Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач значила, що між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду було розірвано. Під час перебуванням сторін у шлюбі, ними було придбано дану квартиру, яка зареєстрована за відповідачем. Оскільки дана нерухомість була придбана під час шлюбу, а отже вона є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, позивач має право на 1/2 частини даної квартири. Однак, відповідач чинить перешкоди у коритуванні власністю. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що дана квартира була придбана сторонами під час шлюбу в забудовника без внутрішніх робіт у стані непридатному для проживання. З 2017 року в квартирі тривають поетапні ремонтні роботи. У зв`язку з тим, що для проведення ремонтних робіт ключі від квартири надавалися стороннім особам, замок у квартирі згодом був замінений. До 01 вересня 2018 року вони проживали в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] від часу її придбання ніхто не проживав, оскільки вона не була придатна для проживання. До цього часу в квартирі тривають ремонтні роботи. Позивачу про це добре відомо. Відповідач продовжує вкладати власні кошти та вживати заходи для облаштування квартири та приведення її у стан, необхідний для комфортного проживання. Натомість, позивачем жодних коштів чи іншого сприяння в облаштуванні квартири не надавалося і станом на даний час не надається. У зв`язку з тим, що сторони добровільно не дійшли згоди про порядок подальшого користування квартирою та розподіл витрат, які зараз затрачаються на її облаштування та утримання, відповідач заперечує проти вселення позивача та передачу їй ключів, оскільки це порушує його право на використання квартири в подальшому без визначеного порядку користування та поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що вказана квартира дійсно була придбана у забудовника без внутрішніх робіт. Ремонтні роботи тривали протягом 2017 - 2018 років, у період, коли сторони проживали однією сім`єю. При цьому, твердження відповідача про те, що ремонтні роботи у спірній квартирі тривають до цього часу та те, що позивачем коштів та жодного сприяння в облаштуванні квартири не надавалося, не відповідають дійсності. Станом на сьогоднішній день, відповідач унеможливив участь позивача в облаштуванні квартири, змінивши замок та відповідно позбавив її доступу до даної квартири. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку згодом змінив, до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №565/19-22 від 04.10.2019 року, що знаходиться в матеріалах справи, не видається можливим поділити квартиру [ADDRESS] в натурі на дві окремі рівноцінні ізольовані житлові квартири у відповідності до вимог нормативних документів. Взявши до уваги вказані обставини, просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення [PERSON] 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS] та [PERSON] 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS] . Позивач-відповідач та її представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечують та просять поділити спільне сумісне майно. Представник відповідача-позивача у судовому засіданні проти первісних позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічний позов. Ухвалою суду призначено судову будівльно - технічну експертизу. Ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що з 25 жовтня 2007 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28 листопада 2018 року було розірвано, про що свідчить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2018 р. справа № 607/17313/18. Під час перебування сторін у шлюбі, ними було придбано квартиру [ADDRESS] , про що свідчать відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де власником вказаного майна є відповідач [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом усунення перешкоди[PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . Щодо вимог по зустрічному позову, слід зазначити наступне. Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У пункті 3 частини першої статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Частина 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Частиною 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. У подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбану за рахунок позичених грошових коштів квартиру, внаслідок укладення договору позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, оскільки договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 565/19-22 від 04.10.2019 р., не видається можливим поділити квартиру [ADDRESS] в натурі на дві окремі рівноцінні ізольовані житлові квартири у відповідності до вимог нормативних документів. Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а також, враховуючи вищевказаний висновок експертизи, згідно якого не видається можливим поділити спірну квартиру в натурі, суд вважає, що квартира [ADDRESS] , придбана за період шлюбу за спільні кошти, а тому, є спільною сумісною власністю. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України , даний спір повинен вирішуватися судом. За таких обставин, враховуючи, що спірна квартира набута за час шлюбу подружжям за спільні кошти, є спільним сумісним майном подружжя, а також, що згоди про поділ спільного майна подружжя сторони не досягли, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом та в порядку поділу спільного сумісного майна, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що слід розподілити судові витрати, які підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовом з відповідача в користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved