Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування приміщенням квартири та вселення. В обґрунтування своїх вимог вказує, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 2009 року в квартирі проживає співвласник її син [PERSON] з дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. Її син [PERSON] з сімєю та колишній чоловік [PERSON] в даній квартирі не проживають. Вказує, що з 03.11.2014 року що вона зареєстрована у вказаній квартирі, однак з 2009 року тимчасово не проживала у ній. Відповідачі змінили замок на вхідних дверях квартири і з 2013 року вона не може вільно вселитися в квартиру. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30.04.2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою визнано укладену між сторонами мирову угоду і закрито провадження у справі. На виконання однієї з умов мирової угоди 03.11.2014 року була здійснена реєстрація її постійного місця проживання в [INFO]. Інші умови мирової угоди відповідачі не виконали. В травні липні 2015 року вона неодноразово намагалася вселитися в квартиру. Однак відповідачі відмовляли їй в проживанні. На підставі викладеного просить встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS]. Надати в користування позивача [PERSON] кімнату № 5 житловою площею 10,3 кв.м.; в користування відповідачів [PERSON], [PERSON],[PERSON]- кімнату № 3 житловою площею 16,3 кв.м. з лоджією № 10 площею 1,7 кв.м., кімнату № 4 житловою площею 11,8 кв.м. з лоджією № 9 площею 2,9 кв.м., вбудовану шафу № 2 площею 1,4 кв.м.. Коридор № 1 площею 10,1 кв.м., кухню № 6 площею 8,0 кв.м., вбиральню № 7 площею 1,2 кв.м., ванну кімнату № 8 площею 2,5 кв.м. залишити у спільному користуванні позивача та відповідачів. Вселити її в кімнату № 5 житловою площею 10,3 кв.м. квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась,будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належить на праві спільної сумісної власності квартира № 7 в будинку № 26 в місті Луцьку. Дана обставина також підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру (а.с.6,7-8). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира складається з трьох кімнат житловою площею 38,4 кв.м. - № 3 площею 16,3 кв.м. з лоджією № 10 площею 1,7 кв.м., № 4 площею 11,8 кв.м. з лоджією № 9 площею 2,9 кв.м., № 5 площею 10,3 кв.м., кухні № 6 площею 8,0 кв.м.; вбиральні № 7 площею 1,2 кв.м.; ванної кімнати № 8 площею 2,5 кв.м.; коридору № 1 площею 10,1 кв.м.; вбудованої шафи № 2 площею 1,4 кв.м. (а.с.7-8). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30.04.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою визнано укладену між сторонами мирову угоду і закрито провадження у справі. На виконання однією з умов мирової угоди 03.11.2014 року була здійснена реєстрація постійного місця проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що підтверджується паспортом серії АС 207106 виданим Луцьким МУУМВС України у Волинській області 08.04.1997 року (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що з 2009 року у спірній квартирі проживають [PERSON] з дружиною [PERSON] та двома малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюються за згодою співвласників. У відповідності до ст.155 ЖК України жилі будинки(квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Судом встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, чого не спростували в судовому засіданні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS], виділивши [PERSON] в користування кімнату № 5 житловою площею 10,3 кв.м. ; виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату № 3 житловою площею 16,3 кв.м з лоджією № 10 площею 1,7 кв.м., кімнату № 4 житловою площею 11,8 кв.м. з лоджією № 9 площею 2,9 кв.м., вбудовану шафу № 2 площею 1,4 кв.м.. Коридор № 1 площею 10,1 кв.м., кухню № 6 площею 8,0 кв.м., вбиральню № 7 площею 1,2 кв.м, ванну кімнату № 8 площею 2,5 кв.м залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; вселити [PERSON] в кімнату № 5 житловою площею 10,3 кв.м квартири [ADDRESS]. На підставі\~ст. ст. 369, 391 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, ст. 155 ЖК України,

Outcome: approved