Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилась у її зятя [PERSON] , [INFO] , та її доньки [PERSON] [INFO] . [INFO] померла мати дитини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. Фактично з вересня 2020 року та по теперішній час [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на повному утриманні та піклуванні позивача. З Актів обстеження умов проживання від 02.10.2020 року та 20.10.2020 року вбачається, що позивачка проживає постійно з двома онуками, для онуків створено усі умови для розвитку дітей. Позивач добросовісно виконує свої обов`язки, забезпечує належні умови проживання, систематично контролює навчально-виховний процес, повною мірою займається вихованням дитини. Згідно педагогічної характеристики, [PERSON] навчається в Білозерській ЗОШ І-ІІІ ступенів №13. Дитина має добрий загальний розвиток та вчиться на достатньому рівні. Школу відвідує регулярно. Користується повагою серед однокласників. До виконання доручень ставиться сумлінно. Дівчина завжди має охайний зовнішній вигляд. Після смерті матері вихованням та опікою дитини займається бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням дитини та не підтримує зв`язок з класним керівником. Згідно побутової характеристики № 233 від 26.11.2020 року вбачається, що [PERSON] мешкав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON] . За час проживання за цією адресою відповідач показав себе з негативного боку. Постійно сусіди бачили його в нетверезому стані. У квартирі влаштовував бешкет, бив дружину. Сусіди і позивач постійно викликали поліцію. Відповідач не працював, постійно ображав сусідів і конфліктував з ними. Люди його боялись. Дитина весь цей час жила в страху. Відповідно до рапорту працівника поліції, [PERSON] вихованням дитини не займається, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує. Зловживає спиртними напоями, протягом тривалого часу не працює. Тобто батько не виховує, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає їй доступу до культурних та інших цінностей. Окрім того, згідно наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради №2 від 02.01.2020 року, [PERSON] взято на облік як дитину, яка зазнала насилля в сім`ї. У зв`язку з вищевикладеним, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , встановити опіку та стягнути аліменти. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Від представника третьої особи також надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Судом встановлено, що матір дітей [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача від 20.10.2020 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в 3-поверховому будинку на другому поверсі в 2-кімнатній квартирі, родина складається з 2-х осіб: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні. Санітарно-гігієнічні норми витримані, опалення централізоване, водопостачання та електроенергія є. В квартирі є необхідні меблі. У дівчини є окреме спальне місце, постільна білизна, посезонний одяг та взуття. Відносини в родині добрі. Бабуся попереджена про відповідальність за життя та здоров`я дитини. (а.с. 12). Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 02.10.2020 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в двокімнатній квартирі на другому поверсі двоповерхового будинку, родина складається з 3-х осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Квартира приватизована. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. В житловому приміщенні чисто, речі знаходяться на своїх місцях. Є сучасні меблі, побутова техніка. Комісія вважає, що бабуся [PERSON] добросовісно виконує свої обов`язки, забезпечує належні умови проживання, систематично контролює навчально-виховний процес, повною мірою займається вихованням дитини. (а.с. 13). Відповідно до педагогічної характеристики, [PERSON] навчається в ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 з першого класу. Має навчальні досягнення середнього рівня, довільну зорову та слухову пам`ять. Виявляє гарне логічне та образне мислення. [PERSON] на уроках не завжди уважна і активна, домашні завдання виконує систематично. Має добрий загальний розвиток. Читає цілими словами, правильно інтонує кінець речення, але допускає помилки у вимові слів, емоційне забарвлення тексту недостатньо виразне. На середньому рівні засвоєно знання з мови та математики. Орфографічні й пунктуаційні уміння засвоєні недостатньо, допускає помилки на вивчені орфограми. Дівчинка скромна, стримана, легко піддається чужому впливу. Користується повагою серед однокласників. До виконання доручень ставиться сумлінно. Після смерті матері вихованням та опікою дитини займається бабуся [PERSON] . Дівчина завжди має охайний зовнішній вигляд. Батько не цікавиться навчанням та вихованням дитини, та не підтримує зв`язок з класним керівником. (а.с. 14). З копії побутової характеристики на відповідача вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживав без реєстрації у м. Білозерське за адресою: [ADDRESS] , з дружиною [PERSON] , 1986 р.н., та донькою [PERSON] , [INFO] . За час проживання за цією адресою показав себе з негативного боку. Постійно сусіди бачили в нетверезому стані. У квартирі влаштовував бешкет, бив дружину. Сусіди і мати дружини постійно викликали поліцію. Не працював, ображав сусідів і конфліктував з ними. Люди його боялися. Страждала сім`я, дитина жила в страху. Також [PERSON] іноді з`являється в квартирі в [ADDRESS] . Там з сусідами не спілкується, тому охарактеризувати його не можуть, оскільки бачать рідко (а.с. 15). Відповідно до рапорту інспектора ЮП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 20.11.2020 року, вбачається, що 20.11.2020 року здійснено перевірку за місцем мешкання [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час бесіди з сусідами [PERSON] встановлено, що останній зловживає спиртними напоями, протягом тривалого часу не працює. Також встановлено, що у [PERSON] є донька [PERSON] , [INFO] , вихованням якої [PERSON] не займається, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Вихованням малолітньої [PERSON] займається її бабуся [PERSON] (а.с. 16). Згідно копії наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради від 02.01.2020 року, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка зазнала насилля в сім`ї. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозерської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 01.06.2021 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозерської міської ради від 01.06.2021 року, орган опіки та піклування вважає доцільним призначити громадянку [PERSON] опікуном над її онукою [PERSON] , [INFO] . З останнього акту обстеження умов проживання від 05 травня 2021 року вбачається, що житло розміщене на 2 поверсі 3 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічні норми витримані, квартира обладнана сучасними меблями та електропобутовими приладами. Підлога заслана килимом. В дитини є власне ліжко, іграшки, шафа для речей, місце для навчання, дитина забезпечена необхідним посезонним одягом та взуттям. За адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (онука), [PERSON] , [INFO] (онука). З пояснень [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з сім`єю не проживав з 2013 року по 2018 рік та не приділяв належної уваги вихованню дитини. З вересня 2019 р. батько почав проживати з сім`єю, після чого у дівчини з`явилися зміни у поведінці, а саме: [PERSON] плакала на уроках, скаржилася на постійні образи батька (побиття, спробу повішання на рушнику, та погрози викинути її з вікна другого поверху). Даний факт зафіксовано у поліції. Також постійно проявляв на очах у доньки фізичне та психологічне насилля по відношенню до своєї дружини. З пояснень [PERSON] , вбачається, що сім`ї [PERSON] та [PERSON] знає давно, що відбувалось у сім`ї, знала зі слів дитини та самої [PERSON] . Часто зустрічались та телефонували. Обидві постійно були в синцях. Також погрожував, що вб`є. Сусіди розповідали, що [PERSON] дуже боїться батька. Напередодні писав загрозливі смс - повідомлення з нецензурною лайкою. Дівчинка просила, щоб її не віддавали батькові. Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимоги про призначення позивача опікуном [PERSON] , [INFO] , то така підлягає задоволенню, оскільки в силу статті 243 Сімейного кодексу України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини. Судовий збір позивачем було сплачено за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення опіки. Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що під час звернення до суду судовий збір позивачем за позовну вимогу (стягнення аліментів) сплачено не було, суд відповідно до норми ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. Окрім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved