Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 28 вересня 1990р. вона уклала шлюб з [PERSON] В 1993р. шлюб ними було розірвано, але вони продовжували підтримувати подружні відносини, проживали разом, вели спільне господарство, підтримували шлюбні стосунки. В 1997р. у них народився син [PERSON], в 2002 р. відповідач [PERSON] усиновив її сина [PERSON], [INFO]. Весь цей час вони мали взаємні права та обов»язки як сім»я, разом виховували дітей, відпочивали, піклувались один про одного. За час спільного проживання було придбане спірне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]. Оскільки зазначене майно було набуто за час спільного проживання сторін, воно належить їм на праві спільної сумісної власності, що стало підставою для звернення до суду з відповідними вимогами. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнав позов і підтвердив факт проживання сторін однією сім»єю без реєстрації шлюбу з квітня 1993р. та придбання в період спільного проживання нерухомого майна, яке є предметом даного спору. Представники відповідача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «ЕКСПРЕС-БАНК» проти задоволення позову заперечували, зазначаючи, що об»єкти спірного нерухомого майна були передані в іпотеку в забезпечення належного виконання кредитних договорів, укладених з відповідачем [PERSON] Останній, при укладанні договорів, стверджував, що у шлюбі не перебуває та зазначене майно є його особистою приватною власністю. Представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» також заперечували проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 28 вересня 1990р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (т.1 а.с.16). 16 квітня 1993р. було зареєстровано розірвання шлюбу сторін, що підтверджується відповідним свідоцтвом (т.1а.с.15). Відповідно до свідоцтва про народження, [INFO]. у [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] (т.1 а.с.14). В 2002р. [PERSON] усиновив дитину [PERSON] - [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 червня 2002р. Як зазначала в судовому засіданні позивач, з моменту реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] і по даний час вони не припиняли подружні відносини, проживали разом, вели спільне господарство, підтримували шлюбні стосунки. Весь цей час вони мали взаємні права та обов»язки як сім»я, у них народилась спільна дитина, яку вони разом виховують, [PERSON] усиновив сина [PERSON] Про їх подружні відносини також свідчать спільні поїздки за кордон у справах та на відпочинок, наявність спільного бюджету. На час розгляду справи, відповідач [PERSON] за станом здоров»я потребує постійного стороннього догляду, який забезпечує позивач, піклуючись про нього та дітей. Оскільки в квітні 1993р. було зареєстровано розірвання шлюбу сторін, але вони продовжували проживати однією сім»єю, позивач просила встановити зазначений факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав та визнати придбані в 2005р. [PERSON] об»єкти нерухомого майна їх спільною сумісною власністю. Відповідно до наявних в матеріалах справи договорів купівлі-продажу, 03 березня 2005р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]; 18 квітня 2005р. була придбана квартира [ADDRESS]; 18 серпня 2005р. була придбана квартира [ADDRESS] ( т.1 а.с.7-13). Право власності на зазначені квартири зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Зазначеною главою визначено право спільної сумісної власності подружжя та статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Факт проживання сторін - [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами їх спільного відпочинку в «Санаторії Південий», який відбувався з 18.07.2009р. по 26.08.2009р. Зазначена обставина встановлена рішенням Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2010р. (т.2 а.с.116). В матеріалах справи наявні докази спільного перебування за кордоном родини в період з 21.12.2003р. по 10.01.2004 р. (т.2 а.с.227-259); в період з 28.12.2004р. по 15.01.2005р., в період з 28.04.2005р. по 14.05.2005р. (т.3 а.с. 76-104).; в період з 25.08.2005р. по 28.08.2005р. (т.3 а.с.51-61); в період з 22.10.2006р. по 26.10.2006р. (т.3 а.с. 40-50); в період з 20.12.2006р. по 28.12.2006р. (т.3 а.с. 62-75); у лютому 2009р. (т.3 а.с.33-39). У 2006р. [PERSON] отримувала візу та виїжджала до ОАЕ в офіційному статусі дружини-домогосподарки [PERSON], а останній був гарантом фінансового забезпечення останньої під час їх перебування за кордоном (т.4 а.с. 7-18). Крім того, з наданих позивачем [PERSON] доказів вбачається, що вона за допомогою банківських карток користувалась та розпоряджалась грошовими коштами з банківського рахунку [PERSON], що також свідчить про наявність спільного бюджету сторін і підтверджує наявність відносин притаманних подружжю (т.4 а.с.21-24). В 2004р. позивач [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] з метою забезпечення виконання його зобов»язань по кредитному договору від 15 жовтня 2004р., укладеного з ВАТ «Державний ощадний банк України» (т. 4 а.с.49-52). Відповідно до наявного в матеріалах справи договору іпотеки, [PERSON] передала в іпотеку належне їй майно - квартиру [ADDRESS]. Зазначене також підтверджує, що на момент укладання договору сторони діяли за взаємною згодою. Як зазначила позивач [PERSON] в судовому засіданні, за отримані кредитні кошти в розмірі 270000 доларів США, ними і було придбано спірне нерухоме майно в інтересах сім»ї. Вони мали намір його здавати в оренду, отримувати певний прибуток від цього. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив зазначені обставини та зазначив, що в період з 2002 по 2005р.р. [PERSON] користувався кредитами у різних банківських установах і в цей же період було придбано спірне майно, а факт його реєстрації на ім»я [PERSON] не свідчить про те, що воно було набуто в його особисту власність. Отже, в судовому засіданні позивачем було доведено, що вона та [PERSON] з 16 квітня 1993р. проживали у фактичних шлюбних відносинах, у 2005р. за сумісні кошти придбали спірне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]. Заперечуючи проти позову представники відповідача ПАТ «Акціонерний банк «ЕКСПРЕС-БАНК» та представники третіх осіб ПАТ «Банк Кіпру», ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» посилались на наявні в матеріалах справи заяви [PERSON] про те, що він у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває та спірне майно, яке ним передавалось в іпотеку, є його особистою власністю. Разом з тим, зазначені заяви не доводять відсутності між сторонами фактичних шлюбних відносин саме в цей період та не доводять що спірне майно придбавалось за особисті кошти [PERSON] Інших доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] про наявність постійних подружніх відносин з відповідачем [PERSON] суду надано не було. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved