Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, яким просить надати дозвіл на виїзд з України неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] , та надати дозвіл на оформлення всіх пов`язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон малолітньої [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі 25.08.2007 був укладений шлюб, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2015. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу відповідач, батько дитини не цікавиться життям дитини, не відвідує, не спілкується, кошти на утримання дитини не надає. Позивач зазначила, що у 2015 році у дочки була підтверджена дитяча інвалідність, а у 2019 році ще одне захворювання, яке потребує відповідного лікування. З метою відпочинку та оздоровлення дитини потрібний дозвіл батька на виїзд за кордон на періоди з 01.06.2020 по 01.07.2020, з 20.10.2020 по 20.11.2020 та з 18.12.2020 по 18.01.2021 до АР Єгипет, Туреччини, Ізраїлю, Грузії, Тунісу, ОАС, Іспанії, Франції. Позивач зазначила, що не має можливості зв`язатись з відповідачем. Оскільки відповідач не може надати згоду на виїзд доньки за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що виїзд дитини за кордон сприятиме оздоровленню дитини, добре позначиться на її духовному та фізичному стані, позивач звернулась з даним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 позовна заява залишена без руху. Ухвалою суду від 16.06.2020 провадження по справі відкрито, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.09.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не надав. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 14.01.2009 Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №15, [PERSON] народилась [INFO] у м. Харкові, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що вона має намір поїхати з дитиною до за кордон для оздоровлення, оскільки дитина має інвалідність зх. дитинства. Даний факт підтверджується посвідченням серії [NUMBER] про надання державної соціальної допомоги дитині інваліду [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з виписки зх. історії хвороби №3329 (АК №442) [PERSON] , [INFO] має клінічний діагноз: ювенільний ідіоматичний (ревматоїдний) артрит поліартикулярний варіант серонегативний, активність 1 ступеню, НФС 1 ступеню, RO 1 стадія. Відповідач по справі, батько дитини, не цікавиться долею дитини, про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини не турбується. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд керується наступним. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В силу положень вказаних нормативно-правових актів, судом здійснено висновок, що законодавством встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню - за період з 18.12.2020 по 18.01.2021, оскільки виїзд дитини [PERSON] , [INFO] , за кордон відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач [PERSON] не надає згоду на виїзд дитини, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України,

Outcome: partial