Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду із позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, застосування позовної давності по кредитному договору. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що восени 2014 року між АТ КБ «Приват Банк» та нею було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Але банк не має права нараховувати штраф у твердій грошовій сумі. Крім цього, формування штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і те ж порушення. Крім того, умовами кредитного договору № Б/Н від осені 2014 року укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та нею визначено у п.2.1.1.12.4 строк та порядок погашення по кредиту по кредитним картам із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафт, який виник по таким картам, закріплений в Клієнта/ Справка про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, а також встановлено даним пунктом «строк повернення Кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Як зазначено у графіку заборгованості за кредитним договором, останній платіж було здійснено приблизно у грудні 2014 року, то дата повернення кредиту в повному обсязі - 06/2017 року. Проте, нею як позичальником повністю не було здійснено повернення кредитних коштів. Враховуючи ту обставину, що починаючи з грудня 2014 року (дата останнього платежу, повернення заборгованості) банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і по цей час, то саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з грудня 2014 року по сьогоднішній день строк позовної давності, щодо кредитного договору №Б/Н від осені 2014 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. А банк почав телефонувати, тероризувати, вимагати з неї ніби-то заборгованість лише у березні 2019 року. До цього вона навіть і не знала про наявність якоїсь «заборгованості». Банк в кредитному договорі чітко прописав строк повернення кредитних коштів, і саме з цього строку виконання кредитного зобов`язання і має відраховуватися строк позовної давності на стягнення всієї суми кредитних грошових коштів, який був пропущений банком. Тобто з вимаганням з неї боргу банк повинен був звернутися ще у січні 2015 року, коли дізнався про порушення своїх прав, тому як вона не сплачувала щомісячні платежі. Банком було почато вимагати з неї борг лише у березні 2019 року, а вона перестала виконувати своє зобов`язання у грудні 2014 року. З цього випливає, що до спірного кредитного зобов`язання слід застосувати позовну давність. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання, а тому банк мав право з січня 2014 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, що він не зробив. При укладенні договору відповідачем не було виконано в повному обсязі обов`язки по наданню інформації про умови кредитування. Просить суд визнати недійсним кредитний договір б/н по кредитній картці № [NUMBER] від осені 2014 року, укладений між нею та АТ КБ «Приватбанк». Позивач в судове засідпання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Ухвалою суду від 20.06.2019 року за клопотанням представника відповідача судове засідання призначене на 08 год.15 хв. 03 липня 2019 року слід було проводити в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Октябрьському районному суду Полтавської області. Але судове засідання в режимі відеоконференції провести не вдалось з технічних причин. Крім того, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки в судове засідання через велику завантаженість, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зважаючи на вищевикладене суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, оскільки відповідач є юридичною особою і не обмежений можливістю представляти свої інтереси в суді лише однією особою через її велику завантаженість. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що 22.10.2013 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого остання отримала кредит у ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Свої заперечення обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 22.10.2013 року [PERSON] отримала кредит в ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, до видачі кредиту сторонам була надана повна інформація про умови кредитування, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний та варіанти його повернення тощо. При укладенні договору між сторонами досягнуто всіх істотних умов, що підтверджується їх особистими підписами, а також даний договір укладався сторонами добровільно, на підставі власного волевиявлення, без застосування з боку банку будь-якого впливу чи тиску. Сторонами при укладенні кредитного договору обговорені всі істотні умови. [PERSON] користувалася наданою їй карткою та встановленим кредитним лімітом, також деякий час сплачувала заборгованість за кредитним договором. Тому на підставі викладеного просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 22.10.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк», з яким шляхом підписання анкети - заяви укладено про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку було укладено кредитний договір. Із тексту вказаної заяви убачається, що [PERSON] погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, наданими їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту від 22.10.2013 року, а не у кредитному договорі, однак вказана заява містить ознаки такого договору. Згідно вказаної заяви [PERSON] підтвердила, що ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані у письмовій формі, про що свідчить підпис [PERSON] Достовірність свого підпису на цій заяві [PERSON] не заперечувала та не спростувала. За змістом пункту 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта /довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки зазначеної в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Пунктом 2.1.1.2.3. умов визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, а пункт 2.1.1.2.4 передбачає, що підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Із заяви анкети-заяви убачається, що [PERSON] ознайомлена і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк. Зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приват Банку. Письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором б/н від 22.10.2013 року підтверджується заборгованість позивача станом на 31.08.2017 року та підтверджується факт користування [PERSON] карткою відповідача. Крім того, позивачем [PERSON] не заперечується факт отримання кредиту в ПАТ КБ «Приватбанк» та здійснення останнього платежу по ньому в грудні 2014 року. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 12 Постанови від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» роз`яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків. Відповідно до Постанови №5 від 2012 р., при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 2ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до положень п.п.2.1., 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007року за №168, також вбачається, що банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. З урахуванням вищезазначеного до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві при наданні банком споживчого кредиту, зокрема, можуть відноситися: відкриття поточного (карткового) рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості тощо. Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. У відповідності до п.3 ч.7ст.11Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Однією з засад судочинства, регламентованих ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В укладеному між сторонами у письмовій формі договору, чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін. Однією з засад судочинства, регламентованих ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсними не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При укладенні договору позичальник був ознайомлений з його умовами, не заперечував проти них та проти підписання, погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладання і підписання були вільними, оскільки будь-яких доказів протилежного позивачем суду не надано. Позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Також позивач користувалася наданими їй кредитними коштами та належним чином виконувала умови договору. Вищевикладене спростовує доводи позивача [PERSON] щодо наявності підстав для визнання недійсним договору споживчого кредиту та застосування наслідків недійсності кредитного договору. Частиною 7 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільнено від сплати судових витрати, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed