Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності, у якому, просить визнати за нею право власності на: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1485 га., що розташована по [ADDRESS], у спільному майні подружжя, а також 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних при будівництві житлового будинку по [ADDRESS], у спільному майні подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 24 жовтня 1987 року по 05 серпня 2009 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON]. За час шлюбу, а саме 31 травня 1991 року, згідно із рішенням №30 Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району їм була виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, що розташована по [ADDRESS], яка в подальшому була оформлена на чоловіка. Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 травня 1996 року, оформленого на чоловіка, йому передавалася у приватну власність земельна ділянка площею - 0,1485 кв.м. що розташована на території смт. В.Березовиця, В.Березовицької селищної ради Тернопільського району. Також, на даній земельній ділянці, за час спільного проживання, вони розпочали будівництво житлового будинку. На сьогоднішній день є незавершене будівництво, побудований тільки цокольний поверх, загальною площею 148,7 кв.м., готовністю 18 %. [INFO], колишній чоловік позивачки, [PERSON] - помер. Оскільки, на час смерті вони не перебували у шлюбі, у позивачки не виникає права на спадщину. Земельна ділянка та незавершене будівництво являються об'єктом права спільної сумісної власності, то відповідно їй належить право власності на 1/2 частину зазначеного майна. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Представник Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вважають, що позов позивача є підставним та підлягає до задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1987 року, який було розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER], видане 05 серпня 2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області). Як вбачається із Довідки №213 від 28.01.1992 р., виданої виконавчим комітетом В.Березовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] проживав в [ADDRESS]. Сім'я складається: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - мати. Рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 31 травня 1991 року №30, [PERSON] виділено земельну ділянку в смт. В.Березовиця, площею 0,12 га по вул. Польова та надано дозвід на проведення будівництва індивідуального житлового та господарського будинків. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 травня 1996 року. [PERSON], на підставі рішення Великоберезовицької селищної ради від 19 травня 1995 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею, 0,1485 га., яка розташована на території смт. В.Березовиця Великоберезовицької селищної ради. Землю передано для будівництва і обслуговування жилого будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40. Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.05.2015 року №34-1916-0.5-2907/2-15, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1485, для житлової забудови, становить 121 176,00 грн. Згідно Генплану забудови земельної ділянки забудівника, [PERSON] провів забудову земельної ділянки, площею 0,12 га. з наданням дозволу, зазначеного в генплані будівництва, дозволено на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради №39 від 27.02.1992 р. Ринкова вартість незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 18%, що знаходиться в [ADDRESS] становить - 135 100,00 грн. (Висновок про ринкову вартість станом на 28.05.2015 р., наданий ТОВ «Світлиця»). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності. Відповідно до п. 1 ст. 368 ЦК України, спіль\-ною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Право одного спів\-власника на все майно, що є у спільній сумісній власності, таке ж, як і права інших співвласників цього майна. Крім того, за\-звичай учасники спільної сумісної власності пов'язані між со\-бою ще й особистими правами: реєстрацією шлюбу, родинними звґязками тощо. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній влас\-ності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними (ч.2 ст.370 ЦК України). Згідно ст. 68 СК України, в редакції що діяла на момент розірвання шлюбу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.6 ЗК України 1990 року, який діяв на момент видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна земельна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно. Безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу. Статтями 22, 23 зазначеного Кодексу передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документу, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно із ст.61 СК України в редакції, що діяла на момент розірвання шлюбу, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі, гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання, тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною 5, яка передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Враховуючи час введення в дію і час дії вказаних норм закону, а також враховуючи час набуття у власність земельних ділянок, суд вважає, що слід дійти висновку, що ч.5 ст.61 СК України не діяла на момент розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а тому вимоги позивачки щодо поділу спірної земельної ділянки не можуть бути задоволення, оскільки вона не відносилась до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, як частку у спільному майні подружжя, не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч.3 ст.331 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних при будівництві житлового будинку готовністю 18%, що знаходиться в [ADDRESS] підлягають до задоволення, скільки зазначене будівництво проводилось під час перебування позивача у шлюбі із [PERSON], а тому є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. На підставі наведеного,

Outcome: partial