Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Харківська міська рада, про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок Літ. «А-2», загальною площею 242,0 кв. м., житловою площею 110,4 кв. м. та гараж Літ. «З», площею 83,2 кв. м., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Позивач разом з відповідачем домовились спільно реконструювати даний житловий будинок та гараж. Однак, відповідач своїх зобов'язань по спільному будівництву не виконала, тому позивачем реконструкція та будівництво було проведено самостійно. Будівництво проводилось самочинно без отримання передбачених законодавством дозвільних документів. Самочинно зведені будівлі знаходяться в нормальному технічному стані, основні технічні конструкції гаражу відповідають санітарним та протипожежним нормам, що забезпечують безпечну експлуатацію гаражу. В судове засідання позивач, не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій проти позову не заперечує та просить суд роз про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Харківської міської ради, за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечення представник відповідача зазначив, що рішення Харківської міської ради затверджено «Порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» яким врегульовано порядок оформлення права власності на самочинне будівництво. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3908, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічне інвентаризації» 31.01.2012 року. Технічну інвентаризацію будинку з надвірними будівлями, на замовлення позивача, виконало Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». За результатами технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт. Відповідно до технічного паспорту за адресою: [ADDRESS], знаходиться житловий будинок Літ. «А-2», загальною площею 242,0 кв. м., житловою площею 110,4 кв. м. та гараж Літ. «З», площею 83,2 кв. м. Технічний висновок виконаний ФОП [PERSON], згідно якого, експлуатація житлового будинку та гаражу можлива, дефектів в несущих конструкціях та фундаментах споруд не виявлено. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров'я жильців. Технічні рішення, прийняті при будівництві житлового будинку та гаражу, в цілому відповідають вимогам діючих норм та правил державних стандартів будівельних, санітарних та протипожежних норм. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України - право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно пояснень позивача, викладених в позовній заяві, відповідач участі в будівництві не приймала, що не спростовується самим відповідачем, яка проти позову не заперечує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником житлового будинку Літ. «А-2», загальною площею 242,0 кв. м., житловою площею 110,4 кв. м. та гаражу Літ. «З», площею 83,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пунктом 5 ст. 319 ЦК України встановлене єдине обмеження щодо здійснення права власності - власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Під час здійснення будівництва права та законні інтереси інших осіб порушено не було, про що свідчить відсутність будь-яких заяв чи скарг з цього приводу. Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання за [PERSON] права власності на самочинно реконструйований будинок та зведений гараж, суперечить закону чи порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved