Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що 27 червня 2003 року, вона уклала шлюб з Відповідачем. В період даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року. З грудня 2013 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей Просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні Позивач позов підтримала, просила його задовольнити, суду пояснила, що проживає з дітьми за іншою адресою з 16 грудня 2013 року, відповідач жодної допомоги не надає, вона проживає в борг, оскільки підприємство на якому вона працює знаходиться на простої. В судовому засіданні Відповідач позов не визнав, надав пояснення, що він ніколи не відмовлявся від утримання своїх дітей, Позивачкою не надано жодних доказів стосовно не надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей. Він постійно приносить всі отримані в якості заробітної плати грошові кошти. Вважає, що позовні вимоги Позивачки необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Представник Відповідача, надав пояснення, що вимоги Позивача є безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зі сторони позивачки не прийнято мір до врегулювання даного спору не в судовому порядку - звернення на підприємство, де працює відповідач чи до нотаріуса для укладення угоди. Відповідач має намір помиритися, але стягнення аліментів негативно буде впливати на це. Позивач вимагає аліменти, що ускладнює відносини між сторонами. У відповідача є сумніви, що позивач буде використовувати аліменти на дітей, а не на себе. Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 27 червня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАГС Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 124 про що видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] (а.с. 8). В період даного шлюбу у сторін народилося двоє доньок: [PERSON], [INFO], про що ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції 29.09.2004 року видано свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 324 (а.с. 7); [PERSON], [INFO], про що ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції 14.09.2010 року видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] актовий запис № 332 (а.с. 6). З грудня 2013 року, сторони перестали вести спільне господарство. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи матеріальне становище Позивачки, неповнолітніх дітей, матеріальне становище відповідача, який працює і має постійний заробіток, інших утриманців не має, вважає, що позов підлягає задоволенню частково та необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині. До пояснень відповідача та представника відповідача стосовно того, що звернення до суду є передчасним, суд відноситься критично, оскільки позивачці необхідно утримувати дітей, як встановлено в судовому засіданні, відповідач добровільно аліменти не надає, тому позивач скористалась своїм правом. Суд вважає необґрунтованими пояснення відповідача, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, оскільки як він пояснив в судовому засіданні вони отримують пенсію та проживають окремо з відповідачем. Також суд критично відноситься до пояснень відповідача про можливість використання позивачем коштів не в інтересах дітей, оскільки відповідно до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, тому відповідач зможе звернутись до органу опіки та піклування, який перевірить використання коштів. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягненню з відповідача.

Outcome: partial