Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.02.2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2014 року на користь [PERSON] на утримання дочки з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціі (м. Хмельницький) на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/21525/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 13.11.2014 року. В зв`язку з підняттям цін на комунальні послуги, продукти харчування, одяг та ліки позивач та дитина потребують зміни розміру аліментів для забезпечення здорового та повноцінного розвитку дитини, адже на даний час дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, в зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На нинішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для того, щоб задовольнити потреби дитини, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2020 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження одержав 06.03.2020 р., відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року. Положення ч. 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є порушенням її прав та законних інтересів. Суд звертає увагу, що на час вирішення справи судом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто для дочки сторін [PERSON] , [INFO] , - 1159 грн. Нині відділом ДВС відповідачу щомісячно нараховуються аліменти в сумі 800 грн. щомісячно, тобто в розмірі меншому, ніж встановлений законом мінімум. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час розмір аліментів, визначений рішенням суду від 24.10.2014 року, є незначним та не дозволяє позивачу в повному обсязі забезпечувати потреби неповнолітньої дитини. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. в справі №6-143цс13 висловлено правову позицію : «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Проте, враховуючи зміни в законодавстві, а також те, що розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2014 року на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Відповідач працює в Казенному науково-виробничому об`єднанні «ФОРТ» МВС України, отримує заробітну плату, інших утриманців немає. В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про платоспроможність відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі, тому позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України. Судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved