Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після померлого [PERSON], а саме на житловий будинок та право на земельну частку (пай). Позивач подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій просить слухати справу без участі його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 18 листопада 2001 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 139338, виданим 19 листопада 2001 року Мшанецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 25. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: А житловий будинок, а веранда, сх. сходи, Б стайня, що в с. Мшанець по вул. Центральна 50, Зборівського району, Тернопільської області, на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСГП «Верховина», що в селі Мшанець, Зборівського району, Тернопільської області, розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0289691 від 12 листопада 1997 року. 24 лютого 1997 року [PERSON] склав заповіт на все належне йому на день смерті майно в користь позивача [PERSON], посвідчений секретарем Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, за реєстровим № 37. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщини відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. \~ \~ В силу вимог ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON]. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК України, так як проживає у житловому будинку, доглядає за земельною ділянкою та використовує її за призначенням, довідка Мшанецької сільської ради №541 від 27 червня 2017 року. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved