Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 16 травня 1997 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, протягом шлюбу сімейні відносини поступово погіршувались, більше року проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, тому їх шлюб фактично припинив своє існування. Добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд його розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду клопотання, відповідно до якого просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 травня 1997 року, виданим Заставецькою сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у сторін є дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час вже є повнолітня, про що свідчить паспорт серії [NUMBER] , виданий Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області від 12 червня 2014 року. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, більше року проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 травня 1997 року.

Outcome: approved