Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю [PERSON] 05.03.2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 91. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, через різні інтереси, погляди на життя, ведення домашнього господарства, а також права та обов`язки подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться з жовтня 2018 року. Збереження сім`ї на теперішній час вже неможливо. Від шлюбу подружжя має спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем. Враховуючи вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Крім того, зазначила, що позовні вимоги в частині визнання, що малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] будуть мешкати разом з позивачем, просила залишити без розгляду. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що з 05 березня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] від 31.05.2016 року та Серії [NUMBER] від 16.04.2011 року. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони значний проміжок часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, вважають неможливим збереження їх родини, та просять розірвати шлюб. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін. Щодо позовних вимог позивача про визначення місця проживання дітей разом з позивачем, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд пстановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку рлзгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Зважаючи на подання позиачем заяви про залишення частини позовних вимо без розгляду. суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляд у позовних вимог про визначення місця проживання дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved