Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, в обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який постійно мешкав у своєму будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] Після його смерті, відкрилась спадщина на зазначений будинок з надвірними спорудами загальною площею 54,6 кв. м, житловою площею 26,9 кв. м, та прибудови, веранди, погрібу під частиною будівлі, сараю, літньої кухні, убиральні, оглядової ями гаражної, вимощення, колодязя питного, огорожі та воріт. Даний житловий будинок, відповідно до інформаційної довідки щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації № 688 від 28 жовтня 2014 року, належав йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 10 серпня 1994 року, реєстр № 2-1462. На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем вказаного майна є вона - його донька [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Спадщину вона прийняла, надавши відповідну заяву про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори, до якого вона звернулась щодо оформлення відповідних документів на спадкове майно на своє ім'я, було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 4.14, п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусу необхідно перевірити факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємців, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, які зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, щодо належності цього майна спадкодавцю. Нотаріус пояснила, що згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державний реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченим цим Законом за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до Законодавства, яке діяло на момент їх виникнення. Як було пояснено нотаріусом, архів нотаріальних документів контори з 1945 по 2001 роки передано в Донецький обласний нотаріальний архів, який знаходиться в зона АТО, працює в закритому режимі, отримати дублікат вищезазначеного правовстановлюючого документу, тобто Свідоцтва про право на спадщину, видане Державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори від 10 серпня 1994 року, реєстр № 2-1462 немає змоги. Крім того, було також роз'яснено, що навіть у разі отримання Дублікату правовстановлюючого документу на вищезазначений будинок, немає змоги його зареєструвати, так як на підставі п. 7 Порядку Державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 рокуза № 703 - для проведення державної реєстрації власник подає особисто заяву про реєстрацію. Таким чином, було пояснено, що необхідно звернутись до суду про визнання права власності на жилий будинок на підставі ст. ст. 182, 328, 377 Цивільного кодексу України. Позивач зазначає, що належність вищезазначеного житлового будинку з надвірними спорудами померлому підтверджується наступними документами: технічним паспортом на житловий будинок, інформаційною довідкою, щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації № 688 від 28 жовтня 2014 року . Крім того, вона як спадкоємець першої черги - донька спадкодавця, вже отримала право власності, тобто спадщину, на грошові вклади, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. 23 жовтня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2-351. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача Красноармійської міської ради Донецької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та просять справу розглянути на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.5), свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON].(а.с.8,9). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який відповідно до інформаційної довідки щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації № 688 від 28 жовтня 2014 року, належав йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 10 серпня 1994 року, реєстр № 2-1462 (а.с.10). Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але в оформленні права власності на спадщину позивачці було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а також зазначено, що навіть якщо буде отримано дублікат правовстановлюючого документу, то зареєструвати його вона не зможе, оскільки для проведення реєстрації власник подає заву про реєстрацію особисто (а.с.14,30). Крім того, позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги - донька спадкодавця, вже отримала право власності, тобто спадщину, на грошові вклади, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 23 жовтня 2014 року державним нотаріусом Першої Красноармійсьої державної нотаріальної контори Шиленко С.В., зарестрованому в реєстрі за № 2-351 (а.с.15). Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], втрачено. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, [PERSON] був належним власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 10 серпня 1994 року, реєстр № 2-1462. Відповідно до ст.1261 ЦК України, позивачка, як донька померлого є першочерговою спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті батька. Інших спадкоємців першої черги немає. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved