Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.06.2006 року у Летківській сільській раді Тростянецького району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 11.02.2015 року у цивільній справі №146/89/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме 28.01.2015 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.10.2017 року вих.№26709/15.24-25/17, виданої Замостянським В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, за період з 28.01.2015 року по 01.10.2017 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 49 991,97 грн. А тому, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по вересень 2017 року у розмірі 15 158,21 грн. Окрім того, позивач також вважає за необхідне заявити вимогу про збільшення розміру стягуваних аліментів, оскільки відповідно до діючої на даний час редакції статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.1-4), не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засідання достовірно встановлено, що 18.06.2006 року у Летківській сільській раді Тростянецького району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18.06.2006 року зроблено відповідний актовий запис за №7, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Летківською сільською радою Тростянецького району Вінницької області 18.06.2006 року (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 05.06.2008 року (а.с.8), та син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 24.01.2018 року №26 [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 11.02.2015 року у цивільній справі №146/89/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме 28.01.2015 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10). Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, так як не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.10.2017 року вих.№26709/15.24-25/17, виданої Замостянським В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, за період з 28.01.2015 року по 01.10.2017 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 49 991,97 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Сімейним законодавством України передбачено призначення і виплату аліментів проводити щомісячно, тому за правилами ст.196 СК України нарахування пені проводиться не на всю суму заборгованості, а лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому стягнення аліментів не відбулося. Така позиція сімейного законодавства узгоджується із положеннями статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Пеня нараховується на всю суму помісячної заборгованості за кожен день прострочення її сплати і її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не було сплачено повний розмір аліментів. З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по вересень 2017 року у розмірі 15 158,21 грн., відповідно до розрахунку, наданого позивачем. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, з урахуванням вікової категорії неповнолітніх дітей та звичайних потреб дитини; мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особи платника аліментів, який являється молодою людиною працездатного віку; суд вважає за можливе збільшити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», задовольнивши позов у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 704,80 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved