Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 02 лютого 2003 року відділом запису актів громадянського стану Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом №02; стягувати з [PERSON] на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 65 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до повноліття кожною дитиною; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 02 лютого 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом №02. За час перебування у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка пояснює, що на даний час між подружжям постійно виникають непорозуміння, вони не можуть дійти згоди у вирішенні сімейних питань, в сімї постійно виникають сварки, свідками яких є діти, що негативно впливає на їхню психіку, погляди на життя. Подружжя не проживає разом з червня 2016 року. З наведених підстав вбачається, як зазначає позивачка, що збереження сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, у звязку із чим і просить суд розірвати шлюб. Окрім того, [PERSON] зазначає, що на момент предявлення позову до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини позивачка забезпечити сама не взмозі, у звязку із чим і просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. В ході розгляду справи позивачка надала до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, та просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття. Позовні вимоги в іншій частині підтримала; після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. На підставі досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. 02 лютого 2003 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище Харченко), [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №02, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОЛ №053958, виданого Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №103566, видане 22 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського РУЮ міста Кременчука Полтавської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №088500, видане 16 березня 2009 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Згідно довідки №59, виданої 27 вересня 2016 року головою правління ОСББ №64, діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із позивачкою. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя шлюбних відносин не підтримує з червня 2016 року, спільного господарства не веде. В судовому засіданні встановлено, що бажання поновлювати сімейні стосунки та збереження сімї у сторін відсутнє. Примирення неможливе. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вивчивши матеріали справи, враховуючи думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки сторони не підтримують сімейних стосунків тривалий час, спільного господарства не ведуть, приймаючи до уваги фактичні взаємини подружжя, той факт, що примирення та збереження сімї неможливе, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивачки в частині розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, у звязку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Спору про розподіл спільного нажитого майна між сторонами немає. В судовому засіданні сторони дійшли згоди про визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], з матірю. Суд вважає це правильним і таким , що відповідає інтересам дітей. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище [PERSON]. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідок №00000000039 та №00000000040 від 20 вересня 2016 року, позивачка, [PERSON], працює в ТОВ «Мало-Кохнівський карєр» на посаді вагаря, її дохід за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року склав 22\~030 грн. 11 коп., та з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року її дохід склав 8\~847 грн. 90 коп. Згідно довідки №030 від 23 вересня 2016 року, позивачка, [PERSON], працювала у ФОП [PERSON] на посаді приймальника замовлень за сумісництвом, і її дохід з 01 лютого 2016 року по 20 травня 2016 року склав 2\~850 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує, у відповідності до статті 188 Сімейного кодексу України від сплати аліментів не звільнений; угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За викладених обставин, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, зважаючи на той факт, що відповідач фізично здорова людина, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що позивач спроможний надавати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів засновані на законі, у звязку із чим підлягають задоволенню. Оскільки частиною 1 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачені нею при подачі позову до суду в частині вимог про розірвання шлюбу. Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за подачу до суду позову про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved