Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб приватного нотаріуса Русанюк З.З., Приватного підприємства «Техбюро» про визнання права власності на майно. Позивач [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.25-27) просить суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.02. 2013 року укладений між Приватним підприємством «ТЕХБЮРО» та [PERSON], недійсним в частині сторони покупця; визнати за нею, [PERSON], право власності на нежилі приміщення з [ADDRESS]; та зобов'язати Державну реєстраційну службу внести зміни в реєстр прав власності змінивши дані про власника нежилих приміщеннь з [ADDRESS], з [PERSON] на [PERSON]. У мотивування заявленого позову вказує, що відповідач по справі є її рідним сином.15.02.2013 року між Приватним підприємством «ТЕХБЮРО» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за № 640. З метою створення власного бізнесу вона(позивач) уклала кредитний договір з Укрсоцбанком у 2005 році. Даний кредитний договір супроводжувавсь договором іпотеки на двокімнатну квартиру в м. Дніпропетровськ, що належала їй на праві приватної власності. На кредитні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] яка згодом була переобладнана в нежитлове приміщення відповідно до вимог чинного законодавства. Переобладнання у нежилий фонд коштувало багато грошей на підставі чого у неї виникла необхідність не лише укласти в 2008 році новий кредитний договір з Укрсоцбанком, а й звертатися за допомогою до родичів. Вона була вимушена знайти інше, дешевше приміщення, а кредитні зобов'язання закрити за рахунок різниці вартості майна. Її син відповідач [PERSON] самостійного прибутку не мав, що підтверджується податковими ладними за 2011 та 2012 звітні роки. 15.02. 2013 року вона продала нежиле приміщення [ADDRESS], за рахунок чого частково закрила кредитні зобов'язання, інша частина грошових коштів пішла на придбання нежилого приміщення з [ADDRESS] Фактично набувачем нерухомого майна була вона. Дана обставина підтверджується попереднім договором від 19 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом. Грошові кошти на придбання приміщення в неї були, що вона може підтвердити розписками, договором купівлі продажу від 15.02.2013 року, відповідно якого вона перед цим продала інше нежиле приміщення, а також довідкою № 6498/10/04-67-13-04 від 31.03.2016 з ДФС України. Сторони правочину за договором купівлі-продажу від 15 лютого 2013 року між ПП «ТЕХБЮРО» та Відповідачем мали намір відчуження майна саме позивачу, а оформлення пройшло на відповідача. Дана необхідність зумовлювалась наявними в неї борговими зобов'язаннями за кредитними договорами . Фактичне списання боргу Банком досі не вчинено. Довідкою № 10.1-186/96-11017 від 15 червня 2016 року повідомлено, що борг за кредитним договором від 29.12.2005 року з повністю погашено, а листом № 08.406-297/96-10819 від 13 червня 2016 року повідомлено, борг за кредитним договором від 29.02.2008 року знаходиться на списанні. Вона бажала уникнення можливих наслідків щодо придбаного майна до отримання підтвердження списання кредитних зобов'язань. Дана обережність виявилась виправданою, оскільки протягом трьох років Банком відповідні дії не виконані. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовомдо [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення з приміщення у якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю та виселити [PERSON] з нежилих приміщень з [ADDRESS] У мотивування своїх вимог вказує, що він є власником нежилих приміщень з [ADDRESS] Після придбання вищезазначених нежилих приміщень разом з відповідачем [PERSON], облаштували магазин по продажу уживаного одягу. В цих же приміщеннях облаштували квартиру, в якій разом мешкали.Протягом 2013, 2014 років разом з матір`ю працювали та вели спільний бізнес. Згодом стосунки з матір`ю погіршилися внаслідок неузгодженості поглядів на переорієнтацію бізнесу. Внаслідок конфлікту, непорозуміння, він вимушений був залишити магазин і житло, переїхав в орендовану квартиру, перестав спілкуватися з матір'ю. В добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити приміщення, чинить йому перешкоди у здійсненні повноважень користування та розпорядження належним йому майном. У відповідності до ч.1 ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.391 ЦК України просить захистити його право власності шляхом припинення дії, яка порушує право.Вказує, що цей спосіб захисту цивільних прав пов'язаний зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Відповідно до ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, та просить позов задовольнити. Заперечує проти задоволення зустрічного позову. Пояснила в судовому засіданні15.02.2013 року між Приватним підприємством «ТЕХБЮРО» та її сином [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майнанежилих приміщеннь з [ADDRESS]. Фактично ці приміщення були придбані нею за її грошові кошти, а лише були оформлені на сина внаслідок певних обставин, що склалися на той момент. Попередній договір купівлі-продажу цього майна від 19 грудня 2012 року був оформлений саме з нею. Оформити на себе це майно їй перешкодило те, що у 2005 році вона уклала кредитний договір з «Укрсоцбанком» який був забезпечений договором іпотеки на двокімнатну квартиру в м. Дніпропетровськ, що належала їй на праві приватної власності. На кредитні кошти нею було придбано квартиру [ADDRESS], яка згодом була переобладнана в нежитлове приміщення. Потім вона була вимушена знайти інше, дешевше приміщення, а кредитні зобов'язання закрити за рахунок різниці у вартості майна. 15.02. 2013 року вона продала нежиле приміщення [ADDRESS], за рахунок чого частково закрила кредитні зобов'язання, інша частина грошових коштів пішла на придбання нежилого приміщення з [ADDRESS] Також фона зверталась за фінансовою допомогою до своїх родичів. Сторона правочину за договором купівлі-продажу від 15.02.2013 року ПП «ТЕХБЮРО» мало намір відчуження майна саме їй, а оформлення пройшло на відповідача. Дана необхідність зумовлювалась наявними в неї борговими зобов'язаннями за кредитними договорами які треба було закрити після продажу приміщення по [ADDRESS], а саме 15.02.2015 року і в той же день їй треба було оформлювати придбання нежилого приміщення з [ADDRESS] що було неможливо технічно зробити оформленням майна на неї, бо не було отримане підтвердження списання банком з нею кредитних зобов'язань за кредитом з виконавчої служби. Вона вирішила що у такому випадку краще буде оформити купівлю нею майна по [ADDRESS] на свого сина. На той момент з сином в неї були гарні відносини. Її син відповідач [PERSON] самостійного прибутку не мав, сина завжди утримувала вона, намагалась пристосувати його до ведення бізнесу, організовувала йому власну торгівельну точку, але він до її порад не дослухався. Після придбання приміщень по [ADDRESS], вона зробила там ремонт. Частину приміщень вона використовує під магазин, а частину приміщення використовує для проживання. Вона завжди там постійно проживає після укладання договору купівлі-продажу цього приміщення і воно є для неї її єдиним житлом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримує, та просить позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись не те, що усі наявні докази свідчать про відсутність у сина позивачки відповідача [PERSON], якому на час спірних правовідносин було 22 роки грошових коштів для придбання майна. Відповідач [PERSON] заявлений до нього позовпро визнання права власності на майно не визнав. Підтримав свій зустрічний позов до матері [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення з приміщення. Пояснив в судовому засіданні що саме він знайшов це приміщення, яке потім і було оформлене на нього. Грошові кошти на його придбання в нього були. З матір?ю відносини в нього погіршились на підгрунті різного підходу до ведення бізнесу, та вона зараз не спілкуються. Спірне приміщення йому потрібне для ведення бізнесу та він наполягає на задоволенні позовних вимог за своїм позовом. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за позовом про визнання права власності на майно не визнає. Підтримала заявлений відповідачем зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення з приміщення. Пояснила в судовому засіданні що незважаючи на молодий вік [PERSON] мав власні кошти для придбання майна, оскільки працював паркувальником на автостоянці, займався підприємницькою діяльністю, займався ремонтом холодильного обладнання. Третья особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. в судове засідання не з`явився, справу просить розглядати без його участі(а.с.84 т.2). Третя особа Приватне підприємство «Техбюро» в особі директора [PERSON] направила до суду письмові пояснення, у яких вказує, що реальним покупцем за спірним договором купівлі-продажу була [PERSON] з якою велись всі перемовини, нею передавались її особисті кошти. Справу просить розглядати без участі представника ПП «Техбюро»(а.с.237-238 т.2). Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що він працював на ПП «Техбюро» у якого було приміщення за адресою: [ADDRESS]. Він був призначений керівництвом відповідальною особою займатися продажем цього приміщення. Позивач [PERSON] спочатку хотіла орендувати це приміщення, а потім вирішила придбати його. До придбання цього приміщення позивачці дозволили користуватись цим приміщенням. Саме з позивачкою [PERSON] був укладений попередній договор купівлі-продажу цього приміщення. Гроші на купівлю надавались саме [PERSON] При безпосередньому оформленні основного договору купівлі-продажу [PERSON] сказала що в неї є проблеми і треба оформити приміщення на сина. З собою вона привела свого сина якого він до цього ніколи не бачив. За все розраховувалась позивачка у тому числі і за ремонтні роботи. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що працює бухгалтером у ПП «Техбюро». У 2012 році належне ПП «Техбюро» приміщення за адресою [ADDRESS], було виставлене на продаж. Придбати його захотіла [PERSON] Після цього адміністрацією була призначена відповідальна особа для підготовки продажу. З [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу, она попросилась зайняти приміщення ще до купівлі та зробити в ньому ремонт. За згодою адміністрації останній дозволили це зробити. Ще за два місяця до укладання основного договору купівлі продажу [PERSON] зайняла приміщення по [ADDRESS], робила там ремонтні роботи. На укладання основного договору купівлі-продажу остання приїхала з сином. Пояснила що в неї проблеми з попереднім кредитом, тому вона хоче оформити приміщення на свого сина. Оформлення угоди закінчилось пізно ввечері. В той же день отримані гроші нею були внесені в банк. Всі переговори з приводу купівлі-продажу вела [PERSON] і саме її вона сприймала як фактичного покупця майна. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що з 2009 року він співпрацює з позивачкою [PERSON], привозить їй товар. Інколи він бачив у магазині її сина [PERSON] який допомагав матері переносити речі, але за таку допомогу його мати [PERSON] завжди йому платила гроші. Товар в магазин він завозив саме для [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що він доводиться братом позивачки [PERSON] Сестра [PERSON] в Київ переїхала з м. Дніпро. В м. Києві сестра тала організовувати власний бізнес, спочатку придбала приміщення по [ADDRESS], але ситуація в країні змінилась у зв`язку з подорожчанням курсу долара і сестрі стало важко розраховуватись по кредиту, тому вона продала це приміщення, та купила дешевше приміщення по [ADDRESS], та за рахунок цього та займаних коштів розрахувалась за попередній кредит. Він фінансово допомагав сестрі, зайняв їй грошові кошти, загалом 25000 доларів, на теперішній час сестра віддала 2000 доларів. Приміщення по [ADDRESS] було придбане саме [PERSON], за свого син [PERSON] - відповідача по справі, сестра завжди дбала та турбувалась, він завжди навчався у елітній школі, сестра декілька раз допомогала йому організувати власний бізнес, але він цього не цініть. Вважає що відповідача хтось підбурює проти матері. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є сестрою позивачки [PERSON] Сестра займається бізнесом у сфері купівлі-продажу товарів. У сестри було приміщення по [ADDRESS] в м. Києві на придбання якого вона коли переїхала з м. Дніпро брала кредит. В лютому 2013 року сестра звернулась до неї з проханням позичити гроші щоб продавши приміщення по [ADDRESS] купити менше приміщення. Вона позичила їй 20000 доларів США, які сестра повернула. Племінник [PERSON] не міг мати коштів на придбання приміщення по [ADDRESS] бо ніколи не мав своїх значних коштів. Він знаходився на утриманні у своєї матері, мав борги за які за нього завжди віддавала сестра. Вона добре знає племінника, бо той тривалий час жив в її родині, племінник роботою не цікавився, не зміг підтримувати роботу створеної для нього торгівельної точки в магазині у м. Дніпрі. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є сестрою позивачки [PERSON], часто приїжджала до сестри в м. Київ та є освідомленою про життя її родини. [PERSON] працювати не хотів, власних грошей та накопичень на придбання приміщення не мав, знаходився на утриманні матері. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що познайомилась з родиною [PERSON] з 2004 року. Добре знає цю родину та стосунки в їх родині. Позивачка [PERSON] як мати завжди все робила для своїх дітей. Приміщення по [ADDRESS] знайшла позивачці вона. [PERSON] вивела його з житлового фонду та займалась в ньому торгівлею. Після кризису 2008 року діти позивачки стали наполягати щоб мати продала це приміщення та перестала займатись підприємницькою діяльністю. Але вона вирішила продати приміщення по [ADDRESS] та купити менше та дешевше приміщення по [ADDRESS]. Спочатку [PERSON] знайшла покупця на приміщення по [ADDRESS], потім уклала попередній договір купівлі-продажу приміщення по [ADDRESS] з ПП «Техбюро». Банк дозволив продати приміщення по [ADDRESS]. Угоди продажу приміщення та покупки нового приміщення відбувались у короткий проміжок часу. При укладанні основного договору виявилось що на себе цю нерухомість [PERSON] оформити не може бо ще не був знятий арешт з її майна по процентах та пені. Щоб не блокувати вже призначену угоду купівлі продажу з ПП «Техбюро» позивач [PERSON] взяла з собою сина [PERSON], та оформлення приміщення відбулось на сина. Гроші на купівлю приміщення по [ADDRESS] належали [PERSON] саме [PERSON] віддавалабухгалтеру ПП «Техбюро» [PERSON] гроші при укладанні угоди купівлі - продажу. Син позивачки [PERSON] мав надати матері генеральне доручення на розпорядження цим майном, щоб мати згодом змогла оформити це нерухоме майно вже на себе. На час укладання угоди купівлі-продажу не було і мови що це майно придбав син позивачки [PERSON], він знаходився на утриманні у матері і не мав власних грошей для покупки такого майна. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні що він одружений з дочкою позивачки. Він знає [PERSON] як працьовитого хлопця який організував власний бізнес з ремонту та продажу холодильного обладнання. Він позивав гроші [PERSON] і той винен йому 15000 доларів. Вважає що теща [PERSON] несправедливо віднеслась до свого сина [PERSON] та дочки(його дружини), матеріально їм не допомогла навіть продавши родинну квартиру у м. Дніпрі. Має постійні борги та проблеми у бізнесі. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні що тривалий час знає родину позивачки [PERSON] Також орендувала у позивачки [PERSON] кімнату по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] завжди знаходився на утриманні матері. Лише іноді від допомагав матері в магазині. Але за таку допомогу мати давала йому гроші. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні що вона є дочкою позивачки [PERSON] з матірю вона в ссорі. Вважає що мати недостатньо приділяла уваги їй з братом. Мати невдало вела бізнес, брала кредити та мала борги перед родичами. Її брат працював. Мав свої гроші, працював в магазині при синагозі в м. Дніпрі. У 2012 році коли брат жив в м. Дніпрі її чоловік позичав йому гроші в розмірі 20000 доларів. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні що [PERSON] він знає з моменту спільного навчання в технікумі з 2005 по 2009 рік та дружить з ним. [PERSON] допомагав матері в магазині по [ADDRESS]. У 2012-2013 році [PERSON] орендував приміщення для ремонту холодильників. Разом з [PERSON] він також працював на паркові де вони багато заробляли. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є дівчиною [PERSON], та останній час зустрічається з ним. [PERSON] знає як працьовиту людину який вміє заробляти гроші, з ним вони відпочивають, останній дарує їй подарунки. Зі слів [PERSON] вона знає що той у 2013 році придбав магазин. Потім з матір`ю в нього виник конфлікт і він пішов жити на орендовану квартиру, а коли звернувся до матері з проханням продати магазин, та йому відмовила. Гроші на організацію власного бізнесу [PERSON] зайняв чоловік сестри. Відповідно до кредитного договору [PERSON] брала кредит у доларах США на придбання нерухомого майна за адресою [ADDRESS].(а.с.10-14 т.1). Після погашення зобов`язань за цим кредитом це майно було продане [PERSON] Відповідно до доручення виданого 18.12.2012 року директором ПП «Техбюро» [PERSON] був уповноважений проводити переговори з [PERSON] щодо укладання Договору на продаж приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.197 т.2). Відповідно до попереднього договору від 19.12.2012 року ПП «Техбюро» та [PERSON] уклали договір за яким домовились укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нежилих приміщень з [ADDRESS] за ціну в гривнях що за курсом Національного Банку України на день підписання договору буде еквівалентна 83000 доларам США. За умовами цього договору підписання основного договору мало відбутись 15.02.2015 року.(а.с.198-200 т.2). Згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 15.02.2013 року [PERSON].(продавець) продала [PERSON] (покупцю) нежилі приміщення з № 1 по № 7(групи приміщень № 166) (в літері А) які знаходяться за адресою [ADDRESS], за 609000 грн.(а.с.4-5 т.1). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.02.2015 року Приватне підприємство «Техбюро» продало [PERSON] нежилі приміщення з [ADDRESS], за 312936 грн.(а.с.6-7 т.1). Згідно довіреності від 15.08.2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у тому числі з правом продажу щодо нежилих приміщень з [ADDRESS], за ціною та на умовах на її власний розсуд.(а.с.9 т.1). Відповідно до розписки [PERSON] 10.02.2013 р. взяла в борг у [PERSON] 20000 доларів США (а.с.132 т.1). Згідно з Договором про спільну діяльність від 12.03.2009 року та Додатковою угодою № 1 до нього від 16.02.2013 року сторони за цим договором сторона-1 фізична особа-підприємець [PERSON] та сторона-2 фізична особа-підприємець [PERSON] домовились спільно здійснювати діяльність у сфері торгівлі непродовольчими товарами спочатку за адресою [ADDRESS], а потім відповідно додатковій угоді за адресою [ADDRESS], що належить стороні-2- [PERSON]. (а.с.203-206 т.2). Відповідно до повідомлення податкової інспекції від 31.03.2016 року фізична особа - підприємець [PERSON] з 01.01.2010 року знаходиться на єдиному податку та згідно поданих декларацій її доходи складали: за 2010 рік - 223500 грн., за 2011 рік - 138720 грн., за 2012 рік -102000 грн., за 2013 рік - 96000 грн., за 2014 рік - 117000 грн., за 2015 рік - 120000 грн.(а.с.207 т.2). Відповідно до податкової декларації фізичної особи - підприємця [PERSON] від 08.02.2013 року сума його доходу за 2012 рік склала 8700 грн.(а.с.208-210 т.2, 42-45 т.1). Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин встановлюється судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюється законами. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України врегульовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В судовому засіданні встановлено, що фактичним покупцем нежилих приміщень з [ADDRESS], за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 15.02.2013 року була саме [PERSON], а не її син [PERSON]. Лише оформлення пройшло за цим договором на нього. Дана необхідність зумовлювалась борговими зобов`язаннями за кредитними договорами позивачки [PERSON] Позивач [PERSON] бажала уникнення можливих негативних наслідків щодо придбаного майна до отримання підтвердження списання кредитних зобов'язань від банку. Це підтверджується чисельними доказами по справі зокрема показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Купівлі приміщення по [ADDRESS], 8, передувала попередня продаж [PERSON] належного їй приміщення за адресою [ADDRESS]. Після покупки приміщення що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позивачка продовжила займатися підприємницькою діяльністю вже у цьому приміщенні про що свідчить укладання нею Додаткової угоди № 1 від 16.02.2013 року до Договору про спільну діяльність з фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Так в судовому засіданні встановлено що саме з [PERSON] велись переговори щодо продажу їй майна ПП «Техбюро», саме з нею були оговорені умови майбутнього договору купівлі-продажу, саме з [PERSON] був укладений ПП «Техбюро» попередній договір купівлі-продажу від 19.12.2012 року. Так в судовому засіданні встановлено що співробітники ПП «Техбюро» вважали що саме [PERSON] була покупцем цього майна оскільки саме вона домовлялась про покупку принесла гроші для розрахунку. Дана необхідність зумовлювалась борговими зобов`язаннями за кредитними договорами позивача [PERSON] Позивач [PERSON] бажала уникнення можливих наслідків щодо придбаного майна до отримання підтвердження списання кредитних зобов'язань. Наявність у позивача грошових коштів підтверджується даними про отримання нею коштів від продажу належного їй приміщення по [ADDRESS] її наявних доходів від підприємницької діяльності, показами свідка [PERSON] про позичання сестрі при придбанні приміщення 20000 доларів США. В судовому засіданні не знаходить свого підтвердження наявність у [PERSON] грошових коштів для купівлі приміщення за адресою: [ADDRESS]. Декларація про відсутність в нього доходів спростовують його доводи, що у такому молодому віці він вже мав кошти на придбання нерухомого майна. [PERSON] не навів конкретне джерело заробітку, підтверджене доказами, з якого він міг отримати грошові кошти. Доказування таких обставин у відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно зі статтею 217 ЦК правочин може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може зазнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно встановлювати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення з приміщення суд вважає таким, що не підлягає задоволенню оскільки суд приходить до висновку про визнання за [PERSON], права власності на нежилі приміщення з [ADDRESS]. Позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3342 грн. 90 коп. сума якого на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved