Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який обґрунтувала тим, що вона з 28.10.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2020 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач виписав сина зі своєї квартири, на даний час дитина зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Просила визначити місце проживання дитини разом з нею, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 03.11.2020 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному провадженні, призначено підготовче провадження. 16.11.2021 року від відповідача надійшла заява, в якій позивач зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просить оплату судового збору залишити за позивачем. Ухвалою суду від 03.12.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи обізнаний. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району у судове засідання не з`явився. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по наявним у справі документам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28.10.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2020 року ( а.с.17). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг від 17.09.2020 року [PERSON] , [INFO] має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 38332165 від 29.05.2015 року, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. 8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами 1, 2 ст.161 цього Кодексу,\~якщо матита батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).\~\~ Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з нею, визнав у повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, враховуючи вказані вимоги діючого законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначити місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Щодо позовний вимог позивача про відшкодування судових витрат, необхідно зазначити наступне. Судом встановлено, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009,п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 22.10.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач сплатила суму судового збору і такі витрати є неминучими, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача сплаченої суми судового збору, підлягають задоволенню.

Outcome: approved