Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цивільних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. Наразі спільне господарство не ведуть, не живуть однією сім»єю та за різними адресами. Відповідач працює, має регулярний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 24 вересня 2015 року (а.с.9), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, наполягав на їх задоволенні, й просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання динити, щомісячно, й до повноліття сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він наразі працює й кошти у розмірі 2 000 грн. не спроможний сплачувати, оскільки розмір його щомісячного заробітку/доходу складає лише 1 400 грн., при цьому, на його утриманні окрім сина [PERSON] є син [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цивільних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. Відповідач нині працює в ТОВ «Кава і Кава» на посаді бармена-касира з посадовим окладом 1 400 грн. на місяць (а.с.10), відповідно, має регулярний дохід, частково приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, який проживає разом з позивачкою (а.с.4). Востаннє кошти на утримання сина відповідач надавав у вересні в розмірі 400 грн., що визнається сторонами. Окрім сина [PERSON], на утриманні відповідача є син [PERSON], [INFO] (а.с.11). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, не працює, та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, його стан здоров»я, потреби, та відповідача, який на разі працює, окрім сина [PERSON] на утриманні має сина [PERSON], [INFO] (а.с.11), й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання кожної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довів підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України відсутні. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дісної участі батьків у його утриманні, з урахуванням прав старшого сина відповідача [PERSON], [INFO] (а.с.11), стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, й до повноліття дитини. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 25 вересня 2015 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial