Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить (1) позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] ; (2) позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки, [PERSON] , [INFO] ; (3) стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її, [PERSON] , користь на утримання неповнолітніх - сина [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину і не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 28.05.2019 до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 14.11.2008 до 15.05.2013. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення, відповідач виїхав на постійне місце проживання до Росії, з того часу перестав спілкуватись з дітьми, не приймає участь у їх вихованні та утриманні. Вважає, що дані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей та стягнення аліментів на їх утримання. 24.09.2020 на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позову від16.09.2020. В підготовчому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Абрам`юк В.М. заяву про визнання позову підтримав, пояснив, що це позиція його доверітеля. Позивачка [PERSON] та представник позивача - адвокат Караван О.Д. у судовому засіданні позов підтримали та не заперечували проти заяви про визнання позову. Представник третьої особи у судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити, з урахуванням заяви про визнання позову. Пояснила, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 14.11.2008 до 15.05.2013, що підтверджується рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15.05.2013 у справі №0824/4988/12. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, в яких відповідач [PERSON] , громадянин Російської Федерації записаний батьком. Малолітні [PERSON] та [PERSON] станом на 05.03.2019 проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вежа Добробуту» від 05.03.2019 №7. Відповідно до довідок Токмацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Токмацької міської ради від 05.03.2019 №23, №24 відповідач [PERSON] участі у вихованні дітей - [PERSON] та [PERSON] під час навчання останніх у вказаному навчальному закладі не приймав - з класними керівниками не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Згідно нотаріально завіреної заяви [PERSON] , [PERSON] відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не мешкав та не з`являвся, у вихованні дітей участі не приймає. Згідно з висновком виконавчого комітету Токмацької міської ради від 16.10.2020 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім цього, від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій він власноруч зазначив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , багато років з нею не спілкувався, влаштував особисте життя, проживає в Російській Федерації, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Нормами ст.157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 та 16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено належними та допустимими доказами, а саме висновком органу опіки та піклування, листами навчальних закладів, заявою [PERSON] та [PERSON] , заявою відповідача [PERSON] про визнання позову в повному обсязі.Вказані обставини є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей. Згідно ч.2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги заяву [PERSON] про визнання позову і в цій частині, суд дійшов висновку про те, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину і не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 28.05.2019 до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу повертається з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету судовий збір у сумі 384,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved