Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 14 листопада 2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення з даною позовною заявою до суду послужило те, що у неї з відповідачем різні характери, погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного. Спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. Питання розірвання шлюбу нею обдумане, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них та інтересам їх дитини. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 14, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , повторно видане Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 06 серпня 2019 року (а. с. 7). Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 14 липня 2008 року (а. с. 8). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved