Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 05.01.1980 року вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який з січня 2012 року і по теперішній час не мешкає за місцем реєстрації. Конкретне його місце проживання не відоме, два роки він не з'являється за місцем реєстрації. Таким чином, оскільки відповідач не проживає на зазначеній житловій площі більше 6 місяців, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засідання позивач [PERSON] підтвердила доводи, що викладені в позові, підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з січня 2012 року. Вони посварилися і відповідач пішов, з цього часу вона його не бачила. Речей відповідача в квартирі немає. Його теперішнє місце проживання їй не відоме. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 11.06.2014 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона є сусідкою позивача та підтримує з нею дружні відносини. Їй відомо, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS], більше двох років. Його речей в квартирі немає. Свідок, [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона знайома з позивачем та часто спілкується з нею, оскільки їх діти товаришують. Їй відомо, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з січня 2012 року. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 05.01.1985 року [PERSON] було видано ордер на вселення до квартири [ADDRESS]. Зазначений ордер виданий на підставі рішення Виконкому № 622 від 17.12.1984 року на наступний склад сім'ї: [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука. З акту обстеження на предмет проживання мешканців за місцем реєстрації, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 25.02.2014 року, вбачається, що при перевірці за адресою: [ADDRESS], встановлено, що крім [PERSON] та її дітей - [PERSON], [PERSON] в квартирі ніхто не проживає. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`і за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 71 ЖК України передбачено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], в квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше шести місяців, що підтверджується матеріалами справи, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв'язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог зняття відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Оскільки ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 21.05.2014 року позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial