Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду з уточненим позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про визнання зобовязання не виконаним. Позивач у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності та винести рішення, яким визнати за нею, [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область/район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27; визнати недійсним Договір іпотеки № 97/06/Ф-І від 24 листопада 2006 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк»), ідентифікаційний код - 09807862, та [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 24 листопада 2006 року, та зареєстрований в реєстрі за №3563; скасувати заборону відчуження на об'єкт незавершеного будівництва модуля літ. 2А, прибудову 2А1 - готовністю 80%, № 13, 14 - фундамент, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 147, загальною площею 4454,2 кв.м., накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 24 листопада 2006 року та зареєстровану в реєстрі заборон за № 116; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно Договору іпотеки № 97/06/Ф-І від 24 листопада 2006 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки № 97/06/Ф-І від 24 листопада 2006 року; визнати недійсним Іпотечний договір № 33/08/Ф-І від 02 квітня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк») ідентифікаційний код - 09807862, та [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 02 квітня 2008 року, та зареєстрований в реєстрі за №710; скасувати заборону відчуження на об'єкт незавершеного будівництва модуля літ. 2А, прибудову 2А1 - готовністю 80%, № 13, 14 - фундамент, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 147, загальною площею 4454,2 кв.м., накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 02 квітня 2008 року та зареєстровану в реєстрі заборон за № 711; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно Іпотечного договору № 33/08/Ф-І від 02 квітня 2008 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за Іпотечним договором № 33/08/Ф-І від 02 квітня 2008 року; скасувати арешт майна, а саме: нежитлові приміщення, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, що складається з літ.2А-1 - склад універсальний (поз. 101-116, 201-203), в тому числі літ. 2А'-2 - прибудова, під літ 2А'-2 - підвал (поз. 1, 2), загальною площею 4 360,9 кв.м., літ.2а - сходи, літ. 2а' - ґанок, літ.2а2 - пандус, літ. 2А - навіс, літ. 2А' - навіс, літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ.2а4 - рампа з навісом, на підставі ухвали судді Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року, номер обтяження - 10690684, та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; скасувати заборону здійснення відчуження майна, а саме: нежитлові приміщення, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, що складається з літ.2А-1 - склад універсальний (поз. 101-116, 201-203), в тому числі літ. 2А'-2 - прибудова, під літ 2А'-2 - підвал (поз. 1, 2), загальною площею 4 360,9 кв.м., літ.2а - сходи, літ. 2а' - ґанок, літ.2а2 - пандус, літ. 2А - навіс, літ. 2А' - навіс, літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ.2а4 - рампа з навісом, накладений на підставі ухвали судді Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року, номер обтяження - 11599665, та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області скасувати заборони на відчуження нерухомого майна а саме: нежитлові приміщення, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, що складається з літ.2А-1 - склад універсальний (поз. 101-116, 201-203), в тому числі літ. 2А'-2 - прибудова, під літ 2А'-2 - підвал (поз. 1, 2), загальною площею 4 360,9 кв.м., літ.2а - сходи, літ. 2а' - ґанок, літ.2а2 - пандус, літ. 2А - навіс, літ. 2А' - навіс, літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ.2а4 - рампа з навісом, та внести відомості про виключення вказаного майна із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; судові витрати покласти на відповідача. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та представник банку у судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі частиною 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що виключною підсудністю районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів є позови про зняття арешту з майна, які пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини. Позивачка звертається до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27 і зняття заборони його відчуження, тобто даний спір підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства за місцезнаходженням вказаного вище нерухомого майна, тобто Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що в період з 07 червня 2003 року по 26 грудня 2011 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб яких було розірвано, що підтверджується рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Під час сімейно-шлюбних відносин, подружжя [PERSON] за спільні сімейні кошти придбали майно, а саме: домоволодіння за адресою - Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27. Після розірвання шлюбу [PERSON] покинув родину та став мешкати з другою жінкою, однак пообіцяв передати позивачці у власність домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27 на підставі договору дарування. Однак, в середині липня 2015 року позивачці стало відомо, що ще 18 травня 2011 року відповідач надав [PERSON] довіреність ВРК № 060340, зареєстровану в реєстрі № 2484 на управління та розпорядження всім його майном з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось (в тому числі і домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27), повязану з правом підпису будь-яких документів, отримання витягів про реєстрацію права власності, довідок, тощо. Оскільки з позивачкою залишилося проживати двоє дітей, вона для їх блага та думаючи про майбутнє синів, 01 серпня 2015 року уклала з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27, за яким я сплатила повну вартість домоволодіння 300\~000 грн., внаслідок чого [PERSON] зобовязався привести в належний стан технічну документацію на домоволодіння, після виготовлення якої укласти з нею договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. На підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2015 року [PERSON], належать нежитлові приміщення, 1, 2, 101-116, 201-203, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, та складаються з: літ.2А-1 - склад універсальний (поз. 101- 116, 201-203), в тому числі літ. 2А'-2 - прибудова, під літ 2А'-2 - підвал (поз. 1, 2),4 загальною площею 4 360,9 кв.м., літ.2а - сходи, літ. 2а' - ґанок, літ.2а2 - пандус, літ. 2А - навіс, літ. 2А' -навіс, літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ.2а4 - рампа з навісом. Відчужуване нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 1,1752 га, кадастровий номер 1210100000:02:112:0239. Також, 01 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, за яким позивач сплатила відповідачу 1/2 частину вартості придбаних нею нежитлових споруд у розмірі 2 247 133 (два мільйона двісті сорок сім тисяч сто тридцять три) грн. 00 коп., внаслідок чого [PERSON] зобов'язався привести в належний стан технічну документацію на нежитлові приміщення, 1, 2, 101-116, 201-203, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147-т та домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27, та після виготовлення якої укласти зі нею договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. У відповідності ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Після укладення попереднього договору купівлі-продажу позивач почала займатися підготовкою документації для укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] в нотаріальній контрі. В процесі підготовки документів стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованих обтяжень №11599665 та №10690684. Так було встановлено, що на підставі ухвали Бабушкінськогс районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2015 року, був накладений арешт на все вищевказане нерухоме майно - нежитлові споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, що складається з літ.2А-1 - склад універсальний (поз. 101-116, 201-203), в тому числі літ. 2А'-2 - прибудова, під літ 2А'-2 - підвал (поз. 1, 2), загальною площею 4 360,9 кв.м., літ.2а - сходи, літ. 2а' - ґанок, літ.2а2 - пандус, літ. 2А - навіс, літ. 2А' - навіс, літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ.2а4 - рампа з навісом, та домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27. Також, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року, був накладений арешт на все вищевказане нерухоме майно - нежитлові споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, та домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27. Окрім цього, було встановлено, що 24 листопада 2006 року між [PERSON], з однієї сторони, та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк») з другої сторони, було укладено Договір іпотеки №97/06/Ф-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 24 листопада 2006 року, та зареєстрований в реєстрі за № 3563. Згідно вищевказаного Договору, [PERSON] передав Банку в іпотеку незавершене будівництво готовністю 80%, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147, на який приватним нотаріусом було накладено заборону на відчуження (зареєстровано в реєстрі за № 116) до припинення договору іпотеки. Також, 02 квітня 2008 року між [PERSON], з однієї сторони, та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк») з другої сторони, було укладено Договір іпотеки №33/08/Ф-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 02 квітня 2008 року, та зареєстрований в реєстрі за № 710. Згідно вищевказаного Договору, [PERSON] передав Банку в іпотеку незавершене будівництво модуля літ. 2А - готовністю 80%, № 13, 14, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147, на який приватним нотаріусом було накладено заборону на відчуження (зареєстровано в реєстрі за № 711) до припинення договору іпотеки. Поняття, зміст права власності та його здійснення викладено в нормах ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності., власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечувати всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його прав власності з боку будь-яких осіб. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені» заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Відповідно до ст. 652 ЦК України, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем, може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Позиції договору іпотеки не ґрунтуються на вимогах національного законодавства, і зокрема, ст. ст. З, 8, 41, 42, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 203 ЦК України, порушують приписи ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право людини на ефективний засіб юридичного захисту, ст. 1 першого протоколу від 20.03.1952 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права людини мирно володіти своїм майном, а також порушують права позичальника, як споживача банківських послуг, який є слабким суб'єктом вказаних економічних відносин. Опрацювання проектів договору безпосередньо банком та включення до нього жорстких обов'язків споживача, тоді, як надання послуги є обумовленим лише власним розсудом виконавця, є доказом перебування позивача у нерівному становищі та порушення відповідачем принцип)' свободи договору з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, у відповідності до ст. 215 ЦК України, та п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду № 9 від 06 листопада 2009 року, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами саме на момент вчинення такого правочину вимог встановлених ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а згідно з вимогами ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою ст. 203 ЦК України є підставою визнання цього правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільств. Недодержання вказаного положення, а також пунктів другого, третього, п'ятого, шостого ЦК України є підставою для недійсності правочину (ст. 215 ЦК України). Крім цього волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого, повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення. Тобто, [PERSON] приховав факт наявності Іпотечних договорів та накладення заборон. Таким чином, є всі підстави визнати недійсними договори іпотеки та скасувати накладені нотаріусом заборони на відчуження. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб; рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку встановленому цим Законом; стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження; у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших, осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права, володіння, користування та розпоряджання своїм майном; за зміст права власності не впливають місце проживання, власника та місцезнаходження майна. У ст. 319 ЦК України, вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бугри позбавлена права, власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених, законом. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. У ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом; відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Разом з тим, вищевказане обтяження у вигляді арештів та заборони відчуження, накладені на нерухоме майно - нежитлові споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, грубо порушує права позивачки, оскільки не дозволяє їй укласти договір купівлі-продажу та зареєструвати її право власності на нерухоме майно, і не дозволяє їй реалізувати свої права, а також може привести до звернення стягнення на майно, яке не є власністю відповідача. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення - арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з ч. ч. 1, 2, 6, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені в десятиденний строк. У п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що державна реєстрація обтяжень здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Частиною 9 ст. 16 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі, заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. З урахуванням викладеного вище, є достатньо законних та обґрунтованих підстав для зняття арешту з нерухомого майна - нежитлових споруд, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 147т, і зняття заборони його відчуження. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була Надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. В порушення ст. 60 ЦПК України позивачем не додано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання права власності на нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, буд. 27 і зняття заборони його відчуження, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

Outcome: partial