Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 24.09.2006 року виконкомом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №11. Посилається на те, що їх спільне сімейне життя не склалось, через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняв побутові скандали, застосовував до неї фізичне насильство. Наслідком цього є те, що вони з серпня 2016 року проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення судового засідання від нього також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.09.2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №014239 від 24.09.2006 року (а.с. 6). У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що спільне сімейне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняв побутові скандали, застосовував до неї фізичне насильство. Наслідком цього є те, що вони з серпня 2016 року проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить його інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved