Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Позов мотивує наступним. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2003 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач матеріально не підтримує сім'ю, починаючи з листопада 2014 року, не проживає разом із сім'єю вже більше двох років. Місце перебування відповідача позивачу достеменно не відоме. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2014 року, спільне господарство не ведеться, відповідач повністю самоусунувся від виховання та турботи за дітьми. Відповідач по справі про дітей не піклується, не з`являється за місцем їх проживання, не надає жодної допомоги дітям і навіть не телефонує їм, починаючи з 2016 року. На даний час діти проживають разом з позивачем. Все матеріальне забезпечення сім'ї та дітей, зокрема, здійснюється виключно матір'ю, позивачем по справі. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 15.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис за №1064. 3. Здійснити їй, [PERSON] повернення її прізвища, яке вона мала до укладення шлюбу з відповідачем, а саме [PERSON]. 4. Здійснити зміну прізвища [PERSON] на [PERSON]. 5. Здійснити зміну прізвища [PERSON] на [PERSON]. 6. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття щомісячно у сумі 4000 грн. 7. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття щомісячно у сумі 4000 грн. Ухвалою судді від 02.08.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 25.10.2017 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей Деснянської в м. Києві РДА в якості третьої особи. 02.02.2018 року до суду надійшла заява позивача про відмову від частини позовних вимог. Ухвалою суду від 31.07.2018 року прийнято у позивача [PERSON] відмову від частини позовних вимог щодо здійснення повернення позивачу дошлюбного прізвища, здійснення зміни прізвищ малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на «[PERSON]». Закрито провадження по цивільній справі №754/9855/17-ц в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, щодо здійснення повернення позивачу дошлюбного прізвища, здійснення зміни прізвищ малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на «[PERSON]», у зв'язку з відмовою від частини позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених обставин та просила суд про їх задоволення. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин, вислухавши думку позивача, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської в м. Києві РДА надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2003 року, про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського РУЮ у м. Києві складено актовий запис №1064, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 10, 11). Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти сторін проживають разом з матір'ю, позивачем по справі, відповідач не приймає участі в утриманні дітей. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини і спільне господарство не ведуть з листопада 2014 року. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам позивача, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 31.07.2017 року. З огляду на все вищевикладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки та малолітнього сина в розмірі по 2000 грн. щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 31.07.2017 року. Таким чином, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial