Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду через свого представника із вищевказаною позовною заявою. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Трушки, вул. Зарічна, 7, а рішенням Трушківської сільської ради від 13.01.2015 року № 31-383 їй було надано дозвіл на розробку проекту відведення щодо передачі у власність земельної ділянки за вказаною адресою для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,21 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га. Посилаючись на ту обставину, що під час виготовлення земельної документації виявилось накладання на її земельну ділянку земельної ділянки сусідки [PERSON], позивач просила визнати недійсними: рішення двадцять третьої сесії четвертого скликання Трушківської сільської ради від 17.01.2006 року про передачу у приватну власність земельних ділянок в частині передачі у власність земельних ділянок [PERSON]; рішення двадцять пятої сесії четвертого скликання Трушківської сільської ради від 23.03.2006 року № 25-122 про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність (додаток п. 90); державний акт серії ЯГ № 216417, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,2036 га, що розташована в с. Трушки Білоцерківського району Київської області по вулиці Комарова, буд.7-а, (теперішня назва вулиці Зарічна, буд.7-а), призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку з кадастровим номером земельної ділянки: 3220487401:04:002:0003. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] та представник Трушківської сільської ради в судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їхню відсутність в яких позовну заяву просили задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.04.2005 року завідуючою Білоцерківської районної державної нотаріальною конторою [PERSON], спадкоємцем всього майна [PERSON], яка померла 03.05.2004 року, є її дочка [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкове майно з вказаним свідоцтвом складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Трушки, вул. Комарова, 7. 13.01.2015 року рішенням № 31-383 Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення щодо передачі у власність земельної ділянки за вказаною адресою для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,21 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га. Рішенням Трушківської сільської ради від 17.01.2006 року про передачу у приватну власність земельних ділянок передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,15 га відповідно до поданої заяви. 23.03.2006 року рішенням Трушківської сільської ради № 25-122 про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність було передано безкоштовно [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку в розмірі 0,2036 га (п. 90 додатку). На підставі вищевказаного рішення від 23.03.2006 року [PERSON] видано державний акт серії ЯГ № 216417 на право власності на земельну ділянку площею 0,2036 га, що розташована: Київська область, Білоцерківський район, с. Трушки, вул. Комарова, 7-а, для будівництва та обслуговування жилого будинку з відповідним кадастровим номером земельної ділянки: 3220487401:04:002:0003. В матеріалах справи міститься копія висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 15.10.2015 року № 1423, зроблений Київською незалежною судово-експертною установою. Згідно п. 2 вказаного висновку, відповідно до кадастрових планів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] існує часткове накладання земельних ділянок [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] Відповідно до ст. 12 ЗК України (станом на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, серед іншого, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Положеннями ч. 4 ст. 174 ЦПК України закріплено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 в п. 11 розяснено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, оскільки оскаржуваними рішеннями сільської ради порушуються права позивача як власника земельної ділянки, а також з урахуванням поданих відповідачами заяв про визнання позовних вимог, які згідно наявних у справі доказів не порушують права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача у повному обсягу.

Outcome: approved