Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2006 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в м.Виноградів по вул.Чкалова, 40. Позивач з народження і по теперішній час проживає у спадковому будинку. Звернувшись до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, позивачці було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями №40 по вул.Чкалова в м.Виноградів в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер 12.02.2006 року. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився. Представником Виноградівської міської ради подано до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вони не заперечують проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог в підготовче засідання не з'явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 12.06.2006 року в м.Виноградів Закарпатської області помер брат позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №012739 від 13.02.2006 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/3 частини житлового будинку в м.Виноградів по вул.Чкалова, 40 Закарпатської області. Спадкодавець [PERSON] заповіт не залишив. В судовому засіданні досліджено Свідоцтво про право на спадщину по закону від 30.07.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №1777, згідно якого спадкоємцями до майна померлого [PERSON] в рівних частинах є [PERSON] дружина, [PERSON] син та [PERSON] донька, мешканці м.Виноградів, вул.Чкалова, 40. З поданих позивачем доказів слідує, що мати почивача [PERSON] померла 15.04.1999 р. (свідоцтво про смерть серії І-ФМ №000775 від 15.04.1999 року). Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 1262 ЦК України позивач є спадкоємець другої черги. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За прийняттям спадщини позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, де отримав письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок, що стверджується листом нотаріуса №329/01-16 від 27.10.2018 року. На момент смерті спадкодавця позивач проживав та був зареєстрований в [INFO]. Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» №978 від 20.11.2018 року та технічного паспорта на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Виноградів по вул.Чкалова, 40 Закарпатської області, спірний будинок будівництвом завершений та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Виноградівською держнотконторою 20.07.1987 р. за реєстровим №1777 зареєстрований по 1/3 частині за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану 1/3 частину житлового будинку у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті брата має законне право на визнання права власності на 1/3 частини житлового будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved