Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2013 року він був розірваний. На підставі судового наказу № 1306/7389/201223 Дрогобицького міськрайонного суду від 23.10.2012 року відповідач сплачує на її користь на дочку [PERSON] 20.12.1997 оку народження та сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стверджує, що на даний час зросли витрати на утримання дітей, а також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому з огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 700 грн. на 750 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві та зазначила, що з моменту призначення розміру аліментів попереднім судовим рішенням змінився вік дітей, донька потребує більших витрат на її утримання, в тому числі на одежу та відвідини нею репетиторів. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки перебуває на заробітках за кордоном. Відзначила, що колишній чоловік сплачує їй аліменти вчасно, крім того їй держава компенсує по 200 грн. щомісячно. Підтвердження того, що вона сплачує кошти за репетиторів, витрачає значні кошти на утримання дітей вона суду представити не може. Так як її заробітку не вистачає на повноцінне утримання дітей просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому суд, розглянув справу за відсутності останнього на підставі наявних у справі доказах та ухвалив заочне рішення. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2013 року. Від шлюбних відносин між сторонами у них народилось двоє дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв серії 1-СГ№ 072602 від 30.01.2008 року та 1-СГ № 028637 від 06.12.2005 року відповідно. Як стверджується довідкою КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради № 443 від 27.01.2015 року, яка видана позивачу [PERSON], діти донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідно до наявної копії постанови про відкриття виконавчого провадження виданої державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ від 02.11.2012 року, у неї на виконанні перебуває судовий наказ № 1306/7389/2012 виданий 23.10.2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з18.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. В ч.1 ст.192 СК України прописано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. В даному конкретному випадку позивач [PERSON] заявляючи позов про збільшення розміру аліментів, виходила із потреб дітей доньки [PERSON] та сина [PERSON], у зв'язку з їх дорослішанням, збільшенням витрат на їх утримання, а також зростанням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а також зростанням цін на продукти харчування, комунальні послуги та побутові предмети. Статтею 51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із змісту\~ч.1\~ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Також, у відповідності до п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В той же час під час розгляду справи встановлено та стверджує сам позивач, що відповідач [PERSON] проживає з іншою жінкою, однак їй невідомо чи в офіційно зареєстрованому шлюбі. Разом з цим в ході судового засідання встановлено, що наданий час позивач працевлаштована (працює оператором УДП «Укрпошта») та отримує дохід, що свідчить про її покращення матеріального становища. Суд не бере до уваги посилання позивача [PERSON] на те, що у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму на дитину, а також зростанням дітей та відповідно витрат на утримання таких, необхідно збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду по 750 грн., оскільки вимогами\~ст.192 Сімейного кодексу України\~зазначено виключні підстави для збільшення розміру аліментів. Крім цього слід зазначити, що позивачка [PERSON] при наявності законних підстав не позбавлена права пред'явити до відповідача [PERSON] позов про стягнення додаткових витрат на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Зважаючи на ст.60 ЦПК України позивач [PERSON] не довела суду, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, підлягає збільшенню за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у зв'язку із зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~\~ Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач [PERSON], як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають, оскільки фактично підставою для звернення до суду з відповідним позовом стало зростання витрати на утримання дітей та збільшення прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, що в змісті вимог ст.192 СК України не є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених раніше рішенням суду.

Outcome: dismissed