Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона є співвласником вищевказаної квартири. Крім неї співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У даному житловому помешканні зареєстрований її внук [PERSON] , однак останній за даною адресою не проживає з липня 2016 року, участь в утриманні житла не приймає, витрат на комунальні послуги не несе, а тому просить визнати його таким що втратив право на житло, у зв`язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім`ї. Ухвалою судді від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився попередньо звернувшись до суду із з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися звернувшись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] про що свідчить свідоцтво про право власності на житло видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13 листопада 1996 року. Згідно відомостей будинкової книги на квартиру [ADDRESS] та відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області від 22 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 13 січня 2006 року. 22 грудня 2020 року головою правління ОСББ «Тарнавського 4» Маліченко А.А. в присутності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] складено акт яким засвідчено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з липня 2016 року по сьогоднішній день. Зазначене підтверджується підписами свідків (мешканцями будинку): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки №188 виданої Комунальним закладом «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №247 з поглибленим вивченням іноземних мов» Деснянського району міста Києва 13 листопада 2020 року, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі в 11-В класі у період з 01 вересня 2016 року по 24 січня 2020 року, та з 01 вересня 2020 року по теперішній час. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] не є єдиним місцем проживання [PERSON] , оскільки останній тривалий час починаючи з 2016 року і по теперішній час проживає та навчається в м. Києві, а тому не вбачається порушення його права на житло. За таких обставин, суд з врахуванням визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, оскільки вона не в повній мірі може реалізувати свої права, пов`язані з володінням та розпорядженням власністю, тому її права підлягають захисту шляхом задоволення позову та визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved