Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 38198,56 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.06.2019 року близько 15.15 год. відповідач керуючи велосипедом, рухаючись по вулиці Чміленка в напрямку вулиці Велика Перспективна на нерегульованому перехресті з вулиці Пашутінській не надав переваги в русі автомобіля «Volkswagen Lupo» д.н.з. [NUMBER] та скоїв з ним зіткнення, яким керувала позивач, рухаючись по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. В добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати завдану шкоду. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2019 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, діями відповідача їй (позивачу) було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 36 698,56 грн., що підтверджено протоколом технічного огляду транспортного засобу від 26.06.2019 року, звітом про оцінку автомобіля від 27.06.2019 року № 106/19. Також позивачем сплачена вартість експертного авто-товарознавчого дослідження в сумі 1500,00 грн. За таких обставин, посилаючись на норми діючого законодавства, просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в сумі 38 198,56 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 28.04.2020 року за вх. № ЕП-2902/20 від позивача до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладене в позовній заяві, просила позов задовольнити та провести розгляд справи без її участі. Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з винесенням рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.06.2019 року о 15:15 год., [PERSON] , керуючи велосипедом чорного кольору, рухаючись по вул. Чміленка в напрямку вул. Велика Перспективна, на нерегульованому перехресті з вул. Пашутінська не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen Lupo» д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії [PERSON] кваліфіковано за ст.124 КУпАП. 01.08.2019 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда Насипаного Д. В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн (а.с.42). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова в справі про адміністративне правопорушення від 01.08.2019 року, якою встановлено час, місце скоєння ДТП та особу, яка його скоїла, для суду при вирішенні цієї справи є обов`язковою. Також судом встановлено, що власником автомобіля «Volkswagen Lupo» д.н.з. [NUMBER] являється третя особа [PERSON] (а.с.44). Згідно висновку звіту №106/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Lupo, д.н.з. [NUMBER] складеного 27.06.2019 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Lupo, д.н.з. [NUMBER] станом на 22.06.2019 року складає 36 698, 56 грн., вартість матеріального збитку заданого власнику автомобіля Volkswagen Lupo, д.н.з. [NUMBER] станом на 22.06.2019 року складає 26 765,65 грн.(а.с. 47-59). Відповідно до розрахункової квитанції серії ААКЄ № 007455 від 27.06.2019 року сума послуги за визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Lupo» д.н.з. [NUMBER] скаладає 1500,00 грн. (а.с. 46). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На підставі абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). З урахуванням перелічених норм шкоду, завдану позивачу відповідачем, слід вважати шкодою, яку завдано джерелом підвищеної небезпеки, а за таких обставин, враховуючи розмір шкоди, яка складає 36 698,75 грн. та вартість дослідження в сумі 1500,00 грн., приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] завдана матеріальна шкода у розмірі 38 198,56 грн. (36698,56 + 1500,00) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у відшкодування судового збору понесеного позивачем з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 грн.

Outcome: approved