Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом, в якому вказала, що 12 липня 1996 року помер її чоловік [PERSON], якому належав житловий будинок та господарські будівлі по вул.Шевченка, 9 в с.Глібів, Новоушицького району, Хмельницької області. За життя спадкодавець склав заповіт, згідно з яким все своє майно на день смерті заповів позивачу. Заповіт за життя не змінений і не відмінений. Після смерті спадкодавця позивач фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав на спадщину. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача - Новоушицької селищної ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серії 1-БВ №040190 від 14 липня 1996 року виданого Глібівською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області вбачається, що [PERSON] помер 12 липня 1996 року, актовий запис № 23. Згідно заповіту від 12 лютого 1996 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Глібівської сільської ради Новоушицького району, зареєстрованого в реєстрі №39, який не змінено та не відмінено, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 19 березня 2002 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із довідок Новоушицької селищної ради №821,822,823 від 02 серпня 2017 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в житловому будинку за адресою: с. Глібів, вул. Шевченка (Гагаріна), 9, разом із ним були зареєстровані та проживали дружина [PERSON], син [PERSON] (який помер 10 червня 2014 року) невістка та внуки. Після смерті [PERSON] фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступила його дружина [PERSON] Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в с.Глібів, вул. Шевченка, 9, Новоушицького району, Хмельницької області, що належало [PERSON] становить 258229,00 гривень, реєстрація права приватної власності на обєкти нерухомого майна не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Згідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] від 10 серпня 2017 року №270/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Глібів, вул. Шевченка буд №9, Новоушицького району Хмельницької області після смерті [PERSON], який помер 12 липня 1996 року в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно. Із матеріалів спадкової справи № 1-02 від 08 січня 2002 року заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняла спадщину та на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved