Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Димитрові Донецької області, про стягнення моральної шкоди, отриманої у зв'язку зі смертю фізичної особи, пов'язаної з професійним захворюванням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її батько [PERSON] у період з 29.09.1975 року по 24.07.2002 року працював на шахті «Красноармійська-Капітальна» обєднання «Красноармійськвугілля» (шахта ім. О.Г. Стаханова), правонаступником якого є відповідач, на різних посадах під землею, в т.ч. 02.02.1976 року по 09.07.1997 року та з 11.10.1997 року по 20.04.1999 року машиністом гірничо-виймальних машин з повним робочим днем у шахті, а з 01.09.2001 року по 24.07.2002 року працював у якості машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті. 24.07.2002 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію за віком. В результаті тривалої роботи у шкідливих підземних умовах з тяжкою фізичною працею висновком Обласної клінічної лікарні профзахворювань № 11447 від 20.05.2002 року батькові встановлене професійне захворювання: хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, емфізема легенів, легенева недостатність І-ІІ ст. Станом на 31.05.2002 року батько мав загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів на вугільних підприємствах 31 рік 2 місяці. 31.05.2002 року після проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією було складено відповідний акт розслідування професійного захворювання форми П-4. 26.06.2002 року ВТЕК встановила батькові 30% втрати працездатності. У подальшому хвороба почала прогресувати, стан здоров'я батька погіршувався та 11.04.2008 року йому була встановлена ІІ група інвалідності та 85% втрати працездатності безстроково, з яких 70% за профзахворюванням, рекомендовано медикаментозне лікування профзахворювання та спостерігання у лікарів. 02.02.2014 року [PERSON] помер, причиною його смерті став хронічний обструктивний бронхіт. Обласна МСЕК своїм висновком встановила причинний зв'язок смерті [PERSON] з його профзахворюванням. Позивач вважає, що смертю батька їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію та стражданнях під час поховання батька. Зі смертю батька, який був близькою для неї людиною, змінився звичайний спосіб її життя. Через його смерть вона знаходилась протягом тривалого часу у стані відчаю, страху перед майбутнім з урахуванням того, що вона вважала до останнього, що батько одужає, що суттєво негативно змінило її звичний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини, зокрема з близькими та родичами. Також моральна шкода полягає у психологічному дискомфорті та значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях пригноблювання та порушення сну. У зв'язку з наведеним вона стала замкнутою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер їй постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. Душевні страждання, які вона зазнала у зв'язку з втратою близької для неї людини, полягають у безповоротній втраті батька, до якого вона мала почуття любові та впевненості. При цьому ця моральна шкода полягає також в переживаннях з приводу відчуття самотності у результаті гибелі батька, що викликало відповідні зміни в її житті. Все це стало приводом для її моральних страждань, психічного хвилювання та збудження. звало хвилювання та збудження. Спричинена відповідачем моральна шкода змусила її змінити образ та спосіб свого життя: втрата нормальних життєвих зв'язків через самотність, виховання онуків без дідівської опіки, продовження життя без батьківської опіки. На цей час вона не може порадитись з батьком або розраховувати на його допомогу, вимушена розраховувати тільки на себе та підтримувати мати, яка залишилася також самотньою. Для відновлення хоч якоїсь справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, зважаючи на її безпорадність проти того, що сталося, взявши до уваги важкість вимушених змін у життєвих стосунках, заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 500 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити вимоги позивача повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач не заперечує факт наявності причинно-наслідкового звязку професійного захворювання [PERSON] з настанням його смерті, але вважає, що позивачем не надано доказів наявності моральних та фізичних страждань, їх тривалості та впливу на спосіб життя, відсутнє обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, сума є занадто завищеною. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог, але також вважав, що сума позову є завищеною, фактичних доказів саме такого розміру шкоди немає. Просив суд постановити рішення, яким задовольнити вимоги [PERSON] частково. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (свідоцтво про народження ІІІ-НО № 371927, видане 03.08.1977 року Белицькою міськрадою м. Добропілля Донецької області). Наявність у [PERSON] професійного захворювання обумовило втрату ним професійної працездатності у розмірі 85% та встановлення ІІ групи інвалідності безстроково, що підтверджується висновком Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань № 11447 від 30.04.2002 року, Актом розслідування професійного захворювання за формою П-4 № 7 від 31.05.2002 року, висновками ЛКК Димитровської центральної міської лікарні № 1781/5 від 11.06.2002 року, № 2597/13 від 23.05.2008 року, довідкою МСЕК № 108107 від 26.06.2002 року, довідкою МСЕК № 085229 від 11.04.2008 року. 02.02.2014 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть І-НО № 730782 видане Відділом ДРАЦС РС Димитровського МУЮ в Донецькій області 04.02.2014 року). Причиною смерті [PERSON] відповідно до довідки про причину смерті до форми № 106/о № 65 від 04.02.2014 року став хронічний обструктивний бронхіт. Як вбачається з довідки МСЕК про причинний зв'язок смерті з професійний захворюванням або трудовим каліцтвом № 000788 від 11.06.2015 року, наявний причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Дослідивши докази у справі окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров'я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Обов'язок створити безпечні і нешкідливі умови праці на всіх підприємствах, в установах та організаціях є закріпленим у ст. 153 КЗпП України, при цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається безпосередньо на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, є гарантованим за змістом ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 2\~ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її дітям. Суд вважає, що діями відповідача позивачу дійсно були спричинені моральні страждання, пов'язані зі смертю близької людини батька, при цьому смерть є прямим наслідком професійного захворювання [PERSON], яке виникло внаслідок тривалої праці останнього у шкідливих і небезпечних умовах на вугільному підприємстві. Суд погоджується, що страждання позивача викликали негативні зміни в її житті, її життєвий уклад був безповоротно змінений, є наявними наслідки у вигляді суттєвого впливу смерті батька на психічний стан [PERSON] За розясненнями п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, суд враховує характер і глибину страждань позивача внаслідок смерті батька, тривалість цих страждань та відсутність ймовірності їх припинення. Таким чином, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 110 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи у відповідності до ст. 88 ЦПК України питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що судові витрати підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам немайнового характеру - 121 гривня 26 копійок. На підставі викладеного, ст. 3 Конституції України,\~ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст. 23,\~1168 ЦК України,

Outcome: partial