Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 29 березня 2014 року помер її батько [PERSON], [INFO] Після його смерті залишилося спадкове майно належний померлому житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Центральній, 128, в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області. За життя 25.01.2005 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно їй. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2017 року, винесеною державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 29 березня 2014 року, у звязку із тим, що «…житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 26 липня 1991 року, належить колгоспному двору, який складається з двох членів, [PERSON] та [PERSON], яка померла 30 вересня 1992 року, після смерті якої [PERSON], прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав, згідно даних Тернопільського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації реєстрація житлового будинку на імя [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена». Оскільки вона не може отримати правовстановлюючих документів на майно, яке успадкувала після смерті батька просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Центральна, 67 (колишня Центральна, 128) Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 29 березня 2014 року [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився однак подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності в якому також зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1991 р., виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів № 30 від 25.07.1991 р., цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Настасів по вул. Центральній за № 128 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] і складається з двох членів, на праві особистої власності. Згідно Реєстрового напису на документі про право особистої власності, складеного 26.07.1991 р. за реєстром № 50, цілий жилий будинок (домоволодіння) зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] і складається з двох членів, та записаний в реєстрову книгу № 1 стор.50. Таким чином, право власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Настасів по вул. Центральній за № 128 набуто та зареєстровано колгоспним двором, головою якого є [PERSON] і який складається з двох членів, у встановленому на час набуття майна порядку. Відповідно до довідки за вих. № 1960 від 01.12.2017 р. [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Центральна за № 67 (колишня Центральна 128) рахується за [PERSON], станом на 01.07.1990 р. двір колгоспний, членами двору були: голова двору [PERSON] [INFO], дружина [PERSON], [INFO] Згідно інформаційних довідок Тернопільського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за вих.№№ 1289 та 1290 від 23.11.2017 р. за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. державна реєстрація житлового будинку № 67 по вул. Центральна в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] та [PERSON] не проведена. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). У відповідності до ст. 112 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно, враховуючи вимоги законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин, повязаних із набуттям у власність колгоспного двору вказаного майна, та діючого законодавства, котрим регулюються цивільно-правові відносини, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Центральна за № 67 (колишня Центральна 128), належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як членам колгоспного двору. При цьому таке право спільної сумісної власності набуто та зареєстровано ними в порядку, передбаченому чинним на момент набуття майна законодавством. Згідно інформаційної довідки Тернопільського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації про технічний стан нерухомого майна від 23.11.2017 р. за вих. № 1286, житловий будинок, розташований в с.Настасів по вул. Центральна, 67, Тернопільського району Тернопільської області, загальна площа 111,8 м.кв., житлова площа 67,7 м.кв., станом на 17.11.2017 р. по обліку бюро рахується за [PERSON] та [PERSON], в будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. [PERSON], померла 30 вересня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ИД №277822. Згідно довідки за вих. № 1959 від 01.12.2017 р. [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], разом з нею за вищевказаною адресою на день смерті був зареєстрований і проживав чоловік [PERSON], [INFO], в даний час зареєстрована і проживає [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. За умовами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, тому, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті дружини однак у встановленому законодавством порядку документів про прийняття спадщини він не оформив. [PERSON], [INFO], помер 29 березня 2014 року про що 01.04.2014 р. складено відповідний актовий запис за № 08 та видано [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ИД № 169936. Таким чином на день смерті 29.03.2014 року [PERSON], останньому належав на праві приватної власності жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Центральна за № 67 (колишня Центральна 128). Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст. 1268 ЦК України). 25 січня 2005 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, і зареєстрованого в реєстрі за № 02 (надалі Заповіт), згідно якого все інше належне йому майно заповів [PERSON]. 29 серпня 2014 року, у встановлений законом строк для прийняття спадщини, позивач звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, котрою заведено спадкову справу № 426/2014р. (номер у Спадковому реєстрі 56470967), із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Згідно інформації Тернопільської районної державної нотаріальної контори інших спадкоємців немає. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2017 року, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 29 березня 2014 року, у звязку із тим, що «…житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 26 липня 1991 року, належить колгоспному двору, який складається з двох членів, [PERSON] та [PERSON], яка померла 30 вересня 1992 року, після смерті якої [PERSON], прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав, згідно даних Тернопільського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації реєстрація житлового будинку на імя [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена». У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті 29.03.2014 року свого батька [PERSON], а саме жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області по вулиці Центральна за № 67 (колишня Центральна 128), однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Центральна, 67 (колишня Центральна, 128) Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 29 березня 2014 року [PERSON].

Outcome: approved