Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій, крім неї, є зареєстрованою також її невістка - відповідач [PERSON]. Тривалий час, а саме з 2010 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, але, при цьому, відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, що змушує позивача звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов у повному обсязі; просить суд провести розгляд справи за її відсутності, та, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не надала, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2018р., позивачці, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки, наданої 17.09.2018р. ТОВ «Оселя», в квартирі за адресою: [ADDRESS], є зареєстрованими: квартиро-наймач - позивач [PERSON], [INFO]; та невістка позивача - відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно Акту №140 від 07.09.2018р., складеного працівниками ТОВ «Оселя», комісія в складі працівників вказаного підприємства встановила, що, відповідач [PERSON], [INFO], з липня 2010 року, тобто понад один рік за місцем реєстрації не проживає. Поважних причин не проживання відповідача у спірній квартирі - судом не встановлено. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України, згідно якої, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, відповідач, як член сім'ї власника житла більше одного року за місцем своєї реєстрації - в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає без поважних причин, і, домовленості між сторонами з даного приводу - не досягнуто, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved