Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючі позовні вимоги, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно в тому числі і квартира [ADDRESS]. За час життя [PERSON] 03.02.1995 р. приватизував вище зазначену квартиру. На той час, відповідно до першої черги спадкоємців за законом було три особи: позивач [PERSON] її сестра [PERSON] та мати померлого - [PERSON] Позивач [PERSON] разом з сестрою [PERSON] проживали в м. Києві, а бабуся [PERSON] проживала в [ADDRESS]. У визначений законом термін (шість місяців) всі три спадкоємця звернулись з заявами про прийняття спадщини в рівних долях по 1/3 частині за кожним щодо квартири [ADDRESS] до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. В силу різних причин, до цього часу ні позивач ні її сестра [PERSON] та бабуся [PERSON] свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині вищевказаної квартири не отримували. [INFO] [PERSON] померла, і після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яку вона успадкувала після смерті [PERSON], хоча не отримувала відповідного свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Як зараз вияснилось, ще при житті, за місцем свого проживання - [ADDRESS] в Першій Миргородській державній нотаріальній конторі, [PERSON], на все своє майно, в тому числі і на 1/3 частину квартири [ADDRESS], склала заповіт на свою дочку, відповідача по справі [PERSON], яка з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері звернулась в нотаріальну контору м. Миргород. Таким чином, після смерті [PERSON], у позивача виникло право на спадщину за законом після смерті батька на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач по цій справі, як дочка померлої [PERSON], має право також на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. 26 липня 2016 року П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючі тим, що оригіналу (дублікату) правовстановлюючого документу на спірну квартиру позивачем не представлено. Разом з тим, позивачем до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори надано оригінал свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 лютого 1995 року розпорядженням №17 відділу приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради в м. Києві. Крім цього, вищевказана квартира в БТІ м.Києва, як власність її батька, зареєстрована ще й за дублікатом, виданої згідно розпорядження №17-77-Д від 24 жовтня 2007 р. Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. Оригінал цього дублікату знаходиться у відповідача, яка повідомила позивачу, що вона надасть оригінал дублікату в нотаріальну контору лише, якщо [PERSON] виплатить їй грошову компенсацію за ? частину спірної квартири. На підставі викладеного, позивач змушена була звертатись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та просила суд винести рішення про його задоволення з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Головне управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача та представника третьої особи, проти чого не заперечувала позивач. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні 30.09.2016 р. підтримала позовні вимоги та просила про їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні судом було встановлено, що 16 лютого 1991 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб, 29 липня 1997 року у Ленінському відділлі реєстрації атків цивільного стану м. Києва зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON], зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 1995 року виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], яка зареєстрована міським бюро техІнвентаризації і записана у р.№578 10.02.1995 р. (а.с.11) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації смерті м. Києва від 17 травня 2007 р. (а.с.13). Після смерті останнього відкрилась спадщина на все його майно, яке успадкували його діти : [PERSON], [PERSON] та його мати [PERSON], які протягом шести місяців звернулись до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини по 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала покійному - [PERSON] Однак, ніхто із них свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 04 червня 2007 р. [PERSON] склала заповіт на імя своєї дочки - [PERSON] на все своє майно, яке належить їй на момент складання цього заповіту, а також майно, яке належитиме йому у майбутньому, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та все те, на що він за законом матиме право,яке посвідчено Ярмаківською сільською радою Миргородського району Полтавської області за р. № 26. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яку вона успадкувала після смерті [PERSON], хоча не отримувала відповідного свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2016 р. посвідченого Решта С.М., виконуючим обов'язки державного нотаріуса Першої Миргородської державної нотаріальної контори в порядку заміщення, державний нотаріус Хорольської державної нотаріальної контори, [PERSON] прийняла спадщину, за заповітом яка склала її мати - [PERSON] від 04 червня 2007 року, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.35). Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, оригінали всіх документів на спірне майно залишилось у відповідача [PERSON], яка відмовилась їх надавати позивачу. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. 28 липня 2016 року державний нотаріус Опанасюк О.Ю. П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку у спадщині на квартиру [ADDRESS], після смерті її батька [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.19). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ст.ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що доводи, викладені в позові, обґрунтовані та доведені, в зв'язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1567 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved