Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, згідно якого прохає суд поділити спільне майно подружжя, набуте нею, [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, зареєстрованого 20.11.1998 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управліня юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 33. Визнати за нею, [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , кожному. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1800 грн.. Позов мотивує тим, що 20 листопада 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 33. Під час спільного проживання в них народились діти - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, та [PERSON] , який на даний час є повнолітнім та проживає окремо від нас. В грудні 2012 року, під час перебування у шлюбі, ми за спільні кошти придбали житловий будинок за [ADDRESS] . Сторонами у договорі купівлі-продажу вказаного будинку був продавець та відповідач - [PERSON] . Протягом шлюбу, шляхом спільних трудових та грошових затрат, вони здійснювали ремонт та покращення стану вищезазначеного житлового будинку. З листопада 2019 року вони не підтримують з відповідачем подружні стосунки, проживають окремо, тому що за час спільного проживання вона переконалась, що у них немає спільних інтересів, окрім дітей. Крім того, у їхньому подружньому житті мають місце постійні сварки та нерозуміння один одного, що унеможливлює подальше спільне проживання. З листопада 2019 року відповідач проживає окремо. Він залишив будинок та не повідомив куди поїхав. Лише час від часу [PERSON] через соціальні мережі системи Інтернет виходить на зв`язок, але не говорить де саме проживає та з ким. Також, вони не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном, набутим під час шлюбу, в тому числі вищевказаним житловим будинком. У зв`язку з цим, вона зверталась до відповідача з пропозицією поділити набуте під час шлюбу майно в позасудовому порядку шляхом укладення відповідного договору з подальшим його нотаріальним посвідченням, але відповідь на дану пропозицію так і не отримала. Її чоловік, [PERSON] , вважає житловий будинок тільки своєю власністю та не має бажання його ділити, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.08.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2020 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Завчасно надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Проти розгляду справи в порядку заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подав відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.11.1998 року між сторонами укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградській області, актовий запис №33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.10.2020 року розірвано шлюб між сторонами. В період шлюбу подружжям було придбано майно, а саме 12 грудня 2007 року на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори за № 4598 житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями загальною площею 76,2 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно довідки № 410 від 05.06.2020 року, наданою Онуфріївською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї (зареєстровані) входять, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до архівної довідки № 369 від 25.05.2020 року, виданої гр.. [PERSON] , встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року належить гр.. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Світловодською райдержнотконторою 12.12.2007 року № 4598. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою статті 70 СК України та абзацом 1 частини другої статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Також, суд враховує роз`яснення, викладені в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначену позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та поділу майна подружжя. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1800,00 грн.. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, тому відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1800,00 грн.

Outcome: approved