Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. За час спільного проживання вони зрозуміли, що в них різні погляди на сімейне життя, вони не можуть зрозуміти один одного через, що постійно виникають непорозуміння та конфлікти. Між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові. З вересня 2013 року вони припинили їхнє спільне проживання, за таких обставин сім'я фактично розпалася, зберегти її чи відносити подружні стосунки неможливо і вона цього не бажає. В судовому засіданні 06 липня 2015 року, позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що з відповідачем проживає окремо з вересня 2013 року, з того часу вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, між ними втрачено почуття любові. Відповідач в судовому засіданні 06 липня 2015 року, позов не визнав, пояснив, що дійсно вони з позивачем проживають окремо з вересня 2013 року, однак він не втратив до позивача почуття любові та бажає зберегти сім`ю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в два місяці. В судове засідання 15 вересня 2015 року, яке було призначено судом після примирення, позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 15 вересня 2015 року не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з жовтня 2013 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved