Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь та на утримання їх неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач не надає їй жодної матеріальної допомоги на утримання дочки. У позовній заяві вказала, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, інших утриманців не має, у наявності має нерухоме та рухоме майно. Також вказала, що дочка [PERSON] хворіє, у зв»язку із чим вона несе витрати на її лікування та оздоровлення. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 19.05.2014 року до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засіданні вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] отримав річний дохід у 2013 році у розмірі 14800 гривень, у 2014 році 14600 гривень, із яких несе постійні витрати на оренду торгового приміщення, податки, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Також вказав, що він не проживає із відповідачкою однією сім»єю із листопада 2014 року, а тому вимоги позивача про стягнення аліментів із дня подачі позовові, тобто з 19.05.2014 року вважає безпідставними. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю з серпня 2001 року, у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є сторони у справі. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач, проживає окремо та не виконує батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] матеріально своєї дитини не утримує, хоча спроможний та зобов'язаний забезпечити таке утримання. Стан здоров»я відповідача задовільний. Відповідач працює приватним підприємцем, і відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця за 2013, 2014 роки отримав доходи у розмірі 14 800 та 14 600 відповідно. Позивач працює у СПД [PERSON] на посаді дизайнера та отримує заробітну плату. Згідно довідки про доходи №1 від 29 січня 2015 року, сума доходу позивача за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року склала 7607 гривень. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, яка відповідно до витягу із амбулаторної картки страждає плоскостопістю першого ступеню, а тому потребує витрат по лікуванню та реабілітації, стан здоров»я та матеріальне становище батьків дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, а тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред»явлення позову, тобто з 19 травня 2014 року. При цьому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що аліменти слід присудити із врахуванням вимог ч.1 ст.191 СК України, в силу якої, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. При цьому, суд відкидає твердження відповідача про те, що на звернення до суду із позовом у травні 2014 року у позивачки не було підстав, оскільки він до 19 листопада 2014 року проживав у квартирі разом із нею, в силу того, що доказів про те, що ним у вказаний період належним чином здійснювалося матеріальне утримання неповнолітньої доньки, суду не представив. Також, суд не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], оскільки останні не змогли підтвердити належне матеріальне утримання дочки відповідачем. На підставі наведеного та

Outcome: partial