Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувалаа у шлюбі, який розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.01.2016 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.10.2014 року присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Покликаючись на те, що відповідач на даний час має постійне місце роботи, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та в подальшому стягувати їх у частці від доходу в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, зазначивши, що на даний час він не працює, знаходиться на обліку у Луцькому міському центрі зайнятості як безробітний. Окрім того, одружився та має на своєму утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з тим, вказує, що по мірі можливості сплачує аліменти дітям і не відмовляється сплачувати їх у подальшому в визначеній судом сумі згідно рішення суду від 28.10.2014 року. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.01.2016 року /а.с.6/. В шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON] Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.10.2014 року присуджено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розміром по 450 (чотириста пятдесят) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 25.09.2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як передбачено ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Луцького міського центру зайнятості [PERSON] зареєстрований як безробітний у Луцькому МЦЗ з 06.09.2017 року та дохід останнього за вересень жовтень 2017 року становить 870,41 грн. /а.с.29/. Крім того встановлено, що відповідач згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №110556 від 22.07.2016 року одружений із [PERSON] та має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №248827 від 30.01.2017 року /а.с. 26-27/. Разом з тим, посилання відповідача про те, що він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі із-за того, що на даний час ніде не працює, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб і не позбавлений обовязку утримувати неповнолітніх дітей. Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Крім того, частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. [PERSON] відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial