Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позові зазначила, що їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 1-3977 від 09.10.2006 належить будинок [ADDRESS]. З 1999 року в даному будинку вона прописала внука [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-3977 від 09.10.2006 на праві приватної власності має будинок по [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно ( а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується по господарською книгою (а.с. 8-9), довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради № 14932 від 11.12.2017 ( а.с . 25). Згідно письмових заяв сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 13,14,15), вбачається, що позивач [PERSON] тривалий час проживає одна. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки відповідач [PERSON] відсутній за місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, він втрати право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном. Таким чином, відповідно до ст. 167 ЖК України, в разі вибуття наймача [PERSON] він втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved