Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 жовтня 2005 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в неї з відповідачем є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що вона з відповідачем, будучи подружжям в зареєстрованому шлюбі, придбали за спільні кошти автомобіль Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Право власності на вищевказаний транспортний засіб зареєстровано за відповідачем, однак кошти на його придбання належали їй та відповідачу спільно, а тому цей автомобіль є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. З часу припинення між ними подружніх відносин спірний транспортний засіб перебуває в користуванні відповідача, а тому позивач вважає, що є підстави для стягнення з відповідача в її користь грошової компенсації за належну їй частку в спільному сумісному майні подружжя. Оскільки спірний автомобіль та реєстраційні документи на нього знаходяться у відповідача, то вона на час звернення до суду з цим позовом позбавлена можливості визначити дійсну ринкову вартість транспортного засобу з урахуванням його пробігу та реального технічного стану. Провівши аналіз оголошень в Інтернеті про продаж автомобілів марки Mercedes-Benz 315CDI SPR, 2006 року випуску, позивач визначила, що орієнтовна вартість спірного транспортного засобу становить 254\~165,10 гривень. На переконання позивача, суд, вирішуючи цей спір, має врахувати, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем їхні неповнолітні діти залишились проживати разом з нею. Для забезпечення потреб дітей вона потребує значно більше коштів, ніж сплачує їй відповідач в якості аліментів на утримання дітей. А тому, є підстави відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності та стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію вартості ѕ частини спірного автомобіля в розмірі 190\~623,83 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] в її користь грошову компенсацію вартості 3/4 частин спільного автомобіля Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 190\~623, 83 гривень, а також судові витрати у справі по сплаті судового збору та правничу допомогу. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б. від 07 серпня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя передана для розгляду судді Філюк\~Т. \~М. Ухвалою судді\~від 22\~березня 2021\~року справу\~прийнято до\~провадження за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~(повідомленням\~сторін) та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що відповідач не надає згоди на присудження позивачу грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 жовтня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2005 року авідділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції (а.с. 6). Від цього шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] , що копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 7, 8). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9-10). Предметом спору в даній справі є поділ майна, набутого сторонами у шлюбі, а саме: автомобіля марки Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] . З відповіді Територіального сервісного центру 0741 РСЦ МВС у Волинській області Міністерства внутрішніх справ України на адвокатський запит №31/3/1-103ад від 20 грудня 2019 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , та Mercedes-Benz А 140, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] / Правовий режим спільної сумісної власності подружжя на автомобіль Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску сторонами не заперечувався. За змістом частини першої статті 82 ЦПК України звільняються від доказування обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільної їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки другий з подружжя не довів іншого. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 СК України). При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно зі статтею 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказує про наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності та просить стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію вартості ѕ частини спірного автомобіля. Підставою для збільшення її частки у спільному майні подружжя [PERSON] зазначає проживання з нею неповнолітніх дітей та недостатність сплачуваних відповідачем аліментів. Суд зазначає, що проживання дітей з позивачем в розумінні ст. 70 СК України само по собі не є підставою для збільшення її частки в спільному майні подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного автомобіля, позивачем не доведено. Позивач не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження розміру витрат, які вона щомісячно несе на утримання дітей, а також, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення їхнього гармонійного фізичного, духовного розвитку та лікування. А тому, посилання позивача на недостатній розмір аліментів для утримання дітей є безпідставним. Стаття 71 СК України встановлює способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України). Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації насамперед застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 13 ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи відповідні вимоги, позивач надає згоду на отримання грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні. Відсутність згоди відповідача на виплату такої компенсації саме по собі не може бути перешкодою в проведенні поділу майна подружжя вказаним способом. З наведених мотивів суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо ненадання згоди на присудження позивачу грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль. Здійснюючи поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації замість частки одного з подружжя у праві спільної сумісної власності, необхідно встановити вартість спірного майна Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує, що вона не може визначити дійсну ринкову вартість спірного автомобіля з урахуванням його пробігу та теперішнього технічного стану, оскільки транспортний засіб перебуває в користуванні відповідача. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд відхиляє визначену позивачем вартість спірного автомобіля в розмірі 254\~165,10 гривень, оскільки така не є дійсною вартістю спірного майна. Визначаючи вартість транспортного засобу, відповідач діяла за методом аналогії ринкових цін подібних автомобілів по оголошеннях, розміщених в мережі Інтернет. Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд роз`яснював учасникам процесу їхні процесуальні права та обов`язки, в тому числі, процесуальне право на звернення з клопотанням про призначення експертизи. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року за клопотанням представника відповідача призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою встановлення ринкової вартості транспортного засобу Mercedes-Benz 315CDI SPR, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Однак, така експертиза проведена не була. Згідно з повідомленням експерта Волинського НДЕКЦ про неможливість проведення судової експертизи експерту не було забезпечено доступ до об`єкта дослідження, а також не сплачено вартість такої експертизи. Сторона позивача, на яку процесуальним законом покладено обов`язок доказування заявлених позовних вимог, в ході розгляду справи не заявляла клопотання про призначення експертизи з метою доведення дійсної вартості майна, яке підлягає поділу. Таким чином, вирішуючи спір, суд враховує, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсну вартість спірного автомобіля. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові, покладаються на позивача (п. 2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати в цій справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed