Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визначення розміру ідеальних частко у праві спільної сумісної власності. Третьою особою без самостійних вимог в позові зазначено: приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташову Тамару Михайлівну. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.12.2007, виданим Біленьківською сільською радою та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17715268 від 12.02.2008 позивач та її чоловік [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] по Ѕ частині кожний. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого 02.03.2010 відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, позивач є співвласником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1597 га, кадастровий номер [NUMBER] . Іншими співвласниками вказаної земельної ділянки є чоловік позивача [PERSON] та Біленьківська сільська рада Запорізького району запорізької області. Тобто, земельна ділянка належить власникам на праві спільної сумісної власності відповідно до додатку до державного акту про право власності на земельну ділянку списку співвласників земельної ділянки. Як вбачається з вказаного додатку, в графі «частка у спільній власності» відсутні записи. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді: Ѕ частки квартири [ADDRESS] ; частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1597 га з кадастровим номером [NUMBER] . Заповіту чоловік не лишив. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого. Інших спадкоємців першої черги немає. Позивач прийняла спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М., як спадкоємець за законом. 25.04.2019 нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . При оформленні спадкових права на земельну ділянку нотаріусом встановлено, що частка чоловіка у праві власності на земельну ділянку не була визначена за його життя. Тому на теперішній час позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання сторони не з`явились, надали заяви в яких представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні, а відповідач позов визнав, також просив розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 06.06.2018 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 668. Факт шлюбних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , померлим [INFO] , підтверджено копією Свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , виданого 12.05.1967 палацом урочистих подій м. Харькова, актовий запис № 2655. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого 02.03.2010 відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, позивач є співвласником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1597 га, кадастровий номер [NUMBER] . На підставі Державного акту на права приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого 02.03.2010 відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, [PERSON] , померлий [INFO] , є співвласником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1597 га, кадастровий номер [NUMBER] . Відповідно до списку співвласників земельної ділянки, доданого до державних актів на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , співвласниками спірної земельної ділянки є [PERSON] , [PERSON] та Біленьківська сільська рада. Однак частки кожного співвласника у спільній власності не визначені. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого. Спадщину, відкриту після смерті чоловіка, позивачка прийняла у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. 25.04.2019 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного зі співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved