Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, шляхом виділення їй у власність ? частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року був розірваний. За час шлюбу за спільні кошти сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу за вказаною адресою проживає позивач разом з двома дітьми. Згідно договору купівлі-продажу вказаної квартири від 22 липня 2003 року, покупцем зазначений відповідач. У звязку з цим позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі обставини: 27 лютого 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис № 217. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 07 серпня 2003 року [PERSON]\~ придбав в [PERSON]П, [PERSON] та [PERSON] квратиру № 57, що знаходиться в будинку № 8 по вул. К.Савури в м. Тернополі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Таким чином, квартира набута відповідачем в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами\~ ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~ В силу вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що квартира [ADDRESS], є обєктом права спільної сумісної власності і підлягає поділу між сторонами в рівних частинах, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1377 гривень 50 копійок, оскільки при відкритті провадження у справі позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, а рішення ухвалюється на користь позивача.

Outcome: approved