача не знають та не бачили, що він не бере участь у вихованні дитини, також їм відомо, що [PERSON] не відвідує сини та не цікавиться його життям. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань: Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який народився 11.08.2005 року, а позивач [PERSON] матірю, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 091828, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 23.01.2009 року. Згідно вимог ст. 12 закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини. Як слідує з акту перевірки № 12, виданого 21.10.2015 року, провівши обстеження житлового будинку в с. Гаї Шевченківські по вул. Крушельницької, 19, встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає, також, вихованням дитини не займається. [PERSON] дійсно навчається в 4-В класі ТСЗШ І ступеня, відповідно до довідки № 136 від 07.10.2015 року. Згідно довідки-характеристики № 131 від 16.10.2015 року, виданої ТСЗШ І ступеня повного дня з поглибленим вивчення основ економіки Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] виховується без батька, але про нього ніколи не згадує і не комплексує з цього приводу. Батько дитини жодного разу не відвідував школу. [PERSON] займаються прабабуся та мама. Відповідно до довідки розрахунку по сплаті аліментів від 19.10.2016 року, заборгованість відповідача [PERSON] по аліментах станом на 12.11.2012 року становить 6240,00 грн. та за період з 12.11.2014 року по 01.10.2015 року нараховано заборгованість 13500,30 грн., оплачено 0,00 грн. Відповідно до висновку Тернопільської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] від 26.02.2016 року № 01-434/01-10, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 25.02.2016 р. № 5, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, не цікавиться її життям та здоровям, не відвідує дитину більше шести років. В судовому засіданні встановлено факт винної поведінки відповідача [PERSON] та свідомого ухилення від виконання батьківських обовязків щодо сина [PERSON], 11.08.2005 року, зокрема, те, що не займається доглядом за дитиною, не виховує її, матеріально не утримує, крім того, таким чином батько не виявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться станом його здоровя, не бере участі у вихованні. Дитина проживає з матірю, яка займається її доглядом, лікуванням, вихованням, забезпечує належні умови для її проживання та розвитку, що підтверджується вищевказаними документами. Із змісту ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України вбачається, що батько може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи факт ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. На підставі вищенаведених обставин та враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітньої дитини.

Outcome: approved