Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «ІМЕКСБАНК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач 05.05.2013 року була прийнята на роботу в ПАТ «ІМЕКСБАНК» на посаду прибиральниці. Наказом №16-к від 02.01.2014 року позивача було переведено на посаду прибиральниці Центрально-Західної регіональної дирекції ПАТ «ІМЕКСБАНК». 23.04.2015 року на підставі наказу №772-к від 17.04.2015 року позивача було звільнено із займаної посади у звязку зі скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Розрахунок по виплаті заробітної плати відповідач з позивачем у день звільнення не провів, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її корить заборгованість із заробітної плати, компенсацію при звільненні відповідно до ст.44 КЗпП України та середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Разом з тим, на запит суду відповідачем було надіслано поштовим відправленням довідку про заборгованість по заробітній платі [PERSON], довідку про доходи [PERSON] за останні 2 місяці для розрахунку середнього заробітку, розрахунковий лист за квітень 2015 року (а.с.24-28). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки [PERSON] серії БТ-І №4000493 від 27.08.1979 року (а.с.6), довідки ПАТ «ІМЕКСБАНК» №1959 від 23.11.2015 року (а.с.25) позивач дійсно перебувала в трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді прибиральниці з 08.05.2013 року по 23.04.2015 року (а.с.6), оскільки 23.04.2015 року на підставі наказу №772-к від 17.04.2015 року позивача було звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штату, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Як вбачається зі змісту довідки ПАТ «ІМЕКСБАНК» №1959 від 23.11.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом 23.04.2015 року становить 2\~816,33 грн., яка складається з: окладу, компенсації відпустки, індексації доходу та вихідної допомоги (а.с.26). Окрім того, у відповідності зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно аб.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно довідки ПАТ «ІМЕКСБАНК» №1958 від 23.11.2015 року середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи (період з 01.03.2015 року по 23.04.2015 року) складає 66,85 грн. (а.с.27). За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача з невиплати платежів, які мали бути компенсовані працівнику при звільненні, суперечать чинному законодавству, а саме ч.1 ст.47 КЗпП України, згідно якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2\~816,33 грн. та середній заробіток у розмірі 7\~487,20 грн. за час затримки розрахунку (112 днів як про те, зазначалось позивачем у позові), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, так як у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved