Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн. починаючи з дня подання позовної заяви до суду. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 16.12.2006 року, за час перебування в шлюбі сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року, та на теперішній час відповідач мешкає окремо. Дитина мешкає з позивачем. Позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною, яка є інвалідом з дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч та потребує постійної сторонньої допомоги. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в уточненій редакції підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 650 грн. Також пояснив, що з серпня 2013 року він не проживає з позивачем. Дитина проживає з матір'ю в Російській Федерації. Окрім того, зазначив, що він не має постійного місця роботи, інших осіб на утриманні не має та будь-яких аліментів на користь інших осіб не сплачує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 16 грудня 2006 року судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 грудня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2001 (а.с. 9). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 06 липня 2007 року батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № 517 від 03 лютого 2015 року [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 11). Згідно до посвідчення Серія [NUMBER] виданого Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівського району м.Харкова [PERSON] є дитиною - інвалідом з дитинства (а.с. 13). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків, та враховує ту обставину, що дитина є інвалідом з дитинства.. Судом враховано доводи відповідача, про те що він на даний час не має постійного місця роботи, відсутність інших неповнолітніх дітей на утриманні, має задовільний стан здоров'я, та не є інвалідом. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 05 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial