Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, третя особа Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинно реконструйований гараж, в якому уточнивши позовні вимоги просила суд визнати за нею право власності на самочинно реконструйований гараж загальною площею 32,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що є власником гаража по [ADDRESS] , вказаний гараж розміщений на земельній ділянці пл..0,0024 га. з цільовим призначенням «для будівництва індивідуальних гаражів» з кадастровим номером 5310137000:15:009:0224, за адресою: [ADDRESS] , яка гідно договору дарування земельної ділянки від 24.05.2019р. знаходиться у власності позивача [PERSON] . За період володіння вказаним гаражем з метою його раціонального використання було проведено його реконструкцію без отримання дозвільних документів. Вказувала, що здійснена нею самочинна реконструкція не порушує прав інших осіб. Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. 03.11.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останні просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В обгрунування відзиву зазначали, що об`єкт спірних правовідносин є самочинним будівництвом, оскільки самочинно переобладнаний гараж площею 42.8 м. що розташований по [ADDRESS] побудований на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює (здійснила) будівництво. Відповідно Шевченківська районна у м. Полтаві рада, в силу приписів статей 13, 14.41. 140, 143 Конституції України, ст.ст. 12, 83, 116, 123, 124 Земельного кодексу України, статей 10, 25, 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», наділена повноваженнями власника земель комунальної власності, не приймала рішення про надання земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний об`єкт нерухомості, у власність або користування позивачу. Право власності або користування цією земельною ділянкою у встановленому законом порядку не виникло, а тому гараж є самочинно побудованим. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав просила задовольнити. Треті особи будучи належним чином повідомленими про день час та місце слухання справи про причину неявки суд не повідомили, надали заяву з проханням слухати справу без їх участі, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.2 ч. 2 ст.16ЦК України є визнання правочину недійсним. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено документально, що [PERSON] , згідно договору дарування від 24.05.2019р. є власником гаража по [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.05.2019р. Вказаний гараж розміщений на земельній ділянці пл..0,0024 га. з цільовим призначенням «для будівництва індивідуальних гаражів» з кадастровим номером 5310137000:15:009:0224, за адресою: [ADDRESS] , яка гідно договору дарування земельної ділянки від 24.05.2019р. знаходиться у власності позивача [PERSON] . Позивачем було проведено його реконструкцію без отримання дозвільних документів. Згідно технічної інвентаризації проведеної 13.04.2021р. ФОП [PERSON] в розділі «примітки» зазначено «збільшено розміри без дозвільних документів». Таким чином із врахуванням ч. 1 ст.376 ЦК України, вказана реконструкція є самочинною. Згідно «Звіту про проведення технічного обстеження» від 09.08.2021р., спеціаліст дійшов висновку, що за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта: гараж № [NUMBER] , розташований за адресою: [ADDRESS] - встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Здійснена самочинна реконструкція не порушує прав інших осіб. Згідно п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно листа №1016-1.20/2/99 від 03.09.2021р. вбачається, що ввести в експлуатацію зазначений самочинно збудований об`єкт нерухомого майна можливо лише згідно «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011р. шляхом реєстрації декларацій встановленої форми. Водночас зазначений Порядок не передбачає введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно. Вирішення вказаного питання можливе лише після визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва в судовому порядку згідно ст.376 ЦК України. Відповідно дост.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею зимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у Нормами пункту 10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 р., в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2015 р. № 750, встановлено, що у випадку зизнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Статтею 328 ЦК України передбачено,що право власності набувається на підставах,які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України від 16.01.2003, № 435- IV власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких, зокрема, можуть бути визнанням права або іншим способом, встановленими договором або законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved