Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі актів реєстрації громадянського стану зроблено запис № 228 від 15 серпня 2013 року. Крім того, зазначає, що за час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Також вказує, що разом з чоловіком вони проживали до 01 серпня 2017 року. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного. Вважає, що часті сварки негативно впливають на психічний стан дітей. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними суттєво погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе, а тому, просить строк для примирення не надавати, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Майновий спір між ними відсутній. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2018 року, за клопотанням відповідача по справі, сторонам надавався строк 02 (два) місяці для примирення та було зупинено провадження по справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2018 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні позивач [PERSON], після сплину строку на примирення наполягала на розірванні шлюбу. Також пояснила, що за час, наданий судом для примирення, сторони майже не спілкувалися. Згоди щодо подальшого спільного сімейного життя, не дійшли. Крім того, вказала, що судові витрати вона залишає за собою. В судовому засіданні відповідач [PERSON], після сплину строку на примирення зазначив, що він намагався знайти порозуміння та примиритися з дружиною, проте, вона не має намірів примирюватися, у неї інші плани на життя, а тому не заперечував проти розірвання шлюбу. Відзив на позовну заяву не надав. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 15 серпня 2013 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-СР № 099015 від 15 серпня 2013 року), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №\~228. Також, встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР № 189479 від 21 лютого 2014 року) та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР № 228919 від 24 березня 2016 року), щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування(ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст.\~110\~СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved