Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є законним піклувальником неповнолітньої [PERSON], [INFO], та опікуном майна неповнолітньої [PERSON], якій належить на праві власності легковий автомобіль [NUMBER]. 08.12.2015 о 12 годині 20 хвилин на автошляху Р-19, Фастів-Митниця- Обухів-Ржищів-Канів, 148 км., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно Постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 27.01.2016 по справі № 707/78/16-п, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася, автомобілю [NUMBER], були заподіяні технічні пошкодження, у звязку з чим матеріальні збитки, у відповідності до висновку експертного дослідження № 50 від 25.12.2015 року, склали 117 494 гривні 78 коп. Страхова компанія відповідача відшкодувала заподіяну шкоду в сумі 50000 грн., різницю невідшкодованої суми відповідач добровільно не відшкодував, тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування заподіяної матеріальної шкоди сумі 67494 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, уточнили заявлені вимоги в частині судових витрат, понесених позивачем та просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 6058,40 грн., з яких: 3858,40 витрати на правову допомогу, 1200,00 грн. судовий збір, 1000 грн. - витрати на проведення експертизи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зазначивши, що цивільно - правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована, ліміт відповідальності за спричинення матеріальної шкоди становив 50 000 грн., а тому всі витрати по відшкодуванню шкоди повинна нести страхова компанія. Позов в частині відшкодування моральної шкоди вважають необґрунтованим, поскільки автомобіль [NUMBER] належить неповнолітній [PERSON], але ним користується інша особа. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, встановив наступне. Згідно рішення виконкому Канівської міської ради від 28.03.2013 № 251 (а.с.14) позивача [PERSON] призначено опікуном над усім майном, успадкованим неповнолітньою [PERSON], [INFO] відповідно до заповіту від 09.02.2011. Згідно рішення виконкому Канівської міської ради від 09.08.2013 № 226 (а.с.15) позивача [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO], надавши їй право вирішувати всі питання, що стосуються захисту прав та інтересів підопічної згідно з чинним законодавством. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Канівської держнотконтори 22.01.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 1-160 (а.с.11) вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 05.08.2013, її дочка [PERSON], [INFO] успадкувала спадщину у вигляді автомобіля марки Ford Transit», 2011 р.в., державний р.н. [NUMBER], який належав померлій на підставі свідоцтва про реєстрацію серії САО 521785, виданого Канівським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 05.02.2013. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.01.2016 [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 08.12.2015 о 12.20 год. на автошляху Р-19, Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів-Канів, 148 км, за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження № 50 від 25.12.2015 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 22.12.2015 складає 117 494 гривні 78 коп. ( а.с.40-65) . Згідно виписки по картковому рахунку від 21.03.2016 підтверджується зарахування на картрахунок опікуна неповнолітньої [PERSON]- [PERSON] страхового відшкодування в сумі 50000 гривень ( а.с. 23). Отже судом встановлено, що різниця між сумою сплаченого страхового відшкодування та матеріальною шкодою, завданою власнику автомобіля «Ford Transit» вналідок ДТП, у відповідності до висновку експертного дослідження № 50 від 25.12.2015 року, складає 67494 грн. ( 117 494,78 грн. - 50000 грн.). Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 визначає, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому стаття 22 ЦК України встановлює, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст.ст. 1187 ч.2, 1188 ч.1 п.1 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Виходячи з викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в сумі 67494 грн., суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням чи знищенням її майна, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Оскільки судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння моральної шкоди, поскільки неповнолітня [PERSON] не користується вказаним автомобілем, який належить їй на праві власності, вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial