Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем не склався, оскільки останній безпричинно ображав її в присутності дітей, принижував її честь і гідність, проявляв агресивну поведінку щодо неї, що стадо причиною неможливого сумісного проживання. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і пояснила, що фактично їх шлюб розпався, оскільки між нею і відповідачем склалися неприязні відносини, подальше спільне проживання у шлюбі є неможливим, тому вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та строк наданий їм судом для примирення не змінив стосунки між ними. Відповідач позовні вимоги не визнав і не згідний розірвати шлюб, посилаючись на те, що він бажає зберегти сімю, але переконати позивача спільно проживати з ним, не може. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 грудня 2004 року у смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 24. Від цього шлюбу подружжя має дітей: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася. Сторони тривалий час проживають окремо і позивач миритися із відповідачем не бажає, між ними склалися неприязні стосунки, що привело до неможливого подальшого спільного проживання у шлюбі. За час, що був наданий подружжю для примирення, відносини між ними не змінилися. Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд вважає, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, і позивач стверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, тому відновлювати подружні стосунки із відповідачем, який проявляв агресивну поведінку щодо неї, принижував її честь і гідність, вона не бажає, що суперечить інтересам позивача і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Outcome: approved