Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради, до Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. У своєму позові позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на кімнату розміром 12,6 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень, загальною площею 17 кв.м. квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що згідно рішення Заводського виконавчого комітету м.Дніпродзержинська від 15 травня 2000 року її визнано квартиронаймачем кімнати площею 27,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS], третя кімната розміром 12,6 кв.м. була надана та оформлена на [PERSON], який [INFO] помер. В своїй кімнаті [PERSON] не мешкав і фактично передав їй у користування. Після смерті [PERSON] вона продовжувала мешкати та користуватися кімнатою померлого, здійснювати поточні ремонти, сплачувати комунальні послуги. Враховуючи, що вона на даний час продовжує користуватися кімнатою померлого, а тому вважає, що набула право власності на вищезазначену кімнату. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позові, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на кімнату розміром 12,6 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень, загальною площею 17 кв.м., квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові, просив суд визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на кімнату розміром 12,6 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень, загальною площею 17 кв.м. квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник відповідача Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області Шамрай Л.Є. позовні вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити в задоволені позову. В судовому засіданні представник відповідача Департаменту комунальної власності та земельних ресурсів Дніпродзержинської міської ради Попович А.Г. позовні вимоги позивача не визнала, посилалась на обставини викладені в запереченнях, просила суд відмовити в задоволені позову. Суду зазначила, що згідно постанови виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок № 199 від 24.05.1990 року рівень забезпеченості житловою площею для визнання потребуючим покращенням житлових умов з 01.07.1990 року повинен складати 6,7 кв.м. на кожного члена сім'ї. Позивач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані в квартирі загальною площею 27,7 кв.м., тобто не є такими, що потребує поліпшення житлових умов. Також зазначені особи не потребували та не перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов згідно ст.34 ЖК України. В якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона є позивачу подругою та в судовому засіданні підтвердила факт того, що позивач довгий час, приблизно десять років, користується усіма кімнатами квартири [ADDRESS], сплачує комунальні послуги. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ТОВ «Оселя» та третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, у яких просять розглянути справу у відсутність їх представника. Вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з рішення від 15.05.2002 року № 149 виконавчим комітетом Заводської районної ради Дніпропетровської області вирішено переоформити особові рахунки на [PERSON] дві кімнати 27,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS], у зв'язку зі смертю квартиронаймача. Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» від 23 червня 2014 року № 149, за адресою [ADDRESS] відкрито два особових рахунки, за відсутністю відомостей про приватизацію квартири, при знятті з реєстрації 13 січня 2004 року померлого [PERSON], 1942 року народження, було помилково закрито особовий рахунок на його частину квартири, але при знову відкритих обставинах, що його частина квартири виявилася приватизованою, особовий рахунок на ім'я [PERSON] було відновлено. Як вбачається з листа Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2005 року № 835 вбачається, що право власності на кімнату житловою площею 12,5 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень, загальною площею 17,0 кв.м., зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29 травня 1995 року відділом обліку та розподілу житловою площі міськвиконкому, згідно з розпорядженням від 29 травня 1995 року № 00628. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, що вбачається з копії акта про смерть № 208 від 10 березня 2001 року, який виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська у Дніпропетровській області 10 березня 2001 року. Відповідачами в судовому засіданні не заперечувалось, що позивач [PERSON] продовжує користуватися кімнатою, житловою площею 12,5 кв.м., в квартирі [ADDRESS] та сплачує комунальні послуги. Враховуючи викладене та з наданих суду документів вбачається, що позивач [PERSON] більше десяти років користується кімнатою, житловою площею 12,5 кв.м., квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], сплачує комунальні послуги, що вбачається з наданих суду квитанцій. Ч.1, ч.4 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач добросовісно володіє майном, а саме кімнатою, житловою площею 12,5 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень, загальною площею 17,0 кв.м., квартири [ADDRESS], і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved