Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Харківський підшипниковий завод», в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, з урахуванням довідки № 692/83622 від 22.10.2020 року, в сумі 53\~347,88 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням уточнених позовних вимог від 14.08.2020 року, за період з 27.05.2020 року по час ухвалення рішення судом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05.08.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 14.08.2020 року позивач [PERSON] на виконання ухвали суду від 05.08.2020 року надала суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.08.2020 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що з 03.12.2001 року позивач [PERSON] працювала у ПАТ «Харківський підшипниковий завод», з 24.12.2019 року на посаді начальника випробувальної станції №1 відділу метрології та досліджень. 27.05.2019 року позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно довідки про розмір заборгованості із заробітної плати, виданої ПАТ «Харківський підшипниковий завод», заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 20.10.2020 року складає 53\~347,88 грн. Відповідачем в добровільному порядку заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена. У зв`язку з чим позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача, окрім заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 27.05.2020 року по день ухвалення рішення судом у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача ПАТ «Харківський підшипниковий завод» в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористався. Від генерального директора ПАТ «Харківський підшипниковий завод» Хміль С.І. до суду надійшло клопотання за вихідним № 255/54 від 11.11.2020 року про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із знаходженням представника відповідача на лікарняному. Однак, до зазначеного клопотання не додано доказів дійсного знаходження представника відповідача на лікарняному, на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання. Разом з цим суд враховує, що відповідач ПАТ «Харківський підшипниковий завод» є юридичною особою та має можливість забезпечити явку в судове засідання іншого представника. За положеннями ст. 129 Конституції України та ч.1 ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість вирішення спору у відсутність представника відповідача ПАТ «Харківський підшипниковий завод». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини. Позивач [PERSON] з 03.12.2001 року працювала в ВАТ «Харківський підшипниковий завод» (на теперішній час ПАТ «Харківський підшипниковий завод»). 27.05.2020 року на підставі наказу № 166/к від 27.05.2020 року [PERSON] було звільнено з ПАТ «Харківський підшипниковий завод» за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Викладене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 11.12.1994 року (а.с.8-11). Згідно листа Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області №Б-474/Б-487/Б-588/Б-579/УГЛ/02.02./12-09/5736 від 23.06.2020 року ВАТ «Харківський підшипниковий завод» має заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] , яка станом на 10.06.2020 року складала 56796,55 грн. (а.с.13). Згідно листа Головного Управління Державної податкової служби у Харківській області №7051/Б/20-40-58-06-20 від 30.06.2020 року керівництво ВАТ «Харківський підшипниковий завод» неодноразово запрошувалось на заслуховування до Східного управління ГУ ДПС в Харківській області з питання погашення заборгованості із виплати заробітної плати та боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску (а.с.14). З розрахункового листа на ім`я позивача [PERSON] за травень 2020 року вбачається, що заборгованість відповідача ВАТ «Харківський підшипниковий завод» складає 58016,79 грн. Крім того, з розрахункового листа вбачається розмір заробітної плати позивача [PERSON] за березень 2020 року у розмірі 7562,87 грн., квітень 2020 року 4110,78 (а.с. 15). 12.11.2020 року позивачем було надано суду довідку ВАТ «Харківський підшипниковий завод» № 692/83622 від 22.10.2020 року, згідно якої підприємство ВАТ «Харківський підшипниковий завод» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , яка станом на 20.10.2020 року складає 53\~347,88 грн. За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП). В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх\~\~випадках\~\~збереження середньої заробітної\~\~плати\~\~провадиться\~\~виходячи\~\~з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані\~\~протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а\~\~у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна)\~заробітна плата\~визначається діленням\~заробітної плати\~за фактично\~відпрацьовані протягом\~двох місяців\~робочі (календарні)\~дні на\~число відпрацьованих\~робочих днів\~(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, за відсутністю доказів на підтвердження того, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суд доходить висновку, що оформивши звільнення позивача [PERSON] та видавши їй трудову книжку, відповідач ВАТ «Харківський підшипниковий завод» свій обов`язок із проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави як для стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 53\~347,88\~грн. (відповідно до довідки про розмір заборгованості із заробітної плати виданої відповідачем), так і для застосування до відповідача ВАТ «Харківський підшипниковий завод» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України. Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за весь час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача відповідно до розрахункового листа за травень 2020 року (а.с.15), який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 324,27 грн. Розрахунок проведений судом наступним чином: 7562,80 грн. (заробітна плата за березень 2020 року) + 4110,78 грн. (заробітна плата за квітень 2020 року) = 11673,58 грн.- сума заробітної плати, нарахованої позивачу [PERSON] за два місяці, що передували звільненню. 11673,58 грн. : 36 днів (кількість фактично відпрацьованих робочих днів у березні та квітні 2020 року) = 324,27 грн. середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді. На день постановлення даного рішення (12.11.2020 року) час затримки розрахунку із позивачем дорівнює 122 робочих днів (з 28.05.2020 року по 12.11.2020 року включно). Розрахунок проведений судом наступним чином: травень 2 робочі дні, червень - 23 робочі дні (без врахування святкових днів 08.06.2020 року та 29.06.2020 року), липень 25 робочих днів, серпень 20 робочих днів (без врахування святкового дня 24.08.2020 року), вересень 22 робочих дні, жовтень 21 робочий день (без врахування святкового дня 14.10.2020 року), листопад 9 робочих днів. Загальна кількість робочих днів дорівнює 122. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку, непроведеного при звільненні та по день постановлення рішення, в сумі 39 560,94 грн. Розрахунок проведений судом наступним чином: 122 робочих дні (час затримки розрахунку) х 324,27 грн. (середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню) = 39 560,94 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, відповідач як податковий агент згідно вимог Податкового кодексу України зобов`язаний виплатити позивачеві середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори. На підставі до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати. Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 1681,60 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі та судовий збір за заявлену вимогу про стягнення середнього заробітку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved