Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою у якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок під [ADDRESS] в порядку спадкування, посилаючись на те, що в період з 1997 по 2006 року в ДТП загинув її племінник [PERSON], спадкове майно померлого складається із житлового будинку за [ADDRESS]. Оскільки вона є спадкоємцем третьої черги то просить визнати за нею право власності на спадкове майно. До початку розгляду справи по суті, позивач користуючись своїми процесуальними правами, шляхом подання письмової заяви змінила підстави позову та просила визнати за нею право власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю, зазначаючи, що 05.09.1995 року її племінник [PERSON], придбав житловий будинок за [ADDRESS]. Після придбання житлового будинку [PERSON] у ньому не проживав та виїхав у невідомому напрямку. У звязку із руйнацією будинку та із скрутним матеріальним станом вона у 2002 році стала проживати у даному житловому будинку, тощо. За період добросовісного заволодіння майном, починаючи з 2002 року, і по даний час вона продовжує ним безперервно відкрито користуватись. За час користування було зроблено ряд покращень, щомісячно сплачувались необхідні комунальні платежі по його утриманню тощо. Представник позивача у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача, Біківської сільської ради Сквирського району Київської області у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав письмовий відзив, у якому зазначив, що позов визнає в повному обсязі, оскільки з погосподарських книг за 1996-2000 рік, які є у розпорядженні Буківської сільської ради Сквирського району Київської області вбачається, що [PERSON] рахується членом господарства. Місце роботи Київ, ринок. З 2000 року записи відсутні. На території сільської ради не проживає з 2000 року, податок за землю не сплачує. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання до суду не направив, тому суд визнав за можливе проводити розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів. У 2002 році [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і до цього часу безперервно і відкрито ним користується, тощо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 05.09.1995 року [PERSON] є власником житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за [ADDRESS]. З 2002 року і по даний час позивач [PERSON] добросовісно відкрито володіє чужим майном, а саме житловим будинком з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачене право на ефективне мирне володіння майном. Відповідно до ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно п. 10 додатка 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, рішення суду про встановлення факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи викладене та з метою захисту майнових прав позивача, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном понад 12 років, без державної реєстрації права власності на нього, що є фактично законно набуте нею право на спірний житловий будинок то позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved