Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2014р. вона уклала з відповідачем договір оренди кімнати у належній йому квартирі [ADDRESS]. Під час користування кімнатою, відповідач не забезпечив її користуванням Інтернетом, через що вона була змушена заплатити за підключення Інтернету 150 грн. та відповідну абонентську плату в розмірі 85 грн. Крім того, вона понесла витрати з проведення ремонту пральної машини в розмірі 100 грн. 29 березня 2014р. відповідач вчинив сварку і вона була змушена 30 березня 2014р. залишити орендоване помешкання. Оскільки вона сплатила місячну орендну плату, то просила стягнути з відповідача компенсацію за дні, які вона не проживала в кімнаті в розмірі 325 грн. Крім того, при укладенні договору оренди, вона сплатила ріелтору за послуги 1000 грн., а оскільки вона була вимушена достроково залишити орендовану квартиру, просила стягнути з відповідача зазначені кошти. Також позивач просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Як встановлено в судовому засіданні, 01.03.2014р. сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] уклали договір оренди кімнати у належній відповідачу квартирі [ADDRESS]. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 1560 грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. При цьому зазначала, що нею понесені витрати по підключенню та користуванню Інтернетом, які повинен відшкодувати відповідач. Разом з тим, з тексту договору оренди не вбачається обов'язок відповідача забезпечити орендаря зазначеними послугами та компенсувати їх вартість у разі ненадання. Крім того, позивачем не наданого доказів сплати зазначених послуг у певному розмірі. Крім того, позивач просила стягнути понесені витрати з проведення ремонту пральної машини в розмірі 100 грн. Разом з тим, відповідних доказів сплати коштів за ремонт суду не надала та не зазначила правових підстав стягнення таких коштів з відповідача. Як зазначала в судовому засіданні позивач, 29 березня 2014р. відповідач вчинив сварку і вона була змушена 30 березня 2014р. залишити орендоване помешкання. Оскільки вона сплатила місячну орендну плату, то просила стягнути з відповідача компенсацію за дні, які вона не проживала в кімнаті в розмірі 325 грн. Факт дострокового розірвання договору та залишення спірної квартири позивачем не доведений будь-якими доказами і тому ця вимога також не може бути задоволена судом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] лише підтвердила факт того, що позивач заходила до неї, коли відповідачем була вчинена сварка. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача сплачену ріелтору винагороду в розмірі 1000 грн., оскільки вона була вимушена достроково залишити орендовану квартиру. Разом з тим, правовідносини позивача з ріелтором стосовно виплати винагороди будь-яким чином не відносяться до прав та обов'язків відповідача, докази її сплати також суду надані не були і тому ця вимога є також безпідставною та такою, що не може бути задоволена судом. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона також не підлягає задоволенню, оскільки правовідносини сторін врегульовані укладеним ним договором оренди приміщення, яким не передбачено компенсація моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оскільки позивач не довела обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, жодного доказу на їх підтвердження суду надано не було, позов є безпідставним та необґрунтованим і тому задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed