Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який 25.09.2013 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син постійно проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Разом з тим, вказує на те, що син є студентом першого курсу денного відділення механічного факультету Харківського автомобільно - дорожнього університету на контрактній основі. При цьому зазначає, що домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини у грошовій або натуральній формі не існує. Також позивач вказує на те що, син потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач свій обов`язок по утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не виконує, хоча фізично зоровий, працездатний, має постійний прибуток. Позивач вважає, що відповідач має можливість та повинен приймати участь у витратах на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] 05 січня 2021 року відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву в якому останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на наступні підстави. Вказує на те що, він сплачує навчання сина [PERSON] на денній формі у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, механічному факультеті, на контрактній основі згідно з договору від 30.09.2020 року про надання освітніх послуг у розмірі 5750 грн. щосеместрово. При цьому, відповідач зазначає, що з сином [PERSON] , він спілкується та не ухиляється від його утримання, крім того матеріальну допомогу син отримував поки був неповнолітнім та отримує до теперішнього часу у вигляді грошових коштів на свою карту Монобонк або готівкою у різних сумах, поповнює його номер мобільного телефону, купує предмети одягу та продукти харчування на його прохання. Разом з тим, відповідач зазначає, що позивач не надала будь - яких доказів на підтвердження обставин, які свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на навчання, придбання підручників та канцтоварів, проїзд, харчування), жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що позивач витрачає гроші на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При цьому, звертає увагу суду на те, що він отримує пенсію за вислугою років у розмірі 7047,31 грн., при цьому іншого доходу він не має. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позов не визнає, доводи виклав у відзиві, який підтримує та просить рішення по справі прийняти за його відсутності. Третя особа: [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав заяву, в якій вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 25 вересня 2013 року. За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як зазначено в позовній заяві позивачем [PERSON] її повнолітній син [PERSON] постійно мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Крім того, в заяві [PERSON] зазначив, що він постійно проживає зі свою матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, однією з підстав права на утримання після досягнення віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, є продовження навчання. Згідно довідки № 27/97045 від 02 жовтня 2020, виданої Харківським національним автомобільно - дорожнім університетом, [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу механічного факультету, денної форми навчання з 15.09.2020 року, контрактної основи. Закінчення навчання - 30.06.2024 року. Відповідно до договору № 6ММ-20 про надання освітніх послуг від 30.09.2020 року, який укладено між Харківськім національно автомобільно - дорожнім університетом» та [PERSON] про те що за рахунок коштів Замовника здійснюється надання йому освітньої послуги, а саме: навчання для здобуття ступеня освіти бакалавр за денною формою навчання. Загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 46000,00 гривень, в тому числі за 2020/2021 навчальний рік - 11500,00 гривень, за 2021/2022 навчальний рік - 11500,00 гривень; за 2022/2023 навчальний рік - 11500,00 гривень, за 2023/2024 навчальний рік - 11500,00 гривень. Замовник вносить плату щосеместрово у розмірі 5750 грн.. Замовником вказано - [PERSON] , при цьому зазначено, що з договором ознайомлений та згодний: батько [PERSON] , про що мається його особистий підпис в договорі. Статтею 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу призначена пенсія за вислугою років довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 29.01.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох з батьків. При цьому, доводи відповідача щодо добровільної сплати ним грошових коштів [PERSON] на його карту в Монобанк або готівкою у різних сумах, суд вважає не доведеним, з огляду на наступні обставини. Згідно ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Отже, зазначені правові норми, у взаємозв`язку з ст.199 СК України передбачають обов`язок батька утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, як у судовому порядку - шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання, та в позасудовому порядку - шляхом подання заяви за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії. При цьому, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, може відбуватися як на користь матері, з якою проживають повнолітні син чи донька, так і безпосередньо на користь повнолітніх сина чи доньки. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на користь свого повнолітнього сина [PERSON] йому особисто чи на користь його матері. Наданий відповідачем Договір № 6ММ-20 про надання освітніх послуг від 30.09.2020 року, та копії квитанції від 05.10.2020 року про сплату за навчання за навчання [PERSON] за договором № 6ММ-20 в сумі 4750,00 грн. та 1000,00 грн., а також копією квитанції від 02.03.2020 року про сплату за навчання [PERSON] за договором № 6ММ-20 в сумі 4750,00 грн. та 1000,00 грн., підтверджує, що відповідач погоджується, з тим що повнолітній син потребує матеріального забезпечення з боку батьку, який має можливість допомагати, оскільки відповідач вказав, що отримує пенсію в розмірі 7074,13 грн. Положеннями частини першої статті 191 СК України закріплено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки повнолітній син - [PERSON] продовжує на теперішній час навчання, є студентом денної форми навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, позивні вимоги законні та обґрунтовані. Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів того, що він не в змозі надавати своєму сину матеріальну допомогу, відсутні відомості стосовно перебуванні у відповідача інших дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні, суд вважає за можливе заявлені вимоги про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі. Отже, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі ј частині від усіх його доходів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову по 30.06.2024 року, за умови продовження навчання. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зі відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved