Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] з 11.07.1998 року. Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду від 02.04.2002 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися на першому курсі Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого. [PERSON] навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач зазначає, що хоча син і поступив на бюджет, але що року за нього треба сплачувати за проживання у гуртожитку. Крім цього, у дні канікул чи кінця навчання йому необхідно приїжджати додому у Запоріжжя, під час проживання у м. Харків харчуватися. [PERSON] також потрібен одяг, обув, книжки, зошити, що також вимагає багато витрат, які позивачу неможливо сплачувати одній. Позивач працює вчителем початкових класів гімназії № 6 м. Запоріжжя, її заробітна плата за один місяць у середньому становить 5\~588 грн. 24 коп., інших прибутків вона не має. Відповідач працює на посаді начальника сектора у ГУНП України у Запорізькій області, отримує заробітну платню, у звязку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 3\~500 грн. щомісяця, починаючи з дати закінчення виплати аліментів за виповненням повноліття сину 16.09.2016 року та до закінчення навчання, чи досягнення [PERSON] 23-річного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти [PERSON], який є третьою особою по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що після вступу в начальний заклад він зареєстрований та постійно мешкає за місцем навчання, а саме у гуртожитку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широкінців, 43-а. Проживання у гуртожитку складає 3\~630 грн. за рік. На цей час він отримує стипендію, розмір якої складає приблизно 1 588 грн., проте відмітив, що йому невідоме, або буде він надалі її отримувати, оскільки це залежить від того, на який бал він складе іспити в наступному учбовому семестрі. Відповідач [PERSON] надав письмові заперечення, у яких зазначив, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки позовна заява подана неналежним позивачем і позовні вимоги щодо стягнення аліментів на користь позивача, є безпідставними. Вказує, що він працює у ГУНП України у Запорізькій області, його середній заробіток за останні півроку, складає приблизно 7\~000 грн. Зазначає, що у нього на утриманні є інші діти, дружина, непрацездатні батьки. Враховуючи те, що син отримує стипендію, а також розмір прожиткового мінімуму вважає, що можливо визначити розмір потреби дитини у розмірі 850 грн. Зважаючи на ст. 141 СК України вважає, що кожен із батьків зобовязаний надавати ? частину від 850 грн., що складає 425 грн. На підставі зазначеного, просить суд залишити позов без задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти [PERSON], яка у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в запереченнях на позов, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] з 11.07.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія І-ЖС № 024872, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради 11.07.1998 року (а.с. 5). Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 02.04.2002 року (а.с. 6). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС № 092037, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської рай адміністрації Запорізької міської ради (а.с. 17). Повнолітній син [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого, що підтверджується довідкою зазначеного вище навчального закладу від 08.11.2016 року за № 811 (а.с. 9). На даний час [PERSON] проживає та зареєстрований у гуртожитку Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого, за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широкінців, 43-а. 29.08.2016 року [PERSON] було сплачено за проживання у гуртожитку 3\~630 грн., що підтверджується квитанцією № 70186213 від 29.08.2016 року. Таким чином повнолітній син потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки є студентом навчального закладу з денною формою навчання, несе витрати на проїзд до м. Запоріжжя у дні канікул чи кінця навчання, проживання у гуртожитку, харчування, придбання навчальної літератури. Як вбачається з довідки про заробітну плату та інші доходи за період з 05.2016 року по 10.2016 року заробітна плата позивача [PERSON] за один місяць у середньому становить 5\~588 грн. 24 коп. Остання зареєстрована та мешкає у двокімнатній квартирі разом зі своєю матірю [PERSON], яка є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, самостійно сплачує комунальні витрати без субсидії, інших доходів, окрім заробітної плати, не має. Зазначені факти свідчать про те, що позивач не може в достатньому розмірі надати сину матеріальну допомогу на період навчання. Відповідач [PERSON] працює у ГУНП в Запорізькій області на посаді начальника сектора, загальна сума його доходу за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року становить 42\~067 грн. 21 коп. (а.с. 16). Відповідно до ст. ст. 181, 182, 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, син, дочка, які продовжують навчання, для виникнення права на утримання повинні потребувати матеріальної допомоги. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх сина (доньку), які продовжують навчання після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином (донькою) віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; наявність у батьків такої можливості. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~ Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що даний позов поданий особою, яка не має права на звернення з такими вимогами, оскільки судом встановлено, що до початку навчання син сторін проживав з позивачем за адресою: [ADDRESS], і був зареєстрованій в її квартирі, як за своїм місцем проживання. [PERSON] поселений в гуртожиток тимчасово на період навчання, у звязку з чим знятий з реєстраційного обліку за місцем постійного проживання і тимчасово зареєстрований в гуртожитку за місцем навчання. Однак він періодично повертається до квартири матері, проводить там канікули, отримує від матері систематичну матеріальну та побутову допомогу і піклування, зберігає у квартирі матері свої особисті речі, у шлюбі не перебуває і своєї сім`ї не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що постійним місцем проживання сина сторін є квартира, у якій проживає позивач, оскільки син тимчасово відсутній у квартирі матері у звязку з навчанням, тобто з поважної причини, не припинив зв'язок з матірю і продовжує належати до її сім`ї. Відповідач має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, оскільки має постійну роботу і стабільний заробіток. Крім того, суд враховує, що [PERSON] має можливість отримувати матеріальну допомогу від матері, яка також працює та має стабільний заробіток. Доводи відповідача щодо знаходження на його утриманні дружини та непрацездатних батьків, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні будо встановлено, що батьки відповідача є пенсіонерами, отримують пенсії, мають ще одного сина, який знаходиться за кордоном та оказує їм матеріальну допомогу. Відповідно до довідки № 2/8-540 від 26.01.2017 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 42), дружина відповідача [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 03.05.2017 року. Відповідачем, доказів на підтвердження того, що дружина на даний час знаходиться на його утриманні не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача на утриманні малолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 40, 41). З урахуванням зазначених обставин, інтересів повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід, враховуючи те, що [PERSON] навчається за рахунок Державного бюджету, одержує стипендію та матеріальну допомогу матері, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 Сімейного кодексу України, враховуючи рівний обовязок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 21.12.2016 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial