Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовувавала тим, що їй на праві власності належить частина квартири номер [ADDRESS] , що знаходиться в [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований її колишній співмешканець, з яким вона не проживає з 2017 року. Ураховуючи викладене просила визнати [PERSON] , таким що втратив що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім цього позивач викликався шляхом розміщення інформації на веб-сайті Полтавського районного суду Полтавської області, веб-портал «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у її відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частини квартири номер [ADDRESS] , що знаходиться [ADDRESS] [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину по спадковій справі № 240/2015 (а.с.11). Позивач вказує, що прописала відповідача у квартирі номер [ADDRESS] , що знаходиться в [ADDRESS] , так як проживала з ним разом, вела господарство до 2017 року. Наразі відповідач за вказаною адресою не проживає. Відповідно до акту Гожулівської сільської ради складеного в травні 2019 року [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] з червня 2018 року по теперішній час не проживає. (а.с.9). Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383\~ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майномвідсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України,\~ член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved