Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що, 18.11.2005 року між сторонами розірвано шлюб. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду від 18.11.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження, але рішенню суду не виконується. Позивач стверджує, що відповідач працевлаштований, навмисно не сплачує аліменти і не бажає приймати участі в матеріальному забезпеченні дитини. Крім того, він зовсім не цікавиться життям дитини, не приймає ніякої участі у її вихованні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. За весь період навчання дитини у школі. Ні разу не поцікавився її навчанням, поведінкою та й взагалі не зустрічається з дитиною . Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гук Г.І. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 18.11.2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб,що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 18.11.2005 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницького обласного управління юстиції від 28.07.2003 року (а.с.5). В послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2009 року у цивільній справі №2-6501/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно, починаючи з19.10.2009 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Однак, тривалий час, відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з донькою, відвідувати її, займатись її вихованням, та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя, відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи станом на 01.10.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 45 297,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконанню старшого державного виконавця Варгас А.Є. (а.с.9). Натомість, як вбачається з довідки КЗ ЗОШ І-ІІІ ступенів №20 Вінницької міської ради від 27.09.2016 року №334 учениця 8-Б класу [PERSON], [INFO], навчається в КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 Вінницької міської ради» з 1 класу Весь період її навчання мати [PERSON] приймає активну участь у вихованні доньки. Тісно співпрацює з класним керівником, спілкується з адміністрацією та учителями школи, прислухається до їх порад та рекомендацій. [PERSON], забезпечена усім необхідним, шкільним приладдям для навчання для свого інтелектуального розвитку. В школу ходить охайною. [PERSON] регулярно відвідує шкільні та класні батьківські збори. У той же час, батько [PERSON] жодного разу за всі роки навчання [PERSON] в школі не з'являвся, в телефонному режимі з класним керівником не спілкувався і не цікавився успіхами та досягненнями дитини (а.с.9). Зі змісту довідки квартального комітету мікрорайону «Малі Хутори-Центр» від 23.09.2016 року №1595 вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON], та двома синами: [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Діти знаходяться на її повному утриманні (а.с.4). З огляду на наведене, неповнолітня [PERSON] веде активний спосіб життя, навчається в загальноосвітньому навчальному закладі. Однак, всі витрати пов'язані з навчанням, вихованням, утриманням дитини несе лише позивач, так як відповідач у матеріальній підтримці доньки участі не приймає. А відтак, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до малолітньої доньки негативно позначається на житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 11.01.2017 року №01-00-011-1276, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини (а.с .52). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дитини уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2009 року, тому суд вказане питання не вирішує. Окрім того, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 551.20 грн., що підтверджується квитанцією №5 від 05.12.2016 року (а.с.37), також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved