Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , мешкають окремо, із нею проживає син. Відповідач із червня 2021р. перестав надавати кошти на утримання дитини, внаслдіок чого вона змушена звернутися до суду із даним позов . Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід, інших утриманців не має. Відповідач- [PERSON] , у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві зазначив, що позивачка із червня 2021р. чинить перешкоди у побачені та утриманні сина. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.04.2021р.\~ у справі №643/5320/19 визначено місце проживання сина разом, із ним, однак позивач дитину, на виконання рішення суду, не віддає. Підстав для відкладення розгляду справи , суд не вбачає оскільки відсутні поважні причини пропуску відповідачем судового засідання. Судом відкрито провадження у справі, відмовлено у зупинені провадження у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 15.02.2018р. Сторони мають сина [PERSON] [INFO] .. Сторони мешкають окремо, разом із позивачкою проживає син [PERSON] , що фактично підтверджується позицією відповідача висловленою у відзиві де він зазначає, що син із червня 2021р. проживає із позивачкою, яка чинить йому перешкоди у побачені із сином. Рішення Московського районного суду м.Харкова від 29.04.2021р.\~у справі №643/5320/19 , судом не приймається, оскільки не набуло законної сили. Відеозапис наданий відповідачем, не є належним на допустимим доказом, оскільки в порушенням вимог ч.2 ст. 100 ЦПК України та Закону України «Про електронний цифровий підпис», не засвідченій електронним цифровим підписом, записи не містять дати їх створення та будь-яких даних щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач є працездатна особа, у позасудовому порядку домовитися про розмір аліментів сторони не можуть, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 27.09.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved