Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з урахуванням уточнень просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном [PERSON] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2018 року позивач придбала за договором купівлі - продажу житловий будинок [ADDRESS] та є єдиним власником цього будинку. Виходячи з запису у будинкової книги, [PERSON] , [INFO] , взята на облік 28.03.1990 року. Вказана особа в будинку не проживала і не проживала від самого початку та її місце знаходження не відоме (а.с. 2-5, 33-35). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти позову не надала, та від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутність (а.с. 20, 22, 30, 31, 32, 41, 42, 43, 49, 53, 54, 55). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази додані до позову, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку, укладеного між нею та [PERSON] , належить будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2018 № 1461025651250, (а.с. 12), договором купівлі продажу житлового будинку від 13.01.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. (а.с. 8-11). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією із погосподарської книги (а.с. 13) та довідкою № 82, виданою 14.01.2019 року виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради (а.с. 26). Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.02.2019 року, складеним депутатом Татарбунарської міської ради Одеської області Котович [PERSON] . [PERSON] . та [PERSON] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає і ніколи не проживала (а.с. 36). За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового чи майнового права або інтересу. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, користування чи розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , не є членом сім`ї колишнього власника спірного будинку [PERSON] , право власності якої на спірний будинок припинилось у зв`язку із відчуженням свого майна на користь [PERSON] , не є власником спірного житлового будинку, договір найму житла із нею не укладався і вона не є членом сім`ї позивача [PERSON] . Відтак суд вважає, що позов [PERSON] в частині усунення перешкод у кристуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням може бути задоволений. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вимога щодо примусового зняття з реєстрації відповідача може бути заявлена до суб`єкта владних повноважень, який відмовить позивачу у знятті відповідача з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою та яке набрало законної сили. Тому позов в цій частині є передчасним та не може бути задоволений. На підставі викладеного, з урахуванням доказів досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] можуть бути задоволені частково та визнає відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 386 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial