Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із дійсним позовом в обґрунтування позовних вимог якого зазначила, що 21 жовтня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір довічного утримання в присутності приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Олійниченко Ж.В. та свідків [PERSON] та [PERSON] За умовами укладеного договору квартира, розташована за адресою:[ADDRESS] передавалась на умовах довічного утримання [PERSON]. Зазначений договір не був посвідчений нотаріально, оскільки на момент його укладення користувачам м.Луганська було тимчасово припинено доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Олійниченко Ж.В. не мала можливості посвідчити договір довічного утримання, про що видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 жовтня 2014 року. [INFO] року [PERSON] померла. Тому оскільки договір довічного утримання не був посвідчений нотаріально, позивач просить визнати його дійсним. Крім того, просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надала письмову заяву, згідно якої просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він просив справу розглядати без його участі. У наданому відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із тим, що Луганська обласна військово-цивільна адміністрація не є належним відповідачем, оскільки вона не є суб'єктом спірних матеріально-правових відносин та не має обов'язків, які випливають з них перед позивачем. Причини неявки третьої особи суду не відомі. Про дату, місце та час судових засідань Олійниченко Ж.В. повідомлялась завчасно, належним чином, у відповідності до вимог п. 19 Перехідних положень ЦПК України, шляхом розміщення повідомлень про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Згідно копії Договору довічного утримання від 21 жовтня 2014 року, укладеного у простій письмовій формі в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру, яка належить їй на праві приватної власності, розташовану за адресою:[ADDRESS] (а.с.4-5). При цьому Постановою приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Олійниченко Ж.В. від 21 жовтня 2014 року було відмовлено [PERSON] у посвідченні Договору довічного утримання у зв'язку з тим, що користувачам м.Луганск тимчасово припинено доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21 листопада 2014 року, [PERSON] померла [INFO] року у м.Луганськ, про що було зроблено відповідний актовий запис №2556 (а.с.6). Відповідно до копії Договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 20 листопада 2014 року, [PERSON] здійснила поховання [PERSON] 20 листопада 2014 року (а.с.13). Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 745 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року зазначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочин, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Як вбачається з тексту договору довічного утримання від 21 жовтня 2014 року, який позивач просить визнати дійсним, він укладений між [PERSON] та [PERSON], які і є сторонами даного договору. Як було встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно ст.ст.1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Виходячи із системного аналізу ст. 1277 ЦК України, ст. 1, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зазначене також підтверджується п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Інтереси територіальних громад міста представляє міська рада, яка і може бути належним відповідачем по такій справі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України і призначені для забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції. За таких обставин, Луганська обласна державна адміністрація як місцевий орган виконавчої влади із статусом обласної військово-цивільної адміністрації тимчасово в межах визначеної статтею 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» компетенції не наділена повноваженнями органу місцевого самоврядування - Луганської міської ради, а тому не є належним відповідачем у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 13 ЦПК, суд не може за власною ініціативою замінити неналежного позивача належним на підставі ст. 51 цього Кодексу. Зміст зазначеної норми цивільного процесуального законодавства у системному аналізі з положеннями ст.ст.2, 4, 19 ЦПК України, ст.15 ЦК України дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем суд повинен відмовляти у задоволенні позову саме до цього відповідача, що не позбавляє позивача права звернутись з аналогічними позовними вимогами до належного відповідача. При таких обставинах, приймаючи до уваги, що від позивача не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації, третя особа приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Олійниченко Жаннета Василівна про визнання договору довічного утримання дійсним задоволенню не підлягають, оскільки пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Доводи, на які позивач посилається у позовній заяві і обґрунтовує ними свої позовні вимоги, в даному випадку не підлягають правовій оцінці судом внаслідок того, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. На підставі викладеного, ст.ст., 744, 745, 1217, 1220, 1221, 1261, 1268,1269,1277 ЦК України,

Outcome: dismissed