Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 вересня 2016 року позивачка одружилась з відповідачем [PERSON] , що зареєстровано у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області , актовий запис № 191. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивачки до суду є те, що у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, немає ніякого взаєморозуміння, взаємоповаги. 15 лютого 2019 року припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Шлюб існує формально. Наміру жити з відповідачем позивачка не має, примирення між ними неможливе, збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є недоцільним. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить шлюб розірвати і залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Дидинська Б.М. в судове засідання сторони не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання у їхню з позивачем відсутність. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №191, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану від 29 вересня 2016 року. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. З 15 лютого 2019 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивачка остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. У відповідності до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом\~ст.55 СК України\~зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог\~ст.112 СК України\~\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем слід розірвати. Статтею 113 СК України\~встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно\~ст. 295 ЦК України\~прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити своє шлюбне прізвище, відтак у зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу позивачці слід залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved