Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі [PERSON] з 06.08.2011 по 09.12.2020 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження якого записаний та являється батьком відповідач по справі [PERSON] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину та вихованням дитини не займається. Її неодноразові звернення щодо надання належної допомоги дитині відповідач ігнорує та всіляко намагається ухилитися від свого обов`язку, як батька. Відповідач офіційно не працює, але самостійно займається заробітком від якого має відповідний дохід. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.02.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. На адресу суду повернулися конверти з надісланими документами із відміткою причин їх повернення, а саме: «адресат відсутній». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2012 сторони по справі 06.08.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 217 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження від 13.03.2012 серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки та акту КП «Жмеринкакомунсервіс» Жмернської міської ради від 16.01.2021 №108, яка видана [PERSON] , вона та її син [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Дитина знаходиться на утримані матері (а.с.11, 12). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати неповнолітню дитину, судом не встановлено. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів, суд враховує що позивач [PERSON] здійснює догляд за неповнолітнім сином, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку та доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав, а відтак може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття - підлягає задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved