Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, стягнення аліментів в частці від доходів. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 03 березня 2010 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 02 листопада 2005 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Посилаючись на те, що її дохід не в повній мірі може забезпечити повноцінні умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини, а відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на частку від заробітку та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 березня 2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, однак ним було подано письмову заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03 березня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 02 листопада 2005 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Свідоцтвом про шлюб стверджується, що позивач 28 лютого 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище «Сак» на «Шиліна». За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 травня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів з 01 січня 2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 930 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач, як одержувач, в поданому позові довела свої вимоги про зміну способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2010 роком, крім того, зросли потреби у забезпеченні дітей, зокрема, придбання одягу, належного харчування, а також щорічного оздоровлення, що потребує додаткових витрат. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 02 листопада 2005 року, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В силу ч.6 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в доход держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Outcome: partial