Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту належності майна до спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.06.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб, про що 07.06.2009 року складено актовий запис за №945, який в послідуючому згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2017 року у цивільній справі №126/2738/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу 24.06.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №26301240071100 USD банківського вкладу (депозиту) «Вклад з виплатою процентів наприкінці терміну», відповідно до змісту якого відповідач (вкладник) розмістив на рахунок суму у розмірі 10 000 доларів США, строком зберігання з 24.06.2009 року (дата внесення) до 22.09.2009 року (дата повернення), що є також строком дії договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 10,70% річних. Зазначені кошти сторони по справі отримали в якості подарунка на їх весілля від родичів та друзів сторін, а тому останні є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач стверджує, що вищезазначений договір періодично переукладався, як про це їй повідомляв відповідач. На час припинення шлюбу між сторонами договір діяв, відповідач обіцяв повернути позивачу 1/2 частки вказаного вкладу, визнав, що сума вкладу є спільним сумісним майном сторін як подружжя. Проте, до даного часу відповідач не вирішив вказаний спір мирним шляхом. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт, що банківський вклад в розмірі 10 000 доларів США, розміщений на банківському рахунку на підставі договору №26301240071100 USD банківського вкладу (депозиту) «Вклад з виплатою процентів наприкінці терміну» від 22.09.2009 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки банківського вкладу в розмірі 10 000 доларів США, розміщеного на банківському рахунку на підставі договору №26301240071100 USD банківського вкладу (депозиту) «Вклад з виплатою процентів наприкінці терміну» від 22.09.2009 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , що складає 5 000 доларів США або 138 800,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гуменюк Н.В. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.3-4). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов (а.с.67-68). Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 07.06.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб, про що 07.06.2009 року складено актовий запис за №945, який в послідуючому згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2017 року у цивільній справі №126/2738/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 11.11.2009 року (а.с.6). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У разі коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27.04.2016 року (справа №6-486цс16). У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що буде підлягати поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що під час шлюбу 24.06.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №26301240071100 USD банківського вкладу (депозиту) «Вклад з виплатою процентів наприкінці терміну», відповідно до змісту якого відповідач (вкладник) розмістив на рахунок суму у розмірі 10 000 доларів США, строком зберігання з 24.06.2009 року (дата внесення) до 22.09.2009 року (дата повернення), що є також строком дії договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 10,70% річних (а.с.7-8). Зазначені кошти сторони по справі отримали в якості подарунка на їх весілля від дядька відповідача, що сторонами не заперечувалось. Зі змісту довідки ПАТ «УкрСиббанк» №64-10/200 від 20.11.2018 року встановлено, що дійсно між клієнтом [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір №26301240071100 USD від 24.06.2009 року, згідно якого дата початку дії договору - 24.06.2009 року, дата закінчення дії договору - 22.09.2009 року, проте у відповідності до умов договору рахунок було закрито клієнтом 22.09.2009 року (а.с.45). Вищезазначена інформація також підтверджується змістом довідки ПАТ «УкрСиббанк» вих.№59-1-11/31-22 від 22.02.2019 року (а.с.69). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, вищезазначені грошові кошти на час розірвання шлюбу, в тому числі на час припинення фактичних шлюбних відносин сторін - серпень 2016 року, як про те зазначає позивач у позові, були зняті відповідачем з банківського рахунку ще задовго до вказаних подій - 22.09.2009 року, що дає достані підстави вважати, що останній в силу ч.1 ст.65 СК України діяв від імені подружжя, і зазначені кошти не знаходились у вказаний період на рахунках банківських установ. В той час, як стороною позивача в установленому законом порядку не доведено, а ні наявність даних коштів у відповідача на час розірвання шлюбу або припинення фактичних шлюбних відносин, а ні того факту, що дані кошти не були використані на потребу сім`ї, зважаючи на народження дитини у подружжя 04.11.2009 року, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною (2009-2010 роки) та отримання останньою лише соціальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, згідно відомостей Пенсійного фонду України, форма ОК-5 (а.с.84-87), а також не офіційне працевлаштування відповідача та отримання останнім заробітної плати у невеликому розмірі, хворобу відповідача тощо. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки показання останніх не спростовують вищезазначених висновків суду. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту належності майна до спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed