Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з\~\~позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до якого просить: -змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2010 року по справі №2-6082/2010 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, на стягнення\~з відповідача\~аліментів в\~частині від\~його доходів у розмірі однієї треті заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача [PERSON], [INFO], на утримання дітей, а саме сина, [PERSON], [INFO] та доньки, [PERSON], [INFO]. Просить здійснювати стягнення аліментів щомісяця, починаючи від дня подачі позовної заяви й до досягнення дітьми повноліття, тобто до 09 серпня 2025 року. -відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. \~ \~ \~ \~- стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем був розірваний шлюб, що підтверджується рішенням суду від 23.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження від 21.08.2007 року серії 1-ЖД № 100452 та від 01.07.2005 року серії 1-ЖД № 015784. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2010 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]В.) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., тобто по 400 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 19.11.2010 року і до досягнення повноліття дітей. На даний час зазначена сума аліментів не достатня для утримання неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивача, а відповідач ухиляється від сплати призначених судом аліментів. Більш того у відповідача, [PERSON], на даний час змінилося матеріальне становище, він має достатній дохід і може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі однієї треті від своїх доходів. Крім того з віком змінилися потреби дітей у напрямку їх збільшення. Також на даний час набрали чинності зміни у законодавстві України, які регламентують питання стягнення аліментів на утримання дітей, у звязку з чим позивач просить задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру, надав до суду заяву, відповідно до якої просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження від 21.08.2007 року серії 1-ЖД № 100452 та від 01.07.2005 року серії 1-ЖД № 015784 (а.с. 8, 10). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2010 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., тобто по 400 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 19.11.2010 року і до досягнення повноліття дітей (а.с. 12-14). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2017 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання від 21.11.2017 року, виданих виконавчим комітетом Шабівської сільської ради неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [INFO] (а.с. 9, 11). З довідки від 20.12.2018 року № 746, виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, вбачається, що діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Так,\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.\~183\~та ст.\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7\~ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.\~\~ Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~\~\~Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік»\~визначено, що прожитковий мінімум\~для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня по 30 листопада - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також враховуючи імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.\~\~\~ Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн.

Outcome: approved