Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивує заявлені вимоги тим, що вона із відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 06.12. 2016 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці було розірвано. Вказує, що під час перебування в шлюбі народилася дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному матеріальному утриманні, вихованні. Зазначає, що з відповідачем після розірвання шлюбу була усна домовленість про сплату аліментів в добровільному порядку на дитину у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, однак, відповідач сплачував аліменти нерегулярно, а з грудня 2016 року повністю ухилився від виконання батьківського обовязку по утриманню сина і припинив надавати кошти на його утримання. Посилається на те, що відповідач є працездатною особою, являється співзасновником МПП «Артол», від діяльності підприємства якого отримує дохід, його частка в статутному фонді підприємства є найбільшою і складає 87.195,00 грн.; крім цього, відповідач надає послуги по встановленню телевізійних антен, і являється власником вантажного автомобіля «Мерседес Варіо», від експлуатації якого також отримує певний дохід. Просить з врахуванням доходу відповідача, ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] [INFO] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, із подальшою індексацією, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. До початку з»ясування обставин по справі і перевірки їх доказами позивачем було змінено позовні вимоги внаслідок подачі в суд представником відповідача довідки про офіційне працевлаштування [PERSON], а тому просить в наданій письмовій заяві стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку,\~ починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною\~ повноліття. Відповідно до ч.4\~ст.10 ЦПК України\~суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин справи. Вказані зміни позовних вимог судом були прийняті до розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги з уточненнями за обставин наведених в позові підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Позиція позивача в судовому засіданні була підтримана в її інтересах представником [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, захист своїх інтересів доручив представляти представнику [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з його довірителя аліментів на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], доповнення до них представника [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON] - [PERSON], всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного Зазначені вище обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4), який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2016 року розірвано (а.с.6). В шлюбі за період спільного проживання однією сімєю сторін, народилася дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом із нею за адресою м. Чернівці вулиця Воробкевича, 31 «А» кв.93, що підтверджується довідкою про склад сімї ОСББ «Воробкевича 31А» №51 від 16.02.2017 року (а.с.12). Згідно довідки МПП «Артол» №1 від 08.02.2017 року, відповідач [PERSON] працює в МПП «Артол» з 01.12.2007 року по 01.01.2017 року і займає посаду заступника директора менеджера з збуту, нарахований йому дохід за січень 2017 року склав 3200,00 грн. (а.с.19). При цьому судом установлено, що до вказаної дати відповідач офіційно не працював, мав мінливий нерегулярний дохід. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вимогами ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні позивач пояснила, що дитина хворіє простудними захворюваннями, а в основному є здоровою дитиною, матеріально їй допомагають батьки. Відповідач є здоровою, працездатною особою, має належну частку в статутному фонді спільного з його матір»ю підприємстві, що є доступною інформацією і вбачається з даних МПП [PERSON]. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст.212 ЦПК України\~з врахуванням положеньст.57-66\~ЦПК України. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 1ст. 183 СК України, зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Ст.ст.\~183\~та\~184 СК України\~передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; відповідач працює та має стабільний дохід, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини грунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства). Так,\~ст.180 СК України\~покладено обов»язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням наведеного вище, суд виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, встановлено, що відповідач має регулярний, стабільний дохід, що передбачено довідкою, отриманою вже в ході розгляду справи, з якої чітко вбачається, що [PERSON] працевлаштувався офіційно з 01.01. 2017 року в займає посаду заступника директора менеджера зі збуту, його розмір нарахованого доходу за січень 2017 року склав 3200 грн. Частиною 3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені\~судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Позивач, відповідач як сторони по справі, зобов'язані довести ті обставини, на які він посилається як на підставу заявлених позовних вимог, вимог заперечення проти позову, відповідно до\~ст.10 ЦПК України. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Положення\~ст.11 ЦК України\~визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами\~ст.58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки\~ст.60 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved