Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що 28 січня 2015 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час шлюбу відповідач дивно себе поводив, періодами ставав агресивним по відношенню до неї, були випадки, коли останній в такому стані піднімав на неї руку, його поведінка різко змінювалась з агресивної на спокійну і навпаки, інколи він поводить себе як дитина, граючись іграшками малюка, неадекватна поведінка відповідача також проявлялась по відношенню до дитини, його постійно дратувало, що син плаче, після чого відповідач ставав агресивним. У останнього завжди тривожно-депресивна реакція на будь-яку подію. Вказані дії відповідача давали їй підставу припускати, що у чоловіка порушення психічного стану. Під час спроби працевлаштувати відповідача вона дізналась, що останній є інвалідом 3-ї групи, перебуває на обліку у психіатра, згідно довідки МСЕК йому встановлено діагноз: інші специфічні розлади здоровя. Після чого, відповідач почав більш агресивно поводитись з нею в присутності дитини ображав її та піднімав руку, що негативно вплинуло на психічний стан малюка. В результаті чого, з грудня 2016 року вони шлюбні відносини припинили, вона разом з дитиною мешкає окремо. В березні 2017 року їй стало відомо про наявність у відповідача неврологічного або психічного захворювання. Про вказаний стан відповідача їй не було відомо до та в момент укладання шлюбу. Вважає, що відповідач та його родина приховали від неї важливу інформацію про стан здоровя відповідача, яка негативно впливає на їхні стосунки та здоровя дитини. Просить суд визнати недійсним шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 28.01.2015 року у виконкомі Родинської міської ради м. Красноармійська (Покровська) Донецької області за актовим записом №5 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.08.2017 року відкрито провадження по даній справі. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з п.п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.12.2017 року продовжено судовий розгляд даної справи за правилами загального позовного. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2018 року клопотання позивача задоволено та витребувано з Селидівської міської лікарні історію хвороби [PERSON] Позивач у судовому засіданні підтримала свої обґрунтування, зазначені в позовній заяві, доповнила, що до реєстрації шлюбу і в момент укладання вона не знала, що відповідач страждає психічним розладом здоровя, з приводу чого є інвалідом ІІІ. Вважає, що чоловік приховав небезпечне захворювання, яке є небезпечним для неї та дитини, оскільки відповідач неодноразово ображав її, перебуваючи саме в агресивному стані. Просить суд позовні вимоги задовольнити. В подальшому позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить суд слухати справу за її відсутністю. Відповідач у судовому засіданні показав, що дійсно є людиною, яка має інвалідність ІІІ групи, однак він не приховував вказану хворобу від дружина, як до реєстрації шлюбу, так і в момент його укладання. Недієздатною особою судом не визнавався, опікун ніколи йому не призначався. Сімейні відносини з позивачем вони припинили з 2016 року, мешкають окремо, причиною припинення шлюбних відносин є постійні конфлікти, не заперечує проти задоволення позовних вимог. В подальшому відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просить суд слухати справу за його відсутністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її донькою. В квітні 2016 року від доньки дізналася що відповідач має психічний розлад здоров,я з приводу чого отримав ІІІ групу інвалідності. В її присутності [PERSON] неодноразово поводив себе агресивно, кричав. Донька та онука боялись з ним залишатися на одинці. В результаті чого вони припинили шлюбні відносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сестрою. В 2016 року зі слів сестри вона дізналася, що відповідач має психічний розлад здоровя з приводу чого отримав ІІІ групу інвалідності. В її присутності [PERSON] неодноразово поводив себе агресивно, кричав. Вважає, що позивач дізналася про хворобу чоловіка після одруження, оскільки під час розмови, сестра була здивована та налякана з приводу хвороби чоловіка. Лікар психіатр [PERSON] у судовому засіданні показала, що відповідач перебуває на консультативному обліку у психіатра в Селидівській центральній міській лікарні з діагнозом інфантильний розлад особистості з хронічними рухливими моторними порушеннями с неповною, нестійкою компенсацією. За весь період знаходження на обліку, скарг на відповідача не надходило. Вказана хвороба за клінічними показниками не відноситься до категорії тяжких та не потребує диспансерного нагляду. Останній раз відповідач стаціонарно лікувався у 2014 році з метою реабілітації, станом на 2015 рік стан здоровя відповідача задовільний. Враховуючи діагноз, перебіг захворювання, лікування, відповідач через наявну у нього хворобу не становить загрозу для свого життя чи оточуючих. При встановленні йому 3 групи інвалідності, йому був рекомендований колишній вид діяльності, оскільки з обовязками він справлявся. Враховуючи надані позивачем та відповідачем клопотання про слухання справи за їй відсутності суд згідно ст. 211 ЦПК України проводить судовий розгляд даної справи на підставі наявних у суду матеріалів. Заслухавши у судовому засіданні сторін, свідків, дослідивши надані сторонами матеріали справи, вивчив законодавство, що регулює дані право відносини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони 28.01.2015 року зареєстрували шлюб за актовим записом №5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Родинської міської ради м. Красноармійськ Донецької області серія І-НО №372616 від 28.01.2015 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Родинської міської ради м. Красноармійськ Донецької області серія І-НО №691601 від 20.08.2015 року. Згідно довідки про склад сімя б/н від17.08.2017 року, позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою м. Родинське, вул. Полева, 17, де мешкають також батька позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] Стаття 21 СК України встановлює, що шлюбом, є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин, не усвідомлювала значення своїх дій і ( або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені ст.38-40 цього Кодексу. Відповідно до ст.38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.24 СК України. З пояснень позивача та відповідача вбачається, що шлюб зареєстрований з відповідачем за взаємною згодою, відповідач підтвердив факт відсутності рішення про встановлення його недієздатним, тому в момент укладання шлюбу були дотримані вимоги ст.24 СК України. Відповідно до ч.3 ст.41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків. В своїх позовних вимогах позивач посилається на ту обставину, що відповідач приховав від неї свою хворобу, а саме психічний розлад здоров,я, що впливає на сімейні стосунки та здоровя дитини. Зазначивши, що конфлікти, які виникають в результаті агресивної поведінки відповідача шкодять вихованню та психічному стану, як дитині так і позивачу. Згідно епікризу МК №722 стаціонарного хворого [PERSON] від 14.05.2014 року [PERSON] встановлено клінічний діагноз інфантильний розлад особистості з хронічними рухливими моторними порушеннями с неповною, нестійкою компенсацією. Дезадаптивний тип пристосованої поведінки. Низький рівень АРЛ. Проблеми пов,язані з соціальним середовищем. Вказаний діагноз також підтверджується довідкою №1952 від 02.06.2015 року, виданої Селидівською міською лікарнею. В судовому засіданні позивач не скористалась своїм процесуальним правом і не заявила клопотання про призначення психіатричної експертизи для встановлення тяжкості та небезпечності хвороби відповідача. Аналізуючи вищевикладені обставини справи, пояснення сторін суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту, що відповідач приховав свою хворобу і крім того не підтверджені обставини, вказані позивачем, що хвороба відповідача є тяжкою чи небезпечною для оточуючих, натомість лікар- психіатр допитаний в судовому зсіданні показав, що хвороба відповідача не є тяжкою та за останніми клінічними показниками не є небезпечною, що спростовує твердження позивача. Крім того, даний факт спростовується поясненнями відповідача, даними ним в судовому засіданні. Суд не звертає увагу на показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки останні пояснили, що про хворобу відповідача дізналися від [PERSON], після укладання шлюбу, і що позивач була схвильована стосовно поведінки чоловіка, що не може бути безумовним ствердженням того, що позивач не знала про хворобу відповідача до шлюбу. Зазначені обставини позивачем лише констатують факт конфліктних відносин сторін, які призвели до припинення шлюбу, тому вказані правовідносин сторін регулюються іншими нормами права та є підставами для розірвання шлюбу. Суд не приймає визнання відповідачем позову відповідно до статті 206 ЦПК України, оскільки воно суперечить закону та в подальшому може порушувати майнові права останнього, які склалися за час спільного проживання. Враховуючи вищевикладені обставини, та на підставі доказів, отриманих у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не обґрунтований, тому у задоволені позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст..22,24,25,41 СК України та

Outcome: dismissed