Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, останнім часом стосунки між подружжям погіршились та в неї є побоювання з приводу того, що чоловік, у випадку розлучення з нею, може залишити її без майна. Вважає квартиру, подаровану її матірю, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. вул. Чернишевського, б. 63, кв. 25, спільною сумісною власністю подружжя. У звязку з чим просить визнати за нею право власності на ? вищевказаної квартири. Відповідач [PERSON] за первісним позовом звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, яким просить визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, б. 63. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору дарування від 17.06.1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], квартира [ADDRESS], належить особисто йому на праві приватної власності, та не є спільною сумісною власністю. У звязку з чим просить визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої справу просила розглядати без участі відповідача та його представника. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вивчивши, надані сторонами докази в їх сукупності вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що задоволенню не підлягають, та приходить до висновку, про необхідність задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом виходячи з наступного. Як зазначено п.1, 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно приписами ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 12 лютого 2000 року Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 102 (свідоцтво про шлюб серія І-ВЛ № 115352 від 12 лютого 2000 року). Спірне майно, а саме: квартира [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 51,7 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м, корисною площею 73,8 кв.м. відповідно до договору дарування від 17.06.1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №1080, подарована [PERSON] Відповідний договір зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», та записано в реєстрову книгу за реєстровим № П-2-7367 від 24.06.1999 р. Твердження позивача за первісним позовом [PERSON] про те, що вказана квартира була отримана чоловіком у шлюбі спростовується матеріалами справи. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, положень ст.ст. 57, 60 СК України, ст. 368 ЦК України в суду відсутні підстави вважати вказане майно є спільною сумісною власністю, з огляду на те, що воно отримано [PERSON] до укладення шлюбу на підставі договору дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно приписів ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приписами ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 331 ЦК України закріплено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У 2015 р. позивачем за зустрічним позовом за власні кошти було виконано реконструкцію квартири, включаючи збільшення площі приміщення шляхом влаштування еркера, квартира та добудова обєднані шляхом переобладнання віконних отворів у двірні. Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт про реконструкцію квартири № 25 житлового будинку № 63 по вул. Чернишевського в м. Харкові, розроблена ТОВ «Харківреконструкція» та затверджена [PERSON] проектна документація № б/н від 17.02.2015 р. зареєстрована в Департаменті ДАБІ у Харківській області від 21.04.2015 р. № ХК 082151100008. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру № 25 житлового будинку № 63 по вул. Чернишевського в м. Харкові, власником якої зазначено [PERSON], квртира має наступні технічні характеристики: квартира посімейного заселення розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 48,6 кв. м., у тому числі 1-а кімната 12,0 кв.м.; 2-а кімната - 19,8 кв.м.; 3-а кімната 16,8 кв.м.; кухні площею 9,7 кв.м; вбиральня (сумісна) 9,3 кв.м.; ванна кімната - кв.м.; коридору 5,4 кв.м.; гардероб 5,3 кв.м.; вбудованої шафи 1,4 кв.м. Квартира обладнана балконом 8,9 кв.м.; лоджією - кв.м. Загальна площа квартири 82,3 кв.м. Висота приміщень 3,10 м. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом задоволенню не підлягають, у звязку з тим, що не знайшли підтвердження в матеріалах справи. При предявленні зустрічного позову [PERSON] поніс витрати по сплаті судового збору: відповідно до квитанції № 46 від 20.10.2015 р. в розмірі 950,00 грн.; відповідно до квитанції № 26 від 05.11.2015 р. в розмірі 2\~704,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved