Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON], 19.02.2012р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку з часу предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.08.2011р. між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON], 19.02.2012р.н. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча працює та отримує доходи. Заробітна плата останнього становить близько 6\~000 доларів США. Тому, просить стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів. Представник відповідача адвокат [PERSON], повноваження якої підтверджуються ордером на ведення справи серії ЛВ № 076475, подала до суду відзив на позовну заяву, який попередньо надано представнику позивача. Вказує, що обставини справи, про які зазначено в позові не відповідають дійсності. Зокрема, за період з 01.05.2017р. по 19.01.2018р. надав позивачу грошових коштів на утримання сина в розмірі 202\~887 грн. Крім того, за період з 01.05.2017р. по 23.02.2018р. відповідач здійснив оплату вартості відвідування дитиною приватного садочка в розмірі 39\~760 грн. Такі грошові кошти відповідач сплачує добровільно, без будь-якого примусу, тобто усвідомлює свій обовязок утримувати сина та виконує його, у звязку з чим підстави для примусового стягнення аліментів відсутні, як і відсутній предмет спору. В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримала. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію, наведену у відзиві. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5), позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 19.02.2012р.н. Дитина проживає разом з матірю, чого відповідач не оспорює. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоровя дитини, неповно забезпечене матеріальне становище дитини, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.11.2017 року (з часу предявлення позову) і до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Що стосується позиції відповідача про відсутність предмету спору, то суд звертає увагу на наступне. Суть аліментного зобовязання полягає в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Крім того, згідно ч. 1 ст. 187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. З огляду на відсутність доказів існування домовленості сторін про спосіб участі у вихованні дитини, а також за відсутності доказів відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, предмет спору не може бути відсутній, оскільки саме рішення суду в такому випадку є гарантією матеріального забезпечення дитини. Тому, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved