Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 березня 2003 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народилося двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок непорозуміння у родинні та постійних суперечок. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує з весни 2017 року. Сім'я фактично розпалася, існує формально. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність у наданій заяві зазначила, що строк для примирення подружжю просить не надавати, оскільки в подальшому сенсу в збереженні шлюбу не вбачає. Відповідач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Строк для примирення подружжя не надавти. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 29 березня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 64, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 27.12.2014 року. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з втратою позивачем почуття поваги, любові, порозуміння, що суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сторони спільного господарства не ведуть. Сім'я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спір з приводу місця проживання дітей у сторін відсутній.

Outcome: approved