Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовною заявою про стягнення неустойки ( пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2011 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку доходу щомісячно, починаючи з 14.01.2011 року та до її повноліття. Виконавчий лист був виданий та пред'явлений до виконання до Коломийського міськрайонного управління юстиції. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по аліментам складає 13229 грн. Відповідно до наданого розрахунку вважає, що сума неустойки складає 69774,05 грн. Просила стягнути з відповідача 69774,05 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила та враховуючи часткову сплату аліментів та новий розрахунок просила стягнути з відповідача неустойку в розмірів 78104,17 грн. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила позов задоволити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було прийнято без участі [PERSON] Він в той час знаходився за кордоном, де тривалий час працював. При цьому, як тільки сестра відповідача дізналась про те, що існує рішення суду про стягнення аліментів, то відразу почала сплачувати їх, при цьому частково погашати заборгованість. В перший раз вона направили на ім'я позивача 3000 грн.. які повернулись в зв'язку із неотриманням. Тоді вона звернулась до ДВС і через деякий час їй надали рахунок, на який вона і сплачує гроші, які передає відповідач із-за кордону. Вважають, що про строчка допущена не з вини відповідача та просили відмовити в задоволенні позову. Представник ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції в судовому засіданні пояснила, що дійсно 08.04.2011 року нею було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі ј від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.04.2011 року і до її повноліття. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідача, однак лист повернуся в зв'язку з тим. Що [PERSON] не було в Україні. При цьому, нею неодноразово направлялись попередження, вона виходила за вказаною адресою, однак нікого не було, про що були складені акти та листи повертались. В листопаді 2013 року до неї прийшла сестра відповідача - [PERSON] та повідомила, що вона випадково дізналась про існування рішення суду та виконавчого провадження про стягнення аліментів з її брата. При цьому, вона повідомила. Що направила позивачу поштовим переказом 3300 грн. Однак ці гроші повернулись в зв'язку із неотриманням адресатом. З цього часу сестра постійно сплачує аліменти та частково гасить заборгованість. Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, представника ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, дослідивши матеріали справи, вважає. що позов необґрунтований та до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2011 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку доходу щомісячно, починаючи з 14.01.2011 року та до її повноліття. Виконавчий лист був виданий та пред'явлений до виконання до Коломийського міськрайонного управління юстиції. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по аліментам складає 13229 грн. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. 1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 2. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. 3. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ст. 152 Сімейного кодексу України, Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Стаття 196 Сімейного кодексу України встановлює, що При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] виникла не з вини відповідача, що є обов'язковою ознакою для стягнення неустойки. Зазначені обставини були підтверджені і поясненнями представника ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції. Окрім цього, згідно з поясненнями представника ДВС станом на листопад 2013 року у позивача не було відкритого рахунку для сплати аліментів. З моменту, як відповідач дізнався про існування виконавчого провадження про стягнення з нього алімнетів, тобто з листопада 2013 року ним або його сестрою постійно сплачуються алімнети, при цьому частково погашається заборгованість. Зазначені обставини не оспорює і представник позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки ( пені) за несвоєчасну сплату аліментів є необґрунтований та в його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed