Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~4000\~грн щомісячно\~до його\~повноліття.\~Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтовує тим,\~що з\~20.11.2011\~перебуває в\~шлюбі з\~відповідачем. У них народився син [PERSON] ,\~ [INFO] .\~На цей\~час сторони\~проживають окремо.\~Відповідач проживає\~в іншому\~населеному пункті\~іншої країни.\~Часто їздить\~на роботу\~за межі\~України. Відповідач жодним чином не турбується про забезпечення сина. Дохід відповідача є нестабільним, більшу частину зароблених коштів він використовує на власні потреби. Позивач доглядає за дитиною, не має змоги самостійно в достатній мірі отримувати кошти на утримання сина. Враховуючи вартість утримання дитини, вартість продуктів харчування для дітей, вартість одягу та взуття для дітей, а також необхідність нести додаткові витрати на освіту та розвиток дитини, вважає, що достатнім та розумним розміром аліментів буде 4\~000 грн. Ухвалою судді від 02.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання 14 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року не прибув, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації відповідача, що стверджується зворотнім поштовим повідомленням про особисте отримання судової повістки. Причин своєї неявки відповідач не повідомив, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч.1, ч.2 Сімейного кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд встановив, що сторони у справі з 20.11.2011 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з реєстру актів про народження. Суд встановив, що на цей час малолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Отже, обов`язок батьків з утримання дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати дітей є безумовним. Згідно з ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд дійшов\~висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі по 4000\~гривеньщомісячно, що відповідатиме інтересам дитини, починаючи з дня звернення позивача з позовом до суду (22.07.2021) і до повноліття дитини. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, вказаний розмір аліментів є таким, що дозволить на цей час забезпечити матеріальне утримання дитини. При цьому\~суд зазначає,\~що розмір\~аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5\~Закону України\~від 08\~липня 2011\~року №\~3674-VI\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі\~908\~грну дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved