Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбу та шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги на утримання дитини у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. А також, просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує та просила позов задовольнити в повному обсязі, а також не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідно до довідки наданої відділом адресно - довідкової роботи ГУ державної міграційної служби України в Херсонській області від 23.07.2014 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання відповідач [PERSON] неодноразово не з'являвся, які призначались на 29.08.2014 року на 18.09.2014 року, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням про отримання ним судової повістки та на 06.10.2014 року, проте конверт із судовою повісткою повернувся на адресу суду з відміткою «за спливом терміну зберігання», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю на адресу суду не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.07.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.07.2008 року, актовий запис № 181. Як встановлено в судовому засіданні, від спільного шлюбу сторони мають малолітню сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.07.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] на даний час проживає разом із матір'ю [PERSON], що також підтверджено довідкою наданою управлінням житлово - комунального господарства Ізмаїльської міської ради від 04.10.2013 року за № 5033. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлений розмір аліментів не суперечить діючому законодавству, оскільки максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до законодавства про виконавче провадження, про що також відзначено в п.17 Постанові Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись батьком малолітнього [PERSON] [INFO], зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень з дати подачі позовної заяви до суду, тобто з 10.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, пов'язаних з правовою консультацією, підготовкою позовної заяви та інших документів, суд дійшов до висновку про те, що в задоволені цієї частини вимог необхідно відмовити, оскільки за змістом ч. 1 ст. 44 ст. ст. 27, 31 ЦПК України, зазначені дії не відносяться до окремих процесуальних дій, вчинюваних поза судовим засіданням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial