Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно за заповітом, визнання права власності на частки майна колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що у заповіті від 12 травня 1999 року бабусі позивача [PERSON], невірно вказано прізвище та по-батькові заповідача, замість [PERSON] зазначено [PERSON]. Факт належності [PERSON] даного заповіту підтверджується довідками Зруб - Комарівської сільської ради. У заповіті від 12 травня 1999 року дідуся позивача [PERSON], невірно вказано прізвище заповідача, замість [PERSON] зазначено [PERSON]. Факт належності [PERSON] даного заповіту підтверджується довідками Зруб - Комарівської сільської ради. Житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими спорудами був збудований у 1963 році [PERSON] та його дружиною [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, а в господарстві станом на вказану дату були зареєстровані: голова господарства - [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON]. Таким чином кожен з зазначених осіб володів по 1/3 частині вищевказаного будинковолодіння. 12 травня 1999 року [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповіла її все своє майно. У власності [PERSON] крім 1/3 частки вищевказаного будинковолодіння, перебувала земельна ділянка площею 2,17 га. , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] постійно проживала у будинку з померлою з 1993 року по день її смерті, та своєчасно в шестимісячний термін вступила в управління спадковим майном спадкодавця. 12 травня 1999 року [PERSON] склав на ім'я позивача заповіт, яким заповів її все своє майно. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON], проживала була зареєстрована на час смерті [PERSON], який помер [INFO] та проживає на даний час в житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS] таким чином вступила в управління спадковим майном. [PERSON] відмовляється від 1\\3 частки в майні колишнього колгоспного двору на користь [PERSON]. Таким чином позивач стала володіти 2/3 частками у майні колишнього колгоспного двору, як спадщина за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] та 1/3 часткою у майні колишнього колгоспного двору, як частка її батька, від якої він відмови вився на її користь. Однак оформити право на спадщину в нотаріальному порядку позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене домоволодіння. Тому позивач просить встановити факт належності [PERSON] заповіту складеного 12 травня 1999 року [PERSON]. Встановити факт належності [PERSON] заповіту складеного 12 травня 1999 року [PERSON]. Визнати за позивачем право власності на все вищевказане будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] та право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , яке складається з земельної ділянки площею 2,17 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. В судовому засіданні дослідженими доказами судом встановлено, у заповіті від 12 травня 1999 року [PERSON], невірно вказано прізвище та по-батькові заповідача, замість [PERSON] зазначено [PERSON]. Факт належності [PERSON] даного заповіту підтверджується Довідками Зруб - Комарівської сільської ради №256,№347. Тому суд встановлює факт належності [PERSON] заповіту складеного 12 травня 1999 року [PERSON]. У заповіті від 12 травня 1999 року [PERSON], невірно вказано прізвище заповідача, замість [PERSON] зазначено [PERSON]. Факт належності [PERSON] даного заповіту підтверджується Довідками Зруб - Комарівської сільської ради. №256,348,349. Тому суд встановлює факт належності [PERSON] заповіту складеного 12 травня 1999 року [PERSON]. Подружжям [PERSON] та [PERSON] у 1963 році в [ADDRESS] був збудований житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами. Відповідно до технічного паспорту на вищевказане будинковолодіння, складається із житлового будинку літ. «А-1» загальною площею - 49,40 кв.м., житловою площею -30,50 кв., а саме: 1-1 коридору площею 6,70 кв.м., 1-2 кухні - 12,20 кв.м., 1-3 кімнати - 10,30 кв.м., 1-4 кімнати - 20,20 кв.м., Гаражу літ. «Б» площею- 25,70 кв. м. Сараю літ. «В» площею - 30,90 кв.м, Сараю літ. «Г» площею - 33,90 кв.м., Сараю літ. «Д» площею - 18,00 кв.м. Сараю літ. «Е» - площею 63,60 кв.м., Сараю літ. «Є» - площею 57,10 кв.м , Літньої кухні літ «Ж» площею - 23,20 кв.м. та криниці №1 - 4 м\\п. та вимощення - 6, 77 м.кв., загальною вартістю вартістю 134494 гривень. Станом на 15 квітня 1991 року дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, а в господарстві станом на вказану дату були зареєстровані: голова господарства - [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON], що підтверджується довідкою Зруб - Комарівської сільської ради №348 від 25.03.2015 року. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз'яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як члени колишнього колгоспного двору набули право власності на 1/3 частину вищевказаного будинковолодіння кожен. 12 травня 1999 року [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповіла її все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідною відміткою на ньому. У власності [PERSON] крім 1/3 частки вищевказаного будинковолодіння, перебувала земельна ділянка площею 2,17 га. , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 21 січня 2002 року. [INFO] [PERSON] померла. Даний факт підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на 1/3 частку вищевказаного будинковолодіння, та земельну ділянку площею 2,17 га. , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. [PERSON] постійно проживала у будинку з померлою з 1993 року по день її смерті, та своєчасно в шестимісячний термін вступила в управління спадковим майном, що відповідає вимогам ст.1268 ч. 3 ЦК України. 12 травня 1999 року [PERSON] склав на ім'я позивача заповіт, яким заповів її все своє майно. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідною відміткою на ньому. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на 1/3 частку у майні колишнього колгоспного двору, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON], проживала була зареєстрована на час смерті [PERSON], який помер [INFO] та проживає на даний час в житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Даний факт підтверджується довідкою Зруб - Комарівської сільської ради №349 від 25.03.2015 року. Таким чином позивач в силу ст. 1268 ч. 3 ЦК України вступила в управління спадковим майном спадкодавця. [PERSON] відмовився від своєї 1\\3 частки в майні колишнього колгоспного двору на користь [PERSON], що підтверджується заявою, яку він власноручно підписав. Відповідач [PERSON] на спадщину після смерті батьків не претендує, що підтверджується його заявою. Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На [PERSON] були складені 12 травня 1999 року заповіти, які не змінювалися та не скасовувалися. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач стала володіти правом власності на все вищевказане будинкововолодіння, зокрема 2/3 частини, як спадщина за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON] та інша 1/3 частина, яка належала [PERSON], як члену колишнього колгоспного двору від якої він відмовився на користь позивача. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved