Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя мав право на земельну частку (пай) як член КСП «Мрія», с. Хомутець, що розташована на території Хомутецької сільської ради Брусилівського району. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , тітка позивачки, шляхом вступу в управління спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК (1963 року). Не оформивши свої спадкові права на земельну частку (пай) в зв`язку з втратою сертифікату, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку (пай),успадковану [PERSON] після смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] у встановлені строки прийняла її племінниця, позивачка [PERSON] . В подальшому позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, так як позивач не має правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), належну за життя [PERSON] . На підставі викладеного позивач просила визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), належну за життя [PERSON] . Ухвалою Брусилівський районний суд Житомирської області від 20.10.2020 прийнято до розгляду вказаний позов , розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.12.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, її представник адвокат Штундюк О.А. звернувся до суду з завою про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Позивачка [PERSON] є племінницею по материній лінії споріднення померлій [INFO] [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтв про народження та одруження (а.с. 8, 11 - 14). Відповідно довідки виконкому Брусилівської селищної ради від 25.03.2020 № 272, на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] (а.с. 15). Відповідно довідки відділу ДГК у Брусилівському районі від 25.08.2020, [PERSON] значиться в списку громадян, членів колишнього КСП ПП «Мрія», яким надається право на виділення в натурі земельної частки (паю), № 182. [PERSON] отримав сертифікат про право на земельну частку (пай), серія ЖТ № 0197820 від 16.07.1997 (а.с.16, 17). Відповідно свідоцтв про право на спадщину від 24.03.2009 та від 24.09.2020, спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є її племінниця [PERSON] (а.с.19, 20). Відповідно постанови нотаріуса від 24.09.2020, спадкову справу після смерті [PERSON] заведено за завою [PERSON] , інших спадкоємців немає; позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) за законом після смерті [PERSON] , яка, в свою чергу вступила у права спадкування на земельну частку після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , проте спадкові права не оформила (а.с.18). Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, суд застосовує до даних правовідносин норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.). Вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка [PERSON] , з яким проживала на час відкриття спадщини, спадщина була фактично прийнята нею згідно із вимогами ч. 1 ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.). Оскільки [PERSON] була єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] як дружина останнього, вона вважається такою, що прийняла спадщину, в тому числі - і право на земельну частку (пай) як колишнього члена КСП «Мрія», належне за життя [PERSON] на підставі сертифікату серії ЖТ № 0197820 від 16.07.1997 Враховуючи, що [PERSON] померла після [INFO] , то до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Також при розгляді справи суд застосовує правові позиції Верховного Суду, визначені в Постанові від 17.03.2020, справа № 396/1683/18-ц та у Постанові від 07 квітня 2020 року, справа № 548/900/19. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. За таких обставин, позов заявлено до належного відповідача. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , будучи включеним у список членів колишнього КСП «Мрія» та отримавши відповідний сертифікат, за життя мав право на земельну частку (пай) із земель КСП «Мрія». Після його смерті вказане право успадкувала, однак за життя не оформила на себе його дружина, [PERSON] , спадкоємцем після смерті якої є її племінниця [PERSON] . Таким чином, оскільки до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), а позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті тітки шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про її прийняття, вимога останньої про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з підстав відсутності оригіналу сертифікату. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та

Outcome: approved