Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім»єю, визнання права власності. Позивач у позові вказує на те, що у 1993 році вона познайомилась з відповідачем [PERSON]. На той час відповідач був вже разлучений. Після недовготривалих зустрічей вони стали жити з ним разом, як подружжя. У них був єдиний бюджет, вони вели сумісне господарство, несли один по відношенню до другого всі обов'язки чоловіка і дружини. [INFO] року у них народилась дочка- [PERSON]. [PERSON] визнавав дівчинку своєю дочкою. Так як вони в зареєстрованому шлюбі не знаходились, то дочку записали по її прізвищу. Весь час відповідач називав [PERSON] дочкою, він усім оточуючим розповідав, що дуже любить свою дочку . Коли донька навчалась у школі, у документах на дитину відповідач вказав себе батьком [PERSON]. Ця обставина підтверджується довідкою з 158-ї ЗОШ м.Харкова. Весь час у них з відповідачем і у нього з дочкою були гарні , добрі взаємовідносини. Вони були єдиною сім'єю: проживали у неї в квартирі [ADDRESS], відповідач був приватним підприємцем, а вона йому допомагала вдома веденням документів по його підприємницькій діяльності, також займалась веденням домашнього господарства. Вони разом планували витрати по господарству, витрачали зароблені кошти на потреби сім'ї, планували і проводили свята та відпочинок. Підтвердженням цьому є багаточисленні фото та відеоматеріали, які робились на протязі усього сумісного життя. Факт проживання однією сім'єю з [PERSON], як чоловіка і дружини, також було встановлено під час проведення перевірок К-Лопанським СВМ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області та Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківськиій області, що підтверджується копіями постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, в яких вказано, що вони проживали разом з відповідачем на протязі 20-років, і у них є спільна донька [PERSON], і сам [PERSON] в своїх поясненнях називав її, позивача, дружиною. Тільки в березні 2012 року вона дізналась, що у відповідача заявилась інша жінка і він пішов з сім'ї до іншої жінки 19 березня 2012 року. Тепер він проживає окремо, їхні стосунки на цей час є неприязненими, оскільки відповідач не бажає мирним шляхом вирішити питання про встановлення батьківства по відношенню до своєї дочки [PERSON], а також вирішити питання по поділу спільного майна, яке вони нажили під час сумісного багаторічного проживання однією сім'єю. За час сумісного проживання однією сім'єю з [PERSON] вони придбали: автобус D марки та моделі IKARUS 250, реєстраційний номер [NUMBER]. На цей час вартість цього автобусу становить 56000 грн; автобус VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість цього автобусу на цей час становить 80000 грн.; житловий будинок [ADDRESS] у 2011 році. Будинок зареєстрований на ім'я відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 17.05.2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], а також витягом Слатинського КП технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Згідно до договору купівлі-продажу вартість вказаного житлового будинку становить 20000 грн. Крім того, саме вона займалась підготовкою усіх документів для оформлення земельної ділянки , на якій знаходиться спірний житловий будинок, а також документами для укладення договору купівлі- продажу будинку. Для цього попередній власник цього будинку [PERSON] видала їй 15.09.2010 року довіреність. Вважає що придбані ними за час сумісного проживання однією сім'єю вищевказані автобуси і житловий будинок являються їх з [PERSON] спільною сумісною власністю. Просить встановити факт спільного сумісного проживання однією сім'єю , як подружжя, з [PERSON] з 1993 року; визнати житловий будинок [ADDRESS],автобус D марки моделі IKARUS 250, реєстраційний номер [NUMBER], автобус VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER], її з [PERSON] спільним сумісним майном; розділити її з [PERSON] спільне сумісне майно - визнати за нею право власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] в порядку поділу спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на автобус D марки та моделі IKARUS 250, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку поділу спільної сумісної власності. Відповідачу [PERSON] виділити у власність автобус VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Пояснив, що транспортний засіб автобус D марки моделі IKARUS 250, реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований на його ім'я та з 2008 року знаходиться у його володінні на праві приватної власності, автобус VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER] - у березні 2012 року, житловий будинок [ADDRESS]- у 2011 році. Зазначив, що стосовно автобусу D марки та моделі IKARUS 250 він заперечень не має. Стосовно автобуса VOLVO зазначив, що на момент його фактичного шлюбу з [PERSON] даний транспортний засіб не перебував у його власності,а належав йому лише на праві користуванням, згідно довіреності від власника. Власником цього автобусу він став після закінчення стосунків з позивачкою, а саме 27 березня 2012 року,що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу, на той час вони вже не проживали однією сім'єю,а їхні стосунки закінчились 19 березня 2012 року. Житловий будинок був придбаний не лише на його кошти, але на кошти його матері [PERSON] Він збирається зареєструвати свою матір в даному житловому будинку, тому що той будинок, в якому на даний момент вона мешкає, не придатний для проживання в осінньо-зимовий період часу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ст.256 ч.1 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як встановлено судом, позивачка з відповідачем проживали однією сім'єю з 1993 року по 19 березня 2012 року. Так, у 1993 році позивач [PERSON] познайомилась з відповідачем [PERSON]. На той час відповідач був вже розлученим. Практично зразу вони стали жити з ним разом, як подружжя. У них був єдиний бюджет, вони вели сумісне господарство, несли один по відношенню до другого всі обов'язки чоловіка і дружини. [INFO] року у них народилась дочка- [PERSON]. [PERSON] визнавав дівчинку своєю дочкою. Так як вони в зареєстрованому шлюбі не знаходились, то дочка отримала прізвище матері. Весь час відповідач називав [PERSON] дочкою, він усім оточуючим розповідав, що дуже любить свою дочку . Коли донька навчалась у школі, у документах на дитину відповідач вказав себе батьком [PERSON]. Ця обставина підтверджується довідкою з 158-ї ЗОШ м.Харкова. Весь час у сторін між собою і у відповідача з дочкою були гарні , добрі взаємовідносини. Вони були єдиною сім'єю: проживали у позивача в квартирі [ADDRESS], відповідач був приватним підприємцем, а позивач йому допомагала вдома веденням документів по його підприємницькій діяльності, вона також займалась веденням домашнього господарства. Вони разом планували витрати по господарству, витрачали зароблені кошти на потреби сім'ї, планували і проводили свята та відпочинок. Підтвердженням цьому є багаточисленні фото та відеоматеріали, які робились на протязі усього сумісного життя, чого не спростовує відповідач. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON], як чоловіка і дружини, також було встановлено під час проведення перевірок К-Лопанським СВМ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області та Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, що підтверджується копіями постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, в яких вказано, що позивач проживала разом з відповідачем на протязі 20-років, і у них є спільна донька [PERSON], і сам [PERSON] в своїх поясненнях називав позивача дружиною. З 19 березня 2012 року сторони почали проживати окремо За час сумісного проживання сторін однією сім'єю вони придбали: житловий будинок [ADDRESS] у 2011 році. Будинок зареєстрований на ім'я відповідача, що слідує з договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 17.05.2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], а також витягом Слатинського КП технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Згідно до договору купівлі-продажу вартість вказаного житлового будинку становить 20000 грн. Суд вважає, що даний жилий будинок можна вважати об»єктом спільної сумісної власності , поскільки він придбаний за встановленим судом фактом проживання сторін у справі однією сім»єю. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, за позивачем може бути визнано право власності на ? частину жилого будинку. Щодо автобусів, про які йдеться в позові, то суду позивачем не додані докази про їх вартість на момент постановлення рішення, судова автотоварознавча експертиза не проведена, що тягне за собою відмову в задоволенні даних позовних вимог. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial