Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якості третіх осіб зазначивши: [PERSON] та Чугуївський РВ ГУДМС України в Харківській області, в якому просила з підстав, передбачаних ст.ст.71,72 ЖК України визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що відповідач за місцем реєстрації не проживає, квартирою не цікавиться, участі в поточних ремонтах квартири не приймає, не сплчує комунальних платежів, особистих речей, або якогось іншого майна, яке б їй належало у квартирі немає. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та висловилась про відсутність у неї заперечень, щодо винесення заочного рішення. Відповідач до зали судових засідань повторно не з'явилась, про місце та час судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 30, 31), заяв про відкладення судового засідання не подавала. Представник третьої особи - Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області до зали судових засідань не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі, та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа [PERSON] до зали судових засідань також не з'явився подавши до суду заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримав, та просив проводити судові засідання за його відсутності. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою КЖРЕП м. Чугуїв від 01.09.2014 р. Окрім позивача в квартирі зареєстровані її син [PERSON] та його колишня дружина, відповідач по справі [PERSON] (а.с. 8). Шлюб між сином позивача та відповідачкою розірвано, що підтверджується рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 07.08.2013 року.(а.с.3). На даний час відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Квартирою [ADDRESS] [PERSON] не користується, участі у витратах на її утримання не приймає, однак добровільно знятися з реєстрації у вищевказаній квартирі відмовляється. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права користування житловим приміщенням з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що спір виник з приводу права користування квартирою [ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності. Основним квартиронаймачем спірної квартири є позивач. Відповідач після розірвання шлюбу з сином позивачки не проживає у спірній квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК України строк (шість місяців), на протязі якого за нею зберігається житлове приміщення. Причин поважності відсутності понад шість місяців відповідача за місцем її реєстрації суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved