Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не турбується про його виховання, фізичний та духовний розвиток, а тому є всі підстави позбавити його батьківських прав. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що є його обов'язком як батька дитини. Позивач позов підтримала з вищезгаданих підстав, просила позбавити відповідача батьківських прав, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку через пресу. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради позов підтримав та не заперечує проти задоволення позову. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Житомирської місцевої прокуратури у судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2011 року по 10 вересня 2012 року, який було розірвано за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10 вересня 2012 року (а.с.5-6), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якої батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Батько дитини у актовому записі про народження записаний відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №75 від 03 лютого 2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виконання обов'язків щодо її виховання (а.с.33). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення батьківських прав. Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не відвідує її в школі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру.

Outcome: approved