Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач[PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, почуття взаємної любові та поваги. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні, позивач свої вимоги підтримала, повідомила, що у них з відповідачем шлюб вже давно існує формально і вона вважає подальше сумісне життя є неможливим. Зазначила, що з відповідачем не проживає спільно. Строку на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлявся належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.25). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 листопада 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1559, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.2005 року. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.- на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved