Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання її шлюбу з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з 10.11.2012 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. До реєстрації шлюбу позивачка виховувала сина [PERSON] , 2002 р.н. та дочку [PERSON] , 2006 р.н. Після реєстрації шлюбу, а саме 30.11.2014 р. рішенням Золотоніського міськрайонного суду чоловіка (відповідача по справі) визнано усиновителем дітей позивачки. Останнім часом сімейне життя у сторін склалося, вони перестали розуміти одне одного, в зв`язку з чим виникають постійно сварки. За цих обставин позивачка дійшла висновку, що шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2012 року,\~ [PERSON] та [PERSON] \~10.11.2012 р. зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноші Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 182, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою\~статті 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). Частиною 2\~ст. 112 СК України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., від яких при подачі позову була звільнена позивачка як інвалід 2-ї групи.

Outcome: approved