Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Їй на праві особистої власності належить 2-х кімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.1992 року. Разом з нею в квартирі з 22.02.2013 року зареєстрована її донька відповідач [PERSON] [INFO] , проте, з серпня 2014 року відповідач виїхала за межі України і з цього часу в квартирі не проживає та будь-яких витрат на утримання квартири вона не здійснює, особистих її речей в квартирі не має. Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме 2-х кімнатною квартирою [ADDRESS] , в наслідок її тривалої відсутності в цьому приміщенні. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності є власником 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.1992 року. (а.с.6). Згідно довідки [PERSON] купила 2-х кімнатну квартиру вартістю 3506 карб. (а.с.7). Згідно довідки №296 виданої Виконавчим комітетом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 25.02.2003 року арешт на квартиру [ADDRESS] ,арешт не накладався. У відповідності до технічного паспорту замовником на 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8-10). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов №169 від 04.11.2019 року вданого депутатом Плодородненської ОТГ по округу №4 [PERSON] , підтверджено, що громадянка [PERSON] 1990 року народження, зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 22.02.2013 року, але фактично не проживає за вище вказаною адресою з серпня 2014 року зі слів матері [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області 24 березня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 10, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.12). Отже, з наданих доказів, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно з 22.02.2013 року не проживає у 2-х кімнатній квартирі [ADDRESS] . Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що є\~всі підстави\~для визнання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~такою,\~що \~втратила право\~користуватись житловим приміщенням, а саме: 2-х кімнатною квартирою [ADDRESS] , в наслідок її тривалої відсутності в цьому приміщенні. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved