Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 05.09.2009 року [PERSON], знаходячись біля квартири [ADDRESS], маючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири, всупереч установленому законом порядку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою сторонніх осіб зрізала дверні петлі квартири [ADDRESS], та увійшла до квартири, яку в подальшому разом із вбудованими меблями, які належать їй, [PERSON], перепродала, чим завдала значної шкоди. По даному факту було розпочате кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України. 13.05.2015 року, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, а кримінальне провадження № 12014170090001636 відносно неї закрито на підставі ст. 49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286, 288 КПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 21.05.2015 року. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування завданої матеріальної шкоди 64446 грн. та моральної шкоди 40000 грн., в результаті злочину. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву, просили суд застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.05.2015 року, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, [PERSON], а кримінальне провадження № 12014170090001636 відносно неї закрито на підставі ст.49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286, 288 КПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 21.05.2015 року. При винесені вищезазначеної ухвали судом встановлено, що 08.12.2005 року за кошти [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], яка згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2005 року між [PERSON] та [PERSON] була оформлена на останню. Зазначений факт встановлено рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 24.03.2009 року. 18.04.2008 року [PERSON] продала зазначену квартиру [PERSON] та отримала 420 тисяч гривень, при цьому під час оформлення договору купівлі-продажу у приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] не повідомила про те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. В цей же час шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] погіршився і між ними розпочався поділ набутого у шлюбних відносинах майна, до переліку якого було включено і квартиру [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 18.04.2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1952, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] судом задоволені в повному обсязі, про що винесено рішення Крюківського районного суду від 24.03.2009 року. 03.09.2009 року [PERSON] через довірену особу здійснив продаж спірної квартири [PERSON] 05.09.2009 року [PERSON], знаходячись біля квартири [ADDRESS], маючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири, всупереч установленому законом порядку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою сторонніх осіб зрізала дверні петлі квартири [ADDRESS], та увійшла до квартири, яку в подальшому разом із вбудованими меблями, які належать [PERSON], перепродала, чим завдала значної шкоди. По даному факту було розпочате кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України. 10.06.2014 року, старшим слідчим СВ Кременчуцького MB УМВС України в Полтавській області [PERSON], [PERSON] визнано потерпілою в кримінальному провадженні № 12014170090001636. Відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2015 року, «... обвинувачена [PERSON] клопотання прокурора підтримала та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності і закрити відносно неї кримінальне провадження, вказала, що вона розуміє наслідки закриття провадження у справі, а саме, що підстави закриття є нереабілітуючими.» Тобто відповідач [PERSON] визнала обставини, зазначені в ухвалі. Своїми діями відповідач [PERSON], заподіяла позивачу [PERSON] майнову шкоду, яка полягає в наступному: 20.05.2008 року позивач [PERSON] та ПП [PERSON] уклали договір поставки № 76, згідно якого позивач була Покупець, а ПП [PERSON] - Постачальник. Відповідно до умов цього договору Постачальник зобов'язався виготовити, поставити та здійснити монтаж меблів в [ADDRESS]. Загальна вартість меблів, вбудованої техніки, аксесуарів, послуг з монтажу за цим Договором складала 68352 грн.. 22.12.2008 року, після виконання умов Договору, між Постачальником і Покупцем складено акт виконаних робіт, в якому зазначено, що постачальник виготовив, поставив та здійснив монтаж меблів, сантехніки, аксесуарів, вбудованої побутової техніки в повному обсязі та належної якості згідно переліку у додатку до Договору, а покупець прийняв предмет Договору та повністю розрахувався з постачальником на суму 68352 грн. 00 кой.. Даний факт в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] 16.09.2009 року під час виселення позивача з [ADDRESS], останній вдалося забрати холодильник вартістю 3886 грн. Тому, загальна сума матеріального збитку завданого позивачу [PERSON] протиправними діями відповідача [PERSON] становить 68352 грн.(загальні витрати) - 3886 грн.(вартість холодильника) = 64446 грн. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам. Відповідно до п.5 вказаної Постанови Верховного Суду України при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України., суд може керуватись відповідними нормами ЦПК України. Потерпілий, згідно ст.ст. 55, 56 КПК України має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченої законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. У випадку спричинення шкоди діє принцип його відшкодування в повному обємі у відповідності з законом. Згідно статті 1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Згідно вказаної статті з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі,при цьому розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України підтверджується ухвалою суду, яка набрала законної сили, спричинення позивачу в результаті вказаного правопорушення матеріальної та моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому звязку з вчиненим вказаними особами кримінального правопорушення та є прямим наслідком вчиненого ним правопорушення. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 вказаної статі моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна. Частиною 3 зазначеної статті передбачені способи та розмір відшкодування моральної шкоди, де передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 23 ЦК України передбачає вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру відшкодування зазначеної шкоди. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4, зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ ,заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Внаслідок неправомірних і незаконних дій [PERSON] вчиненим нею кримінальним правопорушенням та порушенням права власності позивачу спричинена моральна шкода, яку, виходячи із засад розумності і справедливості та розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд визначає в розмірі 5000 грн. Що стосується заперечення поданого відповідачкою стосовно застосування строку позовної давності суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діяннях завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, предявила цивільний позов. Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Тобто, відповідно до цієї норми суд в кримінальному провадженні розглядає позов в трьох випадках, або при ухваленні обвинувального вироку, або при постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Законом наведено вичерпаний перелік розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2015 року, встановлено, що [PERSON], є особою, яка у розумінні ст. 261 ЦК України, порушила право позивача, тому на підставі цієї статті, строк позовної давності [PERSON] не порушений.

Outcome: partial