Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №1 по вулиці Володимира Івасюка в місті Кременчуці. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ([PERSON]) в місті Кременчуці. У вказаній квартирі окрім неї зареєстровані: син [PERSON], син [PERSON], наймач [PERSON], наймач [PERSON] Відповідач зазначає, що відповідачі не проживають у зазначеній квартирі понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їхніх особистих речей в квартирі немає. За викладених обставин позивач вважає, що відповідачами втрачено право користування квартирою №2 в будинку №1 по вулиці Володимира Івасюка ([PERSON]) в місті Кременчуці у звязку із їхньою відсутністю за місцем реєстрації, у звязку із чим і вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідачі належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце слухання справи, відповідачі не повідомили суд про причини неявки, ними не подано відзив. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ([PERSON]) в місті Кременчуці, що вбачається із договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 09 квітня 2004 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], а також із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №3448433 від 27 квітня 2004 року. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки, виданої 19 липня 2018 року ТОВ «Місто для людей Кременчук», за адресою: місто Кременчук, вулиця Володимира Івасюка ([PERSON])[ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (власник), [INFO], [PERSON] (син), [INFO], [PERSON] (син), [INFO], [PERSON] (наймач), [INFO], [PERSON] (наймач), [INFO]. Факт реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] за зазначеною вище адресою підтверджується також повідомленнями Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №5744/01-27 та №5743/01-27 від 29 серпня 2018 року. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі за адресою: квартира [ADDRESS] ([PERSON]) в місті Кременчуці Полтавської області не проживають з 2007 року. \~ \~ \~ \~Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання б/н від 19 липня 2018 року, засвідченого фахівцем ТОВ «Місто для людей Кременчук» [PERSON], відповідно до якого громадяни [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що за адресою: квартира [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають з 2007 року. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їх реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; [PERSON] та [PERSON], будучи зареєстрованими у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживають понад шість місяців. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 163\~Житлового кодексу\~УРСР,\~у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу\~УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO] ([PERSON]) в місті Кременчуці, власником якого є позивач. Однак, відповідачі не проживають у зазначеному домоволодінні з 2007 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право користування зазначеним житлом, оскільки вони відсутні у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в помешканні, власником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному домоволодінні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved