Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з названим позовом в суд. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в будинку [ADDRESS], що належить їй на праві власності проживають діти [PERSON] та [PERSON] і колишній чоловік [PERSON] Останній часто влаштовує сварки, скандали, що супроводжуються погрозами застосування фізичного насилля та погрозами спалити будинок, а інколи погрожував виселенням з її власного будинку. За таких умов проживати разом з ним неможливо. З підстав систематичності порушень правил співжиття з боку відповідача просила виселити [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє за договором про надання правової допомоги від 02.04.2014 року, позовні вимоги підтримали, просять задовольнити їх. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє за договором про надання юридичної допомоги та представництва інтересів в суді від 07.04.2014 року, позов не визнали і відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом та просив встановити факт проживання його однією сім'єю з [PERSON] та визнання домобудівлі [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що після розірвання шлюбу в 2003 році вони з [PERSON] перебувають в фактичних шлюбних відносинах. Після продажу батьківщини, він з, 09.01.2007 року прописаний в будинку [ADDRESS]. Кошти віл продажу свого будинку він використав на спільне сімейне проживання з відповідачем [PERSON] та дітьми, на забезпечення, утримання його сім'ї. Вони ведуть спільне господарство, заощаджували кошти від реалізації майна в селі Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області та спільного сільського господарства, за рахунок яких придбали спірний будинок. Посилаючись на вимоги ч.2 ст. 3 СК України вважає, що він з позивачем [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Тому придбане майно є їх спільною власністю. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом та його представник [PERSON], який діє за договором про надання юридичної допомоги та представництва інтересів в суді від 07.04.2014 року, в судовому засіданні підтримали, просять задовольнити їх. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє за договором про надання правової допомоги від 02.04.2014 року, позов [PERSON] не визнали, вважаючи його безпідставним, необгрунтованим. Заслухавши сторін, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 12.03.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. позивач [PERSON] має дочку від першого шлюбу - [PERSON]. В період подружнього життя сторони проживали в будинку, розташованому в селі Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належав [PERSON] на праві особистої власності та набутий до укладення шлюбу з [PERSON] Після розірвання шлюбу, в березні 2003 року, близько одного року, позивач [PERSON] разом з дітьми проживала у своїх батьків, в селі Виповзки Переяслав-Хмельницького району Київської області. В травні 2005 року позивач продала будинок, розташований в селі Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області за 16500,00 гривень, а 01.06.2005 року купила будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не проживав з сім'єю, не надавав матеріальної допомоги звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, заборгованість по яких близько 29000,00 гривень. Зі змісту договору купівлі-продажу від 13.12.2005 року вбачається, що [PERSON] 13.12.2005 року, як продавець передав у власність покупця [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Продаж житлового будинку здійснено за 30290,00 гривень. Довідка з Виповзької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №29 від 04.02.2014 року свідчить про те, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 09.01.2007 року. Про це вбачається з показань свідків [PERSON], [PERSON] В силу ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що між сторонами протягом останніх років часто виникають сварки з приводу ведення господарства, безвідповідального ставлення відповідача до дітей, проявлення ним невірності позивачу [PERSON] Про те, що відповідач [PERSON] ображає позивача [PERSON] нецензурними словами, порушує порядок відпочинку, голосно вмикає телевізор, голосно розмовляє, свідчать показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Показання свідків [PERSON], [PERSON], які є дочками [PERSON] про те, що під час сварок матері [PERSON] і батька [PERSON], останній б'є матір, відхиляються матеріалами перевірки за заявами [PERSON] №141 від 15.01.2014 року, №225 від 19.01.2014 року, №350 від 03.02.2014 року. Вищевстановлені обставини не стверджують, що внаслідок сварки в сім'ї із вищеназваних причин [PERSON] створював неможливість сумісного з ним проживання позивача [PERSON], що дії першого носили систематичний характер, зважаючи, що відповідачу [PERSON] дільничним інспектором Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області двічі винесено офіційне попередження про недопущення в майбутньому протиправних дій. З огляду на вищевстановлені обставини, в позові [PERSON] до [PERSON] про виселення слід відмовити. З пояснень сторін, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що сторони проживали однією сім'єю з 09.01.2007 року. Вони були пов'язані спільним побутом, маючи взаємні права і обов'язки щодо господарства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів про те, що сторони проживають однією сім'єю з 2003 року, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не подано і не вбачається з цих обставин з показань вищеназваних свідків. Договір купівлі-продажу від 16.05.2005 року свідчить про те, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] вартістю 16208,00 гривень, а з договору купівлі-продажу від 01.06.2005 року вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 12500,00 гривень. Вищеназвані докази свідчать про те, що [PERSON] є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS]. Посилання позивача [PERSON] за зустрічним позовом на те, що він витратив кошти від продажу належного йому будинку на придбання спірного будинку, суд не приймає до уваги, так як вони не підтверджуються доказами. З вищедосліджених доказів вбачається, що спірний будинок [PERSON] придбала одразу після продажу будинку, що належав їй на праві власності майже за однакову ціну, а [PERSON] продав свій будинок значно пізніше, після спливу півроку. Згідно вимог ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] не позбавлений права щодо вимог про поділ майна, придбаного сторонами за період сумісного проживання з відповідачем [PERSON] з 09.01.2007 року. але таких вимог позивач [PERSON] не заявляв. Зважаючи на вищевстановлені обставини, позов позивача за зустрічним позовом [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю задовольнити, а в позові позивачу за зустрічним позовом [PERSON] про визнання домобудівлі об'єктом права спільної сумісної власності слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial