Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Монастириської міської ради Тернопільської області, становила 1/3 та визнати за ним право власності на 1/3 земельної ділянки площею 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Монастириської міської ради Тернопільської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 22.12.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 22.12.2015 року померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить: -1/3 житлового будинку з надвірними будівлями по вул.С.Бандери №8 м.Монастириська Тернопільської області; -1/3 земельної ділянки площею 0,0802 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6124210100:02:001:0850, що розташована на території Монастириської міської ради Тернопільської області. На належний [PERSON] будинок, нею було складено заповіт на його імя. Вказану спадщину він прийняв. Проте звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, нотаріус не зміг видати відповідне свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що не визначено частку померлого в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку 0,0802 га., яка повинна перейти до нього у відповідності до ст. 120 ЗК України, як до нового власника житлового будинку. [PERSON] в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Монастириської міської ради в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 22.12.2015 року у віці 82 років в м.Монастириська Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №196504 виданого 23.12.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що померлій належали: - 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями по вул.С.Бандери №8 м.Монастириська Тернопільської області; - частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку 0,0802 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6124210100:02:001:0850, що розташована на території Монастириської міської ради Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 19337123 від 21.03.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 02.12.2011 року в м.Монастириська Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №497, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Монастириська Тернопільської області по вул.С.Бандери 8 [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 17.01.2005 року №1 керівником органу приватизації міським головою [PERSON], вбачається, що померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала 1/3 житлового будинку розміщеного по вул.С.Бандери 8 м.Монастириська Тернопільської області. Вказану 1/3 частки в спільній сумісній власності житлового будинку розміщеного по вул.С.Бандери 8 м.Монастириська Тернопільської області і яка належала померлій [PERSON] позивач [PERSON] прийняв про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане [PERSON] 09.08.2017 року, Спадкова справа №64/2017, зареєстрована в реєстрі за №441. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, у звязку з тим, що не визначено частку померлого в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку розміром 0,0802 га. [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на дану частку земельної ділянки, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] Як слідує з матеріалів справи земельна ділянка цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850, що розташована по вул.С.Бандери м.Монастириська Тернопільської області, земельна ділянка 8, на праві власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 19337123 від 21.03.2014 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19337123 від 21.03.2014 року серії ВАТ №670474. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. В позовній заяві позивач просить визначити частку померлої [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул.С.Бандери 8 м.Монастириська Тернопільської області. Згідно п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право власності на земельні ділянки (п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України) громадяни України набувають на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, а тому, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Із зазначених норм випливає також висновок про те, що аналогічне правило має застосовуватися при переході права власності на частину будинку, будівлі і споруди. Описане правило фактично передбачає виняток із положень ст. 89 ЗК України (що передбачає спільну сумісну власність на земельну ділянку співвласників житлового будинку) і розширює перелік підстав виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку, встановлений ст. 87 ЗК України. Так як право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул.С.Бандери м.Монастириська Тернопільської області, земельна ділянка 8, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 19337123 від 21.03.2014 року, належить на праві спільної сумісної власності трьом особам - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то до позивача згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України перейшло право власності на частину даної земельної ділянки, яка належала [PERSON], яка померла 22.12.2015 року. За загальним правилом частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею, 0,0802 га., кадастровий номер 6124210100:02:001:0850 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул.С.Бандери м.Монастириська Тернопільської області, земельна ділянка 8, становить 1/3. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на 1/3 частки земельної ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved