Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30.03.2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Оскільки одруження виявилося невдалим, шлюбно-сімейні відносини сторін припинилися та рішенням суду від 25.04.2017 р. шлюб був розірваний. Діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. [PERSON] самостійно займається вихованням та навчанням дітей, утримує їх та забезпечує житлом, одягом, їжею, гідними умовами життя, піклується про їх духовний, фізичний, розумовий розвиток та дбає про їх здоров`я. У вихованні та піклуванні за дітьми допомагає мати позивачки - [PERSON] , яка проживає разом з ними. Донька [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти № 143 Печерського району, а син [PERSON] навчається у спеціалізованій школі № 181 ім. Івана Кудрі м. Києва. Після розірвання шлюбу відповідач взагалі не цікавиться життям дітей, не виявляє бажання спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні і утриманні, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не дбає про їх нормально само існування. Відповідач веде антигромадський спосіб життя, вживає алкоголь та наркотичні засоби. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, не відвідує їх вдома, у шкільному закладі, у лікарні під час хвороби, не вітає з днем народження. Позивачка ніколи не обмежувала відповідача у спілкуванні з дітьми, однак останній самоусунувся від виховання дітей, втратив до малолітніх дітей будь-який інтерес. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі, розгляд якої призначено проводити за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації зобов`язано подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 12 січня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. До розірвання шлюбу між сторонами, 23.02.2017 р. між ними був укладений договір щодо утримання дітей, відповідно до якого сторони обрали місцем проживання дітей - місце проживання матері, а також визначили, що батько щомісяця виплачує матері грошову суму на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. Твердження позивачки про те, що відповідач не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, не підкріплені будь-якими доказами. Зокрема, після розірвання шлюбу та приблизно до кінця 2019 року відповідач відвідував дітей за місцем їх проживання, після чого позивачка заборонила йому зустрічатися з ними, не відповідала на телефонні дзвінки, всіляко ухилялася від спілкування, не дозволяла зустрічатися з дітьми, коли відповідач приходив за місцем їх проживання. Відповідач шляхом перерахування на карту позивачки проводить оплати на утримання дітей відповідно до укладеного сторонами договору. Твердження позивачки про антигромадський спосіб життя відповідача, зловживання ним алкоголем та наркотичними засобами є відверто брехливими та безпідставними, він офіційно працює у ПП «Білла-Україна», позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно до медичної довідки від 28.12.2020 р. психіатричних протипоказань не виявлено. Через перешкоди, які чинить позивачка, відповідач не має змоги брати участь у вихованні дітей, однак продовжує виконувати обов`язок по утриманню дітей. Крім того, відповідачем у межах розгляду цієї справи подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дітьми, яку ухвалою суду від 15.02.2021 р. залишено без руху та надано можливість заявнику виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження. У зв`язку з надходженням до суду 10.03.2021 р. заяви представника відповідача, [PERSON] , - [PERSON] про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви, судом 10.03.2021 р. постановлено відповідну ухвалу про повернення зустрічного позову [PERSON] заявнику. Також, 10.03.2021 р. до суду надійшла заява відповідача від 05.03.2021 р., посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Васильченко Л.О., та зареєстрована в реєстрі за № 83, у якій [PERSON] просить справу за позовом [PERSON] до Дніпровського районного суду м. Києва про позбавлення його батьківських прав на малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , слухати у його відсутність, підтверджує свою згоду з вищезазначеними позовними вимогами, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства України (а.с. 66). Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить повністю задовольнити. Від представника відповідача, [PERSON] , - [PERSON] надійшла заява, в якій просить суд, розглянути справу за відсутності відповідача, який повністю визнає позовні вимоги, та ухвалити відповідне рішення. До заяви долучив копію висновку органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.04.2021 № 105/01-673/В-140 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2013 року по 25 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 30 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року (а.с. 20, 21). Під час шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серія [NUMBER] , видане 26 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] , видане 23 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 14, 15). [PERSON] , 2013 р.н., є учнем 2-Б класу спеціалізованої школи № 181 ім. Івана Кудрі м. Києва, навчається у школі з 1-го класу, регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайний та доглянутий. Мати дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям сина. Батько, [PERSON] , контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до школи приводять та забирають мати і бабуся (а.с. 16). [PERSON] , 2015 р.н., з вересня 2018 року і по теперішній час відвідує заклад дошкільної освіти № 143 Печерського району м. Києва. Дитина охайна, доглянута, розвивається в межах свого віку. Вихованням дитини займається мати, яка відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та садочку в цілому. Батько не був жодного разу у дитячому закладі, не спілкувався з вихователями, не забирав дитину додому, не брав участі у батьківських зборах (а.с. 17). 23 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про виконання обов`язків щодо утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Рубльовою К.О, та зареєстрований в реєстрі за 227, за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що місяцем проживання дітей, [PERSON] та [PERSON] , є місце проживання їх матері. Батько зобов`язується щомісяця виплачувати матері грошову суму на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн (а.с. 39). [PERSON] працює на підприємстві з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» з 27.08.2020 р. по теперішній час на посаді касира торговельного залу. Відповідно до характеристики, виданої ПІІ «Білла - Україна», [PERSON] за час роботи зарекомендував себе позитивно (а.с. 40). Згідно з медичною довідкою № 1117830 від 28.12.2020 р. про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів [PERSON] за результатами огляду психіатричних протипоказань до керування транспортними засобами не виявлено (а.с. 42). У період з 2017 р. по 2018 р. відповідного до договору [PERSON] здійснював перерахування коштів на утримання дітей на рахунок [PERSON] (а.с. 43-48). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із висновком органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 105/01-673/В-140 від 21 квітня 2021 року комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що діти, [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проведено обстеження житлово-побутових умов та з`ясовано, що для проживання дітей створено всі необхідні умови. Під час обстеження з малолітнім дітьми проведено бесіду, в ході якої з`ясовано, що вони востаннє бачили свого батька дуже давно. Зі слів [PERSON] , батько йому не телефонує, зі святами не вітає, до школи та гуртків не приходить. [PERSON] повідомила, що взагалі не пам`ятає батька, але знає, що його звати [PERSON] . Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такого, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду своїх дітей. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, убачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання дітей, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дітей та їх подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов`язками по вихованню та утриманню власних дітей. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що є підставою для повного задоволення позовних вимог. Положення ст. 166 Сімейного кодексу України передбачають такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В порядку ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved