Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. за реєстровим №2864. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2017 року за №24254606. Продавцем вказаного майна виступав [PERSON] . У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані відповідачі, які доводяться членами сім`ї попередньому власнику та в даному житлі не проживають. Факт реєстрації відповідачів у домоволодінні перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись власністю на власний розсуд, зокрема оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзивів на позов від відповідачів до суду не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідачів, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] є власником 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. за реєстровим №2864. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2017 року за №24254606. Згідно довідки №1378, виданої 16.11.2018 року Виконкомом Зеленівської селищної ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту №19/11-01 від 19.11.2018 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані і проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є членами сім`ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири. Отже, право користування членів сім`ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника. Таким чином, з моменту реєстрації договору дарування від 30.12.2017 року право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім`ї, та виникло у [PERSON] , яка в свою чергу не надавала згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідачам. Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.

Outcome: approved