Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 05.08.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №73. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на шлюбне життя та сім'ю, відповідач влаштовує скандали, принижує та залякує її, вчиняє щодо неї протиправні дії (Деснянським УП ГУНП у м. Києві винесено попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї ), у зв'язку з чим припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі з наведених підстав просить ухвалити відповідне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, судові документи і повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому порядку, повернулись до суду, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 05.08.2006 р перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №73, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]., що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та народження дитини (а.с.9, 10). Позивач зазначила про категоричну відмову від примирення та збереження сім'ї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому відсутні підстави щодо застосування заходів щодо примирення подружжя. Враховуючи, що сім'я сторін розпалась остаточно, з вини обох з подружжя, які не дійшли спільної згоди щодо вирішення життєвих проблем, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин та їх окремого проживання, а тому є підстави вважати, що тривалий час шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить її інтересам, та малолітньої доньки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн.. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved