Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 18 серпня 2001 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №4. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на життєві ситуації. Постійні сварки різного характеру призвели до погіршення взаємовідносин між подружжям. Будь - яке налагодження сімейних стосунків на думку позивача неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, просила слухати справу у її відсутності. Також в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить слухати справу у його відсутності, строк для примирення просив не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2001 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 4 та видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 18.08.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстраціїактів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 31.05.2002 року. Судом було встановлено, що подружжя сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved