Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 02 липня 2003 року. Сторони мають спільну дитину доньку Марію, [INFO]. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Зазначаючи, що спору про поділ майна немає, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що останні декілька років стосунки з відповідачем розладилися, бо він переїхав жити до села, де займається господарством. Між ними зникло почуття взаєморозуміння. Кожен має своє життя. Відповідач не утримує дружину, виділивши кошти на утримання доньки. Шлюбні стосунки подружжя не підтримують біля чотирьох років, з того часу, коли стали проживати окремо. Фактично, сім'я припинила своє існування. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Сторони спілкуються лише за необхідності вирішити питання утримання та виховання дитини. Спір про поділ майна та проживання дитини - відсутній. Відповідач в судовому засіданні вказані позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно вони тривалий час проживають окремо один від одного, кожен має свої інтереси. Вважає, що їх шлюб зруйновано через категоричне ставлення дружини до можливості їх подальшого спільного проживання. Так, дружина не поділяє плани відповідача на спільне майбутнє, має інше бачення, та не погоджує з чоловіком свої плани. Тому сімя фактично розпалася і він не заперечує проти розірвання шлюбу. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 202414, сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2003 року у виконкомі Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 03. Позивачка змінила прізвище після реєстрації шлюбу з «Чернікова » на «Філіна» ( а.с. 3). Подружжя мають\~неповнолітню доньку\~Марію,\~[INFO],\~що підтверджено\~свідоцтвом про\~народження серії\~І-НО № 409302, виданим у виконкомі Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 33 від 18 вересня 2003 року ( а.с. 4). Спору про поділ майна сторони не мають. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо тривалий час, рідко спілкуються, їх сімя фактично розпалася. Подружжя не мають наміру вживати заходів для збереження сім`ї, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Сторони дійшли згоди щодо проживання дитини разом з матірю. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved