Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Під час сумісного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Фактично вони припинили спільне життя. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Участі в житті дитини відповідач не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі Ѕ частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позивач безпідставно стверджує про те, що він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , [INFO] . Він у міру своїх фінансових можливостей надає фінансову допомогу сину, придбає для нього речі, іграшки, продукти харчування, надає позивачу грошові кошти. Не заперечує проти наявності у нього обов`язку з утримання малолітньої дитини. Втім, у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у зазначеному в позові розмірі, а саме Ѕ частини з усіх видів доходу (заробітку), оскільки він працює асистентом кафедри хірургії і проктології державного закладу «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України», з 04.12.2018 року на Ѕ ставки. Відповідно до положень ст. 180 СК України, обов`язком як матері так і батька. Мати дитини [PERSON] є здоровою та працездатною жінкою. Позовні вимоги визнає частково у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи просив провести за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час сумісного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони припинили спільне життя та ведення спільного господарства. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Участі в житті дитини відповідач не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини з усіх видів доходу. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial