Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 23.06.2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №937. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з квітня 2019 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Спільне сімейне життя між ними не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що ведення спільного господарства та сумісне проживання сторін неможливі, сімейні відносини є остаточно припиненими, відновлення сімейних відносин суперечитиме її інтересам. На примирення з відповідачем позивачка не погоджується. Крім цього, позивач вказує, що з моменту народження спільна дитина сторін проживає разом з нею. З квітня 2019 року відповідач проживає окремо та не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини, донька повністю перебуває на утриманні позивачки. Вважає, що з відповідача слід стягувати на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 гривень щомісячно, оскільки такий розмір аліментів забезпечить дитині належний рівень життя та забезпечить рівність сторін у несенні обов`язку з утримання дитини. Зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має, він є працездатним, стан його здоров`я дозволяє працювати та утримувати дитину. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, не фіксувати судове засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд не надавати сторонам термін на примирення. Також, вказує, що не підтримує подружні стосунки з відповідачем з квітня 2019 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, не фіксувати судове засідання технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд не надавати сторонам термін на примирення. Також, вказує, що не підтримує подружні стосунки з позивачкою по справі з квітня 2019 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №937, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається з довідки КЖРЕП17 за №2273 від 10.07.2019 року (а.с.11) про реєстрацію місця проживання, на даний час позивач по справі та неповнолітня [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з квітня 2019 року. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та заявами сторін. \~ \~ \~ \~ \~ Беручи\~до уваги\~вище викладене,\~ суд\~вважає,\~що подальше\~спільне \~проживання \~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам подружжя\~та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої [PERSON] ,\~ зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що відповідач по справі спрямував до суду заяву, згідно якої визнає позовні вимоги в повному об`ємі, відповідно, спроможний сплачувати аліменти у зазначеному в позові розмірі. На\~ підставі\~вищевикладеного,\~суд вважає,\~що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. та на користь позивача в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved