Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], на період його навчання , тобтодо 30 червня 2020 року у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. В обґрунтування позовних вимог, вона зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали 13.10.2005 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. В даний час син поступив у Вінницький соціально-економічний інститут Університет «Україна», є студентом 1 курсу денної форми навчання напрямку підготовки «Правознавство», навчається за контрактом. Відповідно до п.п. 5.1 п.5 Договору про навчання № 1437 від 16.08.2016 вартість навчання становить 37\~200 гривень, термін навчання 4 роки. У звязку з навчанням син потребує додаткових витрат на своє утримання, такі як оплата вартості навчання, оплата гуртожитку, проїзду на навчання, коштів на харчування, придбання одежі та взуття, необхідної літератури та інших канцелярських товарів для навчання. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до повноліття. В даний час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює прохідником на шахті «Лісова» с. Сілець та отримує стабільну заробітну плату, і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім, того син являється інвалідом 2 групи з дитинства безтерміново. Вона не працює, оскільки син потребує її постійної допомоги. Вона сама доглядає хвору на дитячий церебральний параліч дитину, з кожним роком потреби на лікування, харчування, одяг, взуття лише збільшуються. А тепер додалися ще й витрати на навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та підтвердила вищенаведені обставини. Крім того, пояснила, що їх син [PERSON], є інвалідом 2 групи з дитинства, навчається в інституті на платній формі навчання, тому йому потрібні кошти на проїзд, на навчання, на харчування, придбання одежі та взуття, необхідної літератури та інших канцелярських товарів, тому вона просить позов задовольнити. Вона також пояснила суду , що у сина дистаційна форма навчання, тобто, на даний час він перебуває вдома, а завдання, що йому надходять на виконання, до інститута відвозить она або бабуся . Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1\\8 частини заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що він стабільно сплачував аліменти сину [PERSON] до повноліття. Позивач [PERSON] до нього за наданням матеріальної допомоги на навчання сина не зверталася, жодних планів на навчання не узгоджувала і про вступ дитини в ВНЗ не повідомляла. Проте, що син навчається, він довідався з ухвали Козятинського міськрайонного суду. Позивачу ще рік тому було відомо про погіршення стану його здоровя. Починаючи з 25 листопада 2014 року йому зробили 3 операції на руку після виробничої травми на шахті. 16 червня 2016 року Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи йому призначено 20% втрати професійної працездатності. 16 липня 2015 року йому повністю видалили щитовидну залозу в Інституті ендокринології і обміну речовин ім.. Комісаренко м. Києва через дифузійний токсичний зоб ІІІ ступеню важкості, тиреотоксикоз важка форма. Тепер він знаходиться на замісній терапії прийом ліків пожиттєво. В результаті операції по видаленню щитовидної залози згідно наказу Міністерства охорони здоровя України про затвердження інструкції про встановлення груп інвалідності ІІІ група інвалідності встановлюється при тотальній тиреоктомії з субкомпенсованим або некомпенсованим гіпотериозом при адекватному лікуванні. Операція та реабілітаційний період потребували значних матеріальних витрат, що спонукало його взяти 09.07.2015 року кредит на суму 10\~500 гривень, який він сплачуватиме до 09.01.2017 року. Довга хвороба, переломи, операції спричинили порушення всього організму. Тому він часто лікується та перебуває на лікарняному. Аліменти на сина [PERSON] виплачувались частково з лікарняних листків. Аліменти сплачуються стабільно і в повній сумі. А він отримує лише 50 % заробітної плати, так як за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2013 року з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. [PERSON] отримує соціальну допомогу при інвалідності в сумі 1200 гривень. Тобто певні кошти на власні потреби у нього є. Тому, враховуючи вищевикладене, породжується на виплату аліментів в розмірі 1/8 частини заробітку, щомісячно. Крім того, відповідадач надав письмові заперечення на позов, аналогічні своїм поясненням в судовому засіданні . Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 жовтня 2005 року ( а. с. 7 ). Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], який досяг повноліття 18 серпня 1998 року, але продовжує навчання на денній формі в у Вінницькому соціально-економічному інституті Університет «Україна» та є студентом 1 курсу денної форми навчання напрямку підготовки «Правознавство», на контрактній основі (а. с.8, 18). Відповідно до договору про навчання вартість навчання складає 37 200 грн. (тридцять сім тисяч двісті гривень) за 4 роки, тобто до 30 червня 2020 року. Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства та безтерміново (а.с. 10). З довідок, епікризів вбачається, що [PERSON] часто хворіє, переніс 3 операції після виробничої травми на шахті. 16 червня 2016 року Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи йому призначено 20% втрати професійної працездатності. Крім цього, 16 липня 2015 року відповідачу повністю видалили щитовидну залозу в Інституті ендокринології і обміну речовин ім.. Комісаренко м. Києва . Відповідач знаходиться на замісній терапії прийом ліків пожиттєво. 09.07.2015 року позивач отривав кредит в сумі 10\~500 гривень, який він сплачуватиме до 09.01.2017 року (а.с. 31-45). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2013 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. Судом встановлено , що [PERSON] потребує постійного лікування, втратив 20% працездатності, сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, сплачує отриманий на лікування кредит , але повнолітній син [PERSON] також потребує матеріальної допомоги на період його навчання у зазначеному ВУЗі. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, але у меньшому розмірі, ніж просить позивач. При визначені розміру аліментів, суд врахував всі вище навендені обставини і вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно., до 30.06.2020.

Outcome: partial