Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], який народився 15 січня 2015 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, під час спільного проживання у них народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, що зумовило її звернення до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, від позивача надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги позивача визнав, не заперечував проти задоволення позову. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 416332 [PERSON], який народився 15 січня 2015 року, відповідач [PERSON] є його батьком, а позивач [PERSON] матірю. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області № 2778 від 01 вересня 2017 року, малолітній [PERSON] проживає спільно з матірю [PERSON] Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивача мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Таким чином, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, суд в силу принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) не може вийти за межі позовних вимог. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, має нерегулярний, мінливий дохід, непрацездатних дружини та батьків на утриманні немає, так як доказів їх існування суду не надав, чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, у звязку з чим повинен утримувати свою малолітню дитину. При ухваленні рішення по справі суд керується положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року 1\~355,00 гривень, з 1 травня 1\~426,00 гривень, з 1 грудня 1\~492,00 гривні, і що обидва з батьків зобовязані утримувати дітей. Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що на час розгляду справи, мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2017 року становить 3\~200,00 грн. на місяць. Таким чином, зважаючи на позовні вимоги позивача, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 700 грн., щомісяця, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду та досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 19.09.2017 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved