Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 6 грудня 2007 року. За час шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Вказує, що згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 350 гривень щомісячно. Стверджує, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у неї виникли обставини, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а саме сину виповнилось 14 років, витрати на його утримання значно збільшилися, погіршився матеріальний стан позивача [PERSON] З огляду на наведене, просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити, стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо позову, пояснив, що він не працює і тому немає можливості сплачувати аліменти, періодично сплачує аліменти по 500 гривень. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 6 грудня 2007 року. За час даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Син [PERSON] залишився проживати разом із матір`ю (позивачем) та перебуває на її утриманні. Згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведеної статті вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, з часу ухвалення вищевказаного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року погіршилось матеріальне становище одержувача аліментів позивача [PERSON] На думку суду, такі зміни зумовлені, зокрема, збільшенням розміру витрат на утримання та виховання дитини, про що свідчить збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2017 року становить 1860 гривень. Разом із цим, покращення матеріального становища платника аліментів - відповідача [PERSON] з часу ухвалення рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року, в ході розгляду справи позивачем не доведено. Сімейний стан відповідача не змінився як і раніше інших осіб на утриманні, крім сина [PERSON] відповідач не має. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року.; копією свідоцтва про народження [PERSON] та іншими матеріалами справи. Беручи до уваги усі наведені обставини, враховуючи підвищення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та те, що у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на споживчі товари і послуги, харчові та промислові продукти, ліки тощо, і тим самим збільшилась величина витрат позивача на утримання себе та членів своєї сім'ї, суд вважає, що з моменту винесення судового рішення, яким призначено аліменти, погіршилося матеріальне становище позивача, а аліменти, які сплачує відповідач в розмірі 350 гривень щомісячно, є недостатніми для утримання дитини, тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач не має постійного офіційного місця праці, однак є працездатним, тобто такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], стягуваних з відповідача за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2010 року, і визначити такі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial