Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТзДВ «Миколаївське АТП-14627», з участю третьої особи [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача 7678,00 грн. майнової шкоди; 17000,00 грн. моральної шкоди та суму сплаченого судового збору у розмірі 413,60 грн. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 25 листопада 2011 року на зупинці маршрутного таксі у м. Львові на пр. Свободи, [PERSON], керуючи маршрутним таксі марки БАЗ А079.14, д.р.н. [NUMBER], проявив неуважність та розпочав рух до повного зачинення дверей вказаного маршрутного таксі, у зв'язку із чим вона випала із вказаного транспортного засобу. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзДВ «Миколаївське АТП-14627» та працював водієм вказаного маршрутного таксі. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, вона травмувала сідниці, ліве стегно, ліву руку, голову, шию. З 26 листопада по 30 листопада 2011 року, внаслідок отриманих травм, перебувала на амбулаторному лікуванні у Львівській комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. З 01 грудня по 24 грудня 2011 року продовжила своє лікування у першій міській клінічній лікарні м. Львова ім. Князя Лева. 30 листопада 2011 року лікар невропатолог діагностував у позивача забій шийного відділу хребта та забій лівого кульшового суглобу з вираженим больовим синдромом та старий консолідований перелом човникоподібної кісточки лівої кисті зі зміщенням відламків. 05 грудня 2011 року вона звернулась у клінічну лікарню Львівської залізниці з ознаками внутрішньочерепної гіпертензії І ступеня. Після обстеження її направлено на проходження магнітно-резонансної томографії, проведено електроенцефалографію та картування мозку, призначено курс лікування. З 09 по 19 березня 2012 року вона продовжила своє лікування (стаціонарно) у Львівській комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. 17 вересня 2013 року її направлено на магнітно-резонансну томографію голови та шиї. Вказує, що витрати, понесені на проведення обстеження та лікування становлять 5109,20 грн., зокрема 594,03 грн. - витрати на медикаменти за 2011 рік, 2945,55 грн. - витрати на медикаменти за 2012-2014 роки, 282,40 грн. - витрати на електроенцефалографію та картування мозку, магнітно-резонансна томографія голови та шиї - 1287,20 грн. Водночас, з метою відновлення фізіологічного стану організму після травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона двічі перебувала на санітарно-курортному лікуванні, вартість якого становить 2568,80 грн. Також, відновлювала фізіологічний стан свого організму за допомогою нетрадиційної медицини - бджолиної терапії та герудотерапії. Загальна сума коштів, затрачених на відновлення здоров'я становить 7678,00 грн. Вказує, що внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, зазнала фізичного болю та страждань, були порушені її нормальні життєві зв'язки, була змушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя. До цього часу відчуває головний біль, постійний шум у голові, запаморочення, значно понизилась пам'ять, а тому оцінює заподіяну моральну шкоду у 17000,00 грн. В ході судового розгляду протокольними ухвалами до участі до справи було залучено співвідповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердана», [PERSON], [PERSON]. 06.07.2016 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої остання просить стягнути з відповідачів солідарно 12 260,49 грн. майнової шкоди та 17 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просять позов задоволити. Представник відповідача ТзОВ «Миколаївське АТП - 14627» в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов заперечили з тих підстав, що належний [PERSON] автобус останній передав в користування ТзОВ «Вердана» та на момент скоєння [PERSON] ДТП, зазначений автобус перебував у їх користуванні. Просять суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов заперечили та додатково пояснили, що на момент скоєння вказано ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Вердана» та виконував свої безпосередні трудові обов'язки, а тому, відповідно до норм цивільного права, відповідальність в даному випадку несе роботодавець. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ТзОВ «Вердана» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвали слухати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року о 17.00 год. в м. Львові на пр. Свободи [PERSON], керуючи автомобілем марки БАЗ н.з. ВС [NUMBER], проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, розпочав рух до повного зачинення дверей, що призвело до випадіння пасажира, чим порушив п.1.5, 21.4 Правил дорожнього руху, з що відповідальність передбачена ч.2 ст.121-2 КУпАП. Потерпілою в ДТП вказана [PERSON], яка в результаті цієї події отримала тілесні ушкодження (Т.1 а.с.7). Постановою в справі про адміністративне правопорушення №032441 від 29 грудня 2011 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (Т.1 а.с.8). 30 грудня 2011 року інспектором сектору оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Лойко В.Ю. винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по факту отримання тілесних ушкоджень [PERSON] під час події, яка мала місце 25 листопада 2011 року о 17.30 год. в м. Львові на пр. Свободи, у зв'язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.286 КК України ( Т.1 а.с.9). Згідно з ч.1ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З оглянутої в судовому засіданні трудової книжки [PERSON] видно, що останній в період з 03.10.2011 року по 06.12.2011 року працював в ТзОВ «Вердана» на посаді водія автобуса, тобто перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством /Т.2 а.с.40-42/. Отож, судом встановлено, що станом на 25.11.2011 року, тобто на момент вчинення вищезгаданого ДТП, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Вердана» та виконував свої безпосередні обов'язки водія автобуса марки «БАЗ А079.14», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Транспортний засіб марки «БАЗ А079.14», державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно наявних у матеріалах справи документів, належить на праві власності [PERSON] (Т.1 а.с.55) та переданий останнім у користування ТзОВ «Вердана», згідно договору позички від 19.09.2011 року строком на п'ять років (Т.1 а.с.126). Як вбачається із наявного в матеріалах справи Акту судово-медичного обстеження №3136 від 28 листопада 2011 року, складеного судово-медичним експертом Бюро судово-медичних експертиз Смолоногіною О.А. при проведенні судово-медичного обстеження [PERSON], у такої виявлено синець в ділянці лівої сідниці та на лівому стегні, який утворився від дії тупого предмета або при ударі до такого, міг виникнути 25 листопада 2011 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження ( Т.1 а.с.11). З 26 листопада по 30 листопада 2011 року, внаслідок отриманих травм, позивач [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні у Львівській комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, про що свідчить листок непрацездатності №367120 (Т.1 а.с.12). З 01 грудня по 24 грудня 2011 року [PERSON] продовжила своє лікування у першій міській клінічній лікарні м. Львова ім. Князя Лева, що підтверджується листком непрацездатності №200710 (Т.1 а.с.13). 30 листопада 2011 року лікар невропатолог діагностував у позивача [PERSON] забій шийного відділу хребта та забій лівого кульшового суглобу з вираженим больовим синдромом та старий консолідований перелом човникоподібної кісточки лівої кисті зі зміщенням відламків (Т.1 а.с.14-15). 05 грудня 2011 року [PERSON] звернулась у клінічну лікарню Львівської залізниці з ознаками внутрішньочерепної гіпертензії І ступеня. Після обстеження її направлено на проходження магнітно-резонансної томографії, проведено електроенцефалографію та картування мозку, призначено курс лікування (Т.1 а.с.18-21). З 09 по 19 березня 2012 року [PERSON] продовжила своє лікування (стаціонарно) у Львівській комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, про що свідчить копія листка непрацездатності №388007 ( Т.1 а.с.17, 22, 23). Вищевказаними доказами підтверджується факт заподіяння [PERSON] шкоди неправомірними діями водія маршрутного таксі [PERSON] при виконання ним своїх трудових обов'язків, а отже і обов'язок по її відшкодуванню слід покласти на ТзОВ «Вердана». Позивачем надані суду копій квитанцій та чеків в підтвердження витрат на медикаменти, проведення електроенцефалографії та картування мозку, магнітно-резонансної томографії голови та шиї та санаторно-курортне лікування на суму 12 260,49 грн. Таким чином, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 260,49 грн. витрат на відновлення стану здоров'я [PERSON] внаслідок спричиненої шкоди її здоров'ю. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення вищевказаних статей, а також те, що протиправними діями [PERSON] було завдано [PERSON] моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку із ушкодженням її здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що виявилось у необхідності тривалий час лікуватись, чим були порушені її життєві зв'язки та звичайний уклад життя. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню 7000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 293,60 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог та 2638,38 грн. витрат на правову допомогу, згідно поданого розрахунку /Т.1 а.с.221/.

Outcome: approved