Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В процесі судового розгляду позивачем було уточнено позовну заяву, а саме замінено відповідача на [PERSON]. Ухвалою від 24 грудня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом відповідача [PERSON] - замінено належним відповідачем - Харківською міською радою. Позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю з 1983 року по час відкриття спадщини - [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона є співвласником 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2014 року, після смерті чоловіка [PERSON] З [PERSON] позивач зареєструвала шлюб у 1983 році. З цього часу позивач почала мешкати разом з чоловіком та його тіткою [PERSON] Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті позивач залишилась проживати з [PERSON] У позивача, її чоловіка [PERSON] та тітки чоловіка [PERSON] був сумісний бюджет, вони спільно купували продукти та харчувалися, спільно вирішували побутові питання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали та надали суду пояснення по суті позову. Від відповідача Харківської міської ради до суду надійшли заперечення, згідно яких відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини та просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 4223. Померлий [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 1983 року. Після смерті чоловіка позивач [PERSON] успадкувала 1/2 частину квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2014 року. Дана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право на житло від 11 грудня 2006 року реєстраційний номер 7-06-273885. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 5912. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Згідно пояснень позивача [PERSON], вона з 1983 року позивач почала мешкати разом з чоловіком та його тіткою [PERSON] Спочатку вони проживали за адресою: [ADDRESS], а з грудня 1983 року вони переїхали до квартири [ADDRESS]. Позивача, її чоловік [PERSON] та тітка чоловіка [PERSON] проживали разом як сім'я, були пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У них був сумісний бюджет, вони спільно купували продукти та харчувалися, спільно вирішували побутові питання, користувались спільним майном. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] показали, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом як одна сім'я, вони вели спільний бюджет, у них все було спільне. Вони піклувалися одне про одного, допомагали за станом здоров'я. Совокупність показань свідків, щодо обставин сумісного проживання позивачки з [PERSON] в період з 1983 року по день смерті останньої, суд вважає, достатньо свідчать про наявність обставин в підтвердження факту проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Згідно положень правил частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. За таких обставин, суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] з 1983 року проживала однією сім'єю з [PERSON], померлою [INFO], будучи пов'язаними спільним побутом та маючи взаємні права та обов'язки, а не тільки мешкаючи в одній квартирі. Доводи відповідача в заперечення позову з тих обставин, що позивачка знаходилась в зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком [PERSON] фактично за місяць до смерті [PERSON], що на їх думку виключає визнання факту проживання однією сім,єю з [PERSON] суд вважає безпідставним, таким, що не має беззаперечних правових наслідків при з.ясуванні обставин встановлення факту проживання (не проживання ) особи однією сім,єю зі спадкодавцем оскільки до спадкоємців належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.03.2015 року, відомості щодо заповіту [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно відповіді до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 1075/01-16 від 08.04.2015 року, після смерті [PERSON], померлої [INFO], заведена спадкова справа, до нотаріальної контори надійшли 19.05.2014 року заява [PERSON] та 19.03.2015 року заява [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2015 року [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги. Згідно відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 867/02-14 від 23 березня 2015 року, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] дійсно з 1983 року проживала однією сім'єю з [PERSON], померлою [INFO], позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved