Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на дві земельні частки (паї) розміром по 39,40 в ум.кад.га кожна, які перебувають у колективній власності ЗАТ «Дністер», що в с. Петрів Тлумацького району Івано-Франківської області, у відповідності із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0074744 від 12.12.2007 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 230 на ім`я [PERSON] та серії ІФ № 0073051 від 17.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81 на ім`я [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті дідуся [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] проживали: її дід [PERSON] , [INFO] , бабуся [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , прабабуся [PERSON] , [INFO] . Бабусі [PERSON] та прабабусі [PERSON] належало право на вищевказані земельні частки (паї). [INFO] померла прабабуся [PERSON] , [INFO] померла бабуся [PERSON] (вступила в управління спадковим майном, прабабусі [PERSON] , але юридично не оформила своїх спадкових прав)., [INFO] помер дідусь [PERSON] , який оформив спадщину в нотаріальному порядку після смерті бабусі на земельні частки (паї), однак на даний час самі вищевказані сертифікати на право на земельну частку (пай) не збереглися. Після смерті дідуся [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, прямим спадкоємцем за заповітом якого є її мати [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Вона частково оформила спадину на земельні частки (паї). Однак, в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), так як відсутні правовстановлюючі документи, а саме сертифікати на земельні частки (паї). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала, не заперечила щодо його задоволення та просила справу розглянути у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги № 9 Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] (дідусь позивача), [INFO] , дружина [PERSON] (бабуся позивача), [INFO] , дочка [PERSON] (мати позивача), [INFO] , теща [PERSON] (прабабуся позивача), [INFO] (а.с. 8). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 СК України № 00000194522 від 23.02.2009 року [PERSON] (бабуся позивача) народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). 03.05.1958 року [PERSON] (бабуся позивача) уклала шлюб з [PERSON] (дідусь позивача) і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 22). Мати позивача [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 24). 01.11.1990 року [PERSON] (мати позивача) уклала шлюб з [PERSON] (батько позивача) і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладеня шлюбу (а.с. 24). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 25). ). 12.12.2011 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після реєсрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с. 23). [INFO] померла [PERSON] (прабабуся позивача), [INFO] померла [PERSON] (бабуся позивача), а [INFO] помер [PERSON] (дідусь позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 10, 11, 12). Ще за життя [PERSON] (дідусь позивача) посвідчив заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (відповідач, мати позивача), що підтверджується копією заповіту від 21.10.2010 року (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 07.03.2009 року [PERSON] (дідусь позивача), як спадкоємець [PERSON] (бабуся позивача) отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» розміром по 39,40 в ум.кад.га без визначення цієї частки в в натурі, що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0074744, виданим Тлумацькою райдержадміністрацією 12.12.2007 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] (який належав [PERSON] (бабуся позивача)) та на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» розміром по 39,40 в ум.кад.га без визначення цієї частки в натурі, що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0073051, виданим Тлумацькою райдержадміністрацією 17.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] , який належав [PERSON] (прабабуся позивача), яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] (бабуся позивача), яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на підставі цього сертифікату (а.с. 5). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~156/2009 від 07.03.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (бабуся позивача) (а.с. 69-77), з якої вбачається, що [PERSON] (дідусь позивача) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (бабуся позивача), який прийняв та оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Згідно відповідей приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 334/01-16 від 05.11.2020 року (а.с. 39) та [PERSON] № 590/01-16 від 09.11.2020 року (а.с. 67) спадкові справи після смерті [PERSON] (прабабуся позивача) та [PERSON] (бабуся позивача) не заводилися. Також відповідно до відповіді Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 653/01-16 від 24.11.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] (прабабуся позивача) не заводилася (а.с. 69). Після смерті [PERSON] (дідусь позивача) позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 46) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.09.2012 року на земельну частку (пай) (а.с. 6), яка не є предметом розгляду даної справи. Інший спадкоємець за заповітом дочка спадкодавця [PERSON] (відповідач, мати позивача) відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] (позивач), подавши до нотаріальної контори, в порядку ст. 1273 ЦК України, відповідну заяву (а.с. 41 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~300/2019 від 03.12.2019 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (дідусь позивача) (а.с. 40-66), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на дві земельні частки (пай) розміром по 39,40 в ум.кад.га кожна у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який в свою чергу успадкував дане майно після смерті дружини [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) у землі, які перебувають у колективній власності ЗАТ «Дністер» розміром 39,40 та 39,40 в ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які залишилися після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 256/02-31 від 29.09.2020 року (а.с. 13). Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» від 17.10.2020 року слід вважати недійсними втрачені документи: сертифікат на земельну частку (пай) розміром 39,4 в ум.кад.га, що перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» серії ІФ № 0074744, виданий 12.12.2007 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 230 на ім`я [PERSON] та сертифікат на земельну частку (пай) розміром 39,4 в ум.кад.га, що перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» серії ІФ № 0073051, виданий 17.03.2003 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81 на ім`я [PERSON] (а.с. 17-20). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. (а.с. 28). На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved