Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила суд; встановити факт її та [PERSON] сумісного проживання однією сім`єю більше 12 років з травня 2006 року по час його смерті [INFO] ; визнати за нею право власності згідно спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на наступне майно: на Ѕ частину однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , на гаражний бокс № [NUMBER] загальною площею 33,1кв.м. в літ. «В-1» у дворі житлового будинку [ADDRESS] , на нежитлове приміщення площею 113,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] літ. «Б-1». В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з [PERSON] , вона знайома з 1972р., а з 1976 р. у них склалися постійні дружні відносини. В травні 2006 р. вони прийняли рішення про сумісне проживання та з цього часу проживали у цивільному шлюбі, мали спільний бюджет. [PERSON] переїхав до неї в квартиру [ADDRESS] , а через два роки вони разом купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка їм належить по Ѕ частині. [INFO] [PERSON] , помер у віці 90 років. Після його смерті відкрилася спадщина на наступне майно: Ѕ частину квартири [ADDRESS] , на гаражний бокс № [NUMBER] загальною площею 33,1кв.м. в літ. «В-1» у дворі житлового будинку [ADDRESS] , та на нежитлове приміщення площею 113,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] літ. «Б-1». У зв`язку з тим, що з травня 2006року по час смерті [PERSON] вони проживали разом єдиною сім`єю, то вона являється спадкоємцем четвертої черги за законом, інших спадкоємців немає. У встановленому законом порядку вона звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено постановою від 07.03.2019року у зв`язку з тим що, їх шлюб не був зареєстрований, та запропонували їй звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання. Крім того, до нотаріуса також звернулася з заявою про прийняття спадщини [PERSON] , яка являється дружиною сина [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.07.2019р., було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.08.2019р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 23.10.2019року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених вище. В судовому засіданні 23.10.2019року представник відповідача [PERSON] позов визнала, просила його задовольнити. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання 25.11.2019року не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву, в якій просять провести розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 25.11.2019року не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши позивача, представників сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] у м.Харкові /а.с.5/. З травня 2006 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю не перебуваючи у шлюбі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с. 7/. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належить на праві власності Ѕ частина квартири [ADDRESS] та гаражний бокс в літ. «В-1» у дворі житлового будинку по [ADDRESS] /а.с.10-12, 18-21/. Крім того, відповідно до копії рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.08.2018року, визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, площею 113,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] «Б-1». Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Як вбачається з копії спадкової справи №1062/2018року заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, після померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] . Так, 20.09.2018року із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом - як особа яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини звернулася [PERSON] 25.09.2018року із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернулась [PERSON] згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Івановою О.В. від 08.07.2015року, який чинний на частину квартири [ADDRESS] . Крім того, 30.10.2018року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом - як особа яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкодавець удівець з 2003 року. Інших заяв до спадкової справи не надходило, свідоцтва про право на спадщину не оформлялось. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, син померлого [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] . Постановою Державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 15.04.2019року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як останньою не подано рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення факту проживання спадкоємця [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] Постановою Державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 07.03.2019року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як останньою не подано рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення факту проживання спадкоємця [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] . Крім того, як вбачається з повідомлення П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Гусаковим В.В. було посвідчено: заповіт приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. від 26.04.2008року, зареєстровано в реєстрі за №4339 на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , який скасований за заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. від 21.03.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №858; заповіт посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Івановою О.В. від 08.07.2015року, зареєстровано в реєстрі за №3-315, який чинний, на частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. За пунктом 3 роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно змісту ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] за життя на спірне майно не залишив, таким чином спадкування на Ѕ частину однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , на гаражний бокс № [NUMBER] загальною площею 33,1кв.м. в літ. «В-1» у дворі житлового будинку [ADDRESS] , та на нежитлове приміщення площею 113,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] літ. «Б-1», повинно відбуватися за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємців першої, другої третьої черг немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 26.04.2008 року позивач [PERSON] разом із [PERSON] придбали в рівних частинах кожний квартиру [ADDRESS] /а.с.10,11/. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні, кожна окремо, пояснили суду, що вони знають позивача та знали померлого [PERSON] . Фактично з травня 2006 року до часу смерті [PERSON] позивач проживала з ним однією сім`єю, купували спільно майно, вели спільно господарство. Коли [PERSON] помер, позивач організувала його поховання та поминки. Таким чином аналізуючи подані позивачем докази суд приходить до висновку, що Позивач з померлим [PERSON] починаючи з травня 2006 року до часу смерті [PERSON] [INFO] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права, обов`язки та проживали однією сім`єю понад п`ять років. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в становлений законом строк завернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Такими чином [PERSON] у передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , з яким проживавала однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а отже є спадкоємцем за законом четвертої черги, у той час як інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved