Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у червні 2003 року [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду з позовом до неї про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. При цьому ним, з метою забезпечення позову, було подано клопотання про накладення арешту на її майно, а саме: нежиле приміщення кафе «[INFO]», розташоване за адресою: [ADDRESS]). 23.06.2003 року судом було винесено ухвалу про задоволення даного клопотання та накладеноно арешт. Копію ухвали суду було направлено для виконання до державного нотаріуса. 18.10.2006 року державний нотаріус за № 3911505 за архівним записом № 153337-2433 від 01.10.2003 року внесла постанову про арешт вищевказаного кафе та оголошення заборони на його відчуження до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна. Впродовж, [PERSON] у 2003 році в задоволені позову було відмовлено за необґрунтованістю. Оскільки [PERSON] при цьому не просив зняти арешт з її майна, то судом таке рішення прийнято не було. Вона була впевнена, що заборона на відчуження знята і не звертала на це уваги, а рішення суду не отримувала так, як на той час воно не було їй потрібне. У 2017 році вона вирішила продати кафе «[INFO]», однак згідно витягу було вста-новлено, що на нього накладено арешт від 23.06.2003 року по вищезазначеному позову. 13 квітня 2016 року рішенням виконкому Марганецької міської ради за № 201 кафе «[INFO]» була надана поштова адреса: [ADDRESS] При звернені до Марганецького міського суду із заявою про зняття арешту з вказаного майна, вона 18.12.2017 року отримала відповідь про те, що вищевказана цивільна справа у 2012 році знищена, у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Оскільки на даний час арешт та заборону відчуження не знято, вона позбавлена права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Просить суд зняти арешт з її майна, а саме: кафе «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], якому рішенням виконкому Марганецької міської ради № 201 від 13.04.2016 року надана поштова адреса: [ADDRESS] накладеного 18.10.2006 року за № 3911505, реєстратором: Марганецька державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника б/н 23.06.2003 р. Марганецький міський суд, архівний запис № 153337-2433 від 01.10.2003 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяв, не надав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] у червні місяці 2003 року звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. З метою забезпечення даного позову, ним було подано клопотання про накладення арешту на майно [PERSON], належне їй на праві власності. 23.06.2003 року суддею міського суду винесено ухвалу, якою накладеноно арешт на майно [PERSON], а саме: на нежиле приміщення кафе «[INFO]», розташоване за адресою: вул. Київська, будинок без номеру в м. Марганець Дніпропет-ровської області, що підтверджується копією ухвали ( а.с. 4). Копію вказаної ухвали суду було направлено для виконання до державного нотаріуса. 18.10.2006 року державний нотаріус Марганецької державної нотаріальної контори за № 3911505 за архівним записом № 153337-2433 від 01.10.2003 року внесла постанову про арешт вищевказаного кафе та оголошення заборони на його відчуження до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів неру-хомого майн ( а.с. 6-7). З ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2006 року вбачається, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення безбіставно отриманих грошових коштів залишена без розгляду. Оскільки [PERSON] при цьому не просив зняти арешт з майна [PERSON], то судом таке рішення прийнято не було. Як зазначає позивач у позовній заяві, що вона була впевнена у тому, що заборона по відчуженню майна - кафе «[INFO]», яке розташоване по [ADDRESS] була знята і тому не звертала на це уваги, рішення суду вона не отримувала так, як на той час воно не було їй потрібне. 13 квітня 2016 року рішенням виконавчого комітету Марганецької міської рад Дніпропетровської області за № 201, нежитловій будівлі - кафе-бару, розташованому в районі Східного ринку, була надана поштова адреса: [ADDRESS] ( а.с.8). У 2017 році позивач [PERSON] вирішила продати кафе «[INFO]», однак згідно витягу було встановлено, що на нього, відповідно до ухвали Марганецького міського суду від 23.06.2003 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, накладено арешт. Впродовж вона звернулася до Марганецького міського суду із заявою про зняття арешту з вищезазначеного майна, однак 18.12.2017 року отримала відповідь, в якій зазначалося про те, що відповідно до Переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, термін зберігання цивільних справ позовного провадження - 5 років. Згідно акту від 2012 року вищезазначена справа знищена та роз'яснено, що з приводу зазначеного питання ввона має право звернутися до суду з позовною заявою ( а.с. 5). Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 41 Конституціїї України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки на даний час арешт та заборона відчуження з кафе «[INFO]» не знято, по-зивач позбавлена права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Отже, виходячи з вищенаведених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зняття арешту з майна, слід задовольнити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією.

Outcome: approved