Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами укладено 23.04.2015. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2020, залишеного в силі постановою Львівського апеляційного суду від 03.11.2020 у справі №447/873/19, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі по 1300 (одній тисячі триста) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягення дитиною повноліття, починаючи з 23.04.2019. Зазначає, що у відповідача немає більше на утриманні інших осіб, останній є працездатним, здоровим, а тому просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначила, що здійснила додаткові витрати на утримання дитини на суму 21570,71 грн. Таким чином, виходячи з рівності батьків щодо обов`язку утримувати дитину, відповідач повинен сплатити їй половину додаткових витрат на утримання сина в розмірі 10 785,35 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримав, просив таку задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що одержувач аліментів має право змінювати спосіб стягнення аліментів на власний розсуд, виходячи з інтересів дитини. Крім того, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. А тому, оскільки додаткові витрати [PERSON] були зумовлені необхідністю купівлі продуктів харчування для сина, іграшок, одягу, а також захворюваннями дитини, необхідністю періодичного відвідування стоматолога, що стверджується відповідними чеками, долученими до матеріалів справи, просив стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання [PERSON] у розмірі зазначеному в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Зокрема, у своєму відзиві на позовну заяву від 02.01.2021 зазначив, що за пів року від рішення суду про призначення аліментів його майновий стан не покращився, в умовах карантину він не має можливості влаштуватися на роботу за спеціальністю повар. На даний час проживає за кошти, які міг заробити на підсобних роботах влітку час від часу. Також зазначив, що батьки позивачки молодого віку, сама позивачка та її мати їздять за кордон в Республіку Польща, а батько позивачки ще й отримує пільгову пенсію. Що стосується додаткових витрат, то зазначив, що чеки, які додає позивачка до справи не підтверджують, що все це куплялось їх спільному сину, а тому не підлягають до внесених додаткових витрат на дитину. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. 23.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Сторони записані батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] . Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від від 18.06.2020, залишеного в силі постановою Львівського апеляційного суду від 03.11.2020 у справі №447/873/19, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі по 1300 (одній тисячі триста) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягення дитиною повноліття, починаючи з 23.04.2019. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, з огляду на доводи наведені позивачкою вважає, що розмір аліментів призначених на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2020 не є достатнім для забезпечення дитини. А тому, такий слід змінити та стягувати в частці від доходу відповідача в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного разового понесення, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Верховний суд України у Постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс 17 надає правовий висновок, щодо застосування ст. 185 СК України, зокрема вказує, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З аналізу даних норм та позицій Верховного Суду України слід прийти до висновку, що не всі перелічені позивачем витрати можуть відноситися до поняття додаткових витрат на утримання дітей в розумінні статті 185 СК України. Зокрема, позивачка долучила до матеріалів справи копії квитанцій про купівлю продуктів харчування для дитини, копії актів про надання медичних послуг [PERSON] , копії квитанцій про надання стоматологічних послуг, про оплату державного дитячого садка, про купівлю різноманітних медикаментів, купівля яких зумовлена періодичними захворюваннями дитини. Однак, з огляду на наведене суд зазначає таке. Щоденне харчування дитини не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а тому на позивача також покладається обов`язок брати участь у витратах на дітей, у тому числі, на щоденне харчування. А тому, вимога про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до часткового задоволення. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved