Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.02.1992 року позивач уклала шлюб з відповідачем, що зареєстрований у зареєстровано у Виноградівському районному відділі ЗАГС Закарпатської області за актовим записом №24. Від шлюбу у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, та третя дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, немає ніякого взаєморозуміння, взаємоповаги. Питання розірвання шлюбу назрівало вже давно, але заради дітей позивач відтягувала розлучення. Діти виросли і наміру жити з відповідачем позивач не має. 12 липня 2018 року позивач припинила з відповідачем шлюбно-сімейні відносини та ведення господарства, проживають окремо. У звязку з цим позивач звернулася до суду із даним позовом та просить суд постановити рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище Горинецька. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у їхній відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання також не зявився, одна подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.02.1992 року у Виноградівському районному відділі ЗАГС Закарпатської області за актовим записом №24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 11-ФМ №264970, виданим завідуючою відділом запису актів громадянського стану 29.02.1992 року. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, та третя дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини 12 липня 2018 року, проживають окремо. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дочки, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України\~встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно\~ст. 295 ЦК України\~прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити своє шлюбне прізвище, відтак у звязку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу позивачу слід залишити її шлюбне прізвище Горинецька. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved