Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 11.11.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. Аналогічний розмір аліментів також просить стягувати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.02.1997р. зареєструвала з відповідачем шлюб, який розірвано рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.09.2019р. Від шлюбу у них народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає. У зв`язку з цим, просить стягувати з відповідача аліменти по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2019р. відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якої позов визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі 1109 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів обрахував виходячи з прожиткового мінімуму, який встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», а при визначенні розміру аліментів просить врахувати, що на даний час тимчасово не працює та проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером. Також, перебуває на диспансерному обліку з 2014р. з діагнозом хронічний пієлонефрит в стадії нестійкої ремісії ХНН ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. ризик високий, гіпертензивне серце СН ІІА, де потребує постійного лікування. Відповіді на відзив позивач не скерувала. В судовому засіданні позивач та її повноважний представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Конституція України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51). У той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копій свідоцтва про народження (а.с.9, 10), позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, чого відповідач не оспорює і що додатково підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрації (а.с.8) та встановлено рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.08.2019р., яке не оскаржувалось та набрало законної сили (а.с.5-7). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. Тому, враховуючи обов`язок суду в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання, позов належить визнати обґрунтованим. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я дітей, неповно забезпечене матеріальне становище дітей, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, те, що відповідач офіційно не працює, однак є працездатним, а також інші обставини, які мають значення для справи. Тому, враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн., починаючи з 11.11.2019 року (з часу пред`явлення позову). Вказаний розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону, оскільки у суду відсутні відомості, що платник і одержувач аліментів домовилися про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Положення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначено у ст. 184 СК України. Однак, даною нормою не визначено порядку стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на двох і більше дітей, і зокрема, не визначено кінцевого строку, протягом якого такі аліменти стягуються. Нормою, яка регулює подібні правовідносини є ч. 2 ст. 183 СК України, якою врегульовано порядок стягнення аліментів на двох і більше дітей у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно цієї норми, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ч.3 ст. 183 СК України встановлено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на зазначене, застосовуючи аналогію закону слід визначити єдиний розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають стягненню до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а не як зазначено в позовній заяві - по 2000 грн. на кожну дитину і до досягнення кожною з них повноліття, що жодним чином не обмежує прав сторін та дітей. Що ж стосується аргументів відповідача про необхідність призначення аліментів у розмірі 1109 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає такий розмір аліментів заниженим, адже відповідач попри наявність у нього захворювань, про що надано відповідну медичну довідку (а.с.44), є працездатний та не позбавлений можливості офіційно працевлаштуватись. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved