Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що її чоловік - [PERSON], померлий [INFO], володів на праві власності домогосподарством, розташованим за адресою: [ADDRESS] Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною вартістю 194442 гривні, яке за життя належало [PERSON] При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку задовольнити її вимоги. Позивач в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду від нього надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Згідно абзацу другого п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи факт належності чоловіку позивача зазначеного житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якій вказано, що [PERSON], померлий [INFO], був зареєстрований та мешкав за вищезазначеною адресою та погосподарською книгою № 5 с. Рівне Тарутинського району Одеської області (а.с.16, 19). За таких обставин, суд, вважає встановленим факт належності чоловіку позивача зазначеного житлового будинку. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадщина відкрилась в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с. 8). Відповідно свідоцтва про шлюб позивач є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7) Рішенням Тарутинського районного суду від 07.05.2015 року встановлений факт родинних відносин між відповідачем та померлим [PERSON], яким встановлено, що [PERSON] є рідними сином [PERSON].( а.с. 9, 22). У зв'язку з цим, сторони відносяться до першої черги спадкоємців за законом на підставі ст. 1261 ЦК України. Враховуючи, що відповідач позов визнав, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на будинок, який належав спадкодавцю. На підставі викладеного,

Outcome: approved