Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, вона на праві власності має квартиру за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які з 2006 року не проживають в даному будинку, тобто більше 13 років. Відповідач не бере участі в утриманні квартири, особистих речей в будинку не має та, взагалі, помешканням вона не цікавиться. Оскільки реєстрація відповідачів в належній їй квартирі створює перешкоди в реалізації прав власника, вважає, що вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Власник іншої Ѕ частини зазначеного житлового будинку, її брат, [PERSON] також вважає, що її донька та онуки можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , і тому не заперечує проти задоволення позовних вимог. Просила постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином судовими повістками та оголошенням на офіційному сайті судової влади. Представник Органу опіки і піклування Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області в судовому засіданні пояснила, що можливо визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За нормою ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що відповідачка з дитиною не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2006 року, жодного разу за цей час не з`явились за вказаною адресою. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що відповідачка з дитиною не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2006 року, жодного разу за цей час не з`явились за вказаною адресою. Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, положеннями ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров`я, в якому вона перебуває. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач разом з дитиною не проживає за вищевказаною адресою понад тринадцять років за іншою адресою, в порядку ст. ст. 29, 405 ЦК України вважає необхідним визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved