Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач по справі є батьком [PERSON] . За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття. На цей час [PERSON] навчається на першому освітньому рівні в Краківській академії ім. Анджея Фрича Модржевського. Дитину повністю утримує позивач. Відповідач на цей час не допомагає матеріально, тому вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, на період навчання, але не більше як до досягнення сином 23-х років, починаючи з 27.07.2021 року. Ухвалою суду від 29.07.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначив, що позов вони підтримують у повному обсязі та наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Згідно довідки № 760/TiR/2020/2021 від 01.06.2021 року, [PERSON] з 01.10.2020 року прийнята на стаціонарне навчання першого освітнього рівня до Краківської академії ім. Анджея Фрича Модржевського. Строк закінчення навчального закладу 30.09.2023 року. Суд, дослідивши усі матеріали справи, вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси повнолітньої [PERSON] , її стан здоров`я, матеріальне становище позивача [PERSON] (на утриманні якої перебуває повнолітня), стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який повністю визнав позовні вимоги, той факт, що [PERSON] , на думку суду, має змогу сплачувати аліменти, враховуючи прожитковий мінімум на працездатну особу, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (позов подано до суду у 2021 році), суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] підлягає стягненню щомісячно з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку), на весь час навчання, але не більш як до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23-х років, починаючи з 27.07.2021 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: approved