Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2007 року. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, внаслідок чого сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо майже рік, до примирення не прагнуть. Фактично їх сім?я розпалась. Подальше збереження сім?ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, а відповідач позов визнав. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2007 року, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції складено актовий запис №1750, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу сторони по справі мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як встановлено судом, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини і спільне господарство не ведуть протягом майже року. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім?ї суперечить інтересам подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved