Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом та просить визнати за нею права власності на спадкове майно: - на земельну ділянку загальною площею 2,2093 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,3153 га, 1,0270 га, 0,4444 га та 0,4226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокаратульської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075766 від 04.03.2004. - на земельну ділянку загальною площею 2,2088 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,3150 га, 1,4493 га та 0,4445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокаратульської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] , якій земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075844 від 04.03.2004. Судові витрати просить залишити за нею. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , про що 17.08.2013 за № 11 складено відповідний актовий запис Виконавчим комітетом Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки загальною площею 2,2093 га, (площею 0,3153 га, 1,0270 га, 0,4444 га та 0,4226 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокаратульської сільської ради, яку вона фактично прийняла в спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075766 від 04.03.2004, але не оформила своїх спадкових прав та померла, та земельної ділянки площею 2,2088 га, (площею 0,3150 га, 1,4493 га та 0,4445 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великокаратульської сільської ради, якій земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075844 від 04.03.2004. Вона є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, оскільки є дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 07.12.1961 та зареєстроване у Великокаратульській с/ЗАГС Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 57 та свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , що видане 17.07.1982 та зареєстроване у Великокаратульській с/ЗАГС Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 13. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в результаті чого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області було заведено спадкову справу № 4/2014 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Іншим спадкоємцем за законом першої черги є син померлої - відповідач по справі [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , на користь позивача, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 28.12.2020 постановою приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки їй відмовлено, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру. Окрім того, спадкодавець [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , не оформила своїх спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 2,2093 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,3153 га, 1,0270 га, 0,4444 га та 0,4226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокаратульської сільської ради. Зареєструвати земельні ділянки та присвоїти їм кадастровий номер, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , підтверджується тим, що вона постійно проживала та була зареєстрована разом з ним на день його смерті, про що свідчать матеріали спадкової справи та довідка видана виконавчим комітетом Переяславської міської ради № 08 від 14.12.2020. Проте, своїх спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 2,2093 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,3153 га, 1,0270 га, 0,4444 га та 0,4226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокаратульської сільської ради після смерті чоловіка [PERSON] не оформила. Ухвалою суду від 04.01.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання. 04.01.2021 підготовче засідання відкладено до 10.02.2021. 10.02.2021 позивач в підготовче засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Переяславської міської ради, в особі міського голови Саулка В., позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. На підтвердження своєї позиції направив суду відповідну заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. На підтвердження своєї позиції направив суду відповідну заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд приймає до уваги всі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що передбачено ст. 328 ЦК України. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Пунктами 9-10 розділу УІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-УІ передбачено, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За правилами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, частина четверта якої передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні. Питання судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України не вирішувалось, оскільки позивач просив залишити їх за ним.

Outcome: approved