Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] вчинила заповіт, згідно з яким розпорядила позивачу належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, а земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого господарства, що в полі та інше майно, крім житлових споруд заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Незвиської сільської ради 25.05.1994 року, ніким не скасовувався та не оскаржувався. Житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , однак свідоцтво про право власності на домоволодіння втрачене спадкодавцем. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9181 від 15.11.2019 за архівними даними Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , як головою колгоспного двору згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.09.1988. Із довідки Незвиської сільської ради № 3 від 09.01.2020 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживала тільки [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка, площею 0,0400 га, що доводиться довідкою Незвиської сільської ради № 4 від 09.01.2020. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., стодоли, стайні, навісу, погребу, вбиральні та огорожі; будівництво житлового будинку здійснено у 1946 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 52680 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28.05.1994, актовий запис № 8. Довідкою Незвиської сільської ради № 817 від 12.11.2019 доводиться, що позивач здійснювала поховання [PERSON] та відразу після її смерті вступила в управління спадщиною: користувалася житловим будинком для проживання, обробляла земельну ділянку, сплачувала обов`язкові платежі. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2019. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує повністю; відповідач позовні вимоги визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9181 від 15.11.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] -ну станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським РВК 03.09.1988 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 29.11.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1946 році, господарські будівлі та споруди в 1946, 1996, 2017 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 23.12.2019 становить 52680 грн. Довідкою № 4, виданою 09.01.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради стверджено, що за домогосподарством в [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,0400 га. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , голова господарства, двір колгоспника, що доводиться довідкою № 3, виданою 09.01.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради. За заповітом, посвідченим 25.05.1994 секретарем виконкому Незвиської сільської ради, [PERSON] , жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, що їй за Законом належатиме заповіла так: житловий будинок і надвірні споруди - [PERSON] , земельну ділянку 0,60 га для ведення особистого господарства, що в полі і інше майно, крім житлових споруд - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS] у віці 82 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 травня 1994 виконкомом Незвиської сільської Ради народних депутатів. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час смерті проживала і була зареєстрована одна по [ADDRESS] стверджено довідкою № 807, виданою 08.11.2019 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради. Із довідки № 817, виданої 12.11.2019 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради вбачається, що на час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] проводила похорон померлій, сплачувала страхові платежі та вступила в управління спадковим майном. Судом встановлено, що спадкоємцями за заповітомпісля смерті [PERSON] є - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач).Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №298/0116 від 28.02.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59633787 від 28.02.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини [PERSON] , яку вона заповіла спадкоємцю [PERSON] (позивачу) входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2534/02-31 від 18.12.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності померлої на належний їй житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved