Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Прохає визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по вул. 1-го Травня,2 в с.Мощена Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 20 липня 2013 року. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 20 липня 2013 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, належне спадкодавцеві на час смерті, у тому числі на домоволодіння, розташоване по вул. 1-го Травня,2 в с.Мощена Ковельського району Волинської області. За життя спадкодавець [PERSON] не залишила заповітного розпорядження, а єдиним спадкоємцем першої черги майна померлої є її дочка позивач [PERSON]. Вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обєкти нерухомого майна, які увійшли до спадкової маси. Однак у вчиненні вказаної нотаріальної дії їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, якими б посвідчувалось право власності спадкодавця на таке майно. У зв'язку з неможливістю надати державному нотаріусу оригіналів правовстановлювальних документів на нерухоме майно, яке входить до складу спадкової маси, реалізувати своє право на спадкове домоволодіння в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Люблинецької селищної ради селищний голова [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає і не заперечує проти її задоволення. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №143509 від 22 липня 2013 року, виданого Мощенською сільською радою, [PERSON] померла 20 липня 2013 року в м.Ковелі. Матеріалами спадкової справи 14/2014 року заведеної унаслідок смерті 20 липня 2013 року [PERSON], доводиться та обставина, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON]. Окрім позивача, інші спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, до нотаріуса з відповідними заявами не звертались. Згідно довідки Люблинецької селищної ради №2383 від 31.08.2017 року, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №3 по селу Мощена Ковельського району за 2011-2015 року, рахувалось господарство за №0171-1, яке знаходилось по вул..1-го Травня,2 в с.Мощена, головою якого була [PERSON], яка померла 20.07.2013 року. В даному господарстві була зареєстрвана і проживала [PERSON] та була виписана у звязку із смертю. За вищевказаною адресою крім померлої в будинку ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав. Від імені [PERSON] заповіт в селищній раді не посвідчувався. Заборони (арешту) на майно, не накладено. Згідно повідомлення завідуючої Ковельською держнотконторою [PERSON] №1286 від 28 серпня 2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріально дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1,2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відтак позивач позбавлений можливості реалізувати своє право зареєструвати, у встановленому законом порядку, право власності на успадковане нерухоме майно. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України. Зважаючи на обставини справи, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 328, 1233,1235,1236,1258, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved