Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від цього шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем їхній син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. На підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Однак, після 03 січня 2020 року примусове стягнення аліментів з відповідача припинилось, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Враховуючи, що їхній син навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі та не має джерел доходу, то він потребує надання йому матеріальної допомоги від батька. На думку позивача, відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки є здоровим чоловіком працездатного віку. З огляду на наведене позивач просить стягнути з [PERSON] , 1982 року народження, на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дати досягнення повноліття, тобто з 03 січня 2020 року, але не менше ніж за три місяці до дати звернення з цим позовом, і до закінчення навчання 30 червня 2023 року. Ухвалою від 12 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , вид. відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 16 січня 2001 року (а.с. 7). З копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 березня 2020 року встановлено, що Любомльським районним відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) здійснювалось примусове виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в тому числі, й на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 листопада 2018 року і до досягнення ним повноліття (а.с.11-12). Також встановлено, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчатись та є студентом групи С3-11 Луцького національного технічного університету, навчається на І курсі факультету фінансів, обліку, лінгвістики та права денної форми навчання за контрактом. Наведене підтверджується довідкою Луцького національного технічного університету №4672 від 02 квітня 2020 року (а.с.13). За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено,\~що сторони\~проживають окремо,\~ [PERSON] \~проживає з\~матір`ю та\~фактично \~перебуває на\~утриманні останньої. Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досягнувши повноліття, продовжує навчатися у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та на платній основі, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище сторін, оскільки ані позивач, ані відповідач документально не підтвердили види та розміри своїх доходів. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає до задоволення, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно до закінчення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про призначення стягнення аліментів, починаючи з дати досягнення дитиною повноліття, тобто з 03 січня 2020 року, але не менше ніж за три місяці до дати звернення з цим позовом. Статтею 201 СК України врегульовано питання застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, вказаною нормою встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною першою ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч. 2 ст. 191 СК України). Наведене дає підстави для висновку про те, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись присуджуються з дати пред`явлення позову. Також суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий період, оскільки позивач не надала доказів того, що після досягнення сином повноліття вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягає до частково задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: partial