Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 29.09.2014 року. Уточнивши свої позовні вимоги в судовому засіданні 14.01.2015 року, зменшивши їх, просила суд стягнути з відповідача ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі в сумі 3682,42 грн., та стягнути солідарно з ТОВ «МІК» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», 47,82 грн. в рахунок відшкодування 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України та моральну шкоду в розмірі 6272,70 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з 01.10.2004 року по 05.05.2014 року вона перебувала в трудових відносинах з ТОВ «МІК», при цьому вказане підприємство не виплатило їй заробітну плату при звільненні в розмірі 3682,42 грн., з яких за березень 2014 року - 477,68 грн.; квітень 1079,26 грн.; травень 2125,48 грн., яку і просила стягнути з відповідача ТОВ «МІК». Також, просила суд стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 47,82 грн. і 6272,70 грн. моральної шкоди завданої їй невиплатою заробітної плати. Позов в частині вимог до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» обґрунтовувала тим, що зі слів керівництва ТОВ «МІК» їй відомо про укладення вказаним товариством кредитного договору з вказаним банком саме для виплати заборгованості по заробітній платі, але вказаний банк в порушення умов кредитного договору не перерахував заробітну плату на її розрахунковий рахунок. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтовувала тим, що в зв'язку з невиплатою заробітної плати вона змушена була звільнитися, це призвело до зміни звичайного способу життя, вона не могла забезпечити собі належні умови життя, їй потрібні були кошти на операцію, яку вона не може зробити із-за невиплати заробітної плати, Представники відповідача ТОВ «МІК» Руденко А.П. - керівник ТОВ «МІК» (а.с. 72) та представник за довіреністю Меркулова О. А. (а.с. 73), кожен окремо, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі визнали, підтвердивши наявність вказаного розміру заборгованості в сумі 3682,42 грн. Вимоги в частині 3% річних та моральної шкоди представники ТОВ «МІК» не визнали, вважали за необхідне стягнути вказані кошти з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який вважали винним у невиконанні умов кредитного договору, відкритого безпосередньо для виплати заробітної плати працівникам. Представник відповідача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за довіреністю - Кругловенко О.М. уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що предметом спору є трудові правовідносини, які виникли між позивачем та ТОВ «МІК», а тому вимоги мають бути заявлені саме до ТОВ «МІК». Банк перебував в договірних відносинах з ТОВ «МІК», які регулюються договорами, в яких передбачена спеціальна відповідальність банку. Банк не є належним відповідачем за вимогами по стягненню 3% річних, оскільки між банком та позивачем відсутні будь-які зобов'язальні правовідносини, а вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки вина банку в наявності у ТОВ «МІК» заборгованості перед позивачем - відсутня. Крім цього, вважав, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди заявлені поза межами строку позовної давності (а.с.55-69). Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на посаду комірника складу сировини ТОВ «МІК» 01.10.2004 року, після чого 03.12.2007 року була переведена на посаду касира, яку займала до 05.05.2014 року, коли була звільнення за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-8), а також наказом про прийняття на роботу № 103 к від 01.10.2004 року (а.с. 29), наказом про переведення № 683/1 к від 03.12.2007 року (а.с. 30), наказом про припинення трудового договору № 69-к від 05.05.2014 року (а.с. 31). Факт перебування позивача на робочому місці в період з березня по травень 2014 року підтверджується табелями обліку робочого часу (а.с.43-45). Посадовий оклад [PERSON] - 1470 грн., було визначено штатним розписом (а.с. 46). Згідно зі ст. 21 КЗпП України при укладенні трудового договору власник бере на себе зобов'язання, серед іншого, виплачувати працівникові заробітну плату. Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного громадянина на заробітну плату. Як вказувала позивач причиною її звільнення стала затримка в розрахунках по заробітній платі, що порушувало її особисті плани, оскільки вона мала намір здійснити операцію. Наявність заборгованості ТОВ «МІК» по заробітній платі перед [PERSON] в розмірі 3682,42 грн. за період з березня по травень 2014 року, з яких 477,68 грн. - заборгованість за березень 2014 року, 1079,26 грн. - заборгованість за квітень 2014 року та 2125,48 грн. заборгованість за травень 2014 року, підтверджується довідкою виданою роботодавцем (а.с. 2) та не заперечувалася представниками відповідача. Оскільки факт наявності заборгованості по заробітній платі за вказаний період та її розмір визнаються сторонами, то вказаний факт не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, а тому вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ «МІК» заборгованості по заробітній платі підлягають повному задоволенню в силу ст. 21, 115-116 КЗпП України. Що стосується вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних від розміру заборгованості по заробітній платі, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позову в силу того, що положення ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу вимог, застосовуються лише до відносин зобов'язального характеру, а предметом даного позову є трудовий спір. Вказана позиція відповідає правовому висновку ВС України у справі № 6-43 від 21.05.2014 року. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з ТОВ «МІК». Так, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Сам факт невиплати заробітної плати працівнику є протиправним порушення його конституційного права працівника на отримання заробітної плати за виконану роботу, свідчить про наявність заподіяння працівнику моральної шкоди, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв'язків, можливості користуватися своєю власністю - заробітною платою за виконану роботу, змінах звичного способу життя, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність моральних страждань у позивача. Оскільки трудовий договір було укладено позивачем саме з ТОВ «МІК», то саме вказане підприємство мало вживати заходів для своєчасної виплати заробітну плату позивачу, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди на користь позивача саме з ТОВ «МІК», як особи винної у заподіянні моральної шкоди працівнику. Посилання представників ТОВ «МІК» в частині того, що саме з вини банку має місце заборгованість по заробітній платі перед [PERSON], суд розцінює критично, оскільки договірні відносини між ТОВ «МІК» та банком не є предметом даного трудового спору, крім цього, посилаючись на порушення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитного договору укладеного між ними нібито з метою виплати заробітної плати працівникам, ТОВ «МІК» не надав до суду жодних доказів існування вказаного кредитного договору та його порушення банком, в матеріалах справи наявний лише договір банківського рахунку № 75/1 від 28.01.2011 року, згідно п. 5.2 якого банк не несе відповідальність за повноту і своєчасність сплати ТОВ «МІК» будь-яких обов'язкових платежів. Відповідальність сторін за вказаним договором передбачена розділом 6 вказаного договору. Крім цього, доводи представників відповідача про те, що причиною не проведення розрахунку з позивачем була відсутність коштів і не виконання банком кредитного договору, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-64\\13, який є обов'язковим для всіх судів в силу ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів. У зв'язку з вище вказаним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині вимог до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Твердження представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо пропуску строку позовної давності за вимогами про відшкодування моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року для вимог про стягнення моральної шкоди дійсно застосовується строк позовної давності в 3 місяці, однак перебіг вказаного строку обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник з ним фактично розрахувався. Оскільки ТОВ «МІК» на даний час має заборгованість по заробітній платі перед позивачем, фактично розрахунок не проведено, порушення трудового законодавства є триваючим, то момент фактичного розрахунку не настав, а відповідно і перебіг позовної давності не розпочався, а отже вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена в межах позовних вимог. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТОВ «МІК» на користь позивача, суд враховує тяжкість правопорушення допущеного ТОВ «МІК» - невиплата заробітної плати, його тривалість, тяжкість наслідків такого порушення, які проявилися в позбавленні позивача засобів до існування, можливості розпоряджатися заробленими коштами, зокрема придбавати продукти харчування, ступінь душевних страждань позивача, і виходячи з принципів співмірності, розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно з п.1 ст. 5 Законом України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати, а тому в силу ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеної частини вимог. Так, відсоток задоволених позовних вимог позивача складає 46,81 % (10002, 94 грн. загальна сума позовних вимог (3682,42 грн. заборгованість по заробітній платі + 47,82 грн. 3% річних + 6272,70 грн. моральна шкода) / 4682,42 грн. сума задоволених вимог (3682,42 грн. + 1000 грн. моральної шкоди) Х 100 %). Відповідно розмір судового збору, що підлягає стягненню з ТОВ «МІК» на користь держави складає 114,03 грн.(243,60 грн. загальна сума судового збору, що підлягав сплаті Х 46,81 % задоволених вимог / 100 %).

Outcome: partial