Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання малолітніх дітей, посилаючись на те, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 березня 2011 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 300,00грн. щомісячно на кожну дитину. На даний час позивач не працює та не отримує доходів, діти часто хворіють та потребують обстежень та лікування, що потребує значних витрат. Відповідач з березня 2015 року аліменти не сплачує, як наслідок, вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей до 800,00грн. на кожну дитину. У судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір стягуваних аліментів до 800,00грн. на кожну дитину. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що він на даний час офіційно не працює. Але не зважаючи на це, він сплачує аліменти, возить дітей за власний кошт по лікарняних закладах для обстежень та лікування, займається вихованням синів, оскільки позивач більше двох років неофіційно працює у Португалії, а їхні діти проживають разом із батьком та матір'ю позивача: [PERSON] та [PERSON], у с.Овсюки Гребінківського району. Наголосив, що від сплати аліментів він не відмовляється, але доводи позивача, викладені у позовній заяві є неправдивими. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи судом встановлено і це не заперечується сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З 2010 року спільно не проживають, спільним побутом не пов'язані. За час перебування у шлюбі у сторін народилися сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими Овсюківською сільською радою Гребінківського району Полтавської області(а.с.04-05). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 300,00грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення повноліття дітьми, з урахуванням індексу інфляції. (а.с. 07). У відповідності до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивач в судовому засіданні довів, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, підлягає збільшенню у зв'язку із тим, що статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015рік» та статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016рік» із змінами, встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6-ти до 18-ти років, з вересня 2015 року та станом на 01 січня 2016 року, у розмірі 1455,00 грн. Відповідно ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, що становить 436,50грн. А отже сума стягуваних з відповідача на одну дитину аліментів значно менша ніж встановлена законом. Суд не приймає до уваги показання представника позивача стосовно того, що позивач не працює і має скрутне матеріальне становище, оскільки як зазначив відповідач і це не заперечував представник позивача у судовому засіданні, позивач [PERSON] більше двох років неофіційно працює у Португалії. Суд також не приймає до уваги показання представника позивача стосовно того, що відповідач не сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей, оскільки відповідачем у судовому засіданні був наданий чек від 18 листопада 2015 року на суму 6000,00грн., із зазначенням призначення платежу: оплата за аліментами для [PERSON] (а.с.40). Той факт, що діти сторін хворіють та потребують лікування за призначеннями лікарів знайшло своє підтвердження у письмових доказах, що містяться в матеріалах справи (а.с.08-23). Даний факт також був підтверджений сторонами у судовому засіданні. Оскільки судом було встановлено, що матеріальне становище позивача та малолітніх дітей змінилось у бік погіршення у зв'язку із хворобами дітей , тому суд вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів. Однак, беручи до уваги доводи сторін, обставини, встановлені під час винесення рішення Гребінківським районним судом Полтавської області від 11 березня 2011 року, матеріальне становище відповідача, виходячи з позиції розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача на утримання малолітніх дітей аліментів у розмірі по 500 (п'ятсот)грн. 00коп. щомісяця на кожну дитину, починаючи із дня подачі позову до суду, і до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 182, 183 ч. 1, 192 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial