Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки за формою № 3 про склад сім'ї, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Електромонтажник» від 30 січня 2016 року № 4, у даній квартирі зареєстровано сім осіб. Фактично проживає п'ятеро людей, не проживають - [PERSON] і [PERSON] Відповідач [PERSON] був прописаний 15 лютого 2005 року в її квартирі з метою влаштування на роботу, оскільки без реєстрації місця проживання на роботу не приймали. Фактично, починаючи від дня реєстрації та по даний час, відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживав та не з'являвся, участі у сплаті комунальних послуг не приймав. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 1970 року [PERSON] Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих було видано ордер № В136163 на житлове приміщення, за яким їй було надано на сім'ю з трьох осіб ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) право зайняти квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки № 31 від 17 листопада 1994 року, виданої Житлово-будівельного кооперативу «Електро-монтажник», [PERSON] було повністю внесено пайовий внесок за квартиру [ADDRESS]. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 01 грудня 1994 року, виданого Бюро технічної інвентаризації м. Києва Київської міської ради народних депутатів, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] Згідно довідки форми 3-а № 4 від 30 січня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира на праві приватної власності налеєить [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про не проживання № 661 від 14 жовтня 2015 року, складеного сусідами по будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Електромонтажник», [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] дійсно не проживають з моменту реєстрації з 2005 року. Вказані відомості також підтверджуються актом про не проживання № 5 від 30 січня 2016 року. Згідно довідки № 3 від 30 січня 2016 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Електромонтажник», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 2005 року, але не проживають з моменту реєстрації і до теперішнього часу. Відповідно до листа-повідомлення ЖБК «Електромонтажник» № 22 від 05 квітня 2016 року, [PERSON] з моменту реєстрації за адресою: [ADDRESS] ніколи не звертався із заявами до керівництва кооперативу «Електромонтажник» стосовно чинення йому перешкод в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та не зняття його з реєстраційного обліку за адресою вказаної квартири. Згідно листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07 квітня 2016 року, [PERSON] із заявами стосовно чинення йому перешкод в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не надходили. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втративши право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку квартири [ADDRESS], то вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені в ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Виконання функцій з ведення реєстраційного обліку місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та надання інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, здійснюється органами Державної міграційної служби України. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, враховуючи викладене, позивач повинен звертатися з вимогами про зняття відповідача з реєстраційного обліку до органів Державної міграційної служби України на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного та

Outcome: partial