Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. З урахуванням уточнених позовних вимог Позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Позивач, в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик, а також через оголошення у пресі (газета «Слобідський край» від 27 січня 2015 р. №11 (22131). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу, [PERSON], на праві власності належить ? частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інша ? частина квартири належала на праві власності її чоловікові [PERSON] Вищевказані частки квартири належали їм на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 02.02.1998 року за р. №5-98-115084, дублікат виданий 07.12.2007 року, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.12.2007р. та підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17052361, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.12.2007 року. (а.с.7). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08.02.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції. (а.с.9). Позивач, як дружина померлого, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. На підставі ст. 1241 ЦК України Позивач отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим 18 грудня 2007 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори. (а.с. 10). На теперішній час Позивач є власником 5/8 частин квартири. Іншим спадкоємцем після смерті її чоловіка є його син, Відповідач по справі. Відповідач у строки, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але до теперішнього часу Відповідач не отримав свідоцтва про спадщину на 3/8 частини спадку після смерті свого батька. З 2002 року [PERSON] та його син [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживали. Увесь цей час Позивач сама робила необхідні ремонтні роботи в квартирі, сплачувала рахунки по комунальним платежам, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 14-31). Відповідач, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, свою частину спадщини на себе не оформляє. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою продовжує здійснювати Позивач. Те ж саме Позивач вказує і щодо житлового будинку [ADDRESS] на який відсутні правовстановлюючі документи. Тобто Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Враховуючи, що Позивач, добросовісно заволоділа 3/8 частинами квартири, які за життя належали її чоловікові [PERSON], відкрито, безперервно володіє цією частиною квартири з 2002 року, здійснюючи обслуговування, доглядаючи за цією частиною квартири, тому можливо визнати за нею право власності на 3/8 частини, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Аналізуючи представлені Позивачем дані в обґрунтування вимог щодо визнання за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку набувальної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог за їх недоведеністю. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: partial