Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її тітки [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], яка за життя мала право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.51 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Крім цього, [PERSON] була власником майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області, який був посвідчений майновим сертифікатом серії [NUMBER] в розмірі 0.001% пайового фонду, вартістю 4 281 грн. Позивач є єдиним спадкоємцем спадщини померлої тітки за заповітом, у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої, після чого звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (діє відповідно до договору про надання правової допомоги від 17 травня 2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1868) позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки позивач внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості оформити спадщину померлої тітки. Представник відповідача - Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Позов визнав (заява №02-16/137 від 27 травня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2015 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.51 га., яка розташована в межах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області та належала їй відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 19 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області, яке посвідчене свідоцтвом серії [NUMBER], виданого 02 вересня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області в розмірі 0.001% пайового фонду підприємства, вартістю 4281 грн. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що 15 лютого 2012 року померла [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в Реєстрі за №01, яким все належне їй майно, а також все те, що належатиме їй на день її смерті, заповіла позивачці [PERSON]. За наявними у Шершенецькій сільській раді Кодимського району відомостями станом на день смерті [PERSON] вказаний заповіт відмінений чи змінений не був. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем спадщини померлої [PERSON] за заповітом. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом на підставі довідки Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області №752 від 08 квітня 2016 року встановлено, що позивач [PERSON] з 11 червня 2009 року і до цього часу зареєстрована та проживає в належному померлій [PERSON] жилому будинку [ADDRESS]. В цьому ж будинку до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала [PERSON], у зв'язку з цим позивач внаслідок спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину померлої. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №19 від 07 травня 2016 року (відмова нотаріуса №410/02-14 від 25 травня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у зв'язку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved