Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] ,\~ яка належала їй, як члену колгоспного двору. За життя [PERSON] заповіту, щодо належної їй, як члену колгоспного двору, частини житлового будинку не склала. Позивач спадщину прийняла, інший спадкоємець чоловік померлої [PERSON] , усунутий від спадкування в порядку статті 1224 ЦК України. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, державним нотаріусом їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частину житлового будинку та відсутністю державної реєстрації права власності на неї. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21 квітня року, а протокольною ухвалою суду від 31 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 24 червня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі їх представника за наявними у ній матеріалами, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Обставини справи. [INFO] у віці 72 роки в селі Домаморич Тернопільського району Тернопільської області померла баба позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 17.06.1997 Домаморицькою сільською Радою народних депутатів Тернопільського району, актовий запис № 9. На час смерті [PERSON] разом з нею в будинку [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: мати позивача [PERSON] , батько позивача [PERSON] , сестра позивача [PERSON] та позивач [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт в користь своєї дочки [PERSON] , однак спадкоємиця в нотаріальну контору не зверталась, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджено копією заповіту від 28 травня 1997 року, посвідченого секретарем виконкому Домаморицької сільської ради, змістом постанови державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. про відмову у вчиненні, нотаріальної дії від 02 грудня 2020 року №2034/02-31. [INFO] у віці 53 років померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23.11.2006 Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 16. Разом із [PERSON] на час її смерті в житловому будинку [ADDRESS] проживали її чоловік [PERSON] та дві дочки: позивач [PERSON] та [PERSON] , що стверджується довідкою, виданою виконкомом Домаморицької сільської ради № 497 від 18 листопада 2019 року. [INFO] у віці 61 року помер батько позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 13 липня 2015 року Домаморицькою сільською радою Тернопільського району, актовий запис № 6. 01 квітня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 139/2019 за заявою [PERSON] , заявою №418 від 01 квітня 2019 року після смерті матері позивача [PERSON] , яка в її свідоцтві про народження записана як [PERSON] . Спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] ЛМ. був чоловік померлої [PERSON] та діти померлої [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, у 2019 році Тернопільською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 140/2019, за заявою позивача [PERSON] , заявою №419 від 01 квітня 2019 року після смерті її батька [PERSON] . Спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] були його діти: позивач [PERSON] та сестра позивача [PERSON] ., яка померла [INFO] . Таким чином, позивач [PERSON] разом із сестрою [PERSON] були спадкоємцями за законом після смерті матері та батька, оскільки прийняли спадщину в силу вимог ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] у віці 41 року в місті Тернополі померла сестра позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 01 липня 2017 року Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №4. Разом із\~ [PERSON] \~на час\~її смерті\~в житловому\~будинку [ADDRESS] проживали\~її чоловік\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,що стверджується довідкою, виданою виконкомом Домаморицької сільської ради № 499 від 18 листопада 2019 року. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/4296/20 від 07 серпня 2020 року, чоловіка померлої [PERSON] було усунуто від спадкування в порядку статті 1224 Цивільного кодексу України. 12 жовтня 2020 року Тернопільською районною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №60/2020, за, заявою [PERSON] №722 від 12 жовтня 2020 року після смерті [PERSON] . Спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її рідна сестра [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , є єдиною спадкоємицею за законом після смерті своєї сестри [PERSON] та прийняла спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з відомостями, викладеними у довідці Підгороднянської сільської ради Тернопільського району від 23 листопада 2020 року № 848, вбачається, що спірний житловий будинок [ADDRESS] має статус колгоспного двору, членами якого, станом, на 15.04.1991 року були: голова двору [PERSON] , зять [PERSON] , дочка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] . Таким, чином, кожен із членів колгоспного двору був власником 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно з даними інформаційних довідок № № 1472, 1473, 1474, 1475, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 10 листопада 2020 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] було зареєстровано лише за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 листопада 1989 року та записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 59. За іншими співвласниками вказаного житлового будинку державна реєстрація права власності проведена не була. Викладені обставини підтверджено згаданими інформаційними довідками №№1472-1475 від 10.11.2020, свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1989 та технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 10.11.2020. 02 грудня 2020 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок та за померлою не проведена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2020 року №2032/02-31. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору [PERSON] , зять [PERSON] , дочка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/5 будинковолодіння по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що спадкоємці першої черги до майна померлої [PERSON] відсутні. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Висновки суду по суті заявлених вимог. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що після смерті баби позивача [PERSON] , яка була власником 1/5 частини вищевказаного житлового будинку, спадщину за законом прийняла її дочка [PERSON] , якій як члену колгоспного двору, також належала 1/5 частина цього ж нерухомого майна (1/5+1/5=2/5), спадкоємцями за законом після смерті якої були батько позивача [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] (2/5:3=2/15), відповідно на момент смерті [PERSON] йому, з врахуванням власної та успадкованої після дружини частки, формально належала 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , яка розподіляється в рівних частках між позивачем та її сестрою [PERSON] (1/3:2=1/6), як єдиними спадкоємцями після смерті їхнього батька. Таким чином, [PERSON] з урахуванням спадщини фактично прийнятої після смерті батьків, на момент смерті належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] (1/5 частка, належна [PERSON] , як колишньому члену колгоспного двору + 2/15 частки, фактично прийнятих в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] + 1/6 частку, фактично прийняту в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ). Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту щодо належного їй майна - 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] не складала, чоловік [PERSON] [PERSON] усунутий від спадкування в порядку ст. 1224 ЦК України, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, відсутні, а тому позивач [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів та не провів державну реєстрацію вищевказаного житлового будинку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved