Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що вона та відповідач по справі - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2011 року і до повноліття дитини. З часу розлучення і по даний час дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, добровільної участі у додаткових витратах на дитину відповідач не приймає. Позивач вказує, що їх з відповідачем спільна донька [PERSON] має тяжке генетичне захворювання - екзастозну хворобу,\~ в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на її лікування, на що позивачем витрачаються кошти. Позивач вказує, що захворювання доньки лікується виключно оперативним шляхом і тільки на певний період часу, після чого знову необхідне оперативне лікування. Так, їй щоразу проводять оперативне видалення кістково-хрящового екзостозу проксимального відділу обох нижніх кінцівок, після чого дитина потребує відповідної реабілітації, яка полягає у обов`язковому перебуванні її під наглядом профільного лікаря, виконанні рекомендацій лікаря, а, крім того, внаслідок даного захворювання, дитина потребує носіння спеціального ортопедичного взуття. Позивач також зазначила, що після операційного лікування, проведеного у 2017 році, під час проходження\~ необхідного дитині курсу реабілітації, нею, на підставі консультаційного висновку спеціаліста, було придбано ортопедичне взуття для дитини, а саме босоніжки, стельки, устілки, туфлі та черевики на суму 6500 гривень та згодом нею також придбано ортопедичну підп`ять вартістю 138 гривень, а всього позивачем було придбано ортопедичні товари, необхідні для проходження курсу реабілітації дитини на загальну суму 6638 гривень. Таким чином, для забезпечення нормального, повноцінного та гармонійного розвитку дитини,\~ в зв`язку із захворюваннями останньої, позивач понесла додаткові витрати на її реабілітацію після проходження операційного лікування в розмірі 6638 гривень. Посилаючись на вказані обставини та те, що відповідач добровільно кошти на лікування та реабілітацію дитини не надає, хоча працює викладачем в Смілянському коледжі харчових технологій НУХТ, отримує заробітну плату та спроможний виконувати свій обов`язок з участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3319 гривень та понесені нею судові витрати. В зв`язку з черговим погіршенням стану здоров`я доньки сторін по справі, викликаним вищевказаною хворобою, її, за направленням центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок» від 26 листопада 2019 року, направлено на консультацію до лікаря ортопеда Черкаської обласної дитячої лікарні. За консультаційним висновком спеціаліста КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, дитині [PERSON] знову рекомендовано проходження комп`ютерної томографії та оперативне лікування, в зв`язку з чим в подальшому позивач також очікувала понести додаткові витрати, що полягатимуть у витратах на лікування та реабілітацію дитини. В судовому засіданні позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначила, що з\~ моменту\~ подачі\~ позову\~ і\~ по\~ даний\~ час понесла\~ додаткові\~ витрати\~ на\~ лікування доньки [PERSON] ,\~ які не охоплені позовною заявою та в загальному розмірі\~ становлять\~\~ 31671\~ гривня 16 копійок, що складаються з наступного. 1) витрати на лабораторні дослідження перед операцією в діагностичному центрі «Лабсервіс» 12 грудня 2019 року, в розмірі 300 гривень; 2) витрати на оплату вартості операції в розмірі 29000 гривень; 3) витрати на придбання ліків в розмірі 176 гривень 20 копійок; 4) витрати на транспортування дитини з м. Сміла Черкаської області до медичного закладу в м. Київ та в зворотному напрямку, що становлять вартість палива для заправки автомобіля в розмірі 1204 гривні 96 копійок; 5) витрати на придбання ходунків в розмірі 990 гривень. Таким\~ чином, загальна\~ сума\~ понесених\~ позивачем\~ додаткових\~ витрат\~ на\~ дитину [PERSON] , що не охоплені первинною позовною заявою\~ становить\~ 31671\~ гривня 16 копійок\~ (300 гривень +\~ 29000 гривень +\~ 176 гривень 20 копійок + 1204 гривні 96 копійок +990 гривень). Позивач також вказує, що після\~ розлучення\~ з\~ відповідачем\~ всі\~ питання\~ щодо\~ лікування\~ їх з відповідачем\~ доньки\~ лягли\~ на неї.\~ У\~ зв`язку\~ з\~ лікуванням\~ дитини\~ позивач\~ змушена була\~ нести\~ значні\~ додаткові\~ витрати.\~ Відповідач\~\~ же\~ самоусунувся\~ і\~ не\~ бере\~\~ ніякої\~\~ участі\~ у\~ додаткових\~ витратах\~ на\~\~ дитину, посилаючись на брак коштів,\~ не\~ опікується\~ її\~ здоров`ям,\~ а\~ тому\~ не\~ вживав\~ ніяких заходів\~ щодо\~ того,\~ яким\~ чином, де\~ і\~ за\~ які\~ кошти\~ її\~ потрібно\~ лікувати, що\~ й\~ змусило\~ її\~ звернутися\~ до\~ суду\~ з\~ позовом\~ про\~ їх\~ часткове\~ стягнення з\~ відповідача. Крім того, зазначила, що за період з 2015 по 2017 роки нею у 2018 році вже стягувалися з [PERSON] кошти, понесені нею як додаткові витрати на лікування доньки за вказаний період. Посилаючись на вказані обставини та те, що відповідач надалі добровільно кошти на лікування та реабілітацію доньки не надає, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину фактично понесених нею додаткових витрат на лікування та реабілітацію доньки [PERSON] , [INFO] , з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, у загальному розмірі 38309 гривень 16 копійок (6638 гривень + 31671\~ гривня 16 копійок), 1/2 частина яких становить 19154 гривні 58 копійок,\~ та понесені\~ нею\~ судові\~ витрати за надання правової допомоги в розмірі 2300 гривень.\~ Ухвалою від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідач, в поданому ним до суду 28 січня 2020 року відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечував та вказав, що у проведенні операційного лікування їх спільної із позивачем доньки [PERSON] , на його думку, немає жодної потреби, та з приводу стягнення з нього витрат на ортопедичне взуття для дитини, зазначив, що такі витрати не відносяться до тих, що викликані особливими обставинами, та є загальними витратами на утримання дитини. В поданому до суду відзиві відповідач зазначив, що крім доньки [PERSON] , на утримання якої згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 1 березня 2011 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, він також має на своєму утриманні дружину [PERSON] та двох малолітніх дітей -\~ сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 1 листопада 2018 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, а також аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини його доходу. Таким чином загальна сума стягуваних з відповідача аліментів на утримання його дітей та дружини становить 75 відсотків його доходу, що перевищує максимально допустимий розмір таких стягнень, в зв`язку з вказаними обставинами, через недостатність коштів, в нього з квітня 2019 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів перед позивачем та [PERSON] . Позивач вказує, що він особисто та усі його діти мають захворювання на екзостозну хворобу, а його син [PERSON] , 2014 року народження, крім екзостозної хвороби, має діагноз - дитячий аутизм, тобто є дитиною з особливими потребами. В зв`язку з цим дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №17 «Пролісок» групу компенсуючого типу для дітей із ЗПР. Для подальшого лікування [PERSON] необхідно створити наступні умови: дотримання спеціальної дієти, дотримання чіткого режиму дня, створення сприятливих умов навчання та виховання, здійснення постійної взаємодії з педагогічними працівниками, що забезпечують освітньо-виховний процес (вчитель логопед, практичний психолог, вчителя дефектолога). Також він відвідує інклюзивно-ресурсний центр, де займається з відповідними спеціалістами. Для створення вище перерахованих умов лікування та реабілітації необхідно постійно витрачати значні суми коштів, яких у відповідача не вистачає навіть на лікування сина. Таким чином, відповідач вказує, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , оскільки це поставить відповідача та його сім`ю в складне матеріальне становище. Крім того відповідач зауважив, що позивач взагалі не ставила його до відому про проведення дитині чергової операції, крім того необхідності у проведенні операції саме у платній клініці не було потреби, посилання позивача, на те що в клініці травматології та ортопедії дитячого віку, де раніше проходила лікування їх донька, була черга, вважає безпідставними, оскільки екстрені операції проводяться поза чергою, а планові (чергові) у планові хірургічні дні - вівторок і п`ятницю. При цьому, на думку відповідача, позивач не надала доказів на предмет необхідності проведення операції саме в екстреному порядку. А також зазначив, що позивач через особисте неприязне ставлення до відповідача та його нової сім`ї, використовує хворобу дитини, незважаючи на ту шкоду здоров`ю дитини, що завдається їй постійним проведенням операційних втручань, які фактично призвели до каліцтва дитини і аж ніяк не вилікували її. Враховуючи наведе, відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з нього додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що всі необхідні докази на підтвердження додаткових витрат знаходяться в матеріалах справи. Крім того просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати за надання правової допомоги представника в розмірі 2300 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, а також підтримала думку свого представника та просила позо задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала та з врахуванням того, що проведення оперативного лікування при такому генетичному захворюванні як екзастозна хвороба не носить обов`язкового характеру, таке лікування проводилося за особистим волевиявленням позивача, внаслідок чого здоров`ю дитини наноситься шкода, відтак вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідач в судовому засіданні підтримав думку свого представника та просив суд в задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та їх представників, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розлучення дитина [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що об`єктивно підтверджується довідкою квартального комітету № 23 Смілянської міської ради від 23 листопада 2019 року № 124730 (а.с. 8). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2011 року і до повноліття дитини. Разом з тим дитина [PERSON] хворіє має тяжке генетичне захворювання - екзастозну хворобу, в зв`язку з чим потребує проведення лікування, в тому числі оперативного, консультацій лікарів, відвідування медичних закладів, та проходження курсів реабілітацій, що, в свою чергу, потребує значних матеріальних витрат . Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції) від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. З матеріалів справи згідно наданих позивачем медичного заключення, консультаційних висновків спеціалістів, направлення Центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок» на консультацію лікаря ортопеда, направлення на мультизрізову комп`ютерну томографію, індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, акту про надані медичні послуги для пацієнта, виписки з\~ історії хвороби стаціонарного хворого (а.с. 9,10,17,19,20,21-22,45,46), вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , має генетичне захворювання на екзостозну хворобу, в зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду, оперативного лікування, проведення реабілітаційних заходів, консультацій лікарів та відвідування медичних закладів, в зв`язку з чим їй 20 грудня 2019 року виконано повторне оперативне втручання з видалення екзостозів з кісток правої гомілки. Таким чином, загальна сума додаткових витрат позивача на доньку [PERSON] , [INFO] , пов`язаних із проходженням нею лікування, оперативного втручання та здійснення реабілітаційних заходів становить 38309 гривень 16 копійок, що об`єктивно підтверджується наданими позивачем товарними чеками та квитанціями про оплату, та 1/2 частину яких позивач просить стягнути з відповідача, в сумі 19154 гривні 58 копійок. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність необхідності у проведенні оперативних втручань для лікування дитини в зв`язку із наявністю у неї такого генетичного захворювання, як екзастозна хвороба, оскільки така потреба обґрунтовується наданими позивачем медичними документами, а посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не є підставою для відмови у позові про стягнення додаткових витрат на дитину, крім того, як вбачається із довідки про доходи відповідача, останній працює викладачем СКХТ НУХТ, отримує доходи, відтак, навіть з урахуванням сплати ним податків з доходів фізичних осіб та аліментів із отриманої заробітної плати, спроможний нести додаткові витрати на свою дитину, враховуючи, що такі викликані особливими потребами дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що витрати на дитину [PERSON] , пов`язані із проходженням нею лікування, оперативного втручання та здійснення реабілітаційних заходів, здійснені позивачем на загальну суму 38309 гривень 16 копійок відносяться до додаткових витрат на утримання дітей, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 2300 гривень слід зазначити наступне. Так, стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~ 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~ 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~ 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~ 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат, які понесла позивач на правничу допомогу в розмірі 2300 гривень до суду надано: -\~ договір про надання правничої\~ допомоги від 29 листопада 2019 року укладений між позивачем та адвокатом Холодняком В.М. (а.с. 23); - квитанцію №38-19 від 03 грудня 2019 року про оплату адвокату Холодняку В.М. 800 гривень за надання правничої допомоги (а.с.24); -\~ акт виконаних робіт від 29 листопада 2019\~ року (а.с. 25); - квитанцію №01-20 від 01 грудня 2020 року про оплату адвокату Холодняку В.М. 500 гривень за надання правничої допомоги (а.с.52); - квитанцію № 04-20 про оплату адвокату Холодняку В.М. 1000 гривень за надання правничої допомоги. Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року визначено, що\~ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги,\~ суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Відтак, враховуючи критерії розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги\~ понесені позивачем підлягають відшкодуванню в заявленому розмірі 2300 гривень. Саме така сума коштів, на думку суду, відповідає обсягу виконаних робіт адвокатом. Отже, понесені позивачем [PERSON] витрати, пов`язані з наданням правової допомоги представника в розмірі 2300 гривень, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved