Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 552182,59 грн., витрати, пов»язані з проведеням авто товарознавчого дослідження в сумі 1499,85 грн. В обгрунтування вказаних вимог посилається на те, що 20.07.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], автомобіля «Тойота» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «БМВ» д.н.з.[NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] та яким керував водій [PERSON] В результаті ДТП, через винні дії відповідача була завдана матеріальна шкода власнику автомобіля «БМВ» д.н.з.[NUMBER], оскільки транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року, [PERSON] було визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання. Матеріали кримінального провадження також повністю доводять винуватість та причинно-наслідковий зв»язок між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачу. Розмір матеріальної шкоди становить 552182,59 грн., однак, відповідачем завдана шкода позивачу не відшкодована, в зв»язку з чим, позивач на підставі ст..ст. 386, 1166, 1187, 1195 ЦК України, звернулась до суду за захистом своїх прав та стягнення сум матеріальної шкоди в судовому порядку. Представник позивача, третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказав, що позивач у справі в рамках кримінального провадження була залучена в якості цивільного позивача, оскільки внаслідок ДТП, яка сталась 20.07.2016 року з вини відповідача автомобіль «БМВ» д.н.з.[NUMBER], належний позивачу на праві власності, отримав значні механічні пошкодження та позивачу завдану матеріальну шкоду, яка має бути відшкодована винуватцем вказаної ДТП. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився та явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином та представник відповідача ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі. Однак, будь-яких клопотань та відзив до суду подано не було, в зв»язку з чим, суд, приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], автомобіля «Тойота» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Останньому внаслідок ДТП було завдано тяжкі тілесні ушкодження, а також внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «БМВ» д.н.з.[NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] (а.с.7) та яким керував водій [PERSON] Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року у справі № 752/3917/17, [PERSON] було визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання. Вироком встановлено, що [PERSON] 20.07.2016 року приблизно о 22-30 22.30 год., керуючи технічно справним автомобілем ««БМВ» д.н.з.[NUMBER], зі швидкістю біля 80 км/год. рухався по лівій смузі руху Голосіївського проспекту в напрямку вул. Героїв Оборони в м. Києві. [PERSON] допустив порушення вимог п.п. 2.3 б); 11.4; 12.1; 12.2; 12.4 та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, невірно обрав безпечну швидкість руху, перетнув горизонтальну дорожню розмітку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався по проїзній частині Голосіївського проспекту у зустрічному напрямку, як наслідок в результаті ДТП той отримав тяжкі тілесні ушкодження. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3 б); 11.4; 12.1; 12.2; 12.4 та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв»язку з виникненням даної ДТП та її наслідками (а.с.13-14). Відповідно до довідки слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, було встановлено, що 20.07.2016 року о 22-30 год. на проїзній частині Голосіївського проспекту, поряд з будинком № 86/1 в м. Києві, відбулась ДТП за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «БМВ» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Під час вказаного зіткнення водій [PERSON] отримав тілесні ушодження та був госпіталізований (а.с.8). Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві від 09.02.2017 року, [PERSON] було залучено до участі в досудовому розслідуванні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в якості цивільного позивача. З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 20.07.2016 року за участі автомобілів «Мерседес» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], - автомобіль «БМВ» д.н.з.[NUMBER], який належить [PERSON] отримав механічні пошкодження (а.с.12). За своєю правовою природою зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобов'язанням. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. В зв»язку із заподіянням матеріальної шкоди позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, якого було визнано винним в порушенні ПДР України, та дії якого знаходяться в причинному зв»язку з виникненням ДТП, яке мало місце 20.07.2016 року, позивач звернулась до суду з позовом в рамках цивільного провадження. В результаті ДТП, яке відбулось 20.07.2016 року, позивачу, як власнику автомобіля, була заподіяна матеріальна шкода, яка становить 552182,59 грн., що підтверджується звітом експертного автотоварознавчого дослідження від 25.08.2016 року, виготовленого експертом Бюро експертиз та оцінка майна «Бюмекс», та вартість якого складає 1499,85 грн. (а.с.15-37). Будь-яких доказів на спростування підстав позову, наданих позивачем доказів, а також розміру матеріальної шкоди, в ході розгляду справи стороною відповідача надано не було. Даних щодо обов'язкового страхування своєї відповідальності власників наземних транспортів як позивача, так і відповідача до суду не надано. Судом встановлено, що неправомірні дії відповідача знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв»язку між наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.07.2016 року, та в ході якої було пошкоджено, зокрема, і автомобіль, власником якого є позивач у даній справі. Належних та допустимих доказів на спростування наведеного з боку відповідача до суду надано не було. Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Враховуючи викладене, проаналізувавши встановлені у справі обставини в світлі наведених правових норм, а також приймаючи до уваги те, що внаслідок винних дій відповідача було завдано матеріальну шкоду позивачу, та доказів на спростування встановлених обставин з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов»язані із проведенням дослідження, а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 5536 грн. 82 коп.

Outcome: approved