Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] у якому просить: надати дозвіл на оформлення, видачу документів для виїзду за кордон малолітній дитині [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO]; Дозволити тимчасовий виїзд за кордон України малолітній дитині [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] без згоди та супроводу батька [PERSON] до Російської Федерації у період з 01.06.2016 року до 01.09.2016 року; Стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року по 09 лютого 2010 року, який розірвано рішенням Богодухівського районного суду від 09.02.2010 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом з донькою окремо від відповідача. [PERSON] участі у вихованні доньки не бере, розвитком дитини не цікавиться. Відповідач не працює, сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. на місяць, що є недостатнім для повноцінного забезпечення дитини. [PERSON] має намір та можливість на період літніх канікул 2016 року забезпечити доньці відпочинок в Російській Федерації за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного та духовного розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Позивачка зазначила, що вона неодноразово зверталась в усній формі а також за допомогою листа до відповідача з проханням надати дозвіл на оформлення документів та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон доньки [PERSON]. Однак Відповідач безпідставно відмовляється надати дозвіл на оформлення документів та дозвіл на виїзд дитини за кордон, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивачка вважає, що відмова відповідача порушує її права та права доньки на повний, гармонійний розвиток та відпочинок дитини, що вказує на зловживання відповідачем батьківськими правами. У звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з вищевикладених підстав. Пояснила, що має намір оздоровити доньку [PERSON] на період літніх канікул у Російській Федерації за адресою: [ADDRESS], у свого знайомого, після чого повернутися до України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що зі слів позивачки йому відомо, що остання має намір виїхати за кордон до Російської Федерації на постійне місце проживання. У звязку з чим він відмовляється надати їхній малолітній доньці [PERSON] дозвіл на перетинання державного кордону оскільки вважає, що остання до України не повернеться. Чим він буде позбавлений можливості приймати участь у піклуванні та вихованні доньки. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Служби у справах дітей Богодухівської РДА Харківської області в судове засідання не зявилася. Надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. При винесенні рішення покладаються на думку суду. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року який 09 лютого 2010 року було розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 101999 виданим Відділом РАЦС Богодухівського районного управління юстиції Харківської області від 26 березня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 120241 виданого Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області від 04 червня 2008 року. Відповідно до копії довідки про склад сімї виданої Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області № 267 від 22.03.2016 року, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: смт Старий Мерчик, вул. Театральна, № 74/14 Валківського району Харківської області. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Також діючим\~\~законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. З огляду на викладене суд, ухвалюючи рішення, позбавлений можливості задовольнити позов, оскільки позивачкою не надано доказів, що вона дійсно має намір здійснити виїзд саме до Російської Федерації, [ADDRESS], при цьому [PERSON] не надано доказів що дійсно вона проживатиме там за вказаною адресою у свого знайомого. Також, позивачкою не надано доказів чи дійсно її знайомий проживає за вище вказаною адресою. Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення та місця перебування. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.\~\~ Слід зазначити і те, що таке рішення не позбавляє позивача права заявляти вимоги про надання дозволу за рішенням суду на виїзд дитини за кордон із наведенням обґрунтування такого виїзду та зазначенням конкретного проміжку часу виїзду та місця перебування.

Outcome: dismissed