Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про порушення строків виплати заробітної плати та розрахунку при звільнені, в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4471 грн. 36 коп., що включає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.03.2016 по 18.04.2016 у розмірі 3796 грн. 39 коп., компенсацію частини заробітної плати в звязку із порушенням строків її виплати в розмірі 439 грн. 29 коп., витрати банку в розмірі 235 грн. 68 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. З позову вбачається, що [PERSON] працювала в Криворізькій філії ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» з 24.06.2005 по 03.12.2014. Звільнена за наказом № 639-12-кф від 28.11.2014 згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення 03.12.2014 їй не зробили відповідні розрахунки та виплати повязані зі звільненням. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2015 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково; стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 9909 гривень 39 копійок, затримку розрахунку при звільнені 10080 гривень 07 копійок та моральну шкоду в сумі 2000 гривень; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В процесі розгляду даної цивільної справи було встановлено: - графік виходу на роботу по 40 годин на тиждень, тобто повний робочий тиждень тривалістю 5 робочих днів; - розмір середньоденної заробітної плати 130 грн. 91 коп. розмір невиплаченої заробітної плати 9\~909 грн. 39 коп. за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2016 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково; стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31287 грн. 49 коп. за період з 26 березня 2015 року по 10 березня 2016 року, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 4680 грн. 42 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2015 у цивільній справі №214/301/15-ц позовні вимоги [PERSON] задоволені частково; стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 9909 гривень 39 копійок, затримку розрахунку при звільнені 10080 гривень 07 копійок та моральну шкоду в сумі 2000 гривень; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 18 травня 2015 року (а.с. 3 4). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2016 у цивільній справі № 214/8875/15 ц позовні вимоги [PERSON] задоволені частково; стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31287 грн. 49 коп. за період з 26.03.2015 по 10.03.2016, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 4680 грн. 42 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Як вбачається зі змісту судового рішення в процесі розгляду цивільної справи №214/301/15-ц встановлено, що з 24.06.2005 по 03.12.2014 позивач працювала у Криворізькому філіалі УСК «Гарант-Авто». Наказом від 28.11.2014 № 639-12-кф позивача було звільнено з роботи з 04 грудня 2014 року у звязку з реорганізацією філії, в тому числі скороченням штату її працівників. [PERSON] працювала в Криворізькій філії УСК «Гарант-Авто» з 24.06.2005 по 03.12.2014 з графіком виходу на роботу по 40 годин в тиждень, тобто повний робочий тиждень тривалістю 5 робочих днів. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вищезазначені обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідачем виконано рішення суду з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені позивачу 19.04.2016, в той час, коли розрахунок сум за цим рішенням був здійснений до 10.03.2016. Таким чином, на час звернення позивача до суду час затримки по розрахунку при звільнені складає з 11.03.2016 по 18.04.2016, тобто 29 днів. Отже, відповідач не виплатив позивачу всіх сум, які належало їй сплатити в день її звільнення, у звязку з чим за період часу з 11.03.2016 по 18.04.2016 утворилась заборгованість, яка складається з середнього заробітку позивача за весь час затримки в розмірі 3796 грн. 39 коп. з розрахунку: 29 робочих днів (17 днів у березні 2016 року та 12 днів у квітні 2016 року) х 130 грн. 91 коп. (середньоденна заробітна плата). Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 11.03.2016 по 18.04.2016 підлягають задоволенню повному обсязі в сумі 3796 грн. 39 коп. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім обставин, які, відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Стосовно вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків виплати, слід виходити з наступного. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Суд погоджується із розрахунком компенсації за нараховану, але не сплачену заробітну плату: - у жовтні 2014 року у розмірі 1220 грн. 79 коп.; - у листопаді 2014 року 1132 грн. 82 коп.; - у грудні 2014 року 2469 грн. 90 коп. Разом сума компенсації втрати доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати склала 4823 грн. 51 коп. Разом сума компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати згідно рішення суду №214/8875/15-ц від 07.04.2016 склала 4384 грн. 22 коп. (1064 грн. 81 коп. + 1047 грн. 66 коп. + 2271 грн. 75 коп.) Різниця складає 439 грн. 29 коп. (4823 грн. 51 коп. 4384 грн. 22 коп.). Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації за нараховану, але не сплачену заробітну плату підлягають задоволенню повному обсязі в сумі 439 грн. 29 коп. Що стосується вимоги про стягнення витрат банку у розмірі 235 грн. 68 коп., то вона задоволенню не підлягає, оскільки КЗпП України та ЦПК України, що застосовуються щодо правовідносин, котрі є предметом розгляду справи, не містять підстав для стягнення витрат банку як матеріальної шкоди завданою позивачу діями відповідача Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Частина 1 ст. 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення його прав, та полягає у душевних стражданнях отриманих особою внаслідок протиправної поведінки щодо себе. Факт душевних страждань, заподіяних позивачеві внаслідок протиправної поведінки з боку посадових осіб підприємства, не викликає у суду сумніву та відповідно до змісту ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи обставини справи, розмір заборгованості із заробітної плати, тривалість порушення, причини, що викликали порушення, суд вважає, що розумним та виправданим є розмір компенсації моральної шкоди у сумі 1000 гривень, через що заявлений позов в даній частині підлягає частковому задоволенню. Отже, за вищевикладених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial