Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з названим позовом до суду та просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, безвідповідальне ставлення відповідача до виконання своїх обов`язків щодо утримання сім`ї. Шлюб між сторонами фактично розпався, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб їх носить формальний характер. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі до суду не з»явився, повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань, заперечень проти позову не направив. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 грудня 2015 року. В даному шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сімейне життя подружжя не склалося: постійні сварки та суперечки, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги стали причиною розпаду сім`ї. Між сторонами зникли почуття взаємної любові та спільні погляди на шлюб та сім`ю. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, що негативно впливає на їх дитину. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім`ї між ними не існує, а шлюб носить формальний характер. Відновлювати подружні відносини позивач не бажає. Відповідач будь-яких заперечень з приводу розірвання шлюбу не направив. При таких обставинах суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 24, 55, 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved