Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з 11 травня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не введуть. Діти проживають з позивачем, та з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами по справі не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Як зазначає позивач, добровільно про сплату аліментів домовити з відповідачем їй не вдається, у зв'язку з чим звернулась до суду. Враховуючи те, що відповідач приховує від неї місце роботи, має мінливий та не регулярний дохід, аліменти просила стягнути саме в твердій грошовій сумі. Посилаючись на ст.ст. 180, 181, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, вказувала суду на те, що з грудня 2016 р. відповідач припинив надавати кошти на утримання дітей, їх вихованням та утриманням не цікавиться, тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд України також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 11 травня 2012 р. зареєстровано шлюб в Відділі РАЦС Святошинського РУЮ у м.Києві про що зроблено актовий запис № 361. (а.с. 8). Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 5, 6), які відповідно до довідки начальника КК «Центркомунального сервісу» зареєстровані та проживають з матір'ю в кв.[ADDRESS] (а.с. 7). Судовим розглядом встановлено, що діти повністю знаходяться на утриманні та вихованні позивача, оскільки з грудня 2016 р. відповідач коштів на утримання дітей не надає. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України). Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. За приписами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], суд враховує матеріальний стан позивача, стан здоров'я, потреби дитини даного віку, відсутність інформації щодо розміру доходу відповідача, відсутність інформації про фінансові можливості відповідача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи з 26.04.2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved