Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа : Покровський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області про визнання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знайома з 14.02.2003 року. Довгий час вони зустрічались і на початку 2021 року вона завагітніла від [PERSON] [INFO] вона народила сина [PERSON] . Після народження сина вони з відповідачем з листопада 2018 року проживали однією сім`єю. В подальшому їх фактично шлюбні відносини припинились, та вони проживали окремо. Оскільки відповідач перестав визначати своє батьківство у відношенні сина [PERSON] , позивачка просить визнати [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] , внести записи до актового запису № 60 від 30.01.2013 року про народження [PERSON] , що зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського МУЮ у Донецькій області, зазначивши [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подання позові і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 16.11.2020 року року за клопотанням позивачки була призначена судова молекулярна-генетична експертиза, виконання якої доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ у Донецькій області в судове засідання не з`яився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9). Згідно висновку судово молекулярно-генетичної експертизи № 67 відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського ( нематеринського) походження, які б не виявлялись припустимого батька. Громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99% ( а.с. 41). Відповідно до ст. 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Цивільне судочинство, згідно ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів), як встановлено статтею 89 ЦПК України. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судовомедичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Європейський Суд з прав людини зауважив, що « в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v. Russia № 3451/05 ЄСПЛ від 07.05.2009 року). Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] доведено. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~ при\~визначенні розміру\~аліментів \~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище \~дитини ;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів ;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина ;\~4) наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів;\~ 5)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;5) інші обставини, що мають істотне значення . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позву. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленума Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку прои наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства і про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно , починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Також , відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн., за проведення судово молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7222 грн., понесений судовий збір в розмірі 50% -в сумі 420 грн., а всього 14642 грн. З відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь позивачки з державного бюджету необхідно повернути 50% сплаченого судового збору 420 грн. \~ \~ \~ \~ З урахуванням викладеного,

Outcome: approved