Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що 01 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 04. Спільних дітей у неї з відповідачем немає. Вказує, що за час перебування у шлюбі вони з відповідачем не змогли створити справжню сім'ю. З лютого місяця 2018 року сторони не проживають разом. У сторін різні погляди на подружнє життя, різні характери, сторони не розуміють один одного і це призводить до щоденних непорозумінь та суперечок. Відповідач живе своїми інтересами, зловживає спиртними напоями, на фоні чого у неї з відповідачем виникають постійні сварки і скандали. За таких обставин, шлюб набув суто формального характеру. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просить суд шлюб розірвати та змінити їй прізвище на дошлюбне. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить суд позов задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін через різні погляди на життя, часто виникали конфліктні ситуації, непорозуміння між ними. Дані обставини поступово призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри один до одного. Подружні відносини між сторонами фактично припиненні За таких обставин, шлюб набув суто формального характеру. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а неявку відповідача в судове засідання та неповідомлення про причини неявки, суд розцінює, як байдуже ставлення до можливості зберегти шлюб. Що стосується вимоги про повернення позивачці дошлюбного прізвища - «[PERSON]», то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України не встановлено повноважень суду, щодо зміни прізвища, окрім випадку розгляду справи в порядку окремого провадження за заявою подружжя, яке не має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі у порядку передбаченому ч.8 ст.294 ЦПК України, що регламентує порядок розгляду справ окремого, а не позовного провадження. Позивачка ж звернулася в порядку позовного провадження. Порядок зміни прізвища регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року за №915 «Про затвердження Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи». А саме в п.2 даного порядку вказано, що заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - імені) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання; громадян України, які постійно проживають за кордоном, - дипломатичне представництво або консульська установа України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до положень ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сім'я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110,112,114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial