Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача ПАТ «ВТБ Банк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON], про визнання договору іпотеки недійсним, посилаючись на те, що 29.02.2008 р. між сторонами по справі укладено кредитний договір № 314/17-40338, згідно умов якого, позивач отримала кредит у розмірі 130 000,00 дол. США, із терміном повернення кредиту до 28 лютого 2028 року, а також із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання даного кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки від 03 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 999, згідно умов якого, позивачем передано відповідачу в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка складається з 4-ох кімнат, загальною площею 105,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м. Позивач вважає, що договір іпотеки від 03 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 999, є недійсним з моменту його укладення, оскільки даний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внаслідок чого, в іпотеку банку було передано нерухоме майно, яке на момент укладення іпотечного договору не могло бути відчужене позивачем та на нього могло бути звернено стягнення. У зв'язку із цим, позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 03.08.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 999, що укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів та підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити та розглядати справу в подальшому у його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні подав заперечення на позов та просив відмовити у його задоволенні, оскільки договір іпотеки був укладений відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з 4-ох кімнат, загальною площею 105,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., як предмета іпотеки, було набуто позивачем згідно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2008 р., для придбання якої позивач отримала у відповідача кредит. Також, існують підстави для відмови у задоволенні позову, у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності та відсутністю порушення прав та інтересу позивача у зв'язку з одночасним укладення та посвідчення договору купівлі-продажу квартири та договору іпотеки. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, що 29.02.2008 р. між ВАТ «ВТБ Банк», який змінив своє найменування на ПАТ «ВТБ Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 314/17-40338, надалі - кредитний договір. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 130 000,00 дол. США, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та терміном повернення кредиту до 28 лютого 2028 року, для придбання квартири [ADDRESS], яка складається з 4-ох кімнат, загальною площею 105,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «ВТБ Банк», який змінив своє найменування на ПАТ «ВТБ Банк», та [PERSON] укладено договір іпотеки від 03 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 999, згідно умов якого, позивачем передано відповідачу в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка складається з 4-ох кімнат, загальною площею 105,2 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., яка належала позивачу на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири і його реєстрації в державному реєстрі правочинів. При цьому в п. 1.3 іпотечного договору передбачено, що [PERSON], протягом одного календарного місяця з дня посвідчення даного договору зобов'язується зареєструвати право власності на предмет іпотеки на своє ім'я в Тернопільському ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» та надати іпотеко держателю всі необхідні документи. що підтверджують цей факт. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що унормовано ч.1 ст.628 ЦК України. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як то визначено ч.1 ст.638 ЦК України. Таким чином, цивільне законодавство базується на принципі свободи договору, волевиявлення сторін та їх добровільності при його укладенні, обов'язкового виконання сторонами умов договору та зобов'язань за договором. Право власності на вищевказану квартиру (предмет іпотеки) було набуто позивачем згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2008 року, що стверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5536874 від 03.03.2008 р., виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Положеннями статті 334 ЦК України визначено момент набуття права власності за договором та відповідно до частини 4 вказаної статті, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, виникнення права власності згідно наведеної норми виникає з моменту реєстрації відповідного договору за яким нерухоме майно відчужується. Водночас, згідно ст.182 ЦК України, окрім здійснення державної реєстрації правочинів (договорів) щодо нерухомості також передбачена державна реєстрація прав на нерухомість. Порядок реєстрації правочинів здійснюється на підставі Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ № 671 від 26.05.2004 р. шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Факт державної реєстрації договору купівлі-продажу від 03.03.2008 р. позивачем не заперечується та підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5536874 від 03.03.2008 р. Порядок реєстрації прав на нерухомість здійснювався відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, затверджений наказом Мінюсту України від 07.02.2002 р. № 7/5 (у редакції наказу Мінюсту України від 28.01.2003р. № 6/5), зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002р. за № 157/6445. Вказаний порядок визначав необхідність (обов'язок) для громадян здійснити державну реєстрацію права власності на набуте нерухоме майно, водночас не визначав часових меж для здійснення в органах БТІ такої реєстрації, та відповідно до п.1.3 договору іпотеки від 03 березня 2008 р., укладеного між сторонами, на позивача (іпотекодержателя) було покладено обов'язок зареєструвати на своє ім'я право власності на квартиру (предмет іпотеки) в БТІ, що було здійснено Позивачем 18 квітня 2008 p. Таким чином, при укладенні договору купівлі - продажу та іпотечного договору не було порушено порядку укладенняіпотечного договору, при цьому сторони при укладенні договору іпотеки були вільні у виборі контрагента та визначенні істотних умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючивищенаведене та те, що при укладення іпотечного договору було дотримано вимоги цивільного законодавства, та не було порушено, не визнано або оспорювано законних прав та інтересів позивача щодо належної її квартири, суд вважає, що відсутні підстави зазначені позивачем для визнання недійсним договору іпотеки від 03.08.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 999, що укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], а тому,у задоволенні позову, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed