Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 1736. Також вказує, що за час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Крім того, зазначає, що вона з відповідачем проживали у спільному шлюбі 4 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Проте, протягом останніх років вони не можуть як сімʼя проживати разом, виконувати сімейні обовʼязки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються і принижують один одного. Постійні сварки та скандали відбуваються в присутності неповнолітньої дитини, що може суттєво впливати на її психіку, погляди на життя та інше. Неодноразові спроби знайти порозуміння та примиритися ніяких результатів не дали. На даний час відповідач їй та сину уваги не приділяє, матеріально не забезпечує сімю, не приймає участі у вихованні сина, уже тривалий час вони проживають окремо, мають різні цінності та інтереси, подружні (сімейні) стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть і загалом втратили один до одного ті почуття, які є притаманними для подружжя. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Підстав для примирення не вбачає. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, надавши заяву від 29 жовтня 2018 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, строк для примирення просила не надавати. Судові витрати залишила за собою. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, надавши до суду заяву від 29 жовтня 2018 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Строк для примирення просив не надавати. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 листопада 2013 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([NUMBER] від 15 листопада 2013 року), - сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1736. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([NUMBER] від 20 травня 2014 року), який проживає разом з матірю. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved