Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] посилається на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Разом з нею проживають її доньки [PERSON], [PERSON], онука [PERSON], правнук [PERSON]. Проживання разом із відповідачкою [PERSON] стало для неї неможливим. Відповідачка зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки, шкодить майно, принижує її перед іншими членами сім'ї, сусідами та родичами. Неодноразово їй доводилось викликати міліцію. Відповідачка [PERSON] має власне житло за адресою [ADDRESS]. В утриманні будинку, його ремонту, оплаті комунальних послуг, відповідачка участі не приймає. Згідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Просить суд зобов'язати [PERSON] виселитися з належного їй будинку без надання іншого житлового приміщення. Відповідачка [PERSON] у судові засідання 08 липня 2014 року на 11 годину, 21 липня 2014 року на 09 годину, 29 липня 2014 року на 11 годину не з'явилась за невідомих суду причин, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судовими повістками з рекомендованим повідомленням та судовими повістками з розписка про отримання повісток, також через SMS-повідомлення. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. 29 липня 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала повністю та доводи викладені в позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 17.04.2014 року, [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS]. В її склад сім'ї входять донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає за вказаною адресою без реєстрації (а.с.6). Згідно довідки УДМС в Луганській області від 12 червня 2014 року [PERSON] з 31 липня 2003 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Згідно постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 05 травня 2012 року вбачається, що 03 травня 2012 року до органів внутрішніх справ надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] проявила відносно неї хуліганські дії, які виразилися у висловлювані [PERSON] в її адресу непристойними словами. В порушені кримінальної справи за ознаками ч. 1 ст. 296 КК України було відмовлено (матеріал Старобільського РВ ГУМВС Луганської області про відмову в порушенні кримінальної справи № 1193 від 03 травня 2012 року). Згідно постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 24 липня 2012 року вбачається, що 21 липня 2012 року до органів внутрішніх справ надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] проявила відносно неї хуліганські дії, які виразилися у словесній сварці з [PERSON] В порушені кримінальної справи за ознаками ч. 1 ст. 296 КК України було відмовлено (матеріал Старобільського РВ ГУМВС Луганської області про відмову в порушенні кримінальної справи № 2057 від 21 липня 2012 року). Згідно висновку по результатам розгляду звернення громадян від 21 травня 2013 року вбачається, що 18 травня 2013 року до органів внутрішніх справ надійшло звернення від [PERSON] про те, що [PERSON] за місцем проживання проявила протиправні дії, які виразилися у словесній сварці з [PERSON] Згідно Закону «Про звернення громадян» [PERSON] була надана відповідь (матеріал перевірки Старобільського РВ ГУМВС Луганської області № 1648 від 18 травня 2013 року). Згідно висновку по результатам розгляду звернення громадян від 10 грудня 2013 року вбачається, що 27 листопада 2013 року до органів внутрішніх справ надійшло звернення від [PERSON] про те, що [PERSON] за місцем проживання проявила протиправні дії, які виразилися у словесній сварці з [PERSON] Згідно Закону «Про звернення громадян» [PERSON] була надана відповідь (матеріал перевірки Старобільського РВ ГУМВС Луганської області № 4404 від 27 листопада 2013 року). Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] зверталась до органів внутрішніх справ із заявою про заподіяння їй тілесних ушкоджень [PERSON] Проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що 28.11.2013 року зі слів [PERSON] їй були спричинені тілесні ушкодження [PERSON] Однак, оскільки було з'ясовано, що спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] були випадковими, кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України було закрите (а.с. 9). Згідно висновку по результатам розгляду звернення громадян від 05 лютого 2014 року вбачається, що 31 січня 2014 року до органів внутрішніх справ надійшло звернення від [PERSON] про те, що [PERSON] за місцем проживання проявила протиправні дії, які виразилися у словесній сварці з [PERSON] Згідно Закону «Про звернення громадян» [PERSON] була надана відповідь (матеріал перевірки Старобільського РВ ГУМВС Луганської області № 344 від 31 січня 2014 року). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Судовою практикою стало, що право вимагати в судовому порядку виселення членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має на праві власності будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. З нею проживає [PERSON] за згодою позивачки [PERSON] З травня 2012 року в них виникають постійно сварки. Звернення позивачки [PERSON] до правоохоронних органів результату не дали. Оскільки, відповідачка, яка проживає разом з позивачкою (наймач житла), систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання із нею в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про виселення. На підставі викладеного ст. 41 Конституції України, ст. ст. 9, 116, 150,157 ЖК України, ст.ст. 16, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved