Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу та відсотків. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.05.2021 відкрито провадження, призначено справу до розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 липня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого, було передбачено надання юридично-консультативних послуг щодо призначення пенсії, шляхом представництва інтересів замовника в органах Пенсійного фонду України, інших державних органах, а у випадку необхідності, складання адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарги, інших процесуальних документів, представництва інтересів в суді. Сторони Договору від 04.07.2018 домовилися, що замовник зобов`язується сплатити на користь виконавця попередню оплату в розмірі 8000грн (без ПДВ) в день підписання цього договору (пункт 5.1.1 Договору), що було виконано замовником. Також, сторони домовились, що у випадку вирішення справи на користь замовника (задоволення позовних вимог) або добровільного призначення пенсії замовника органами Пенсійного фонду України, замовник додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 8000грн (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили (пункт 5.1.3. Договору). Крім цього, пунктом 8 Договору встановлено, що замовник в разі несплати (несвоєчасної оплати) коштів, передбачених цим Договором, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також, на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошима відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. ФОП [PERSON] умови договору виконано належним чином, що підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 грудня 2019 року, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі № 826/16184/18. Відповідно до договору відступлення права вимоги від 19 листопада 2020 року, права вимоги за договором про надання юридичних послуг було передано від ФОП [PERSON] до [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором виконала частково у зв`язку чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 8000,00грн - основного боргу, в розмірі 52320,00грн - відсотків згідно ст. 625 ЦК України, а всього в розмірі 60320,00грн. 11.08.2021 до суду надійшов відзив від [PERSON] відповідно до якого зазначено, що 04.07.2018 [PERSON] уклала договір про надання юридично-консультативних послуг з [PERSON] , однак договір був підписаний не ним, а саме з Кардашем В`ячеславом Анатолійовичем , який був найманим працівником у ФОП - [PERSON] . Відповідно до трудового договору між ФОП - [PERSON] та Кардашем В`ячеславовм Анатолійовичем від 18.10.2017, на Кардаша В`ячеслава Анатолійовича покладались певні обов`язки, відповідно до яких не входило підписання договорів про надання юридичних послуг. Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Таким чином у зв`язку з тим, що договір про надання юридичних послуг від 04.07.2018 був підписаний в особі юриста Кардаша В.А., який відповідно до трудового договору від 18.10.2017 не мав на це достатніх повноважень, договір вважається недійсним. Також, договір про відступлення права вимог від 19.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] є фіктивним оскільки [PERSON] є інвалідом II групи, та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільняється від його сплати, а так як адреса для листування [PERSON] та робочий адрес [PERSON] є тотожними, а саме: [ADDRESS] , можливо дійти висновку про те, що [PERSON] навмисно укладає договір про відступлення права вимоги з особою яка звільняється від сплати судового збору для того щоб не сплачувати судовий збір. 28.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката Мневець Олександра Миколайовича відповідно до якої зазначено, що відповідачка [PERSON] не зверталась до суду з позовом про визнання договору про надання юридичних послуг від 04.07.2018 недійсним. Крім цього, трудовий договір від 18.10.2017 підтверджує, що станом на 04.07.2018 Кардаш В.А. перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . Повноваження Кардаша В.А. на підписання договору про надання відповідачу юридичних послуг від 04.07.2018 підтверджено виконанням у повному обсязі ФОП [PERSON] зобов`язань за договором про надання юридичних послуг, що є беззаперечним доказом схвалення виконавцем за договором всіх умов вказаного договору. На виконання вказаного договору [PERSON] 10.07.2018 видала працівникам ФОП [PERSON] , в т.ч. Кардашу В.А. нотаріальну довіреність на представництво її інтересів в Пенсійному фонді, суді. Умови договору про надання юридичних послуг з боку Виконавця виконано повністю, що підтверджено набравши законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2019 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2020.Таким чином заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі письмовими доказами. Представник позивача - адвокат Мневець О.М. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях заперечувала проти позовних вимог посилаючись на обставини, які викладені у відзиві, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того зазначила, що договір про надання юридичних послуг припинив свою дії з моменту припинення дії довіреності, саме з 10.07.2019, тобто на час ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва від 24.12.2019 повноваження представляти інтереси в суді або в інших органах у ФОП [PERSON] були відсутні. Будь-яких договорів про продовження співпраці з ФОП [PERSON] не укладались, оскільки була відсутня довіра до їх діяльності. Також зазначила, що юрист Кардаш В.А. припинив свою співпрацю з ФОП [PERSON] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.07.2018 між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] в особі юриста Кардаш В.А. та [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати юридично-консультативні послуги щодо призначення пенсії замовника у відповідному органі УПФУ. Підписантами договору є Кардаш В.А. та [PERSON] . Пунктом 2 договору про надання юридичних послуг від 04.07.2018 зазначено, що послуги, згідно п.1 цього договору може здійснювати шляхом представництва інтересів замовника в органах Пенсійного фонду України, а випадку необхідності складання адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарги, інших процесуальних документів, представництва в суді. Відповідно до п.3.2. договору визначено, що виконання виконавцем своїх зобов`язань по цьому договору підтверджується фактичним виконанням обов`язків пунктів цього договору та (або) звітом виконавця. Згідно із п.4.5. договору вбачається, що замовник повинен надати на виконавця та третіх осіб нотаріально посвідчену довіреність від свого імені. Пунктом 5.1.1. договору зазначено, що замовник сплачує на користь виконавця попередню оплату 8000грн (без ПДВ) в день підписання договору. Пунктом 5.1.3. договору встановлено, що у випадку вирішення справи на користь замовника або добровільного призначення пенсії замовника органами Пенсійного фонду України, замовник додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 8000грн (без ПДВ) не пізніше 10 днів. Пунктом 8 договору встановлено, що замовник в разі не сплаті коштів передбачених цим Договором, сплачує на користь виконавця в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошами відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Судом беззаперечно встановлено, що відповідачка виконала п.5.1.1. договору, сплатила 8000грн під час підписання договору, що не заперечувалось учасниками справи в судовому засіданні. Крім того 10.07.2018 [PERSON] підписала довіреність, якою уповноважила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Кардаша В.А. , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] бути її представниками в усіх судових та інших державних органах України; Довіреність видана без права передоручення третім особам строком на один рік та діє до 10.07.2019, ця довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2019, позовні вимоги задоволені частково. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву [PERSON] щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, які викладені у даному рішенні. 05.06.2020 Постановою шостого апеляційного адміністративного суду, Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2019, залишено без змін. 19.11.2020 між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладається договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає належне йому вимоги згідно з договором про надання юридичних послуг від 04 липня 2018 року до [PERSON] . Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 517 ЦК України, яка визначає докази прав нового кредитора у зобов`язанні, встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Позивачем на підтвердження права вимоги суду надано тільки копія договору відступлення права вимоги. Зокрема відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статей 526, 530, 610 та частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже судом встановлено, що на час ухвалення судових рішень (24.12.2019 та 05.06.2020) дія договору про надання юридичних послуг від 04.07.2018 вичерпала свою дію, оскільки існування останнього договору напряму залежить від існування Довіреності від 10.07.2018, дія якої закінчилась 10.07.2017, доказів про укладання іншої довіреності яка б надавала правову підставу продовження дії договору про надання юридичних послуг від 04.07.2018 представником позивача суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні. Зокрема судом установлено, що на час дії договору про надання юридичних послуг від 04.07.2018, відповідно до умов договору, відповідачкою свої зобов`язання повністю виконані, будь-яких заборгованостей перед ФОП [PERSON] не існувало, спростовуючих доказів щодо відсутності заборгованості суду не надано. Оцінюючи наведені вище положення законодавства на предмет відповідності обставинам справи суд констатує, що на час укладання договору про відступлення права вимоги від 19.11.2020 були відсутні підстави у ФОП [PERSON] передавати право вимоги за зобов`язанням за договором про надання юридичних послуг від 04.07.2018, оскільки дія договору була припинена, а зобов`язань [PERSON] не існувало, тому відсутні зобов`язання відповідачки перед позивачкою. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки не доведено порушеного права позивача відповідачем. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed