overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 травня 1998 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сторони проживають разом, але сімейні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер. У судовому засіданні позивач підтримала пред'явлений позов, а відповідач визнав позов у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що можливість збереження сім'ї - втрачена; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки ухвалення рішення у разі визнання відповідачем позову сторонам зрозумілі. Тому, для задоволення позову є законні підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 січня 2016 року помер її син [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка № 126 площею 4,13 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що [PERSON] не підписував спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що дійсно 05 січня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка № 126 площею 5,00 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 11). 10 липня 2015 року від імені [PERSON] як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 12, 13-15). Відповідно до висновку експерта № 236 від 08.12.2016 року підпис від імені орендодавця [PERSON] у договорі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 17-20). Враховуючи, що [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 10.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2010 року помер її рідний син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири, яка розташована в м. Мала Виска Кіровоградської області, вул. Привокзальна, будинок МПС 2, кв. 8. Позивач зазначила, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа та відсутності зареєстрованого права власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача підтримала предявлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 09 червня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири, яка розташована в м. Мала Виска Кіровоградської області, вул. Привокзальна, будинок МПС 2, кв. 8 (а.с. 6-9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті сина [PERSON], яка прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 28-35). 03 жовтня 2016 року державний нотаріус Маловисківської районної нотаріальної контори видала постанову про відмову позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина [PERSON], посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа та відсутності зареєстрованого права власності на спадкове майно ( а.с. 13). Між тим, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до записів у свідоцтві про право власності, спірна квартира належить позивачеві [PERSON] і її померлому сину [PERSON] у рівних частках (а.с. 6). Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовано по вул. Зоряна, 9а в м. Мала Виска Кіровоградської області. Позивач зазначила, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 11 серпня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Зоряна, 9а в м. Мала Виска Кіровоградської області (а.с. 10-14). Позивач [PERSON], як дружина померлого, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому порядку, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та матеріалами спадкової справи (а.с. 8, 29-35). Донька померлого спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відмовились від прийняття усієї спадщини (а.с. 31). Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що відсутній правовстановлюючий документ і право власності не зареєстровано (а.с. 15). Між тим, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 14 лютого 1979 року підтверджується, що спадкодавець [PERSON] є власником даного майна. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2011 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,83 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради. Позивач зазначила, що з 1993 року вона проживала зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Діти спадкодавця не заперечують про те, щоб позивач успадкувала частину спадщини, тому позивач вважає, що вона має право на спадщину як спадкоємець за законом четвертої черги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що дійсно 13 липня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку № 5 площею 6,83 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Як вбачається з довідки Якомівської сільської ради, позивач [PERSON] в період з 1993 року по день відкриття спадщини дійсно проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер 13 липня 2011 року. Тому, вимоги позивача правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 листопада 2009 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що з жовтня 2017 року відповідач проживає окремо, працює на закордонних заробітках, отримує заробітну плату, тому позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти. У судовому засіданні позивач підтримала предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 13 листопада 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 9). Відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 7-8). Неповнолітні діти проживають з позивачем, що не заперечує відповідач. Розмір аліментів узгоджено між сторонами до ухвалення судового рішення, що підтверджується письмовою заявою відповідача. Тому, для задоволення позову є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до приписів статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 жовтня 2014 року помер її двоюрідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області розміром 4,63 га.. Позивач зазначила, що спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не складав, інших спадкоємців першої та другої черги за законом не має. Позивач вважає, що має право на спадкування як спадкоємець третьої черги за законом, але з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначила, що документи, які підтверджують факт родинних відносин, залишились у м. Донецьку на території, яка тимчасово непідконтрольна органам державної влади України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що дійсно 14 жовтня 2014 року помер громадянин [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) КСП «Мир» Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області відповідно до сертифікату 12.05.1997 року серії КР № 0050011, що підтверджується відповіддю на запит. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши письмову заяву. Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивача та копії свідоцтва про одруження, позивач [PERSON], прізвище якої до реєстрації шлюбу [PERSON], народилась 09 серпня 1950 року в с. Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської областю. Матірю позивача записана [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу Самойленко), яка народилась 29 листопада 1929 року в м. Єнакієво Донецької області, що підтверджується копією паспорта. Як вбачається з довідки Олександрівської сільської ради, яка видана на підставі записів в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок № 161, рідна сестра матері позивача [PERSON], [INFO], була зареєстрована і проживала в [INFO] з 1 січня 1953 року по день смерті 01 березня 1987 року. На день її смерті разом з нею проживав син [PERSON]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] за станом здоровя не могла подати заяву про прийняття спадщини в строк шести місяців, що визнав відповідач. Тому, для задоволення позову є законні підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Воровського, 69 в м. Мала Виска Кіровоградської області. Позивач зазначила, що вона з поважних причин не подала заяву про прийняття спадщини, тому, що перебувала за кордоном. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абзацу 7 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від зо травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що дійсно 14 лютого 2016 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Воровського, 69 в м. Мала Виска Кіровоградської області (а.с. 24). Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 8). Матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебувала за межами держави (а.с. 28-31). Як вбачається з відповіді нотаріуса на запит суду, позивач не відмовлялась від прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтею 1273 ЦК України, тому порушене право підлягає судовому захисту шляхом визначення додаткового строку, достатнього для подання заяв про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 травня 2004 року з дозволу власника вона вселилась в житловий будинок № 15 по вул. Верхній в с. Шевченкове Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач стверджує, що з 2004 року по теперішній час продовжує відкрито і безперервно володіти і користуватись зазначеним будинком на правах власника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15 травня 2004 року по теперішній час проживає на правах домовласника в житловому будинку № 15 по вул. Верхній в с. Шевченкове Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с. 7). Тому, для задоволення позову є законні підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на дитину. В заяві від 12 квітня 2017 року позивач вимагає стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1000 гривень щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Неповнолітня дитина проживає з позивачем, що не оспорює відповідач. Розмір аліментів узгоджено між сторонами до ухвалення судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2013 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на дві земельні ділянки. До Маловисківської районної державної нотаріальної контори, з метою прийняття спадщини, подала заяву його дружина [PERSON]. Позивач зазначила, що вона піддавшись вмовлянням та моральному тиску зі сторони [PERSON], не розуміючи в повній мірі значення своїх дій та їх наслідків в неповнолітньому віці, без згоди матері [PERSON] та органів опіки та піклування, подала до Маловисківської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. В результаті цього державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом. \~ \~ \~ \~15 липня 2017 року померла [PERSON], після смерті, якої належне їй майно, в тому числі земельні ділянки площею 5,4468 га з кадастровим номером 3523183700:02:000:0034 та площею 3,6013 га з кадастровим номером 3523183700:02:000:0412, успадкувала відповідач [PERSON]. \~ \~ \~ \~Позивач вказала, що після ознайомлення зі спадковою справою після смерті батька, вона виявила, що її незаконно було позбавлено права на спадщину, тому позивач звертається за судовим захистом. \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] визнала позов в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 квітня 2014 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 15 травня 1995 року; перебуваючи у шлюбі вона разом зі спадкодавцем придбала автомобіль ВАЗ [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; рішенням суду по іншій справі за позивачем визнано право власності на 1/2 частку автомобіля як спільного майна подружжя, а у порядку спадкування за законом вона набула право власності ще на 1/4 частку автомобіля, тому в сукупності вона є власником 3/4 частки автомобіля, а відповідачеві належить 1/4 частка автомобіля; позивач вважає, що у судовому порядку право власності відповідача на його частку повинно бути припинено з виплатою грошової компенсації, яка сплачена позивачем на відповідний рахунок до ухвалення судового рішення. У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача визнала позов у повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до пунктів 2 і 3 частини 1, частини 2 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною і спільне володіння і користування майном є неможливим. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що дійсно 17 квітня 2014 року помер спадкодавець [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина 1/2 частку легкового автомобіля марки ВАЗ 11183 110 20, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 41127 гривень 44 копійки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та висновком експертного автотоварознавчого дослідження. Позивач [PERSON] є власником 3/4 частки спірного автомобіля, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину з внесеними змінами на виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27 січня 2016 року по справі № 22ц/781/135/16. Частка відповідача [PERSON] у спільному майні, яке є предметом спору, складає в 1/4, що у грошовому виразі 10281 гривню 86 копійок. Позивач [PERSON], з дотриманням вимог частини 2 статті 365 ЦК України, попередньо внесла вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду, що підтверджується оригіналом платіжної квитанції. Тому, вимоги позивача є правомірними. Розподіл судових витрат між сторонами слід провести відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved