Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визнати за нею право на спадкування разом зі спадкоємцями третьої черги після смерті [PERSON] , внісши зміни до свідоцтва про право на спадщину, видане відповідачу, посилаючись на встановлений факт визнання її спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду від 01 жовтня 2015 року вона визнана спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з яким проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Мешкаючи разом однією родиною, вони провели ремонт у квартирі [ADDRESS] , після смерті [PERSON] вона понесла всі витрати на поховання одноособово. Після його смерті звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину отримала тітка померлого, відповідач [PERSON] , яка впродовж багатьох років не підтримувала жодних відносин з [PERSON] .. Останній тяжко хворів, знаходився на лікуванні у стаціонарі, перебуваючи у стані, який потребував сторонньої допомоги. Таку допомогу надавала [PERSON] виключно вона, тому на підставі частини 2 статті 1259 ЦК України просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року цивільну справу передано за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року справу прийнято до свого провадження, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року справу передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні 27.01.2021 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач суду пояснила, що в період з 2004 по 2013 р.р. проживала разом з [PERSON] , шлюб між ними не був зареєстрований. Коли відповідач отримала свідоцтво на спадщину, вона її виставила з квартири, її речі навіть там залишилися, вона нічого із собою не взяла. Тому враховуючи наявність за життя тяжких хвороб у чоловіка та її догляд за ним, вважає, що наявні підстави для зміни черговості. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вимогу позову не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях. Відповідач суду пояснила, що її племінник [PERSON] отримав спадщину від своєї матері Про його тяжку хворобу вона не знала. Він був застрахований, постійно працював до кінця життя машиністом тепловоза на ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Купував все та робив ремонт за власні кошти, її слова підтримає сусід по дому, [PERSON] . Вона декілька разів телефонувала позивачці, щоб домовитись, однак остання не відповідала. Коли вона разом з адвокатом та дільничим увійшли в квартиру, стан її був жахливий, наявна була велика заборгованість по комунальним платежам, хоча племінник працював весь час. Перед смертю він вийшов також на роботу, бо його розшукували на зміну з роботи. Позивач спочатку працювала, а потім була, що не працювала, була на лікарняних та на інвалідності. Десь близько 9 років вони прожили. Похованням племінника займалася позивачка, бо вона не знала, що він помер, на похорони вона приїжджала. Особисті речі позивачки всі збережені, в іншій кімнаті знаходяться. В обґрунтування заперечень в редакції від 14.12.2015 (том 1 а.с. 25-26) зазначено, що відповідач є спадкоємцем 3-ї черги за законом після смерті [PERSON] . Та обставина, що рішенням суду від 01 жовтня 2015 року було встановлено факт спільного проживання зі спадкодавцем і позивачку визнано спадкоємцем 4-ї черги, не має значення, тому відсутні підстави для визнання за нею права на спадкування після смерті спадкодавця. Посилання на тяжкий стан померлого та його безпорадність не відповідає дійсності, оскільки її племінник не перебував на обліку за станом здоров`я, працював машиністом на промисловому підприємстві, його робота відносилась до категорії робіт, пов`язаних з небезпечними умовами праці. він проходив медичний огляд перед кожною зміною, а також медичний огляд кожні півроку, хвороб виявлено не було. Спадкодавець не був тяжкохворим, допомоги не потребував тому що отримував високу заробітну платню. Рішенням суду від 01 жовтня 2015 року встановлено, що померлий не був у безпорадному стані, міг самостійно жити та не потребував постійної допомоги, тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для усунення її від права на спадкування. Вона отримала свідоцтво про право власності на квартиру на законних підставах згідно свідоцтва про право на спадщину, тому внесення змін до вказаного свідоцтва суперечить закону, а отже просить відмовити в задоволенні позову. В заяві від 15.09.2021 відповідач просить закінчити розгляд справи за її відсутності. Враховуючи тривалість розгляду справи, неодноразові заяви учасників процесу про відкладення слухання, вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] (том 1 а.с. 123 - копія свідоцтва). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Відповідач [PERSON] , як спадкоємець третьої черги, 27 жовтня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 106 - копія свідоцтва). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року встановлено факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] без реєстрації шлюбу з березня 2004 року по 04.12.2013. Визнано позивача [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавця [PERSON] . В задоволенні вимоги про усунення [PERSON] від права спадкування відмовлено (том 1 а.с. 176-178 - копія рішення). За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. При цьому під безпорадним розуміється такий стан особи, який зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не здатна самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (постанова Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 755/9713/15-ц (провадження № 61-1669св21). Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані». Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 445/771/18 (провадження № 61-953св20). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В якості доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, до суду надано виписний епікриз Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» (том 1 а.с.45), відповідно до якого [PERSON] з 28.06.2013 з 05.07.2013 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом (мовою оригіналу) «Мочекаменная болезнь. Камень в/3 правого мочеточника». Дані щодо звернення за медичною допомогою чи знаходження на стаціонарному лікуванні [PERSON] 1979 р.н. в період з 01.01.2016 по 03.02.2017 відсутні, що підтверджується повідомленням КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» від 03.02.2017 (том 1 а.с.112). У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у [PERSON] могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Доводи стосовно того, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, оскільки хворів хронічними хворобами, є припущеннями, а наявність таких захворювань не свідчить про те, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані і потребував опіки з боку сторонніх осіб. Крім того, доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України (постанова Верховного Суду від 24 лютого 2020 року по справі № 148/2034/16-ц). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають. Крім того, ухвалою суду від 10 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно частини 9 статті 158 ЦПК України. у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином суд вважає необхідним на виконання вимог ЦПК України, скасувати заходи забезпечення позову, забезпечені ухвалою суду від 10 листопада 2015 року.

Outcome: dismissed