Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 30 квітня 2014 року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) члена КСП СТОВ «Маяк» с. Шершенці, Кодимського району Одеської області. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої баби за законом, у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на це майно. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява № 02-16/317 від 09 грудня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №374162, виданого 06 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, та майнова частка (пай) члена сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, посвідчена дублікатом майнового сертифікату серії ОД-ХІІ-ХІХ №000901, виданого 04 листопада 2016 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] не склала заповіт, а тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом пятої черги є її онука [PERSON] позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON], як між онукою та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії VІІІ-БМ №360226, виданого 23 грудня 1983 року Рибницьким районним відділом РАЦС Республіки Молдова, в якому її батьком вказано [PERSON], та свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON], виданого 01 грудня 1957 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому його матірю (бабою позивача) вказано [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року за позивачем в порядку спадкування за законом визнано право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. Отже, за змістом ч.1 ст.1269 та ч.1,2 ст.1270 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлій спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу документу, що підтверджує право власності спадкодавця на це майно (відмова нотаріуса № 1284/02-14 від 07 грудня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1-3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved