Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона з 30 серпня 2008 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має дитину [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, тому вони проживають окремо один від одного з вересня 2013 року. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві та уточненнях до неї. В судовому засіданні відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в запереченні на позов, а також не заперечував сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, дана що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане 30 серпня 2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 374. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільне господарство з вересня 2013 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 27 липня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 626. Згідно до довідки про склад сімї № 000704188 від 23.04.2015 року, дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем, дана обставина не заперечувалась в судовому засіданні відповідачем. Згідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд, при визначені розміру аліментів, враховує те, що відповідач є інвалідом третьої групи, що підтверджується наданими в судовому засіданні документами та не заперечується позивачем, на даний час працює. Окрім цього, суд враховує і доходи позивача, яка також має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та враховуючи матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. У звязку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено. Оскільки, при подачі позовної заяви про стягнення аліментів позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial