Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер її батько - [PERSON] , який на день смерті проживав в с.Тракторне, Михайлівського району, Запорізької області. Після смерті батька вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка фактично прийняла спадщину, вступивши в володіння та управління спадковим майном. Так, відразу ж після смерті батька вона забрала з будинку батька його особисті документи та правовстановлюючі документи на будинок, який почала використовувати у власних цілях, обробляючи присадибну ділянку, користуючись речами домашнього вжитку. В квітні 2019 року позивач дізналася, що за життя батько мав право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мир», що розташовувалось на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, посвідчене Сертифікатом Серія ЗП № 013949, виданим 02 липня 1996 року Михайлівською районною державною адміністрацією на підставі рішення № 198 від 9 квітня 1996 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, вона звернулась до нотаріуса з відповідною заявою, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 80 за 2019 рік. Проте під час підготовки документів, було встановлено, що спадкоємцем не було надано документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем, а також оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Підтвердження родинних відносин між нею й спадкодавцем доводиться документами, а саме: її паспортом громадянки України [NUMBER] , виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 25 липня 1996 року, її Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 4 травня 1958 року, її Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 13 січня 1978 року. Однак, у її Свідоцтві про народження, складеному російською мовою, її прізвищем при народженні, мовою оригіналу записане: - « [PERSON] », батьком записана особа на ім`я, мовою оригіналу: - « [PERSON] », тоді як у Свідоцтві про смерть батька вказано: - « [PERSON] », тобто має місце неспівпадання другої літери в прізвищщі, а також не співпадає ім`я батька. Через відсутність будь-яких інших особистих документів спадкодавця, встановити чому були допущені вищевказані неспівпадання, не видається за можливе. З метою отримання дублікату Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЗП №013949 замість втраченого, вона звернулась до Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, де їй було надано лист-відповідь, де зазначено, що [PERSON] за життя дійсно мав право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мир», що розташовувалось на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, це право було посвідчене Сертифікатом Серія ЗП № 013949, виданим 2 липня 1996 року Михайлівською районною державною адміністрацією на підставі рішення №198 від 9 квітня 1996 року, але крім того Лист містив повідомлення, що оскільки процес розпаювання колективних сільськогосподарських господарств та підприємств закінчився - роздрукування бланків сертифікатів припинено, а тому відновлення Сертифікату діючим на даний час законодавством не передбачено. У зв`язку з чим позивач просить суд, встановити, що померлий [INFO] в с.Тракторне, Михайлівського району, Запорізької області - [PERSON] , є її - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , батьком, а також встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, визнати за нею в порядку спадкування за законом, право на право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мир», що розташовувалось на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, посвідчене Сертифікатом Серія ЗП № 013949, виданим 2 липня 1996 року Михайлівською районною державною адміністрацією на підставі рішений № 198 від 9 квітня 1996 року, після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бондарєв О.Г. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не надали. Представник третьої особи Михайлівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснень на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 280 - 283 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області 11 травня 1998 року, [PERSON] помер [INFO] , у віці 69 років, про що 11 травня 1998 року складено запис за №9. (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії1 [NUMBER] виданого повторно Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області 09 квітня 1976 року, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 04 травня 1958 року, запис № 29. Її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13 січня 1978 року, актовий запис №21. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] . (а.с.11). З копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЗП № 013949 вбачається, що [PERSON] , який проживає в с.Тракторне Михайлівського району Запорізької області на підставі рішення Михайлівської райдержадміністрації від 9 квітня 1996 року №198, належить право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області розміром 6,61 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). Згідно Листа від 17.10.2014 року Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] за життя дійсно був власником права на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мир», що розташовувалось на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, посвідченого Сертифікатом Серія ЗП № 013949, виданим 2 липня 1996 року Михайлівською районною державною адміністрацією на підставі рішення №198 від 9 квітня 1996 року. Оскільки процес розпаювання колективних сільськогосподарських господарств та підприємств закінчився, роздрукування бланків сертифікатів припинено, і відновлення Сертифікатів на право на земельну частку (пай) шляхом видачі їх дублікатів, діючим на цей час не передбачено. (а.с. 14). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач [PERSON] доводиться їй двоюрідною сестрою. [PERSON] , який помер [INFO] є її дядьком. Дядька всі називали [PERSON] . Як саме дядько був вказаний у офіційних документах - їй не відомо. Проживав дядько в с. Тракторне, Михайлівського району, Запорізької області. [PERSON] - позивач є його донькою, яка за ним доглядала за життя, оскільки його дружина померла раніше. Після смерті батька позивач почала господарювати в його будинку, обробляла город, тобто фактично вступила в володіння та управління його майном. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] є її матір`ю та донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Дідуся всі називали [PERSON]. Їй відомо, що в документах дідуся були якісь розбіжності. Проживав дідусь один в с. Тракторне, Михайлівського району, Запорізької області. Бабуся померла раніше. За дідусем доглядала її матір - [PERSON] , яка після його смерті забрала до себе всі його документи, почала господарювати в його будинку, обробляла город, тобто фактично вступила в володіння та управління його майном. Інші їх родичі проживають в РФ, приїздили на похорони дідуся та декілька разів до них в гості, жодних претензій щодо спадщини не мають. Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки вони є логічними, послідовними і підтверджуються іншими доказами у справі. Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1). В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2). Таким чином, суд вважає доведеним факт, що має юридичне значення, а саме: що померлий [INFO] в с.Тракторне Михайлівського району, Запорізької області - [PERSON] , є батьком - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі мається реєстрація спадкової справи № 64091749, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 26 червня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що на момент смерті вона за однією адресою зі спадкодавцем не проживала та також заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не подала. Крім того, спадкоємцем правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), не був наданий. (а.с.15). З копії спадкової справи вбачається, що вона була заведена за заявою [PERSON] Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні. Заповіт спадкодавцем не складався. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який знайшов підтвердження в судовому засіданні вищевказаними письмовими доказами та показаннями свідків. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved