Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позові вказала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо, працює, має постійний заробіток, працездатний, інших стягувачів немає, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто дитиниа знаходиться на її повному утриманні. Позивач прохає суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечує, аліменти на дитину сплачувати згоден. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2), мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.3), яка проживає з позивачем і повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Засульської сільської ради (а.с.4). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку, яка не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та дитину у скрутне матеріальне становище. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Водночас, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивач стверджує, що відповідач має постійне місце роботи, отримує постійний заробіток, тобто має стабільний дохід. Проте від сторін не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, змінюючи спосіб стягнення аліментів, зокрема, з твердої грошової суми на частку від заробітку. При цьому суд враховує положення частини третьої статті 181 СК України, згідно якої спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Аналогічні правові позиції викладені: - у Постанові КЦС Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі справа № 490/4522/16-ц (провадження № 61-21571св18); - у Постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно підлягає задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду 23.07.2020 року, відповідно, аліменти слід стягувати з вказаної дати. При подачі до суду позову, позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved