Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгівельної фірми «ХАН» про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31 жовтня 2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у сумі 350 000 грн., які зобов'язався повернути після спливу сьомі місяців та сплатити проценти за користування позикою в розмірі 38,4 % річних. На забезпечення зобов'язань за вказаним договором позики між позивачем та майновим поручителем [PERSON], ТОВ Виробничо-торгівельна фірма «ХАН» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за № 2783, відповідно до якого ТОВ ВТФ «ХАН» передає, а [PERSON] приймає в заставу нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 1А) у будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області. 29 травня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору позики від 31.10.2008 р. відповідно до якого строк дії договору позики був подовжений до 30 вересня 2009 року, після спливу строку дії якого [PERSON] зобов'язався повернути отриману в борг суму разом с процентами 48 % річних за весь строк користування позикою. Проте у встановлений договором строк позика не була повернута, 22 квітня 2013 року боржник повернув частину боргу в сумі 10 000 грн., а також 18 лютого 2015 року було повернуто борг в розмірі 10 000 грн. Таким чином заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] становить 330 000 грн. Також 23 вересня 2016 року на адресу боржника та іпотекодавцю було направлено письмову вимогу про усунення порушення та виконання зобов'язань. Таким чином станом на дату подання позовної заяви заборгованість становить 2 056 562 грн., яка складається з 330 000 грн. - сума основного боргу; 1 304 192 грн. - проценти; 362 574, 87 грн. втрата від інфляції; 59796 грн. - пеня. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 31.10.2008 р. в сумі 2 056 562 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS], що належить відповідачу ТОВ ВТФ «ХАН» та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином причини не явки до суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню Судом встановлено, що 31.10.2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, відповідно до якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 350 000 грн., строком на сім місяців, зі сплатою відсотків річних в розмірі 38,4 %. Також були внесені зміни до договору позики, в якому зазначається, що договір продовжений до 31.09.2009 року, а також за весь строку користування грошима з розрахунком 48 %, що становить 154 000 грн. Згідно до розписок від 22.04.2013 р. та 18.02.2015 р. відповідачем позивачу було повернути грошові кошти в розмірі 20 000 грн. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи на даний час відповідач [PERSON] взяті у позивача [PERSON] грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 2 056 562 грн., яке складається 330 000 грн. - сума основного боргу; 1 304 192 (один мільйон триста чотири тисячі сто дев'яносто дві) грн. - проценти; 362 574 (триста шістдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят чотири) грн. 87 коп. - втрата від інфляції; 59 796 (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. - пеня, підлягає повному задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та ТОВ ВТФ «ХАН» був укладений договір іпотеки від 31.10.2008 року, відповідно до якого ТОВ ВТФ «ХАН» передає, а [PERSON] приймає в заставу нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 1А) у будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області. Стаття 7 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги,включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв,які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання перед [PERSON] не виконав, а також між позивачем [PERSON] та ТОВ ВТФ «ХАН» був укладений договір іпотеки від 31.10.2008 року, що вбачається із матеріалів справи, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 7551,20 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved