Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Тернопільської РДА, посилаючись на те, що в шлюбі у них з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалося і шлюб 13.09.2013року було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом його здоров'я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи, не спілкується із дитиною. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає підстави суду визнати його неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у його відсутності з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тернопільської РДА в судове засідання не з'явився, подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.05.2010року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.09.2013року. В шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER]). Згідно довідки Настасівської сільської ради №655 від 11.06.2018року, дитина [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], утримується та виховується нею. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов Настасівської сільської ради від 07.06.2018року, для виховання та розвитку дитину створено умови в житловому будинку в [ADDRESS], є окрема кімната для дітей, кухня, підведено воду, світло, газ, каналізацію. Відповідно до відповіді Тернопільського міжрайонного відділу з питань пробації [PERSON] 18.01.2016року поставлений на облік, як особа засуджена вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2015року до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Згідно висновку Служби у справах дітей Тернопільської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], з метою захисту прав та законних інтересів дитини, беручи до уваги байдуже ставлення до дитини, встановивши, що батько [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов'язки щодо виховання дітей. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дитиною позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для його нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON], [INFO] На підставі наведеного,

Outcome: approved