Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 1,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської міської ради та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю, виданного 03.11.1998 року. Рішенням суду від 04.07.2019 року встановлено факт родинних відносин з матір`ю та факт належності матері державного акту на право власності на землю від 03.11.1998 року. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є чоловік - [PERSON] та двоє дітей: позивачка та її рідний брат [PERSON] . Після звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері їй було відмовлено у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право власності на спірну спадкову земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує\~ повністю та просить суд таку задоволити. Відповідачі про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими належним чином своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилися, однак до суду подали належним чином посвідчені письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого до них позову визнають повністю. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , останнє місце проживання: [ADDRESS] . Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,89 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської міської ради, яка належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №011888, виданого головою Виноградівської районної ради 03 листопада 1998 року. Оригінал державного акту на земельну ділянку втрачено. Вартість земельної ділянки становить 47514,60 грн., що становить ціну позову. Рішенням Виноградівського районного суду від 04 липня 2019 року встановлено факт родинних відносин позивачки з матір`ю та встановлено факт належності матері державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №011888 від 03.11.1998 року. Спадкоємцями першої черги після смерті матері відповідно до ст.1261 ЦК України є: чоловік - [PERSON] та двоє дітей: позивачка та її рідний брат [PERSON] . Позивачка спадщину прийняла в 6-ти місячний строк після смерті матері відповідно до ст. 1268 ЦК України, так як була зареєстрована та проживала із спадкодавцем в будинку на момент її смерті. Спору між спадкоємцями за спадкове майно немає, брат і батько не заперечують відносно спадкування спадщини тільки позивачкою. У жовтні 2019 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. відмовила в оформленні спадщини по тій причині, що не надано правовстановлюючий документ щодо належності спадкодавцю спадкового майна. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 1,89 га на території Виноградівської міської ради після смерті матері [PERSON] , а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яка належала за життя [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №011888 від 03.11.1998 року.

Outcome: approved