Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із позовом, в якому вказала, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] і мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Син навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти» на денній формі навчання та не має змоги працювати. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів на період навчання на утримання сина між сторонами не досягнуто. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина, який на даний час потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання 30.06.2021 року. Позивач та третя особа в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся згідно вимог ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 01-71/16192 від 29.10.2020р. Відповідно до довідки № 777 від 04.09.2020 року, виданої Державним навчальним закладом «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти» встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 01.09.2018 року навчається в даному навчальному закладі на ІІ курсі денного відділення за професією «Електрозварник; Електрозварник на атоматичних і напівавтоматичних машинах» денної форми навчання, кінцевий строк навчання 30.06.2021 року. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів на період на утримання сина між сторонами не досягнуто Згідно з ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Суд оцінює надані сторонами докази, у їх сукупності та приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] після досягнення повноліття не працює у зв`язку з навчанням, а отже потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину, який продовжує навчання. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ізст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності зіст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved