Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернулася 21.03.2016 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2011року. Від спільного життя з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO], на утримання якого відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Шлюбні відносини припинили в травні 2015 року через те, що постійни виникали сварки та скандали, вважає, що сумісне подальше проживання однією сум'єю неможливе. Спору про розподіл майна немає. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь судові витрити у справі. В заяві зазначила, що питання матеріального забезпечення дитини вирішується у добровільному порядку. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ,актовий запис № 584 від 22 жовтня 2011 року /а.с.5/. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження, виданого Дзержинськимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №462 від 22.08.2012 року /а.с. 6/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяви просила залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - «[PERSON]». Позивачка стверджує, що вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачкою у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідано до ст.88 ЦПК України , суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати у справі.

Outcome: approved