Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який в ході розгляду справи уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, з 26.12.2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання доньки, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку починаючи з моменту народження доньки [INFO] року до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка з її дозволу була допитана в якості свідка, зазначила, що з червня 2014 року проживала з відповідачем однією сім'єю, з 26.12.2014 р. вони уклали шлюб. В серпні 2016 року вони остаточно розійшлись. Шлюб розірвано 10.07.2017. За час шлюбу відповідач не надавав коштів на утримання дитини. Те, що відповідач повертає їй на картковий рахунок, є сплата боргу за оздоровлення дітей та повернення коштів, що давались йому на отримання сертифікату, а не аліменти. Вона неодноразово посилала смс-повідомлення відповідачу з проханням надати дитині матеріальну допомогу, однак переписка не зберіглась, як і не збереглось інших письмових доказів на підтвердження пред'явлення вимоги про надання матеріальної допомоги. Просила уточнені позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги уточненого позову, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача з початком стягнення з 03.05.2017. Крім того зауважив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що остання зверталась до відповідача з вимогою про сплату аліментів до моменту подачі позову до суду. Суд, вислухавши позицію позивача та її представника, заперечення представника відповідача, допитавши позивача як свідка, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони з 26 грудня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2015 р., сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки про склад сім'ї, [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред'явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Разом з тим, вимога про стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З аналізу ч.2 ст. 191 СК України слідує, що для задоволення вказаної вимоги позивачеві слід насамперед довести, що він вживав заходів щодо добровільної сплати аліментів (звертався до керівника підприємства, де працює відповідач, чи до його батьків з проханням вплинути на нього, направляв йому листи, тощо). Крім цього має бути доведено, що відповідач ухилявся від сплати їх (обіцяв платити аліменти після затвердження на вищу посаду чи після повернення з відрядження або приховував місце проживання). Однак позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому вимоги в цій частині слід відхилити в зв'язку з їх недоведеністю. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №4928 від 17.05.2017 року, внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві та вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у зазначеній позивачем частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч.2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності [INFO]. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 03.05.2017 року по 07.07.2017 року, а з 08.07.2017 року - 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, на утримання [PERSON], [INFO]. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial