Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю, і в судовому засіданні, підтримавши свої позовні вимоги, зазначила, що 31 травня 1988 року [PERSON] за договором купівлі-продажу продав недобудований будинок готовністю 13% за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського, 10 своєму брату – [PERSON], який його добудував та ввів в експлуатацію. 27 травня 2002 року було видано свідоцтво про право власності на зазначений будинок на ім’я [PERSON] В 2002 році [PERSON] виїхав на постійне місце мешкання в м.Новомосковськ, доручив своїй матері [PERSON] продати належний йому будинок. Мати позивачки, [PERSON], придбала для неї вказаний будинок, заплатила [PERSON] обумовлену суму, а та, в свою чергу, передала їй ключі від будинку та документи на будинок, між ними була досягнена домовленість про те, що нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу буде здійснено одночасно з вселенням її до будинку. З 2002 року вона та члени її родини мешкають в будинку. [PERSON] видав довіреність своїй матері на продаж належного йому будинку, однак [PERSON] та [PERSON] померли, договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально. [PERSON] запевнив її в телефонній розмові, що приїде з Росії та оформлять договір належним чином, однак 12.12.2012р. [PERSON] помер, З липня 2002 року по теперішній час вона проживає в будинку за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського, 10, утримує будинок, виконує поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги. Всі сусіди та комунальні служби вважають її власником зазначеного будинку. Вважає що оскільки вона добросовісно заволоділа вказаним будинком, відкрито та безперервно володіє ним більше десяти років, тому придбала право власності на вказаний будинок. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок № 10 по вул.. Котовського в м. Артемівську. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Артемівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] продав [PERSON] недобудований житловий будинок, готовністю 13% за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського. 10, розташований на земельній ділянці площею 540кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 31 травня 1988 року, посвідченим Першою державною нотаріальною конторою. 27 травня 2002 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на будинок за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського, 10, свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради від 17 квітня 2002 року за №259. Зазначений жилий будинок зареєстрований в Артемівському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу №32 за реєстровим № 4850 27 травня 2002 року. 06 червня 2002 року Артемівським бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на жилий будинок за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського, 10 на ім’я [PERSON] [PERSON] помер 12 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14 грудня 2012 року. Згідно даних з реєстру спадкових справ та архівних даних Першої Артемівської державної нотаріальної контори на майно [PERSON], який помер 12.12.2012р. спадкова справа не відкривалась, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки КП «Артемівське БТІ» право власності на будинок за адресою: м.Артемівськ, провулок Котовського, 10 зареєстровано за [PERSON] [PERSON] та члени її родини фактично мешкають з липня 2002 року по теперішній час в м.Артемівську, провулок Котовського, 10, [PERSON] утримує зазначений будинок та оплачує комунальні послуги, про що 23.10.2013р. складено акт головою суспільного квартального комітету №15 м.Артемівська в присутності двох сусідів [PERSON] Судом також встановлено, що позивачка самостійно повністю користується та володіє зазначеним будинком, лагодить, підтримує в охайному, придатному до експлуатації стані, використовує як господар для власних потреб за його цільовим призначенням. Кошти, які вона використовує для ремонту, підтримання охайного стану, чистоти та догляду за будинком, є її особистими. Більш 10 років вона користується будинком відкрито, безперервно, як своїм. Таким чином, встановлено, що володіння даним житловим будинком є відкритим, очевидним для усіх третіх осіб, які мають можливість спостерігати за ним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб’єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. У відповідності зі ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 п.10 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Разом з тим, ст.344 ЦК України, як підстава позову, передбачає перехід права власності від однієї особи до іншої шляхом припинення права власності попереднього власника та визнання цього права за особою, щодо якої витримані вимоги щодо відкритого, безперервного володіння нерухомим майном протягом десяти років. Оскільки, в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що позивач користується житловим будинком з липня 2002 року, тобто понад 10 років, суд вважає за можливе застосувати статтю 344 Цивільного кодексу України. Добросовісність заволодіння підтверджується наданими правовстановлюючими документами на будинок, їх обсягом, що вказує на добровільність передачі їх власником будинку [PERSON] позивачу. Відкритість та безперервність підтверджується фактом проживання у даному будинку з липня 2002 року по даний час, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. В свою чергу, визнання права власності за рішенням суду на даний житловий будинок за позивачем є підставою для припинення та скасування реєстрації права власності попереднього власника, за яким на даний час зареєстровано право власності на будинок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правових перешкод щодо встановлення права власності за позивачкою [PERSON] немає; позов обґрунтований, так як позивачка добросовісно заволоділа чужим майном, та відкрито, безперервно володіє ним більше десяти років, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved