Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 7,47 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. 19 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 11.04.2014 року. Позивач зазначила, що умовами договору орендар сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки у строк до 31 грудня кожного року, але у зв'язку із систематичною несплатою орендарем орендної плати, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення орендної плати за 2014 та 2015 роки. Позивач вказала, що позовні вимоги було задоволено в сумі 10773 гривні 40 копійок. Позивач вважає, що несвоєчасність та систематичність несплати грошового зобов'язання встановлена судом. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на приписи статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», порушення відповідачем умов укладеного договору оренди землі в частині повноти і своєчасності виплати орендної плати. Представник відповідача не визнав пред'явлений позов, посилаючись на те, що судовими рішеннями за попередньою справою встановлено неповноту виплати орендної плати за 2014 рік; дані рішення відповідач оскаржує у касаційному порядку; представник відповідача вважає, що факт систематичної несплати орендної плати по даній справі не має місце. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Умови розірвання договору оренди землі визначені Цивільним кодексом УкраїниК, Земельним кодексом України та Законом України « Про оренду землі». Відповідно до частини 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Частинами 1 і 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором чи законом, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, основною підставою для пред'явлення вимог про розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, що спонукає суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін. Між тим, судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 205-206 площею 7,47 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копіями державного акту на право приватної власності на землю та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-9). 19 лютого 2014 року між орендодавцем [PERSON] і орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі (а.с. 4-6). Відповідно до пунктів 9, 11 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - розмір орендної плати складає 3% від грошової оцінки землі та видається з каси підприємства. Орендна плата вноситься у такі строки - до 31 грудня. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року по справі № 392/1745/15-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] і стягнуто 2259 гривень 85 копійок заборгованості по виплаті орендної плати за 2014 рік, 8026 гривень 35 копійок пені за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди станом на 19 січня 2016 року та 487 гривень 20 копійок судового збору, всього - 10773 гривні 40 копійок (а.с. 10-11). Тому, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що відповідач у 2014 - 2015 роках систематично не сплачував орендну плату, оскільки таке порушення встановлено судовим рішенням у 2014 року у вигляді неповноти сплати орендної плати. Як вбачається з пояснень представника відповідача у судовому засіданні, відповідач [PERSON] оскаржив у касаційному порядку рішення суду від 23 лютого 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до пункту 38 укладеного між сторонами договору оренди землі від 19 лютого 2014 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Як вбачається з обставин, встановлених рішенням суду від 23 лютого 2016 року по справі № 392/1745/15-ц, орендар [PERSON] за 2014 рік частково виконав обов'язки, які передбачені договором, тому суд вважає помилковою думку представника позивача про те, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають внаслідок несплати орендної плати вчасно та у повному обсязі. Тому, для задоволення пред'явленого позову суд не вбачає законних підстав. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та покладання обов'язку на відповідача передати власнику земельну ділянку. Друга позовна вимога позивачем не оплачена судовим збором на час подання позовної заяви. Відповідачем сплачено витрати на правову допомогу в сумі 3500 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, судові витрати слід віднести за рахунок позивача, стягнувши на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 551 гривню 20 копійок, та на користь відповідача [PERSON] - 3500 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved