Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, в якому просить: розмір аліментів, визначений за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 2-1485/2011 щодо стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 15.03.2001 року і до досягнення дитиною повноліття збільшити; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 1944 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; у зв'язку із збільшенням розміру аліментів припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 2-1485/2011; звільнити від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позовні вимоги мотивує тим, що 28.03.2011 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (справа № 2-1485/2011) з відповідача [PERSON] присуджено сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2011 року і до повноліття сина, про що видано виконавчий лист. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач ніякої участі у вихованні, догляді за дитиною, а також матеріальному забезпеченні не приймає. Усі обов'язки по утриманню та вихованню дитини позивач несе самостійно. На даний час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, і проживає за рахунок щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, що складає 860 гривень. У зв'язку з цим, визначений раніше судом розмір аліментів, не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Даних коштів позивачу на утримання сина категорично не вистачає, так як постійно необхідно витрачатись на належний догляд, купівлю одягу, харчування та відпочинок дитини. На сьогоднішній день збільшився розмір мінімальної заробітної плати, прожитковий мінімум для дітей віком до 18 років, відбулося стрімке зростання цін на товари та послуги, що, у свою чергу, призвело до збільшення витрат на утримання дитини. Угоди про добровільне збільшення аліментів між сторонами не досягнуто. З урахуванням викладеного, вважає за доцільне збільшити розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII становить з 1 липня 1944 грн., оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити матеріальні потреби неповнолітнього сина. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сім'ї він не має, працює за кордоном. Згідно інформаційної довідки від 31.08.2018 року відповідач має у власності житловий будинок площею 39,1 кв. м. та земельну ділянку площею 0,16 га. Відповідач також має у власності автомобіль, однак доказ цьому надати суду позивач не має змоги. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 07.11.2018 року відповідачем у встановлений строк був поданий відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів, в якому ввідповідач зазначає, що заперечує проти позову, оскільки на теперішній час у зв'язку зі скрутною ситуацією власного прибутку не має, перебуває на утриманні дружини [PERSON] [PERSON], на яке посилається позивач, у власності відоповідача немає. Має у власності будинок, який придбала держава, за програмою допомоги учасникам бойових дій у Афганістані, в якому прописані та проживають три особи члени родини відповідача. Як учасник бойових дій потребує регулярного медичного лікування. За кордоном не працює. Від допомоги по догляду за сином не відмовляється та просить суд призначити мінімально допустимий розмір аліментів згідно з чинним законодавством. (а.с. 19). 21.11.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю, аргументуючи це тим, що відповідач посилається на те, що перебуває на утриманні дружини, однак довідку про склад родини не надає. Крім того, відповідач є власником житлового будинку та користується пільгами по оплаті комунальних послуг, при цьому кількість зареєстрованих в будинку осіб не впливає на пільги, якими користується відповідач. До того ж зареєстровані особи є повнолітніми та працездатного віку, які зобов'язані самі себе утримувати. Щодо пояснень відповідача, що він потребує регулярного медичного лікування позивач зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» гарантує для УБД безкоштовне отримання лікарських засобів, санаторне лікування, щорічне медичне обстеження та ін. Відповідач також стверджує, що не працює за кордоном, однак інформації з Держаного прикордонної служби про неперетинання ним державного кордону України не надає. Крім того, позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила розмір аліментів, визначений за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 2-1485/2011 щодо стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 15.03.2001 року і до досягнення дитиною повноліття збільшити; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 2027 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; у зв'язку із збільшенням розміру аліментів припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 2-1485/2011; звільнити від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». (а.с. 35-38). Враховуючи вищевикладене суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідач по справі, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 111605 від 17.03.2009 року являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Відповідно до довідки № 1031 від 02.07.2018 року, виданої Підлубівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], дійсно проживає в [INFO] і на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 136208806 від 31.08.2018 року [PERSON] з 02.07.2007 року має у приватній власності будинок загальною площею 39,1 кв. м., який знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Шевченка, 216. (а.с. 7). Згідно із копією виконавчого листа № 2-1485/2011, виданого 28.03.2011 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, з [PERSON] присуджено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2011 року і до повноліття сина. (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 119640 від 01.12.2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки № 268 від 05.11.2018 року, виданої Приморською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 02.10.2018 року. (а.с. 25). Згідно із копією посвідчення серії ЮА № 032179 від 04.09.2008 року [PERSON] є учасником бойових дій. (а.с. 26). Відповідно до довідки, виданої [PERSON], вона дійсно працювала в оздоровчому комплексі «Прибій» з 02.04.2018 року по 30.09.2018 року на посаді офіціанта, її дохід за вказаний період роботи становить 41023,47 грн. (а.с. 28). Згідно довідки про склад родини № 208 від 03.11.2018 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], до його родини входять: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. (а.с. 33). Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Згідно п. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину,стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХЩ78912 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч. 1 ст.\~60\~ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів, які б підтверджували те, що відповідач не має змоги виплачувати аліментну плату на утримання дитини в межах заявлених позивачем вимог, до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог. Крім того, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня він становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 грн., а з 1 грудня - 2027 гривень. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, тобто змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 2027 грн. щомісячно на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягають стягненню судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved