Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики борговою розпискою від 18.10.2019 у розмірі 650000,00 грн.. В обґрунтування позову зазначила, що 18.10.2019 між нею та [PERSON] , в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , було укладено боргову розписку, відповідно до умов якої вона надала відповідачу в строкове користування 650000 гривень, які [PERSON] зобов`язувався повернути до 18.10.2020, а у разі не повернення зазначених грошових коштів, зобов`язався передати [PERSON] належне на праві власності рухоме та нерухоме майно в еквіваленті взятих в борг грошових кошів за даною розпискою. Станом на 18.10.2020 відповідач так і не повернув взяті в борг кошти в сумі 650000 гривень, у зв`язку з цим йому було вручено претензію про необхідність повернути взяті в борг грошові кошти, в якій зазначено що у випадку, якщо борг не буде повернуто протягом вказаного в претензії часу, [PERSON] буде вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення грошових коштів. Оскільки відповідачем так і не було повернуто взяті в борг грошові кошти та не відредаговано на претензію, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2021 цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 712/4432/21. Ухвалою суду від 24.06.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в які просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. 01.11.2021 від адвоката Гаврильченка В.М. надійшло клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). З аналізу наведених норм слідує, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, слід з`ясувати справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. В ході розгляду справи судом встановлено, що 18.10.2019 [PERSON] одержав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 650000,00 грн. для власних потреб, які зобов`язувався повернути у строк до 18.10.2020, а у разі не повернення передати [PERSON] належне йому на праві власності рухоме та нерухоме майно в еквіваленті взятих в борг грошових коштів. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки від 18.10.2019, складеною у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] .. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів у обумовлений сторонами строк не виконав, у зв`язку із чим позивачем було адресовано відповідачу претензію від 23.11.2020 про сплату боргу протягом 2 днів з моменту отримання претензії. Разом з тим, у зазначений в листі-претензії строк відповідач отримані грошові кошти не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, представник відповідача [PERSON] адвокат Гаврильченко В.М., в наданих суду клопотаннях від 21.07.2021 та від 01.11.2021 не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18.10.2019 у розмірі 650000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч. 6 ст. 141ЦПК України, якою визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду позивачка [PERSON] була звільнений від сплати судового збору, оскільки являється особою з інвалідністю ІІ групи, а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 6500,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved