Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім'ї часто виникають непорозуміння та конфлікти. Зазначила, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов'язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 12 серпня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 12.08.2006 року відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Судом із пояснень позивача з'ясовано, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім'ї непорозумінь та конфліктів. Проти надання терміну на примирення позивач заперечує. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON], належної участі в утриманні неповнолітнього сина не приймає, самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є працевлаштованим, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який з 01.05.2016 року становить 1 228 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: approved