Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі 800 гривень на місяць, починаючи з 01 вересня 2014 року і до досягнення донькою повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь на утримання в розмірі 700 гривень на місяць, починаючи з 01 вересня 2014 року і до досягнення їхньою донькою [PERSON] трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 серпня 2012 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 874. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і цілком перебуває на її утриманні. Так, уже приблизно три місяці вони з відповідачем проживають окремо. З цього часу [PERSON] припинив брати участь в житті їхньої спільної доньки та перестав матеріально утримувати їхню сім'ю. З 04 січня 2013 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а, отже, крім соціальних виплат та декретних жодних інших доходів вона не має. На сьогоднішній день її матеріальне становище є дуже скрутним, оскільки вона самостійно має утримувати себе та свою дитину, коштів не вистачає навіть на найнеобхідніші речі. В той же час, відповідач перебуває в працездатному віці, має роботу та достойну заробітну плату, однак, жодним чином не допомагає їй та їхній доньці матеріально. Її прохання про його участь в утриманні дитини [PERSON] відхилив без будь-яких пояснень. Крім їхньої з відповідачем доньки, у [PERSON] ще є двоє дітей, однак, їх він також не утримує, адже матері цих дітей до суду з питання про сплату аліментів не зверталась. [PERSON] працює в ТОВ «АК Інжиніринг» неофіційно, його посада їй не відома, однак, зі слів відповідача, їй відомо, що заробітна плата її чоловіка складає 6000 гривень без урахування заохочень і різноманітних доплат. Крім того, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 130 га в селі Зеленій, яку здає в оренду, та щомісяця отримує орендну плату за користування вказаною ділянкою. Отже, відповідач є матеріально забезпеченою людиною, утриманців не має і без жодних складнощів може виплачувати аліменти на свою дитину, а також надавати їй утримання до досягнення їхньою донькою трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що відповідач близько чотирьох місяців проживає окремо, батько не утримує доньку, ніякої допомоги на утримання не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Зазначив, що офіційно не працює. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2012 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як встановлено судом, позивач проживає разом з малолітньою донькою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Хімік-8» № 1369 від 03 вересня 2014 року (а.с.15). Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та малолітньої доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом, позивач, будь-яких доходів, крім соціальної допомоги при народженні дитини, не отримує, допомоги від інших осіб не має, проживає разом з малолітньою дитиною. Крім того, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує як матеріальне становище позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, так і матеріальне становище відповідача, який проживає окремо від родини, матеріальної допомоги родині в повній мірі не надає, офіційно не працює, є особою працездатного віку, будь-яких психічних чи фізичних захворювань не має, стягнень за виконавчими документами відносно нього не проводиться, інших утриманців не має. Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач повністю визнає позов, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини в сумі 800 гривень та на її утримання в сумі 700 гривень до досягнення дитиною 3-річного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, суд не може погодитися з вимогами позивача, викладеними у прохальній частині позову щодо часу присудження аліментів до сплати відповідачу. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до поданої позовної заяви, остання, згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду, подана 08 вересня 2014 року. З огляду на викладене, стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та утримання позивача має проводитись з 08 вересня 2014 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial