Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання одного з подружжя до досягнення дитиною трьох років. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 вересня 2014 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в даний час залишив сімю і пішов проживати до своїх батьків, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча здоровий, працездатний, інших утриманців не має, отримує неофіційний мінливий дохід та зобовязаний сплачувати на утримання дітей аліменти. На підставі заяви про зміну предмету позову просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 (одна тисяча двісті) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, посилаючись на те, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та не працює, на підставі ст.84 СК України просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1\~000 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у відзиві та представник в судовому засіданні позов визнав частково. Заявлений до стягнення розмір аліментів на утримання дітей вважає завищеним. Посилаючись на те, що на даний час він не отримує доходу, а також має незадовільний стан здоровя (діагноз різана рана правої кисті), що унеможливлює фізичну працю, вважає за можливе сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 1393 (а.с. 6). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що він офіційно не працевлаштований, наявність медичних протипоказань, щодо заняття певними видами діяльності, матеріальне становище матері дітей, а також ту обставину, що діти проживають з матірю, яка здійснює їх виховання та догляд. При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. За таких обставин, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~200, 00 грн. на кожну дитину щомісячно на підставі статті 184 Сімейного кодексу України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку. Частиною другою статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини четвертої статті 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доводи позивача щодо можливості відповідача надавати їй матеріальну допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині у звязку з необґрунтованістю позовної вимоги. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial