Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини частини від усіх видів доходу щомісячно на утримання доньки [PERSON] . Вона як стягувач фактично отримує аліменти від [PERSON] щомісячно приблизно по 1000 грн., що є недостатнім для утримання доньки, оскільки значну суму свого доходу вимушена витрачати за сплату комунальних послуг. Окрім того, відповідач, як батько, добровільно, окрім аліментів, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Від оренди земельного паю, який знаходиться у власності відповідача, вона також не отримує доходу. Просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки з 1/6 частини на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він сплачує на користь позивачки по справі аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сплачує на користь третьої особи [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . На теперішній час працює в ПрАТ « АКХЗ «Метівест», середньомісячний оклад становить 8834 грн. Стягнуті з нього аліменти спрямовані саме на утримання дитини, а не на сплату комунальних послуг. На теперішній час його дружина, третя особа по справі, [PERSON] , не працює, знаходиться на її утриманні. Земельний пай, про який позивачка зазначає в позовній заяві, ним в оренду не здається, оскільки заарештований. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав наданий відзив на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного Суду Донецької області від 09.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а. с. 14, 15). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 15.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 66). Виконавчий лист № ЄУН 250/4406/13-ц від 13.04.21018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] та постанова ВП № 59865315 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] знаходяться на виконанні, утримання аліментів проводилось за місцем роботи відповідача ( а.с. 59-61). Згідно листа Покровського МВ ДВС за № 17.18-44310 від 26.11.2020 р. заборгованість по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , станом на 30.09.2020 року відсутня ( а. с. 86). Згідно листа Покровського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за № 45691 від 08.12.2020 р. згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , наявна земельна ділянка площею 5,7525 га. Інформація щодо передачі в оренду [PERSON] договір про передачу земельної ділянки в оренду закінчився в 2013 році. З 2013 року договір на передачу земельної ділянки в оренду ні з ким не складався, так як на земельну ділянку був накладений арешт відділом державної виконавчої служби Ворошиловського району м. Донецьк за рахунок погашення заборгованості по аліментам. Земельну ділянку ніхто не обробляв і ніякого доходу за період з 2013 року по 2020 роки не отримував. У державного виконавця відсутні відомості щодо отримання доходу [PERSON] від земельного паю. ( а. с. 87). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 037-У111 було внесено ряд змін до Сімейного кодексу України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежно від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку.( доходу). Разом з тим, суд зазначає, що, виходячи з наведених положень закону, правом на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів наділена особа, з якою проживає дитина, але задоволення такого позову залежить від доведеності підстав для зміни способу стягнення аліментів, а тому є правом суду, а не його обов`язком. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( стаття 182 « Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 « Визначення розміру аліментів у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини», стаття 184 « Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ч.2\~ст.\~182\~СК України\~ при\~визначенні розміру\~аліментів \~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище \~дитини ;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів ;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина ;\~4) наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів;\~ 5)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;5) інші обставини, що мають істотне значення . Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Як вбачається з матеріалів справи, саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі [PERSON] , пред`являючи даний позов, що розглядається. В даному випадку право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів не заперечується як таке. Однак, вищезазначене, втім, не звільняє позивачку від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначені норми права, суд не вважає абсолютним правом позивачки на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без врахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у щодо спірного питання. Отже, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатись можливістю змінити спосіб стягування аліментів, з частки доходів на тверду грошову сума або навпаки. Однак, у таких випадках потрібно звертати увагу саме на доходи платника аліментів, з розмір, форму (грошова, натуральна) періодичність надходження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01.12.2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн., 50% становить 1197,50 грн. Відповідач є працездатним, в період з 27.10.2018 р. по 10.04.2019 р. працював у Новожеланівській СЗШ № 39, де його середньомісячний заробіток становив 4719,72 грн. ( а.с. 59), в період з 08.04.2020 р. по 30.09.2020 р. працював в ТОВ «Агрофірма «Колос», де його середньомісячний дохід становив 6765,99 грн. та з його доходів утримувались аліменти в розмірі 1100-1300 грн. на кожну дитину щомісячно ( а.с. 60), з 01.11.2020 р. працює в ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», де його заробітна плата становить 11331,89 грн. ( а. с. 59). З наданої відповідачем довідки № 293 від 11.12.2020 р. з місця роботи вбачається, що [PERSON] з 01.11.2020 року працює в ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та із заробітної плати в розмірі 11331,89 грн. на користь позивачки було перераховано аліментів в розмірі 1818,16 грн. ( а. с. 82). Такий же самий розмір аліментів перераховано на користь третьої особи по справі [PERSON] ( а. с. 82). Отже, враховуючи той факт, що відповідач неодноразово змінював місце роботи ,однак має офіційний постійний дохід, сплачує аліменти ще на одну дитину від другого шлюбу, позивачка не довела достатності заробітку ( доходу) платника аліментів для присудження аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Окрім того, суд зазначає, що така зміна способу стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму при наявності у відповідача постійного доходу, в даному випадку є недоцільною. Звертаючись до суду з вказаним позовом щодо зміни розміру аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/6 частини доходу до 2000 грн., позивачка посилається на такі обставини, як наявність у неї зобов`язань по сплаті комунальних послуг та неотримання нею доходу від здачі земельного паю, що перебуває у власності відповідача в оренду. Проте, такі доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Зокрема, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем орендної плати за земельний пай. Навпаки, матеріали справи спростовують вказані позивакою обставини. Доводи позивачки про те, що зміна розміру аліментів необхідна у зв`язку з підвищенням розміру сплати комунальних послуг, суд також не приймає до уваги, оскільки нормами діючого законодавства, зокрема ст. 186 СК України аліменти за своєю ознакою мають характер цільової спрямованості саме на утримання дитини. За таких обставин, суд зазначає, що розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, який, в даному випадку ґрунтується на недопустимих у доказуванні припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Поряд з цим, суд зазначає, що стягувач аліментів, за наявності для того певних підстав не позбавлений права і в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший перебачений законом спосіб на захист дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed