Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеному будинку разом з позивачем зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не є членом її родини. Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не проживає понад один рік і відсутня без поважних причин. Вона виїхала з вказаного будинку до Російської Федерації, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушують права та інтереси позивача, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаним будинком. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає її такою, що втратила право користування вказаним будинком. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково суду пояснила, що відповідач [PERSON] не є її родичкою та зареєструвалася в її будинку за їх домовленістю, оскільки відповідач продавала власне житло. Вони домовилися, що після реєстрації у її будинку, [PERSON] поїде до своїх родичів до Російської Федерації, а згодом повернеться і самостійно зніметься з реєстрації. Відповідач поїхала до родичів, а потім повідомила, що не має можливості повернутися для зняття з реєстрації, оскільки хворіє. У будинку відсутні будь-які речі відповідача, оскільки вона жодного дня не проживала в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сином позивача [PERSON] Будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить його матері. Вона йому повідомила приблизно 2-3 роки тому назад, що їй необхідно зареєструвати у власному будинку якусь жінку, прізвище, ім`я та по батькові якої йому невідомо. Він знає, що цією жінкою є старенька бабуся. У вказаному будинку проживають його матір та батько. Жінка, яку зареєстрували у вказаному будинку, ніколи не проживала у ньому та відсутні будь-які її речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , яка є її сусідкою та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала у іншому будинку по їх вулиці. Баба [PERSON] попросила [PERSON] тимчасово зареєструватися її будинку. Приблизно 2 роки назад [PERSON] поїхала до племінниці до Російської Федерації на північ, звідки зателефонувала та повідомила, що за станом свого здоров`я не зможе приїхати з метою зняття з реєстрації із вказаного будинку. Баба [PERSON] у вказаному будинку жодного дня не проживала. 02.12.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.12.1996 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., в реєстрі №6296 та копією реєстраційного надпису про право власності на житловий будинок від 03.02.1997 року №182, здійсненого Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до довідки від 09.07.2019 року №563, виданої Сиротинської селищною радою, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина також підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 08.11.1999 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області. Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані з 13.08.2012 року [PERSON] , [INFO] , та з 07.11.2017 року [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] була сусідкою [PERSON] і не проживає у спірному будинку з моменту реєстрації - з 07.11.2017 року, оскільки була зареєстрована за домовленістю з позивачем та переїхала проживати до Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка [PERSON] , який підтвердив, що йому позивач особисто повідомила, що зареєструє у спірному будинку стареньку бабусю, яка ніколи не проживала у ньому і речі якої у ньому відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач тимчасово зареєструвала у спірному будинку [PERSON], яка приблизно 2 роки назад поїхала до племінниці до Російської Федерації на північ, звідки зателефонувала та повідомила, що за станом свого здоров`я не зможе приїхати для зняття з реєстрації із вказаного будинку. Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач була лише зареєстрована та ніколи не проживала у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , з якого переїхала на проживання до Російської Федерації. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] ніколи не проживала за місцем її реєстрації і переїхала проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вона втратила право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача у будинку за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved