Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи стягнення з дати подачі позову та до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Запорізькому медичному коледжі, строк закінчення навчання 05.07.2019 року. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. У зв'язка з її навчанням на денній формі позивач змушена нести витрати за оплату гуртожитку, окрім плати за проживання, виникають і інші значні матеріальні витрати, які складаються з оплати за проїзд, оплати харчування, придбання підручників, канцелярських та інших речей необхідних для нормального навчання. Позивач не має матеріальної можливості самостійно утримувати дитину. Відповідач після вступу дитини до навчального закладу жодного разу не надав матеріальної допомоги, не цікавиться життям та здоровям дитини, проблемами та успіхами. Відповідач має регулярний, щомісячний дохід, отримує заробітну плату, на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, та дійшов наступного висновку. Сторони перебували у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про зміну імені. [PERSON] з 01.09.2016 року навчається на 2-му курсі денного відділення КВНЗ «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради. Закінчує навчання 05.07.2019 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою коледжу від 07.10.2016 року №814. У зв'язку із навчанням за денною формою навчання, вона не має можливості працювати та самостійно утримувати себе. У звязку з навчанням доньки, у позивача виникають значні матеріальні витрати, які складаються з оплати її проживання, харчування, проїзд, придбання підручників, канцелярських речей тощо, що підтверджується фіскальними чеками та сторонами не оспорюється. Відповідач не приймає участі у витратах, повязаних з навчанням дитини, що він не оспорює. Інших дітей, непрацездатних дружини, батьків відповідач не має, стягнення за виконавчими документами на теперішній час з нього не справляються. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов'язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину враховує, що відповідач є особою працездатного віку, але ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. Інших неповнолітніх дітей чи дітей, які навчаються, непрацездатних дружини, батьків, відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ч.1 ст.191 СК України та ст.199 СК України. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання дитиною, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved