Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13 листопада 1999 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 466. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 13.11.1999 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем. Вказала, що шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2018 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, загострювало відносини і у кінцевому підсумку призвело до повного розриву відносин. Незважаючи, що на даний час проживають разом, у кожного з них існує окремий бюджет, спільного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між подружжям не існує. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, існуючий шлюб повинен бути розірваний. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Від позивачанадійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, згодний на розірвання шлюбу (а.с. 24). Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 1999 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 466 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.14) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.10). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть проживати з матір`ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved