Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 27 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №263. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та вказала, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, згідно якої останній позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №263. Від подружнього життя сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, з січня 2020 року вони проживають окремо, чоловік не допомагає у вихованні сина, що призвело до розірвання емоційного зв`язку, сім`я фактично розпалась, шлюб має формальний характер, сторони не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачем сплачено 908 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 19.07.2021 року. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 454 грн., На підставі викладеного,

Outcome: approved