Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . У позові зазначила, що є власником квартири [ADDRESS], однак договір купівлі-продажу, що посвідчує її право власності на квартиру втрачений в 2013 році, а 12.12.2013 року Реєстраційною службою Запорізького МУЮ відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-1/, оскільки документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав та їх обтяжень подаються до державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством, так відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Від відповідача повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Представники третіх осіб: Запорізької регіональної біржи нерухомості, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ТОВ ЗМБТІ у судове засідання не з'явились, причину відсутності суду не повідомили, про розгляд справи сповіщені своєчасно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.1996 року [PERSON] придбала у [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS], за договором купівлі-продажу, що зареєстрований Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості за №2892.К . Після укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] зареєструвала своє право власності в ТОВ ЗМБТІ, внесені відповідні зміни в технічний паспорт на квартиру. В грудні 2013 року позивачем втрачено договір купівлі-продажу, що посвідчує її право власності на квартиру. 12.12.2013 року Реєстраційною службою Запорізького МУЮ відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-1/, оскільки документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав та їх обтяжень подаються до державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством, так відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до ст. 640 ч.3 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі неосудності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - правочин є вчиненим з моменту її державної реєстрації. Ч.1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підставі встановлюються законом (ч.4 ст. 182 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved