Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції (актовий запис № 1262). Крім того, зазначає, що за час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають її повному утриманні. Також вказує, що вказаний шлюб виявився невдалим, сім'я розпалася остаточно та існує лише формально. Причина розпаду сім'ї полягає в тому, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Подружні відносини між ними припинені з початку січня 2018 року. Спір щодо місця проживання дітей відсутній На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати і стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву від 19 березня 2018 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, вказавши, що строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 25 лютого 2018 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2009 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([NUMBER]), - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1262. Також, встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([NUMBER] від 15 грудня 2009 року) та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([NUMBER] від 28 листопада 2012 року), щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому, підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (сплачений за квитанцією № 68440 від 19 січня 2018 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved