Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , так як відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 2006 року, а проживає у місті Донецьк, комунальні послуги не сплачує, ніякої зацікавленості до будинку не проявляє, будь-яких речей в будинку не має, перешкод для її проживання ніхто не чинив, проте її реєстрація в будинку, належного позивачу, створює останньому перешкоди в реалізації його прав як власника. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської областві від 21.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської областві від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання для розгляду справи по суті викликано учасників справи. Виклик відповідача, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.59), надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.42). Відповідач, [PERSON] в судове засідання, призначене на 13.02.2020 року, не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.60,61,62), відзив на позовну заяву не надано. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ст.ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.01.2011 (а.с.7) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті свої матері - [PERSON] , житловий будинок загальною площею 80,2 кв.м, житловою площею 21,2 кв.м., зазначеного в плані літерою « А», з господарсько-побутовими будівлями та спорудами: сарай - Б, Г, Д, літня кухня - В, погріб - Пг, огорожа №1-3, в тому числі зведені самовільно: веранда - а1, а2, сарай - Б, Г, Д, розташованого на земельній ділянці площею 0,04 га для індівідуального житлового будівництва, площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства, належний спадкодавцю на праві власності, згідно рішення №29, виконкому Ямпільської селищної ради від 17.03.1995 року та рішення 30 сесії 5 скликання Ямпільської селищної ради від 09.10.2009 року (державні акти на яку спадкодавець за своє життя не отримав), що знаходиться в [ADDRESS] , будинок під номером шістдесят сім.) Відповідно до ксерокопії Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Глухівське бюро технічної інвентарізації» №28613773 від 10.01.2011 року (а.с.8), та ксерокопії технічного паспорту (а.с.11) встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний № [NUMBER] , номер запису: 17 в книзі 11а (а.с.8). Відповідно до ксерокопії Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.9-11) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , [INFO] , з 11.07.2006 року. Відповідно до актів депутата Ямпільської селищної ради Ямпільського району Сумської області про факт не проживання від 14.09.2018 року, від 08.02.2019 року, від 10.07.2019 року, від 15.10.2019 року (а.с.15-18) встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2006 року за місцем реєстрації не проживає, місце її проживання - місто Донецьк, особисті речі за місцем реєстрації відсутні. Оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , здійснює позивач - [PERSON] (а.с.19-22, ксерокопії квитанцій). Так, гарантії непорушності права власності закріплені ст.17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в праві користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із змісту норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У Постанові Верховного Суду України №6-158цс14 від 05.11.2014 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явлення позову до суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Правовідносини та порядок позбавлення права користування житловим приміщенням регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач понад встановлений законом строк, без поважних причин, не проживає та не користується житловим будинком позивача, що є підставою для визнання його такими, що втратив право користування житловим будинком, що належить позивачу на праві власності. Враховуючи викладене, необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved