Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.07.2021 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У позовній заяві [PERSON] вказано, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , останнім місцем проживання якого було [ADDRESS] . Позивач звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову. Мотивуючи підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зазначила, що документи, надані позивачкою для оформлення спадщини, не є достатніми для вчинення нотаріальної дії, оскільки не підтверджують право вступу в спадкові права, як особи кровного споріднення із спадкодавцем. Разом з тим, нотаріусом було роз`яснено, що позивач має право звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного юридичного факту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що у свідоцтві про смерть спадкодавця та державному акті на право власності на земельну ділянку, його прізвище зазначено, як « [PERSON] », однак у свідоцтві про народження позивачки та у свідоцтві про одруження батьків прізвище батька вказано як « [PERSON] ». Також, при зверненні до нотаріальної контори, позивачці було роз`яснено, що вона пропустила строк визначений для прийняття спадщини. [PERSON] вказує, що на час смерті батька вона тимчасово проживала разом з ним в с. Вишневе Оржицького (наразі Лубенського) району, але була зареєстрована за іншою адресою в м. Дніпро і вважала, що прийняла спадщину самим фактом проживання на момент відкриття спадщини із спадкодавцем та може звернутися за юридичним оформленням спадщини у зручний для себе час. Крім того, враховуючи значну відстань між місцем постійного проживання позивачки, до якого вона згодом повернулася і місцем знаходження спадкового майна, а також розбіжності у документах щодо прізвища спадкодавця, позивачка не мала можливості вчасно подати заяву для прийняття спадщини. У позовній заяві [PERSON] вказує, що однією з причин несвоєчасного звернення до нотаріуса та пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в поєднанні з іншими причинами, стало також те, що на всій території України незадовго після смерті батька позивача було встановлено карантин із запровадженням режиму надзвичайної ситуації з метою недопущення розповсюдження коронавірусної інфекції. Враховуючи запроваджені обмеження та страх за життя свого сина, який належить до групи ризику за станом здоров`я, позивачка була змушена уникати спілкування з іншими людьми та не мала можливості, в тому числі, здійснювати поїздки до місця відкриття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач [PERSON] просила суд встановити юридичний факт, що вона та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком та дочкою та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком на три місяці. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, крім того, як вказала представник позивача, про існування заповіту спадкодавця на її ім`я позивач дізналася лише під час розгляду справи. Від третьої особи приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. до суду надійшов лист про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка [PERSON] , показання допитаного в якості свідка відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5 зворот). На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований у житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] та протягом шести місяців з дня його смерті в даному будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 12). До складу спадщини [PERSON] входить, зокрема, житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] (а.с. 11). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа (а.с. 43). Згідно заповіту, який посвідчений 28.08.2017 року секретарем Вишневої сільської ради Кодєсніковою Т.В., [PERSON] на випадок своєї смерті, все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 44, 59). Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с. 42). Приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не наданням нотаріусу документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 8, 9). Той факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується зібраними у справі доказами. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що « [PERSON] , 1933 року народження» та [PERSON] уклали шлюб. У свідоцтві про народження позивача її батьком вказаний « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] », що співпадає із іменами та по батькові, вказаними у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , а також співпадає із роком народження, ім`ям та по батькові, які значаться у свідоцтві про смерть спадкодавця (а.с. 6). У виписці з погосподарської книги за 1975-1980 роки, яка видана Вишневим старостинським округом Новооржицької селищної ради вказано, що [PERSON] , [INFO] , значиться головою двору, разом з ним за однією адресою проживали дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які вели спільне господарство та були зареєстровані на одному погосподарському номері (а.с. 12 зворот). В судовому засіданні свідок [PERSON] та допитаний за його згодою в якості свідка відповідач підтвердили, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] . Згідно роз`яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту, що позивач є дочкою померлого [PERSON] необхідне позивачу для подальшого оформлення права на спадщину після [PERSON] . Суд приходить до висновку, що позивач довела суду, що [PERSON] був її батьком, цей факт повинен бути встановлений судом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення [PERSON] додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що позивач проживала без реєстрації разом із спадкодавцем за однією адресою, та вважала, що прийняла спадщину самим фактом проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Крім того, суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що позивачка, враховуючи запроваджені обмеження для недопущення розповсюдження коронавірусної інфекції та страх за життя сина, який належить до групи ризику за станом здоров`я, була змушена уникати спілкування з іншими людьми та не мала можливості, в тому числі, здійснювати поїздки до місця відкриття спадщини, що узгоджується зі змістом доказів, які надані позивачем (а.с. 7, 13). Суд приймає до уваги також пояснення представника позивача про необізнаність позивача про існування заповіту спадкодавця на її ім`я. Вказані докази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, не заперечуються і не спростовуються іншими учасниками справи. Суд при прийнятті рішення приймає також до уваги те, що відповідач проти задоволення позову не заперечував, визнав позовні вимоги. Суд оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved