Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить, шлюб зареєстрований з відповідачем 26.11.2011 року Орджонікідзевським відділом реєстрації\~ актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 238 розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, оскільки встановлений судом строк на примирення позитивних наслідків не мав, а тому він також вважав, що зберегти сімю вже не є можливим. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів справи, позивач і відповідач з 26.11.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них є малолітня донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Донька проживає разом з позивачем, окремо від відповідача та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, самій їй складно утримувати та забезпечувати свою малолітню доньку всім необхідним, а саме продуктами харчування та одягом, відповідач будучи рідним батьком дитини, достатньої матеріальної допомоги дитині в добровільному порядку не надає, інших аліментів не сплачує та будь яких стягнень з його заробітку доходу не здійснюється. Подружжя вже тривалий час не підтримує сімейні стосунки, припинили сумісне життя та ведення спільного господарства, що визнано сторонами у судовому засіданні. На думку позивача її примирення з відповідачем та збереження сімї неможливе, що підтвердилось також після спливу місячного строку наданого сторонам для примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вище викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved