Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 15.10.2015 року до суду з вищезгаданим позовом, який уточнено 10.11.2015 року. В уточненій редакції просить стягнути з відповідача на її користь 11176 грн. та 3% річних вд простроченої суми , відшкодувати моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є студенткою Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. У відділенні №0322 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра») ( далі - ПАТ «КБ «Надра») в м.Кривому Розі 22.01.2015 року вона здійснила переказ грошових коштів в сумі 11176,00 грн. на рахунок Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця як плату за навчання, про що їй було видано квитанцію №k22/М/9.У травні 2015 року вона дізналася,що її відраховують з університету у звязку з несплатою за навчання. На її звернення до відповідача про повернення коштів вона отримала письмове повідомлення про те, що з 05.06.2015 року почато процедуру ліквідації банку, тому протягом 30 днів з 12.06.2015 року вона мала право заяви про свої вимоги уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вважає, що це не звільняє відповідача від його зобов'язань, зокрема переказу коштів на рахунок навчального закладу. У звязку з тим, що відповідач не переказав гроші на рахунок університету, вона була змушена вдруге заплатити за навчання 11176,00 грн., вважає,що діями відповідача порушено вимоги ЦК та Закону України «Про захист прав споживачів», тому звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 04.04.2016 року за заявою представника позивача [PERSON] позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» в особі відділення №0322 ПАТ КБ «Надра», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення сплаченої суми за навчання в частині стягення 3% річних від простроченої суми та відшкодування моральну шкоду в сумі 20000,00 грн - залишено без розгляду. В частині стягнення 11176 грн. розгляд справи продовжено. В судовому засіданні позивач [PERSON] присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст..38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] ( довіреність від 03.10.2015 року, дійсна до 03.10.2018 року) судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] ( договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.10.2015 року) судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.01.2015 року [PERSON] у відділенні №0322 ПАТ «КБ «Надра» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Єсеніна, буд.8) здійснила переказ грошових коштів в сумі 11176,00 грн. на рахунок Національного медичного університету ім.О.О. Богомольця як плату за навчання за договором №С-1-14690 від 01.09.2012 р. 3-й курс за 6-й семестр, ККДБ 25010100, про що їй було видано квитанцію №k22/М/9 від 22.01.2015 року, яка скріплена печаткою відділення №0322 ПАТ «КБ «Надра» (а.с.8). Отже, в силу вимог\~ст.901 ЦК України, між позивачкою та відповідачем в особі відділення №0322 ПАТ «КБ «Надра» укладено\~договір про надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Також, позивачем оплачено послугу переказ коштів в сумі 55,88 грн, що підтверджується квитанцією №k22/М/9 від 22.01.2015 року (а.с.8). Відповідно до п.1-18-1 ст.1, п. 8.1-8.3 ст.8 Закону № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон № 2346-ІІІ) між сторонами був укладений усний договір про надання фінансових послуг про переказ грошових коштів позивача, за яким банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку в день його надходження до банку, тобто 22.01.2015 року. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. Пунктом 1.29 статті 1 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Пунктом 30.1 ст. 30 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Відповідно п.32.1 ст.32 Закону № 2346-ІІІ банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Згідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа, глава 74 ЦК України § 2. Розрахунки із застосуванням платіжних доручень, застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин. Згідно до ч. 1 ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Статтею 1092 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Згідно до п.32.2 ст.32 Закону № 2346-ІІІ в разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому\~\~в готівковій формі ( п.30.1\~ст.30 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Як встановлено судом, переказ коштів позивачки в сумі 11176,00 грн. на рахунок отримувача - Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця до даного часу не здійснив, не завершивши, таким чином, фінансову послугу - переказ коштів, що підтверджується довідкою Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця б/н, з якої вбачається, що за 6-й семестр оплата надійшла 08.08.2014 року, за 7-й семестр оплата надійшла 28.04.2015 за квитанцією №14 (а.с.7). Відповідно до умов договору про навчання № С-1-14690 від 01.09.2012 року, кошти на навчання повинні бути внесені позивачем на рахунок навчального закладу до 20 січня 2015 року, але 01 лютого 2015 року в сумі 11176,00 грн., та враховуючи, що ці кошти відповідачем отримувачу не були переказані з 22.01.2015 року до 01.02.2015 року, позивачка змушена була повторно сплатити 11176,00 грн за навчання 28.04.2015 року ( а.с.7). Позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення їй вказаних коштів, на що отримала відповідь від що з 05.06.2015 року почато процедуру ліквідації банку, тому протягом 30 днів з 12.06.2015 року вона мала право заяви про свої вимоги уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.11). Таким чином, з вказаної відповіді вбачається, що уповноваженою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не заперечується факт укладення між сторонами усного договору про надання послуги, яка не виконана відповідачем до даного часу. В своїй відповіді уповноважена Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що повернення платежів, здійснених через касу відділення, які не були відправлені банком ( за комунальні послуги, платежів з оплати товарів та послуг, за навчання та інші), заставної вартості ключів від сейфу, відсотків за вкладом, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, частини вкладу,що перевищує 200000,00 грн відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вимогою кредитора, що підлягає задоволенню за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості що передбачена ч.1 ст.52 Закону (а.с.11). Вказане ствердження спростовується тим, що щодо ПАТ «КБ «Надра» тимчасову адміністрацію було запроваджено з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року, продовжено до 05.06.2015 року. 05.06.2015 року здійснення тимчасової адміністрації припинено на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у зв'язку із прийняттям НБУ рішення від 04.06.2015 року за №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами. При цьому згідно до п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, яка діяла на день виникнення спірних правовідносин в редакції Закону України № 1586-VII від 04.07.2014р., - вказане обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо: здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації. Отже, у банку виникло зобовязання здійснити переказ грошових коштів 11176,00 грн. 22.01.2015 року, тобто до введення тимчасової адміністрації банку, що відбулося 06.02.2015 року. Таким чином, на час здійснення позивачкою переказу грошових коштів тимчасова адміністрація у відповідача ще не була запроваджена, а на час розгляду справи в суді - дія тимчасової адміністрації вже припинена. Крім того, не заслуговують на увагу ствердження відповідача про те, що позивачка є кредитором банку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п.5-4 ст.1 зазначеного Закону \~кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань. Натомість, відповідач не є боржником і не має перед позивачкою майнових зобов'язань, а позивач не кредитувала кошти в сумі 11176,00 грн. відповідачеві, тому не має до відповідача вимог щодо майнових зобов'язань, оскільки є клієнтом банку, уклала з останнім усний договір про надання фінансової послуги - переказу коштів, яка відповідачем не виконана, зокрема: кошти не внесені на рахунок отримувача, не повернуті платнику, використовувалися відповідачем неправомірно і місцезнаходження їх не відомо.. Згідно \~ст.509 ЦК України, яка регулює поняття зобов'язання та підстави його виникнення, є стороною правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В цьому розумінні позивачка є кредитором, але не щодо майнових зобов'язань відповідача перед нею, а щодо зобов'язань відповідача щодо неї, як споживача послуги за усним договором про надання і виконання фінансової послуги, зокрема, переказу грошових коштів за плату, яка не виконана відповідачем. Проте, це не майнове зобов'язання банку перед позивачкою, а лише зобов'язання про надання їй фінансової послуги, яке, в порушення вимог ч.3\~ст.509 ЦК України, не ґрунтується, з боку відповідача, на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~\~\~ Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). \~\~\~ Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). \~\~\~\~ Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями\~ст. 1073 ЦК України\~передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2\~ст.627 ЦК України). \~\~\~\~\~Відповідно до п.п.7, 17, 22\~ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»,\~\~договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ);\~\~послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Оскільки, відповідач не виконав зобов'язання за усним договором з позивачкою як споживачем фінансової послуги - переказу коштів, свавільно позбавив позивачку права власності на належні їй грошові кошти в сумі 11176,00 грн., не здійснивши ані переказу грошових коштів отримувачу, ані повернувши кошти позивачці, то право власності позивачки та право на належне виконання умов договору з боку відповідача порушене і підлягає судовому захисту. Позивачку при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору , тому суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved