Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 червня 2000 року. На даний час шлюб розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є працездатним, має можливість та зобов'язаний сплачувати на утримання сина аліменти, інших утриманців не має. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в розмірі 1 000, 00 грн. Пояснив, що він є інвалідом 1 групи і отримує мінімальну пенсію, а тому змоги платити аліменти в більшому розмірі не має. Позивач у відповіді на відзив вказує, що відповідно до довідки МСЕК відповідач має обмеження в роботі, пов'язані з психоемоційним навантаженням, щодо фізичної роботи протипоказання відсутні. На даний час, окрім пенсії, [PERSON] отримує заробітну плату, хоча офіційно не працевлаштований. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2000 року. На даний час шлюб розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2013 року (а.с. 2-3). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дитиною, матеріальну допомогу на її утримання не надає, отже, він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд їх задовольняє. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що батько дитини є особою працездатного віку. Згідно довідки МСЕК має протипоказання щодо роботи, пов'язаної з психоемоційним навантаженням. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що він офіційно не працевлаштований, однак отримує пенсію по інвалідності, інших осіб на утриманні не має, матеріальне становище матері дитини, а також ту обставину, що дитина проживає з матір'ю, яка здійснює її виховання та догляд. При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. За таких обставин, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 грн. на підставі статті 184 Сімейного кодексу України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач - відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, згідно приписів ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial