Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору оренди та її виселення з квартири №101, що розташована в будинку №14 по вул.Оптимістичній(раніше вул.Соціалістична) в м.Запоріжжі, мотивуючи свої вимоги тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2008 року. 11.09.2015р. між нею та відповідачем [PERSON], яка не є членом її сім»ї, було укладено договір оренди житла строком на один рік, а саме до 11.09.2016року. Згідно укладеного договору наймач (орендатор) зобовязаний проводити оплату не пізніше 11 числа кожного місяця в сумі 1200,00грн., а також сплачувати експлуатаційні витрати(комунальні платежі).Всупереч умовам договору оренди відповідач не сплатила орендну плату за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 3600,00грн. Відповідно до п.4.1.1 договору оренди орендодавець має право за порушення строків сплати за орендоване житло більш ніж на 10 днів розірвати договір оренди. 25.01.2016р. відповідача було повідомлено про наявність заборгованості по сплаті оренди, попереджено про дострокове припинення дії договору оренди та необхідність звільнення орендованого приміщення у звязку із невиконанням умов договору у строк до 25.02.2016 року, про що відповідач була повідомлена особисто. В зазначений день, 25.02.2016 року відповідач [PERSON] надала їй розписку-зобовязання щодо сплатити заборгованість з орендної плати, при цьому відмовилась звільнити квартиру та віддати ключі від орендованої квартири. Через порушення свого права користуватися належним їй на праві власності майном, вона змушена звернутися до суду та просить розірвати договір оренди житлового приміщення та усунути перешкоди в користуванні квартирою №101, що розташована в буд. №14 по вул.Оптимістичній (раніше - Соціалістичній) в м.Запоріжжі шляхом виселення відповідача [PERSON] без надання іншого жилого приміщення та звільнення приміщення від її особистих речей. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, згідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, в звязку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача та його представника не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно договору купівлі-продажу від 11 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2858, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником квартири № 101, що розташована в будинку № 14 по вул. Оптимістичній ( раніше -вулиці Соціалістичній) м. Запоріжжя(а.с.10-12). Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~810\~ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі( ч.1 ст. 811 ЦК України). Згідно ч. 3 ст.815 ЦК України наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобовязаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла(ч.1 ст. 820 ЦК України). Положеннями ч.3 ст.820 ЦК України передбачено, що наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Як встановлено судом та підтверджено наданим позивачем належним і допустимим доказом, яким є договір оренди житла, 11 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди жилого приміщення, а саме квартири №101, що розташована в буд. №14 по вул.Оптимістичній (раніше - вул. Соціалістичній) в м.Запоріжжі строком на один рік. Договір укладений у письмовій формі та підписаний сторонами(а.с.6). Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Зокрема, п. 3.1, п.3.1.1 вказаного договору передбачено, що орендатор оплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 1200,00грн. щомісяця. Оплата провадиться не пізніше 11 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.1.1. вказаного договору, він може бути розірваний достроково за умови: використанні орендарем приміщення не за призначенням, в тому числі і у випадку здачі приміщення в суборенду; погіршення технічного або санітарного стану приміщення в результаті дій орендатора; порушення строків внесення плати більш ніж на 10 днів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. 25 січня 2016 року позивач [PERSON] вручила відповідачу [PERSON] під особистий підпис повідомлення про наявність заборгованості з орендної плати та відповідно до п.2.1.2 вище вказаного договору оренди попередила останню про дострокове припинення дії договору і необхідність звільнення орендованого приміщення(а.с.8). 25 лютого 2016 року відповідач [PERSON] особисто написаною розпискою підтвердила свою згоду з наявною заборгованістю з орендної плати, яка утворилась за період: грудень 2015р., січень, лютий 2016р. у загальній сумі 3600,00грн. та зобовязалася сплатити цю заборгованість(а.с.7,8). Положеннями п. 1\~ч.2 ст. 825 ЦК України\~\~передбачено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Короткостроковим наймом вважається договір найму житла, укладений на строк до одного року. Судом встановлено, що договір оренди жилого приміщення, укладений між сторонами на один рік, тобто є короткостроковим наймом. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість по оплаті за житло і у позивача виникло право вимагати розірвання договору оренди жилого приміщення. На підставі\~ст. 826 ЦК України\~у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Отже, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] в частині розірвання договору оренди жилого приміщення укладеного між сторонами та усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення відповідача з квартири №101, розташованій в буд. №14 по вул.Оптимістичній (Соціалістичній) в м.Запоріжжі. без надання іншого жилого приміщення. При цьому суд враховує, що доказів того, що на час розгляду справи заборгованість з орендної плати була погашена суду не надано, також як і доказів того, що на даний час відповідач вносить оплату за житло вчасно, відповідно до умов укладеного договору. При вирішені спору по суті, суд виходить з вимог ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не скористалася своїм процесуальним правом сторони у процесі і нею не надано суду жодних доказів, якщо такі у неї малися, що спростовують доводи позивача та надані нею докази в обгрунтування позовних вимог, а тому суд прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, крім інших, також належать витрати на правову допомогу та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 551,20грн., що підтверджується квитанцією. Крім того, оскільки згідно відомостям наданим обласним адресно-довідковим підрозділом УДМС України в Запорізькій області відповідач [PERSON] знята з реєстрації у 2000 році за рішенням суду і на даний час реєстрація в Запорізькій області у неї відсутня, вона відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України викликалася до суду через оголошення у пресі. Витрати повязані з викликом відповідача понесла позивач і ці підтверджені позивачем витрати склали 649,93грн.. З матеріалів справи вбачається, що позивачу була надана правова допомога адвокатом [PERSON], про що свідчить укладений 07.06.2016 року договір про надання правової допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано додаток № 1 до договору, акт виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордеру № 07/06 від 07.06.2016 року і фактично підтверджені витрати на правову допомогу складають 1500грн.. Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,20грн. сплачена позивачем при подачі позовної заяви до суду, сума витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у загальному розмірі 649,93грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500грн., тобто документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 2701,13грн..

Outcome: approved