Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельні ділянки - площею 5,04 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 0,57 га кормові угіддя (кадастровий номер [NUMBER]) на території Красноколядинської сільської ради згідно Державного акту серії [NUMBER] від 20.07.2007 року. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі і на спадкові земельні ділянки. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, у встановлений термін подала заяву до нотаріальної контори, але не може оформити спадщину належним чином, так як у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 5,04 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 0,57 га кормові угіддя (кадастровий номер [NUMBER]) на території Красноколядинської сільської ради згідно Державного акту серії [NUMBER] від 20.07.2007 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Красноколядинської сільської ради, та третіх осіб - відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2016 року (а.с.7). Згідно копії заповіту від 13 січня 2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті право за земельну ділянку площею 5, 610 га на території Красноколядинської сільської ради заповідала [PERSON] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.07.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,610 на території Красноколядинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 10 червня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON] вважати недійсними (а.с.12). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.06.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красноколядинської сільської ради станом на 20.03.2016 року становила - площею 5,04 га (рілля) - 132336, 92 грн., площею 0, 57 га (кормові угіддя) - 4868, 37 грн. (а.с. 24). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме - грошових оцінок земельних ділянок на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі на загальну суму 137205, 29 грн. Саме з цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 1372 грн., а нею сплачено згідно квитанції 640 грн., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 732 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved