Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача [PERSON] про визнання права на проживання в будинку та реєстрацію без згоди власників. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що до вересня 2004 року Позивач, її син [PERSON] , його дружина відповідач [PERSON] та їх спільна дочка , онука позивача [PERSON] проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] , яка належала третій особі у справі на праві особистої приватної власності. В 2004 році син та невістка вирішили продати дану квартиру та придбати будинок для всієї сім`ї в м. Коростишів Житомирської області. 04.09.2004 виключно за рахунок виручених від продажу квартири коштів було придбано будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0782 га. Після спільного одночасного вселення в придбаний спірний будинок у перелічених членів сім`ї Позивач одночасно з Відповідачем була зареєстрована в цьому будинку, і згідно спільних домовленостей, 15.12.2004 р. Позивач продала належну їй частину будинку [ADDRESS] , а гроші від продажу цієї частини будинку були докладені до спільного сімейного бюджету та згодом витрачені на добудову та придбання матеріалів для добудови спільного будинку. В період з 2005 по 2013 р. даний будинок збільшився у своїх розмірах за рахунок прибудови, яку зроблено внаслідок особистих трудових затрат Третьої особи, а також заощаджень та коштів Позивача. З часу вселення, як член сім`ї Позивач постійно проживає і користується даним житловим будинком, який вважає своїм житлом і має самостійне право користування спільним будинком. Відповідачі у будинку не проживають з 2013 р., позивач сплачує витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг та виконує інші зобов`язання по утриманню житла. Починаючи з 2018 р. відповідачі почали чинити перешкоди щодо проживання Позивача у даному будинку та користування ним, постійно вимагали звільнити його, маючи намір його відчужити. На підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.09.2018 р. про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення самостійно зняли з реєстрації Позивача. 08.09.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області за позовом [PERSON] до [PERSON] прийнято рішення, яким встановлено факт спільного проживання як чоловіка і жінки між [PERSON] та [PERSON] з 2004 р. по 2013 р. Вказаним рішенням суду підтверджено, що Позивач, як член сім`ї Відповідачів та Третьої особи, має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживанням, тому має право на проживання та самостійне користування цим будинком, а відповідно і на реєстрацію у встановленому законом порядку. Позивач позбавлена можливості оформити право власності на займане нею житло та користуватись соціальними та медичними послугами, оскільки взагалі не має реєстрації, оскільки у неї відсутнє право власності на дане житло або згоди власників. Оскільки суд, що прийняв рішення про виселення позивача яке суперечить ст. 8 Конвенції з прав людини за правової позиції ВСУ ( справа № 754/613/18ц, провадження № 61-1634св19, двічі відмовив позивачу у перегляді за нововиявленими обставинами та його скасуванні, рішення суду не виконано і не може бути виконаним, а позивач проживає в цьому будинку, та не має можливості зареєструватись в ньому , а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач просить визнати за [PERSON] право на проживання та реєстрацію без згоди власників в будинку [ADDRESS] , стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Князєв В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що на даний час [PERSON] має частку у вказаному будинку, а тому [PERSON] , яка є матір`ю останнього має право на проживання та реєстрацію в житловому будинку. В даному будинку проживають лише позивач та третя особа, свою частку [PERSON] , в натурі не виділяв, а житловим будинком користуються з сином в повному обсязі, а тому є всі підстави для задоволення позову. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься відзив відносно позовних вимог. До суду, представник відповідачів [PERSON] подав клопотання, відповідно до якого просив здійснювати розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до відзиву зазначив, що відповідачі є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 04.09.20004 р. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.09.2018 позивача було виселено з будинку і встановлено відсутність у неї статусу члена сім`ї співвласників будинку [ADDRESS] . Наявність рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.09.2020 у справі № 280/1710/18 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без шлюбу в період з 02.04.2004 по 13.08.2013 не є підставою вважати виникнення у позивача статусу члена сім`ї відповідачів, і як наслідок, права на проживання та реєстрацію в будинку. Після 13.08.2013 відповідачі не є членами однієї сім`ї з [PERSON] , і з його матір`ю [PERSON] . Даний позов пред`явлено з тих самих підстав , що і заяви про перегляд рішення про виселення відповідача у справі № 280/342/18. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Вказав, що хоче зареєструвати місце проживання матері у будинку по [ADDRESS] , яка проживає в ньому з 2004 р. При прийнятті рішення суду про виселення матері, відповідачі ввели суд в оману, а том необхідно виправити помилку в рішенні суду. В даному житловому будинку він проживає разом з матір`ю, відповідачі проживають в м. Житомир, сімейний побут разом з відповідачами не ведуть, свою частку у житловому будинку в натурі не виділяв. Суд, вислухавши сторони, розглянувши заяву по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.09.2018 у справі № 280/342/18, яке було предметом розгляду судом апеляційної та касаційної інстанції, набрало законної сили 22.12.2018 р. вирішено усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном [PERSON] , [PERSON] та виселено [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житла. Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов від 02.10.2018 та № 2866 від 24.12.2018, з вересня 2004 року у житловому будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] , і вказана обставина сторонами не заперечується. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.09.2020 у справі № 280/1710/18), яке відповідно до відомостей ЄДРСР, набрало законної сили, 25.11.2020 встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] ( третьої особи) та [PERSON] ( відповідача) як чоловіка і жінки без шлюбу з 02.04.2004 по 13.08.2013. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.04.2021 р. у справі № 280/1792/18 визнано Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки 0,0782 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відомостей ЄДРСР, рішення суду набрало законної сили 05.07.2021 . Згідно із частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК УРСР\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Як встановлено судом, за рішенням суду виселено [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житла. Позивач разом з відповідачами не проживає, спільним побутом не пов`язані, [PERSON] як співвласник частки спірного нерухомого майна свою частку в натурі не виділив ( вказані обставини на час прийняття рішення про виселення [PERSON] не існували), відповідачі, як співвласники своєї згоди на проживання та реєстрацію [PERSON] не надають, а реєстрація та проживання позивача у даному житловому будинку буде порушувати право відповідачів, як співвласників. Доводи позивача [PERSON] щодо збільшення площі будинку за рахунок прибудови, яка здійснена за рахунок затрат [PERSON] та позивача [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини були предметом розгляду судом апеляційної інстанції у цивільній справі № 280/1972/18. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України\~, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Згідно\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~ суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не знайшли своє обгрунтування, а в їх задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладено,

Outcome: dismissed