Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.11.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , зроблено відповідний актовий запис за № 1768. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Спроби зберегти сім`ю результату не дало, шлюбні відносини припинені 5 років назад, тому вважає, що сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. Позивачка в судове засідання 01.08.2019 року не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду заявою, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, поважності причин неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З 11.11.2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 1768. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та з`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Відповідачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища не надала, а тому, суд вважає за можливе прізвище відповідачки залишити « [PERSON] ». Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved