Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що їй, її батькам - [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.06.2003 року, про що внесено запис у реєстрову книгу за № 36389, у даній квартирі з 09.11.2005 року також був зареєстрований відповідач [PERSON] , однак він з квітня 2018 року у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає. 10.09.2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та він перестав бути членом сім`ї позивача, місце його перебування позивачу невідоме. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17 травня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 12 липня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, попередньо подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому,згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача [PERSON] , в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] більше року не проживає у квартирі [ADDRESS] . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 03.06.2003 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається будинкової книги для прописки громадян та з Довідки від 14 травня 2019 року № 1837, виданої ПП «Наш дім», встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] (зареєстрований, але не проживає). 10.09.2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/10157/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Актів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 03.07.2018 року та 14.05.2019 року, складеного комісією ПП «Наш дім», встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає. Вказаний акт засвідчений підписами трьох сусідів. Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджено, відсутність відповідача [PERSON] більше року у квартирі [ADDRESS] , місце його перебування невідоме. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірному будинку чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, реєстрація в квартирі призводить до додаткових фінансових витрат на оплату житлово-комунальних послуг позивача [PERSON] , а тому її право підлягає поновленню шляхом задоволення позову. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 768,40 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved