Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] в якому вказує, що зареєстрована та проживає у власному будинку, що в [ADDRESS]. В належному їй будинку, є зареєстрований відповідач, який у 2009 році виїхав в Росію, а саме в м. Санкт-Петербугр з сім»єю, повідомивши, що немає наміру повертатися в Україну. Крім того, позивач зазначає, що відповідач у будинку не проживає більше шести років, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе витрат по утриманні спірної квартири, а відтак позивач не може скористатись правом на отримання субсидії. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його участі. Представник третьої особи Сокальського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України, в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву, в якій просить суд, слухати дану справу без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 17.06.1999р. виконавчим комітетом Свитазівською сільською радою Сокальського району. встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння по [ADDRESS]. Оглядом довідки №173 від 17.04.2015 року, виданої виконкомом Свитазівської сільської ради, встановлено, що [PERSON].,1981р.н. зареєстрований в будинку [PERSON] по [ADDRESS].. З досліджених актів обстеження будинку, що по [ADDRESS] від 16.02.2015р., 16.03.2015р. та 16.04.2015р., встановлено, що син позивачки, [PERSON], шість років у вищевказаному будинку не проживає. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в будинку позивачки не досягалось, співвласником житла він не являється та понад шість років без поважних причин не проживає в будинку позивачки, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратила право на користування житлом позивачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved