Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду із даним позовом до відповідачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в обґрунтування якого вказала, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . По 1/3 частині цього будинку також належить відповідачці [PERSON] та [PERSON] . У вказаному житловому будинку зареєстрована позивачка, відповідачка [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] , онуки позивачки [PERSON] та [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . Позивачка зазначила, що вона проживала у будинку до лютого 1995 року, потім перейшла проживати у будинок по [ADDRESS] для того, щоб доглядати за своєю хворою дочкою, а після її смерті виховувати онуків - [PERSON] та [PERSON] . Проте в кінці липня 2018 року [PERSON] вигнала позивачку із цього будинку, через що позивачка була змушена повернутися до будинку по [ADDRESS] , однак відповідачі не дозволяють їй проживати у цьому будинку, не надають ключів від будинку та не впускають туди. Посилаючись на таке, позивачка просила суд: -усунути їй перешкоди у користуванні належною їй 1/3 частиною житлового будинку разом із прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] шляхом її вселення до цього будинку, та зобов`язати відповідачів надати ключі від житлового будинку та не чинити перешкод у користуванні будинком. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та пояснили, що через протиправну поведінку позивачки вони не бажають, щоб вона проживала у будинку. Зокрема, відповідачі посилались на те, що позивачка відвідує смітники, приносить звідти сміття та розводить антисанітарію у будинку. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши письмові докази, зібрані по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 129 Конституції України закріплює основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Конституція України передбачає як захист права власності, так і захист права на житло. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судовим розглядом встановлено, що позивачка - [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Жовтневої міської Ради депутатів від 07.07.1972 р. Відповідачці по даній справі - [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 чатсині цього ж будинку на підставі договору дарування 2/3 частин житлового будинку від 30.08.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І. за реєстр. № 1806. [PERSON] у даному будинку зареєстрований, однак не проживає, зі слів сторін по даній справі, судом встановлено, що місцезнаходження його невідомо, сторони припускають, що він пропав безвісти у зоні АТО, проте жодних підтверджуючих документів судом не здобуто, і позовних вимог до нього позивачка не заявляла. Із наявної у матеріалах справи довідки ф. 3 (а.с. 7) вбачається, що у будинку по [ADDRESS] зареєстровані такі особи: позивачка [PERSON] , її онук - [PERSON] , син останнього - [PERSON] , онуки позивачки [PERSON] та [PERSON] , правнуки позивачки - [PERSON] та [PERSON] . За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вона як співвласник житлового будинку по [ADDRESS] , має увесь обсяг прав, передбачених ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, у тому числі безперешкодно проживати у будинку. Заперечуючи проти позову, відповідачі не надали доказів, які б спростовували висновки суду, хоча підтвердили у судовому засіданні, що вони перешкоджають позивачці проживати у будинку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при подачі даного позову судовий збір.

Outcome: approved