Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. Крім того, від шлюбу у них 25.11.2001 року народилася дочка [PERSON], а 22.07.2009 року народився син [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утриманні дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, однак на утриманні дітей має можливість сплачувати аліменти лише в розмірі 1/3 частини його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2005 року, що підтверджується своцтвом про шлюб серії І-ИД №003471 виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 101883 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 102069. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, їхні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні, відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню малолітніх дітей, не надає їм матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дітей, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з рівності та обовязку батьків щодо утримання дітей, Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з 05.08.2016 року до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial