Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2021. Після оформлення договору купівлі-продажу вона виявила, що у належному їй будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка згідно з актом координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда з 2015 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає, її місцезнаходження не відомо. Всі витрати по утриманню будинку несе виключно вона, особистих речей відповідача в будинку не має. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації понад семи років без поважних причин, її реєстрація чинить перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові. Відповідач [PERSON] , будучи двічі сповіщеною про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, не заперечуючи проти позову, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ухвалою судді від 14.09.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 13.10.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Зарею В.В., реєстровий № 1132. Право власності [PERSON] на цей будинок зареєстровано 29.06.2021, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8, 11). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 06.09.2021 та записами домової книги у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 23.08.2013 по теперішній час зареєстрована відповідач [PERSON] в якості члена сім`ї колишнього власника спірного будинку продавця [PERSON] (а.с.10, 15). Відповідно до акту Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 03.08.2021, виготовленого представником комітету за участю мешканців-сусідів, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року за вказаною адресою не проживає (а.с.12). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає поряд з будинком [ADDRESS] . Одним з власником цього будинку був [PERSON] , який зі своєю дружиною [PERSON] опікувався цим будинком, не проживаючи в ньому. [PERSON] фактично мешкали в будинку матері [PERSON] по цій же вулиці. Потім вони роз`їхалися. Стелла приблизно у 2016 році виїхала з міста до іншого чоловіка і більше не з`являлася. Зараз вказаним будинком користується [PERSON] . За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що право власності на вищевказаний жилий будинок [PERSON] набула після того, як відповідач вже була зареєстрована у спірному житловому приміщенні в якості члену сім`ї попереднього власника вказаного житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Отже право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги те, що відбувся перехід прав і обов`язків попереднього власника будинку до нового власника, у зв`язку з чим збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації, будь-яких інших домовленостей між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням відсутні, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.9, 156 ЖК УСРС, ст.ст.386, 391 ЦК України,

Outcome: approved