overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що після розірвання шлюбу неповнолітня донька залишилась проживати з нею. Починаючи з 2010 року відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, не піклується про здоров'я та фізичний розвиток дитини, матеріально не забезпечує та усунувся від виховання дитини. Позивач зазначила, що станом на 1.04.2014 року відповідач має заборгованість по виплаті аліментів в сумі 23382 гривни 22 копійки. В судовому засіданні позивач підтримала пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач не визнав пред'явлений позов, посилаючись на те, що не може дійти згоди з відповідачем про порядок виховання дитини; позивач має намір вивести дитину за межі України; він дійсно має заборгованість по виплаті аліментів, тому, що раніше не мав роботи, на теперішній час влаштувався на роботу і буде виплачувати аліменти. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 25 квітня 2011 року між сторонами розірвано шлюб (а.с. 12). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю (а.с. 8, 10). Орган опіки та піклування не вбачає підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої доньки (а.с. 49). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не довела належними і допустимими доказами факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON]. Наявність заборгованості по сплаті аліментів - не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записами в свідоцтві про народження дитини. Відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дитини, що підтверджується відомостями, які мають місце в рішенні органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та письмовій заяві громадянина [PERSON], направленої на адресу органу опіки і піклування. Тому, є законні підстави для задоволення позову. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи стягнення з відповідача [PERSON] 35000 гривень позики та 350 гривень у відшкодування судових витрат, посилаючись на те, що 10 березня 2013 року між сторонами було укладено договір позики на зазначену суму на строк 2 роки, до 10 березня 2015 року. Позивач стверджує, що відповідач порушив зобов'язання. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1046, частини 2 статті 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що дійсно 10 березня 2013 року між сторонами укладено договір позики на суму 35000 гривень на строк до 10 березня 2015 року, що підтверджується оригіналом розписки. Відповідач [PERSON] порушив умови укладеного договору, тому відповідно вимог частини 1 статті 1050 ЦК України є законні підстави для стягнення з відповідача суми боргу в судовому порядку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач [PERSON] не надав суду письмові докази, які підтверджують факт не отримання грошей, або повернення позики, тому вимоги позивача - правомірні. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи стягнення з відповідача [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та на позивача до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що дитина проживає з позивачем, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги. Позивач частково змінила свої вимоги, а відповідач визнав позов в повному обсязі, надіславши до суду відповідні заяви. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи стягнення з відповідача аліментів, посилаючись на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження. Розмір аліментів, який визначено позивачем, відповідає обставинам, які викладені в статті 182 СК України, тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вимагаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] і [PERSON], які після припинення сімейних відносин, залишились проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримала предявлений позов, а відповідач визнав його в повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] посилаючись на те, що від цивільного шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON], який перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання відповідач не надає, незважаючи на те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу. А тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментних платежів на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментних платежів на своє утримання в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/, щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи публікація в пресі оголошення про виклик. Заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило. 22 грудня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 307650, виданому 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO]. З довідки про склад сімї вбачається, що позивач мешкає разом з малолітнім сином [PERSON]. Копією наказу №7-б/з від 28.11.2014 року «Про надання відпустки» підтверджується, що позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.09.2014 року по 04.06.2017 року включно. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини та утримання позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2005 року між сторонами розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] записаний батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], що не оспорив відповідач. Повнолітня [PERSON] з 1 вересня 2015 року навчається у Вінницькому національному аграрному університеті з терміном закінчення навчання 31 серпня 2019 року, що підтверджується належною довідкою. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди про способи виконання обовязку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому аліменти слід присудити за рішенням суду до закінчення навчання. Розмір аліментів, який визначено позивачем, не оспорив відповідач. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 9 квітня 2014 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 038975. Позивач стверджувала, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що 9 квітня 2014 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та свідоцтва про народження і довідками органів реєстрації актів цивільного стану (а.с. 6, 7-9). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку № 207 площею 4,02 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 11). 24 листопада 2014 року приватний нотаріус Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (а.с. 42). Таким чином, вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] в с. Миропіль Маловисківського району Кіровоградської області помер громадянин [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 7,03 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради. Позивач стверджує, що в період з 11 березня 1986 року і до дня смерті громадянина [PERSON], до на проживала зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу, тому вважає, що має право на спадщину майна померлого. В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер громадянин [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 7,03 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та державного акта на право приватної власності на землю. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що громадяни [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу від дня прибуття в с. Миропіль до дня смерті громадянина [PERSON]. Даний факт підтверджується довідками сільської ради. Таким чином, вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,13 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради. У зв'язку з тим, що втрачено оригінал державного акту на право приватної власності на землю, нотаріус відмовляє в оформленні спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 5,13 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю. Як дружина померлого, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 12 листопада 2013 року нотаріус [PERSON] відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку. Тому, є законні підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,97 га, яка розташована на території Мануйлівської сільської ради. Позивач вказала, що [PERSON], на випадок смерті, 10 лютого 2002 року склала заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку. Нотаріус відмовляє в оформленні права на спадщину, з посиланням на наявність розбіжностей, що мають місце в правовстановлюючих документах. Відповідач визнав пред'явлений позов у повному обсязі, надіславши відповідну заяву. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 5,97 га, яка розташована на території Мануйлівської сільської ради. 10 лютого 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким свою земельну частку (пай) заповіла [PERSON]. На день смерті [PERSON] заповіт, посвідчений 10 лютого 2002 року, не змінено і не скасовано. 15 липня 2014 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці [PERSON] і [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Тому, є законні підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Злинської сільської ради відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0169792. Позивач зазначила, що ця земельна частка (пай) була успадкована чоловіком після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач зазначила, що нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що спадщина не зареєстрована за чоловіком. В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, дійсно [INFO] року помер громадянин [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до копій свідоцтва про право на спадщину за законом та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0169792, громадянин [PERSON] є спадкоємцем права на земельну частку (пай), розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Свердлова Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка належить спадкодавцеві [PERSON]. Постановою від 4 серпня 2014 року державний нотаріус Маловисківської районної державної нотаріальної контори Ліпінська С.Г. відмовила громадянці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], посилаючись на відсутність реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку. Тому, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Позивач [PERSON], як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідно до листа від 9 вересня 2014 року Маловисківської районної державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [PERSON] в Спадковому реєстрі не зареєстрована, що вказує на відсутність інших осіб, які звертались із заявами про прийняття спадщини. Відсутність відмітки про реєстрацію в сертифікаті права на земельну ділянку за [PERSON] - не є підставою для позбавлення права на спадщину дружини [PERSON]. Тому, є законні підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку. Позивач стверджує, що вона з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач бажає успадкувати частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Відповідач не надіслав заперечень з приводу обставин, які викладені в позовній заяві. Суд вважає, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, які мають об'єктивний характер, тому суд вбачає законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved