Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 21.11.2018року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який вони оформили розпискою. Відповідач отримала у власність від неї грошові кошти готівкою 100 000,00 грн. За досягнутою домовленістю відповідач зобов`язалася повернути кошти до 21.02.2019року. З метою досудового врегулювання спору між сторонами, вона неодноразово телефонувала відповідачу, та просила повернути грошові кошти, оскільки строк виконання зобов`язання настав 21.02.2019року. Станом на дату подання позову відповідач позику не повернула. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 21.11.2018 року відповідач [PERSON] під розписку отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі - 100 000, 00 грн. При цьому, [PERSON] в розписці зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти 21.02.2019 року /а.с.9/. Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 100 000, 00 грн. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved