Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину. В обґрунтування позову вказала, що 12.05.2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, про що зроблено актовий запис за № 211. [INFO] року від фактичних шлюбних стосунків народився син [PERSON]. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося. Між ними перестало існувати взаєморозуміння через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що має істотне значення та суперечить їх інтересам. У зв'язку з цим сторони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Майнових спорів не ініційовано, місце проживання дитини не визначалось. Зазначає, що дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дитини, певною мірою ухиляється від своїх обов'язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дитину та не надає достатніх коштів на її утримання - є необхідність стягувати аліменти примусово. За таких обставин просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини та на власне утримання до досягнення сином трирічного віку. Позивач у підготовче судове засідання надала заяву від 21.06.2018 року зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву від 21.06.2018 року зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з винесенням рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.05.2016 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Кіровоградському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, про що видано свідоцтво про шлюб від 12.05.2016 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від виданого 13.09.2016 року Подільським районним у місті Кіровограді відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис про народження № 33, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, має дохід, працює, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 1409,60 грн у відшкодування судового збору на користь позивачу в сумі 704, 80 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, в дохід держави в сумі 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved