Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період його навчання. Обґрунтовує тим, що з 06.02.1998 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.11.2011 р. шлюб між ними розірвано, їх син залишився проживати з матір'ю. Згідно довідки №573 від 29.05.2017 р. [PERSON] навчається в Черкаському художньо-технічному коледжі І-ІІІ рівня акредитації, денної форми навчання, на ІІІ курсі в групі МС -34, стипендію не отримує (термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року). На час навчання [PERSON] потребує матеріального утримання. Повноцінно забезпечити себе і свого сина вона не має можливості. Позивач просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня пред'явлення позову на період його навчання, до 30.06.2018 р. включно. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов не визнав, зазначив, що добровільно допомагає сину, перераховує йому на картковий рахунок грошові кошти, а тому не вбачає підстав для стягнення з нього аліментів. Допитаний в якості свідка, [PERSON], показав, що дійсно із батьком перебувають в нормальних відносинах, відповідач йому перераховував грошові кошти на його власний картковий рахунок, а також зазначив, що його мама (позивач) сплатила благодійний внесок для його навчання, а також вартість його проживання в гуртожитку, щотижня пересилає йому продукти харчування та надає йому грошові кошти для інших цілей (проїзд, харчування тощо). Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами у сукупності, дійшов наступних висновків. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно з частиною 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є студентом денної форми навчання (державне замовлення) Черкаського художньо-технічного коледжу І-ІІ рівня акредитації на ІІІ курсі в групі №МС-34 із терміном навчання з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. ( а.с. 6). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається на денному відділенні університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач є працездатний, працює в «Черкасиобленерго», має постійних дохід, тобто здатен надавати допомогу повнолітньому сина на період його навчання. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Враховуючи викладене, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, крім того [PERSON] також утримується позивачем, яка працює вчителем в ЗОШ №2 м. Ватутіне, отримує постійний дохід, наразі навчання дитини на державному замовленні безкоштовне, він проживає у гуртожитку за місцем його знаходження, його стан здоров'я задовільний, і тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON] аліменти на його утримання, як такого, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, в період навчання сина. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial