Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до КП БМР «Тролейбусне управління», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду водія тролейбуса. Відповідач заборгував їй заробітну плату за вересень місяць 2013 року в сумі 2539.61 грн. Крім того, вважає що їй завдано моральну шкоду, оскільки порушення її прав з боку відповідача призвело до моральних страждань. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2539,61 грн. та моральну шкоду в сумі 1147 грн. В зв'язку з виплатою заборгованості по заробітній платі за вересень 2013 року, позивач уточнила позовні вимоги залишивши лише вимогу про стягнення моральної шкоди збільшивши її до 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Представник відповідача Олефір І.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі в зв'язку з тим, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем була погашена ще до отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження по даній справі. Вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем її не доведено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийнята до КП БМР «Тролейбусне управління» на посаду водія тролейбуса. Даний факт підтверджується копією наказу про прийняття на роботу №114к від 12 травня 2000 року. З довідки №11/77 від 11 листопада 2013 року виданої КП БМР «Тролейбусне управління» вбачається, що заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача перед позивачем станом на 01.11.2013 року складає - 2539.61 грн., за вересень 2013 року. Як вбачається з копії листа №8172 від 16.10.2013 року Прокуратурою м. Біла Церква проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Білоцерківській міській Раді з питань здійснення контролю за комунальними підприємствами. За результатами перевірки прокуратурою міста 10.10.2013 року внесено подання міському голові про негайне погашення боргу КП БМР «Тролейбусне управління» перед працівниками. Стосовно начальника КП БМР «Тролейбусне управління» [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.41 КУпАП. В судовому засідання встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідачем заборгованість по заробітній платі перед позивачем за вересень 2013 року у сумі 2539,61 грн. погашено в повному обсязі. Копією виписки з історії хвороби №8873 вбачається, що [PERSON] знаходилась на лікуванні в 1-му хірургічному відділенні та урологічному відділенні МЛ №2 з 29.07.2013 року по 19.08.2013 року д/з: закрита травма лівої нирки, гематома лівої нирки, після травматичний піоленефрит, струс головного мозку, розтягнення мязево-звязочного апарату шиї, забій лівої половини грудної клітини. Суд не бере до уваги наведене, оскільки вказана виписка не є доказом моральних страждань позивачки. Суд відхиляє товарні чеки які надані [PERSON] на підтвердження заявлених вимог, оскільки вони не можуть бути підтвердженням моральних страждань. Пояснення представника відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу в зв'язку з не своєчасним перерахуванням коштів державою для КП БМР «Тролейбусне Управління» не беруться до уваги судом як і пояснення щодо безпідставного затримання вказаних коштів на рахунках Державного казначейства, оскільки дані пояснення не підтверджуються жодними доказами. На підставі ст.237-1 КЗпП позивач має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати він ніс моральні переживання. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995р, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З наданої представником відповідача копії відомості № 93 від 19 листопада 2013 року вбачається, що позивачем [PERSON] заробітна плата за вересень 2013 року отримана лише у листопаді 2013 року. Повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати [PERSON] та порушенням нормального укладу життя останньої. Позбавлення можливості своєчасно отримати належну заробітну плату унеможливлювало можливість [PERSON] вести активне громадське життя та забезпечувати свої потреби. Враховуючи, що не своєчасна виплата заробітної плати є порушенням вимог чинного законодавства та призвела до зміни нормального укладу життя позивача, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи, засади розумності та справедливості, а тому встановлює її в сумі 500 грн. Судові витрати розподіли у відповідності до ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: partial