Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в якому також зареєстрована її колишня невістка відповідач [PERSON] . Відповідно до рішення Рожищенського районного суду від 11.05.2018 року шлюб між її сином та відповідачем розірвано. Зазначає, що відповідач в будинку не проживала, а лише була зареєстрована. Зазначає, що реєстрація [PERSON] у будинку порушує її права, як власника будинку, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а також призводить до необхідності нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та оформленні житлової субсидії. Враховуючи наведене просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6). Оскільки, позивач є власником вказаного будинку, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном. З довідки про склад сім`ї та проживання, виданої Ясенівською сільською радою Рожищенського району від 13.11.2019 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] , зокрема, відповідач [PERSON] (а.с.9). Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 11.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача. Доказів іншого суду надано не було. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї встановлено, що відповідач [PERSON] після розірвання з [PERSON] з 2018 року за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.12). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки реєстрація [PERSON] за адресою: [ADDRESS] порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також змушує останню нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак згідно клопотання судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved