Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням Гусятинського районного суду від 28.10.1985р. проведено поділ колгоспного двору, який знаходиться в с. Коцюбинці Гусятинського району, виділивши мені, [PERSON] та [PERSON] (по батькові допущенна була помилка, правильно Омелянівна) веранду 1-1,коридор 1, кімнату 1-5, кімнату 1-6, сарай літній «Б», прибудову літню «Б»,підвал під «Б», літню кухню літ «В», гараж літ «В», ворота літ «Б», огорожу. Частка позивача згідно ухвали Гусятинського районного суду від 18 грудня 2014 р. збільшилася на 4/100 частин даного будинковолодіння. Відповідно до довідки Гусятинського РК БТІ від 16.01.2015 р. № 8 частка будинковолодіння по вул. Кайданка, 23 в с. Коцюбинці Гусятинського районну, що належить позивачу становить 37/100 частин, а дружини [PERSON] як другого співвласника становить - 32/100 частин. У проведенні реєстрації будинковолодіння на підставі рішення Гусятинського районного суду від 28.10.1985 року у позивача виникли труднощі. Відповідач [PERSON], як співвласник 32/100 частини будинковолодіння не бажає реєструвати за собою право власності, відмовитися від частки будинковолодіння на користь позивача. Просить на підставі ст.ст. 346, 347 ЦК України визнати за ним право власності на 32/100 частин домоволодіння по вул. Кайданка, 23 в с. Коцюбинці Гусятинського району, що належала відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю. [PERSON] додатково пояснила, що її визнання позову є безумовним, вона відмовляється від своєї частки в домоволодінні на користь чоловіка, тому що вони вирішили подарувати свої частки доньці. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Норми статтей 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статтей 346, 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Підставою припинення права власності, зокрема, є відмова власника від права власності. Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу по вул. Кайданка, 23 в с. Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області належить на праві приватної власності сторонам по справі, а саме: [PERSON] 37/100 частини домоволодіння, [PERSON] 32/100 частини домоволодіння, [PERSON] 31/100 частини домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] відмовляється від права власності на частку в зазначеному домоволодінні на користь [PERSON] Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб і є безумовним, приходить до висновку, що позов про визнання права власності підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved