Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», в якому просить визнати виконавчий напис № 4293 від 10.09.2019 року виконаний приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за кредитним договором від 01.11.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» 29053,04 грн., таким, що не підлягає виконанню - внаслідок закінчення строку позовної давності; стягнути з відповідача на її користь кошти утриманні із пенсії на підставі виконавчого напису нотаріуса в сумі 3636,78 грн.; стягнути з відповідача на її користь кошти утримані із заробітної плати на підставі виконавчого напису нотаріуса в сумі 12739,40 грн.; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору, мотивуючи зокрема тим, що заборгованість є спірною, виконавчий напис вчинено після спливу строку позовної давності щодо вимоги про стягнення кредитної заборгованості, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого порядку. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач подав заяву про визнання позову в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, але причин неявки представника не повідомив, в судове засідання не прибув,\~ причин неявки не повідомив. Треті особи в судове засідання не прибули, причин неявки не повідомили, клопотань не заявляли. Тому, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 4293 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості 29053,04 грн. відповідно до кредитного договору від 01.11.2013 року, укладеного з ПАТ «Платинум Банк». На підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича від 03.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 61699388 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості 29053,04 грн. відповідно до кредитного договору від 01.11.2013 року, укладеного з ПАТ «Платинум Банк». В процесі виконання виконавчого напису постановами приватного виконавця арештовано кошти боржника, наявні на банківських рахунках, та звернуто стягнення доходи боржника. Зокрема, вбачається з листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 07.04.2021 року, на виконання постанови приватного виконавця Табінського О.В. від 08.04.2021 року ВП № 61699388, з пенсії [PERSON] , починаючи з 01.05.2020 року, проводиться утримання заборгованості на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди приватного виконавця в загальній сумі 16375,72 грн. в розмірі 20% призначеного розміру пенсії щомісячно. Утримані з пенсії кошти щомісячно зараховуються на рахунок приватного виконавця Табінського О.В. Станом на 07.04.2021 року з пенсії [PERSON] утримано 4869,36 грн., залишок неутриманих коштів складає 11506,36 грн. Як вбачається з довідок про доходи за періоди з 20.02.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.01.2021 року по 25.01.2021 року, виданих ТОВ «Фора» касиру торгівельного залу [PERSON] , із зарплати останньої утримано та перераховано згідно з виконавчим провадженням № 61699388 приватному виконавцю Табінському О.В. всього 10714,60 грн. та 2024,80 грн. відповідно (тобто разом 12739,40 грн.). За приписами ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ст.18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В статті 89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Іншим чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. У матеріалах справи відсутні докази отримання боржником вимоги про усунення порушень за договором позики, вимоги за яким уступлені. А неотримання боржником вимоги про усунення порушень за договором позики об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався лише отримавши за місцем праці копію постанови про відкриття виконавчого провадження, і доказів протилежного відповідачем суду не надано. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися; норми права, що їх регулюють; всі докази в їх сукупності; зважаючи на відсутність доказів безспірності заборгованості та дотримання строку виникнення права вимоги; виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову в частині вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також вимог про стягнення з відповідача сум коштів, утриманих з доходів позивача на підставі такого виконавчого напису, як похідних. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1816 грн. в дохід держави. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті лише в частині вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і не виявлено аналогічної правової позиції щодо позовних вимог про стягнення коштів, утриманих на підставі такого виконавчого напису, норма ч.2 ст.142 ЦПК України щодо стягнення з відповідача 50% судового збору в спірному випадку не підлягає застосуванню. Тому

Outcome: approved