Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, 24.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд, загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Лісники, урочище «Поросяче», згідно договору [PERSON] передала [PERSON] належне їй майно у власність. 27.05.2012 року [PERSON] померла, після смерті останньої відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно. Відповідно до заповіту від 04.05.2012 року складеного спадкодавцем, та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №331, єдиним спадкоємцем є [PERSON], яка є внучкою померлої. 26.09.2012 року зареєструвала шлюб в звязку з чим змінила прізвище з [PERSON] на Микитен. Так, позивач звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме оригіналу держаного акту про право власності на земельну ділянку. Зважаючи на те, що позивач фактично прийняла спадщину, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності. Представник територіальної громади в особі Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак звернувся до суду із заявою в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи Головного управління юстиції в Київській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду від третьої особи надійшла заява, щодо розгляду справи за відсутності представника. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №911639, виданого 14.11.2008 р., земельна ділянка площею 0,1000 га по Київської області, Києво-Святошинському районі, с.Лісники, урочище «Поросяче», цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить [PERSON] З матеріалів справи слідує, що 24.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір дарування, за яким земельна ділянка, зальною площею 0,1000 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно даного договору зазначена земельна ділянка, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №911639, передається у власність [PERSON] 27.05.2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.05.2012 року серії І-БК №238447 (а. с. 13). Позивач є внучкою померлої [PERSON]. Після смерті бабусі позивач, згідно заповіту від 04.05.2012 року є власником земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд із загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Лісники, урочище «Поросяче» (а.с.3). Заповіт на час розгляду справи ніким не оскаржувався, відтак позивач є одноособовим власником земельної ділянки. 26.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №102, та підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу виданого 26.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Зареєструвавши шлюб позивач змінила прізвище із [PERSON] на Микитен. У встановлений чинним законодавством України строк, позивач звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], у зв'язку з чим було заведено спадкову справу № 603/2013. Однак листом №6065/02-14 від 19.09.2014 року Десята київська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Лісники, урочище «Поросяче», оскільки заявником не надано оригіналу Державного акту на право власності на землю, який би свідчив про належність спадкового майна на праві власності померлій. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов при визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1216 ЦК України ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, спадкодавець [PERSON] - померла та за час свого життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку та отримати свідоцтво на право власності на земельну ділянку. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved