Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про оспорювання батьківства. Позовну заяву мотивує тим, що 09 листопада 2013 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконкомі Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис за №22. 19 квітня 2014 року, відповідач народила сина - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №295308. Батьком дитини, згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України було записано позивача. Однак, цей факт викликає у нього сумніви, що дитина позивача [PERSON], тому він звернувся до приватної клініки у Празі та провів молекулярно-генетичний аналіз ДНК для підтвердження або виключення батьківства, результатами якого він був приголомшений, оскільки тест показав, що між позивачем та сином немає спільних генетичних особливостей і позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] та його представник [PERSON] звертаються до суду та просять зобов'язати відділ ДРАЦС по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області виключити [PERSON], [INFO] як батька з актового запису № 421 від 23 квітня 2014 року про народження [PERSON], [INFO]. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив суд їх задоволити. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомила. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. -2- Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить копія Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №111078 видане виконкомом Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №22 (а.с.5). 19 квітня 2014 року народився [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №295308 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, у якому в графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.9). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03 серпня 2017 року по вищевказаній цивільній справі призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, якою на вирішення експертам поставлено питання: Чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON], матір'ю якого є [PERSON] ?; Чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON]? (а.с.27-28). Так, відповідно до Висновку експерта КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи за № 81 від 10 жовтня 2017 року, складеного експертами [PERSON], [PERSON], [PERSON], молекулярно - генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Право на батьківство - це природне, невідємне право особи (чоловіка або жінки) стати батьком (матірю) дитини та володіти правами й обовязками щодо неї. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З частини 1 статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, вбачається, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування, а в частині 1 статті 8 Конвенції зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Статтею 50 Сімейного кодексу України встановлено, що чоловік має право на батьківство. Це право є невідємним і гарантується законом Відповідно до частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Статтею 133 цього Кодексу встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до пунуктів 10 та 11 Постанови за №3 Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року , роз'яснити судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). -3- Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON], 19 квітня 2014 року народився син - [PERSON]. Однак, згідно висновку експертів КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи за №81 при дослідженні молекулярно-генетичного аналізу ДНК встановлено, що [PERSON], [INFO], не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO]. Таким чином, є всі підстави для виключення з актового запису №421 від 23 квітня 2014 року про народження дитини - [PERSON], [INFO], як батька - [PERSON], та обставина що він не являється батьком дитини - [PERSON] [INFO] - доведена. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про оспорювання батьківства обґрунтована та підлягає до задоволення. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved