Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13 574,07 грн., пені в розмірі 9347,14 грн. 3 % річних у зв'язку з порушенням строків виконання грошового зобов'язання в розмірі 627 грн. та витрати на проведення експертного автотоварозначного дослідження в розмірі 805 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 06.06.2014р. о 13.30 год. в м. Львові на вул. Вітвера, 14 відбулась ДТП за участю транспортних засобів «ISUZU» д.н.з. [NUMBER] під водія керуванням [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ д.н.з. [NUMBER], який належав [PERSON] Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2014р. винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність останнього застрахована у відповідача, йому було надіслано всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування. Однак, у встановлений законом 90-денний термін з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач не провів її виплати. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 8 від 01.02.2016р., вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 13 574,07 грн. Дану суму просила стягнути в примусовому порядку. У зв'язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування, також в примусовому порядку просила стягнути пеню в розмірі 9347,14 грн., три відсотки річних у зв'язку з порушенням строків виконання грошового зобов'язання в розмірі 627 грн. та витрати на проведення експертного автотоварозначного дослідження в розмірі 805 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.04.2016р., у зв'язку із смертю [PERSON], яка померла [INFO]., провадження у справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступника. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31.10.2016р. провадження у справі відновлено. Залучено до участі в справі правонаступників [PERSON] - спадкоємців [PERSON] та [PERSON] Після залучення до участі в справі правонаступників [PERSON], представник позивача [PERSON], згідно належної довіреності від 30.11.2016р. [PERSON] подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та в кінцевому, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 13 574,07 грн. страхового відшкодування, 9347,14 грн. пені, 8262,99 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних в розмірі 627 грн. та витрат на проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 805 грн. Позивач [PERSON], після залучення його до участі в справі як правонаступника [PERSON] подав до суду заяву про відмову від своєї частки страхового відшкодування на користь позивача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - згідно належної довіреності від 30.11.2016р. [PERSON] позовні вимоги підтримав. Окрім вищенаведеного, додатково пояснив, що звертаючись до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, останньому також направлявся рахунок фактура про розмір такого відшкодування, а також прохання підтвердити або ж спростувати інформацію про погодження страховиком такого розміру відшкодування, однак відповіді на такий запит отримано не було. Оскільки зобов'язання відповідача вважається грошовим, на останнього покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Також, вважає безпідставними пояснення представника відповідача про відсутність у [PERSON] права на отримання страхового відшкодування. Незважаючи на те, що автомобіль передавався [PERSON] як інваліду І групи для власного користування та без права відчуження, остання правомірно володіла таким транспортним засобом внаслідок чого вправі отримати страхове відшкодування. Тому, позов просить задовольнити. Представник відповідача проти обґрунтованості позову заперечив. Оскільки страхове відшкодування здійснюється у виді безготівкового розрахунку, [PERSON] 08.10.2014р. відправлялось повідомлення про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування та зазначено про необхідність вказати реквізити для перерахування коштів. Незважаючи на це, [PERSON] не надала реквізитів, у зв'язку з чим відповідач не мав можливості виплатити страхове відшкодування. Крім того, автомобіль [NUMBER], який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП з вини водія [PERSON], переданий у користування [PERSON] згідно Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006р. № 999 без права його відчуження. У зв'язку з цим вважає, що до позивачів, як спадкоємців [PERSON] в порядку спадкування не могло перейти право на отримання страхового відшкодування, про яке також не згадується в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Тому, в задоволенні позову просить відмовити. Також звертає увагу, що вимога про стягнення неустойки пред'явлена поза межами річного строку позовної давності, наслідком чого є відмова в задоволенні такої вимоги. Крім того, відшкодування шкоди є відповідальністю, а не борговим зобов'язанням, на що не повинні нараховуватись проценти, що теж є відповідальністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2014р. о 13.30 год. в м. Львові на вул. Вітвера, 14 відбулась ДТП за участю транспортних засобів «ISUZU» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ д.н.з. [NUMBER], який згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.122) на праві користування без права відчуження належав [PERSON] Згідно постанови Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2014р. (а.с.124), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до відповідальності у виді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до полісу № АС/6917874 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.114), в момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на правомірній підставі володіє транспортним засобом «ISUZU» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс». Відтак, слід вважати встановленим, що автомобіль [NUMBER] станом на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Аналогічний обов'язок страховика, також закріплено у ст. ст. 979, 988, 990 ЦК України. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 8 від 01.02.2016р. (а.с.9-33), вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля [NUMBER] після пошкодження у ДТП 06.06.2014р. без врахування ПДВ становить 13 574,07 грн. З огляду на те, що відповідачем не виконано свого обов'язку з виплати страхового відшкодування, суд знаходить вказану вимогу обґрунтованою, розмір такого відшкодування - доведеним належними та допустимими доказами і тому, ухвалює рішення про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 13 574,07 грн., а також витрат на проведення експертного автотоварозначного дослідження в розмірі 805 грн., сплата яких підтверджена копією відповідної квитанції (а.с.44). Оскільки [PERSON], як спадкоємець [PERSON], відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відмовився від своєї частки страхового відшкодування на користь [PERSON], про що подав відповідну заяву (а.с.103), вказані кошти слід стягнути виключно на корить останньої. При цьому, мотиви заперечення відповідача про відсутність в позивача права на стягнення страхового відшкодування слід відкинути як безпідставні. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА від 18.01.2017р., автомобіль [NUMBER], відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою КМУ № 999 від 19.07.2006р., передано у користування [PERSON] без права відчуження. Як зазначено в ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Потерпілим, згідно п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнаються юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. За правилами ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Положеннями ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що [PERSON], яка на законних підставах володіла речовим правом відносно автомобіля [NUMBER], має право на відшкодування завданої їй майнової шкоди. З огляду на природу правовідносин, внаслідок ДТП [PERSON] вважається потерпілою та має право на отримання страхового відшкодування. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно ч. 1 ст. 1229 ЦК України, страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Таким чином позивачі, як спадкоємці [PERSON] вправі вимагати від відповідача виплати страхового відшкодування. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора - ч. ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Тобто, відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов'язання відбулось з його вини як боржника у даних правовідносинах. Згідно п. 36.4 ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Листом від 08.10.2014р. (а.с.127) відповідач повідомив [PERSON] про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування та про необхідність надання реквізитів для проведення такої виплати. Згідно пп. «є» п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до заяви про страхове відшкодування потерпілий додає відомості про банківські реквізити заявника. У своїй відповіді від 31.10.2014р. (а.с.5) [PERSON], яка будучи потерпілою вважається кредитором у даних правовідносинах, підтвердила отримання нею листа відповідача від 08.10.2014р. однак реквізитів для здійснення безготівково розрахунку не надала, через що відповідач був позбавлений можливості провести безготівковий розрахунок страхового відшкодування. В такому випадку, має місце прострочення кредитора, тобто [PERSON], яка не вчинила дій, що встановлені актами цивільного законодавства (пп. «є» п. 35.2 ст. 35, п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») до вчинення яких боржник. Тобто страховик, не міг виконати свого обов'язку. За ч. 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. У справі яка розглядається прострочення кредитора у виді ненадання реквізитів для виплати страхового відшкодування звільняє боржника, тобто страховика від відповідальності у зв'язку з порушенням строків проведення такої виплати, у зв'язку з чим дана вимога не підлягає до задоволення. Мотиви ненадання таких реквізитів, якими є відсутність інформації про розмір страхового відшкодування правового значення не мають, оскільки потерпілий в кінцевому наділений правом оспорити такий розмір та пред'явити вимогу про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки [PERSON], як інвалід І групи була звільнена від сплати судового збору, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію відповідного посвідчення (а.с.45), пропорційно до розміру задоволених вимог, за ставками, чинними на час пред'явлення позову, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial