Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 50% прожиткового мінімуму до твердої грошової суми, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на свій матеріальний стан. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 03.03.2011 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2009. Рішенням суду від 13.12.2017 збільшено розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач самостійно сплачує аліменти в розмірі 935,00 грн. На її прохання надавати аліменти в більшому розмірі відповідач відмовляється, мотивуючи це тим, що в нього відсутні гроші і він не працює. Однак відповідач має постійний дохід, їздить на заробітки за кордон, отримує плату за користування землею, має на праві власності нерухоме майно. Однак вона не заміжня, проживає разом з дитиною та займається її вихованням та утриманням: в тому числі відвідуванням танців, модельної школи, спортивного клубу, репетиторів, придбання одягу, предметів гігієни, витрат на комунальні послуги, харчування, тощо. Дитина має ряд хронічних захворювань, перебуває на обліку в гастроентеролога та ендокринолога. кошти на діагностику та лікування дитини можуть знадобитися терміново. відповідач інших аліментних зобов`язань не має, працює неофіційно, отримує дохід, їздить на заробітки, тому має змогу сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі. Тому враховуючи викладене просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16.06.2020 відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із відзивом на позов, в обґрунтування якого зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого має двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов, який заявила позивач до нього про додаткові витрати на дитину, ним сплачені в повному обсязі ще до вирішення даного позову. На теперішній час він не працевлаштований та не має можливості виїжджати за кордон на сезонні роботи, тому твердження позивача щодо його добрий матеріальний стан не відповідає дійсності. Максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати позивачці, становить 1400 гривень на місяць з врахуванням прожиткового мінімуму з 01.01.2020 в сумі 2218,00 грн. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року збільшено розмір аліментів, стягуваних за рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 03.03.2011 (справа № 2-318/10) з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 400 грн. на 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15 копія рішення). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалася на зміну матеріального стану, оскільки донька відвідує ряд гуртків, репетиторів, до того ж хворіє, тому всі кошти йдуть крім цього також на лікування. До того ж дитина є школярем, тому розмір отримуваних аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, вона виховує дитину самостійною, оплачує житло, чим забезпечує дитину належними житловими умовами. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX, встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи часткове визнання позову відповідачем (що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб), суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає можливим змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, збільшивши його до 1500,00 грн. При цьому суд враховує наявність у відповідача ще двох малолітніх дітей, однак не приймає до уваги відсутність у нього офіційного працевлаштування, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц). Посилання позивача на відвідування донькою секцій, гуртків, репетиторів, як і перебування на обліку у лікаря та потребу, в зв`язку з цим, додаткових коштів на утримання та лікування дитини, не позбавляє її права звернутися до суду відповідно до частини першої статті 185 СК України з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (постанова Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17). Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу збільшення розміру аліментів, суд вважає необхідним стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial