Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що з 25 жовтня 2008 року знаходиться з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 203. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка залишиться мешкати з нею за домовленістю між нею та відповідачем. Причиною розірвання шлюбу зазначила тривалі непорозуміння протягом останніх чотирьох років, різні погляди на вирішення сімейних проблем, на обовязки, відсутність спільних інтересів призвели до того, що вони з чоловіком поступово віддалилися один від одного. З лютого 2017 року шлюбні стосунки з відповідачем припинено, мешкають вони окремо, спільно господарство не ведуть, бюджет окремий. Питання матеріального утримання дитини вони вирішили добровільно. Зазначила, що не бачить заінтересованості відповідача в збереженні сімї, з її боку почуття поваги та любові до відповідача втрачено, підкреслила, що збереження сімї недоцільно, суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини, яка має зростати в умовах доброзичливих відносин між батьками, а не бути свідком сварок між ними. Спір по майну та житлу відсутній. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 15/. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог відповідно до ст. 174 ЦПК України /а.с. 14/. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.01.2008 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 203 /а.с.4/, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з позивачем. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. За приписами ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, на час розгляду спір про її утримання та майновий спір між сторонами відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує, спільно господарство не веде, відповідач позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, і насамперед - позивача. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved