Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що позивачем був отриманий кредит в розмірі 16000 грн. по якому останній платіж був здійснений у 2016 році. У жовтні 2019 року позивачка дізналася, що 22.10.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 60094965 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. № 2779 від 19.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 55367,78 грн., з яких: витрати на проведення виконавчих дій - 400,00 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 4997,07 грн.; погашення суми боргу на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - нового кредитора за кредитним договором - 49970,71 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 2779 від 20.08.2020 року вчинено з грубими порушеннями і порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, відкрито неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконавчий напис № 2779 від 20.08.2020 року є неправомірним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, через недотримання встановлених законодавством вимог під час вчинення виконавчого напису, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку документів затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МУЮ від 22.02.2012 року за № 296/5. Крім того, виконавчий напис виданий після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим звернулась до суду із вищезазначеним позовом. 27.04.2020 року, під час розгляду справи, позивач звернулась із позовної заявою до ПАТ «Альфа Банк» та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2779, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 20.08.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] ; зобов`язати ПАТ «Альфа-Банк» вчинити дії по розблокуванню рахунків зі спеціальним режимом, які має [PERSON] , а саме дати розпорядження виконавцю Клітченко О.А. вчинити дані дії; зобов`язати АТ «Альфа-Банк» повернути кошти на рахунок [PERSON] , які були перераховані з рахунків [PERSON] на користь приватного виконавця Клітченко О.А. та ПАТ «Альфа-Банк» (отримувач ТОВ «Вердикт Капітал»); стягнути судові витрати. Ухвалою № 334/692/20 від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Даною ухвалою зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 60094965 від 22.10.2019 року відкритим приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 2779, вчиненого 20.08.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. належним чином завірену копію нотаріальної справи за виконавчим написом № 2779 від 20.08.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 55367,78 грн. Ухвалою від 20.05.2020 року у прийнятті позовної заяви [PERSON] від 27.04.2020 року відмовлено. В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, відзиву на позов не подав. Приватний нотаріус нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справи за її відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 22.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника [PERSON] за виконавчим написом № 2779 від 20.08.2019 року, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про стягнення заборгованості в розмірі 49970,71 грн. на користь ТОВ «Вердикт-Капітал». З копії виконавчого напису № 2779 від 20.08.2019 року, вбачається, що 08.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфі-Бак» був укладений кредитний договір № 500966366, відповідно до якого позичальник отримала грошові кошти в розмірі 16000 грн. 20.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 2779. Відповідно до змісту виконавчого напису № 2779 від 20.08.2019 року, внаслідок виниклої заборгованості за кредитним договором № 500966366 від 08.12.2014 року, яка виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником - [PERSON] , умов кредитного договору, задоволено вимоги ТОВ «Векдикт Капітал», що є правонаступником АТ «Альфа-Банк» та стягнуто з [PERSON] сума повної заборгованості в розмірі 49320,71 грн. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] зокрема, посилалась на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 20.08.2019 року не переконався у безспірності заборгованості що підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, крім того нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором та можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Банк Форвард» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачкою, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Правова позиція Великої Палати Верховного суду викладена в постанові від 15.01.2020р. по справі № 305/2082/14ц, містить п.34 в якому зазначається, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження без спірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Крім того, суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивачем позовні вимоги заявлені до двох відповідачів - ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А.. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає позовні вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» обґрунтованими та доведеними, належними та допустимим доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з нього судового збору, слід відмовити. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути на його користь судові витрати на витрати на правову допомогу, але не надав суду жодного доказу, щодо розміру таких витрат, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та доведеними, належними та допустимим доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 840,80 грн., витрат по сплаті за заяву про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. та клопотання про витребування доказів в розмірі 420,40 грн., а всього 1681,60 грн.

Outcome: partial