Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26 жовтня 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. З липня 2014 року вона та відповідач разом не проживають, спільне життя не склалось у зв'язку із наявністю різних поглядів на сімейне життя та обов'язки. На даний час місце проживання чоловіка їй невідоме, у зв'язку з чим із позовом про розірвання шлюбу вона змушена звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась. Надала письмову заяву, відповідно до якої просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повіток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення повісток про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» та сторінці Троїцького районного суду Луганської області .Причини неявки суду відповідач не повідомив. Заперечень на позов ним надано не було. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 жовтня 1991 року, позивач та відповідач з 26 жовтня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Донецькою міською радою міста Кіровська Луганської області під актовим записом № 60 (а.с. 17). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється наявність різних поглядів на сімейне життя та обов'язки. Сторони разом не проживають. Примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить зі змісту ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.1097642362.1 від 31.07.2018 року (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені нею судові витрати.

Outcome: approved