Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та визначення порядку користування нерухомим майном. Посилалась на те, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області. До складу вказаного майна входить житловий будинок літ.А-1, а, літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Г, погріб літ.Г, огорожа №1. Відповідач [PERSON] є власником 2/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина. До складу нерухомого майна, яке належить йому входить житловий будинок літ.А-1, а, літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Г, погріб літ.Г, огорожа №1. На даний час існує спір з приводу користування вказаним майном, яким в цілому заволодів відповідач, перешкоджає їй користуватись майном, змінив замки від вхідних дверей та ключів від них їй не дає. Вона фактично позбавлена доступу до власної 1/3 частини спірного майна. У звязку з викладеним, просила зобовязати [PERSON] припинити чинити їй перешкоди в користуванні 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області, до складу якого входить житловий будинок літ.А-1, а, літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Г, погріб літ.Г, огорожа №1; визначити порядок користування вказаним майном між співвласниками. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги просила задовольнити та уточнила, що просить визначити порядок володіння та користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами відповідно до запропонованого експертом у висновку судової будівель-технічної експертизи №140 від 24 березня 2017 року. В останнє судове засідання не зявилась, оскільки її інтереси представляє адвокат [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові, просив задовольнити позов в повному обсязі та визначити порядок володіння та користування спірним майном, яке належить сторонам, який запропоновано експертом. Відповідач [PERSON] позов в частині зобовязання його припинити чинити перешкоди [PERSON] в користуванні 1/3 частиною житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області не визнав та пояснив, що він не чинить перешкоди позивачу у користуванні її майном. Вказав, що дійсно ним зачиняються двері домоволодіння на замки, однак позивач до нього не зверталась з проханням надати їй ключі від замків. Не заперечив проти позовних вимог щодо запропонованого експертом порядку володіння та користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, однак зазначив, що запропонований порядок користування житловим будинком є таким, що не враховує його інтереси як співвласника. Представник відповідача адвокат [PERSON] підтримав позицію відповідача та просив позов задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 липня 2014 року, ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30 липня 2014 року про виправлення описки та ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2014 року про виправлення описки [PERSON] та [PERSON] набули право власності на наступне майно. [PERSON] стала власником 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області. До складу вказаного майна входить житловий будинок літ.А-1, а, літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Г, погріб літ.Г, огорожа №1. [PERSON] набув право власності на 2/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зелена,19 в с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області. До складу нерухомого майна, яке належить йому входить житловий будинок літ.А-1, а, літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Г, погріб літ.Г, огорожа №1 (а.с.6-9). Відповідно до технічного паспорту садибний (індивідуальний) житловий будинок №19 по вулиці Зелена в с. Тернівщина Полтавського району Полтавської області складається з житлового будинку літ.А-1 з прибудовою літ.а у складі приміщень: сіни площею 9,0 м2, тамбур № 1 площею 2,3 м2, кухня 2 площею 14,2 м2, кімната № 3 площею 9,2 м2, кімната № 4 площею 23,2 м2, № ІІ комора площею 2,2 м2; літня кухня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, погріб літ.г, огорожа №1 (а.с.17-19). Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України\~\~ правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~ Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Слід врахувати, що встановлення співвласниками порядку користування житловим будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 03 квітня 2013 року за № 6-12цс13 та від 17 лютого 2016 року за № 6-1500цс15. Зазначені постанови прийняті з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в них є обовязковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Дослідженими судом доказами встановлено, що між сторонами не має домовленості про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, та відповідач [PERSON] в добровільному порядку не бажає встановити порядок користування співвласниками спірними житловими будинками, що підтверджується його поясненнями під час розгляду справи. За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку користування домоволодінням згідно варіанту, запропонованому у висновку судової будівельно-технічної експертизи №140 від 24 березня 2017 року розподілу житлового будинку літ.А, господарських будівель і споруд. Згідно вказаного варіанту розподілу частки співвласників у праві власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за варіантом №1 розподілу складають: [PERSON] 2/3 (145686/218454); [PERSON] 1/3 (72768/218454). На думку суду у користуванні [PERSON] на 2/3 частини слід виділити частину житлового будинку літ.А-1 з прибудовою літ.а, (позначена у додатку №2 зеленим кольором), загальною площею приміщень 27,7 м2 у складі приміщень: тамбур №1-1 площею 2,3 м2, кухня №1-2 площею 14,2 м2, кімната №1-3 площею 9,2 м2, частина площею 2,0 м2 приміщення № І; літня кухня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, погріб літ.г. [PERSON] на 1/3 частину слід виділити частину житлового будинку літ.А-1, з прибудовою літ.а (позначена у додатку №2 жовтим кольором), загальною площею приміщень 32,4 м2 у складі приміщень: кімната №1-4 площею 23,2 м2, частина площею 7,0 м2 приміщення № І, приміщення № ІІ площею 2,2, огорожа № 1 таблиці 5.1 та 5.2. Будівлі та споруди домоволодіння розподіляються відповідно до таблиці 5.3 експертного висновку. Для здійснення запропонованого варіанту розподілу необхідно провести наступні переобладнання та перебудови: - улаштувати дверний проріз для входу [PERSON] до приміщення №ІІ (додаток №2); улаштувати дверний проріз на місці віконного між приміщенням №І та кімнатою №1-4 (додаток №2); закласти дверний проріз між приміщеннями №1-4 та №1-2; закласти віконний проріз між приміщеннями №І та №1-2; улаштувати перегородку у приміщенні №1 відповідно до схеми додатку №2, розподіливши указане приміщення на: 1) тамбур [PERSON] №Іа; 2) кухню №І площею не менше 7 м2; переобладнати частину сіней №1-4 у кухню; установити кожну з виділених частин самостійною системою електроосвітлення; улаштувати на кожній з частин окрему вбиральню. Зазначені будівельні роботи не передбачають втручання в несучі конструкції будинку (а.с.45-60). Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON], який надавав вказані висновки, пояснив, що ним допущена описка у резолютивній частини висновку експертизи, а саме помилково невірно зазначена площа 2,0 м2 приміщення № І, яку необхідно виділити [PERSON], замість правильної 7,0 м2. Посилання відповідача на те, що запропонований порядок користування житловим будинками є таким, що не враховує його інтереси як співвласника, на думку суду є безпідставним, оскільки порядок користування спільним майном визначений із урахуванням розміру часток сторін у праві власності на спільне майно та не відходить від відповідності реальних часток ідеальним. Таке рішення не змінює розміру часток сторін у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині зобовязання відповідача припинити чинити їй перешкоди в користуванні 1/3 частиною житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зеленій,19 у с.Тернівщина Полтавського району Полтавської області, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з наступного. \~\~ За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~ Як вимагають норми чинного законодавства (ст.ст.57-60 ЦПК України) засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~ Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині зобовязання відповідача припинити чинити їй перешкоди в користуванні 1/3 частиною житлового будинку, господарськими будівлями зазначила, що відповідач усіляко перешкоджає їй у користуванні належною їй частиною житлового будинку і господарськими спорудами, змінив замки від вхідних дверей та ключів від них їй не дає. З вказаного приводу вона неодноразово зверталась до відповідача та поліції. Під час профілактичної бесіди працівників поліції з відповідачем останній пообіцяв надати [PERSON] ключі від усіх замків спірного майна. З пояснень відповідача, позивач до нього не зверталася, а тому він їй ключі не передав. Інших доказів вчинення відповідачем перешкод позивачу у користування майном суду не надано. За таких обставин чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні вказаним нерухомим майном не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а\~[PERSON] не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.60 ЦПК України на підтвердження цього факту.\~\~ \~\~ Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у даній частині. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial