Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 січня 1992 року у Потуторській сільській раді Бережанського району Тернопільської області. В обгрунтування позову зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Із відповідачем подружнє життя не склалося, тому що наприкінці 1992 року відповідач поїхав у невідомому їй напрямку і більше додому не повертався. Вважає, що їхній шлюб розпався, відновленим бути не може та існує лише формально. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У підготовче\~та судове\~засідання по\~цивільній справі\~за моїм\~позовом до\~[PERSON] про\~розірвання шлюбу\~я з?явитися\~не можу\~за сімейними\~обставинами.\~Прошу такий\~судовий розгляд\~моєї справи\~проводити без\~моєї участі,\~позовні вимоги\~підтримую в\~повному обсязі,\~наполягаю на\~їх задоволенні,\~моє прізвище\~на дошлюбне\~не змінювати,\~судові витрати\~покласти на\~відповідача.\~Я категорично\~заперечую проти\~надання нам\~строку для\~примирення,\~оскільки повністю\~втратила почуття\~любові та\~поваги до\~відповідача,\~наш шлюб\~відновленим бути\~не може.\~Також прошу\~суд при\~прийнятті судових\~рішень у\~даній справі,\~прийняти до\~уваги мої\~посилання зазначені\~у позові\~і у\~цій заяві.\~Додатково повідомляю\~суд,\~що з\~кінця 1992\~року до\~даного часу\~відповідач не\~появлявся у\~мене вдома\~і абсолютно\~не надавав\~допомоги на\~утримання сина.\~Я не\~бажаю бути\~у такому\~шлюбі,\~а оскільки\~шлюб є\~союзом добровільним\~і ніхто\~проти його\~волі не\~може бути\~до цього\~примушений,\~вважаю,\~що перебування\~у шлюбі\~із відповідачем\~порушить мої\~права,\~свободи та\~інтереси,\~зокрема й\~на можливу\~реалізацію в\~майбутньому мого\~права на\~створення нової\~повноцінної сім?ї.\~Щодо доказів,\~то вони\~є долучені\~до позову\~і вважаю,\~що відповідач\~не буде\~заперечувати мого\~позову й\~обставин,\~яким він\~обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи». Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з?явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України; відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивач [PERSON]\~та відповідач\~[PERSON] уклали\~шлюб 10\~січня 1992\~року,\~який зареєстрований\~у [INFO], актовий запис №1, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони по справі не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, їх шлюб залишається формальністю. Отже, суд прийшов до висновку, що сімя\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved