Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який надалі уточнила та в якому вказує, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2000р. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.03.2014р. вказаний шлюб було розірвано. За час шлюбу сторони побудували та ввели в експлуатацію житловий будинок [ADDRESS] та придбали квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на положення ст.71 СК України та з урахуванням приблизної рівності вартості вказаного нерухомого майна, позивач вважає за необхідне поділити вказане майно в натурі, тобто присудити їй квартиру [ADDRESS], а відповідачу залишити будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому визнав факт проживання із позивачкою за первісним позовом в зареєстрованому шлюбі та факт придбання ними за спільні кошти квартири [ADDRESS],просив поділити це майно порівну - по 1/2 частині кожному з подружжя. В судовому засіданні позивач за первинним позовом - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, проти позовних вимог за зустрічним позовом заперечували, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, підставами для поділу майна подружжя способом, запропонованим в первісному позові назвали те, що вказане нерухоме майно вже зареєстровано на праві власності за кожним з подружжя, вартість його приблизно однакова (вартість квартири трохи менша, але будь-якої компенсації позивачка не вимагає), спільне проживання у будь-якому з спірних житлових приміщень або їх поділ є неможливим. Крім того, законодавством передбачено в першу чергу поділ майна в натурі, що в даному випадку є можливим та доцільним. Просили позовні вимоги за первісним позовом задовольнити, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнали та пояснили, що насправді вартість будинку набагато менша, ніж вартість квартири в м.Бердянську, дозволу на оцінку будинку, що на час розгляду справи в суді знаходиться у власності [PERSON], він не давав. Крім того, [PERSON] проживає та працює в м.Бердянську, іншого житла, крім спірного, не має, і тому у випадку задоволення позовних вимог своєї колишньої дружини, позбавиться житла за місцем своєї роботи, що суттєво позначиться на його подальшому житті. Просили поділити спільно нажите майно подружжя навпіл, тобто по 1/2 частині спірних будинку та квартири. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, визнаним сторонами, що [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2000р. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.03.2014р. вказаний шлюб було розірвано. За час шлюбу сторони побудували та ввели в експлуатацію житловий будинок [ADDRESS] та придбали квартиру [ADDRESS]. Тому вказане нерухоме майно на підставі ч.1 ст.60 та ч.1 ст.70 СК України є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Виходячи із змісту п.25 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо поділ спільного неподільного майна подружжя в натурі з урахуванням їх інтересів та принципу рівності часток є неможливим, «суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». В даному випадку суд критично відноситься до резюме та висновків про ринкову вартість спірних квартири та будинку, виготовлених ТОВ «ДІО», оскільки це не є експертними висновками спеціаліста, за які він несе встановлену законом кримінальну відповідальність, зроблені на замовлення однієї із сторін - [PERSON] і тому не є повноцінними доказами по справі в розумінні ст.57 ЦПК України. Клопотання про проведення відповідної експертизи до суду жодною із сторін надано не було. Крім того, обидві із сторін надають перевагу житлу в м.Бердянську, тобто квартирі [ADDRESS]. При цьому, з урахуванням рівності прав сторін на це майно, жодна з наведених підстав не є переважною. Тому присудження одній із сторін цього майна без порушення прав та законних інтересів іншої сторони суд вважає неможливим. За таких обставин суд вважає справедливим та доцільним визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial