Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі») про визнання дій протиправними та скасування рішення, оскільки вважала, що рішення комісії відповідача з розгляду акту № К039507 від 31.08.2018 року, що оформлене протоколом № 295 від 19.09.2018 року, та проведення нарахування обсягу спожитої та неврахованої електричної енергії, та рішення комісії відповідача з розгляду акту № К039496 від 31.08.2018 року, що оформлене протоколом № 296 від 19.09.2018 року, та проведення нарахування обсягу спожитої та неврахованої електричної енергії, є неправомірними, а отже підлягають скасуванню, з огляду на порушення відповідачем порядку складання актів про порушення, порушення відповідачем процедури розгляду актів та прийняття відповідних протоколів, непроведення відповідачем експертизи, безпідставного нарахування обсягу спожитої та неврахованої електричної енергії. Позивач вказувала, що вона не вчиняла вказаних в актах правопорушень. Відповідачем подано до суду відзив, згідно якого повністю заперечив проти задоволення позову, зазначив про правомірність дій відповідача, дотримання процедури складання та прийняття вказаних документів та прийняття відповідних рішень. Також вказував на неналежний та неефективний спосіб захисту прав позивача. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилась, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222480601:01:051:0306, площею 0,1 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2012 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 11982430 від 17.10.2012 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130568975 від 12.07.2018 року. 28.01.2013 року між ПАТ «АЕС Київобленерго» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з приєднання до електричних мереж № К-00-13-0181, згідно якого власник здійснює приєднання та підключення електроустановок замовника до своїх електричних мереж після виконання замовником технічних умов № К-00-13-0181 від 28.01.2013 року, та погодження замовником проектно-кошторисної документації згідно вимог технічних умов, укладення замовником договору про постачання електричної енергії та/або договору купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених Правилами користування електричною енергією, договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання та оплати замовником послуг з підготовки ТУ, погодження проектно-кошторисної документації. 28.01.2013 року до договору № К-00-13-0181 від 28.01.2013 року складено Технічні умови № К-00-13-0181 на приєднання електроустановок за адресою [ADDRESS] . 12.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Київобленерго» було укладено договір № 200920630 про користування електричною енергією на об`єкті будівництво та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . 25.07.2018 року складено завдання на перевірку № 9003831333, адреса об`єкта [ADDRESS] . 27.07.2018 року на підставі завдання № 9003831333 складено Акт № 347961 технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380 В, що розташований за адресою [ADDRESS] . 27.07.2018 року на підставі завдання № 9003831333 складено Акт № 419218 про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому, що розташований за адресою [ADDRESS] . 31.08.2018 року складено Акт про порушення № К039507. 19.09.2018 року складено Протокол № 295 засідання комісії по розгляду акту № 039507 від 31.08.2018 року. 19.09.2018 року складено повідомлення про оплату за вересень 2018 року по Акту порушення ПКЕЕ № К039507. 31.08.2018 року складено Акт про порушення № К039496. 19.09.2018 року складено Протокол № 296 засідання комісії по розгляду акту № 039496 від 31.08.2018 року. 19.09.2018 року складено повідомлення про оплату за вересень 2018 року по Акту порушення ПКЕЕ № К039496. 13.02.2019 року складено Протокол № 252 засідання комісії по розгляду акту № К039496 від 31.08.2018 року про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії. Вважаючи рішення комісії відповідача з розгляду акту № К039507 від 31.08.2018 року, що оформлене протоколом № 295 від 19.09.2018 року, та проведення нарахування обсягу спожитої та неврахованої електричної енергії, та рішення комісії відповідача з розгляду акту № К039496 від 31.08.2018 року, що оформлене протоколом № 296 від 19.09.2018 року, та проведення нарахування обсягу спожитої та неврахованої електричної енергії, неправомірними, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Вказана правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № № 522/12901/17-ц. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію також висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30.05.2018 року у справі № 9901/497/18. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача повністю з огляду на неправильно обраний спосіб захисту права, що не сприяє ефективному відновленню можливого порушеного права позивача. При цьому суд не надає правової оцінки складеним відповідачем актам, рішенням та нарахування обсягу спожитої та неврахованої електроенергії, не підтверджує та не спростовує викладені в них факти, оскільки в даній справі вимог про відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні яких суд має дати оцінку щодо складених відповідачем документів, не заявлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed