Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист честі та гідності, порушених образами та розповсюдженням недостовірної інформації, посилаючись на те, що присадибна земельна ділянка відповідача межує із земельною ділянкою домоволодіння, де вона проживає із сім'єю, та 15 жовтня 2010 року близько 16-30 год. відповідач, перебуваючи поряд із парканом, що розмежовує земельні ділянки, почала обзивати її нецензурними словами в присутності інших осіб, називала її «проституткою, що без розбору вступає з ким прийдеться у статеві стосунки, веде розгульний спосіб життя». Такі образи у нецензурній формі та розповсюдження неправдивих відомостей принизили її честь та гідність, тому просила задовольнити позов, визнати протиправними дії [PERSON], визнати недостовірною розповсюджену щодо позивача інформацію та зобов'язати її припинити розповсюджувати неправдиві відомості, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1700 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування немайнової (моральної) шкода, посилаючись на те, що 15 жовтня 2010 року близько 16-30 год. [PERSON] ображала її нецензурною лайкою, розповсюджувала неправдиві відомості про неї, звинувачуючи її у розповсюдженні відомостей про усиновлення дитини, чим принизила її честь та гідність, тому просила задовольнити зустрічні позовні вимоги, визнати протиправними дії [PERSON], визнати недостовірною розповсюджену щодо неї інформаціїо та зобов'язати припинити її розповсюджувати неправдиві відомості, а також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 1500 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснили, що не мають на увазі відомості щодо усиновлення позивачем дитини, оскільки з цього приводу вони звертались із заявою про перевірку цих фактів до прокуратури, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити за безпідставністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, просили її задовольнити, а у задоволенні позову [PERSON] - відмовити. Заслухавши позивача, його представника, відповідача, представника відповідача, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають по сусідству в с.Ульянівка, Гребінківського району, Полтавської області, та їхні земельні квітня 2010 року близько 16-30 год. до позивача [PERSON] прийшов землевпорядник з Ульянівської сільської ради для встановлення чіткої межі земельних ділянок сторін у справі. При цьому між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, яка тривала невеликий проміжок часу та під час якої вони ображали одна одну нецензурною лайкою. Даний факт підтверджується постановою Гребінківського РВ ГУМВС України в Полтавській області від 21 жовтня 2010 року, згідно якої в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] було відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України на підставі чЛ п.2 ст.6 КПК України (а.с. 67). Крім того, постановою Гребінківського РВ ГУМВС України в Полтавській області від 5 листопада 2010 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] було відмовлено на підставі ч.І п.И ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 168 КК України, а також зазначено, що факт розголошення відомостей про усиновлення під час сварки сторін у справі 15 жовтня 2010 року не знайшов свого підтвердження (а.с. 68). допитані'в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], пояснили, що особисто свідками сварки між сторонами у справі 15 жовтня 2010 року вони не були, не бачили її, а тому подробиць пояснити не можуть. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили пояснення позивача у справі [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив пояснення відповідача [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була свідком сварки, чула нецензурну лайку, але хто що казав при цьому, вона не прислухалась, розмови про походження дитини позивача [PERSON] вона при цьому не чула. Суд, дослідивши матеріали справи, відмовнйк матеріал Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області за № 817, заслухавши покази свідків, приходить до висновку, що факт розмови 15 жовтня 2010 року між сторонами у справі з приводу усиновлення дитини позивача нічим не підтверджується, як розголошення цих відомостей так і, відповідно, звинувачення у їх розголошенні. Враховуючи, що з приводу розголошення відомостей усиновлення позивач зверталась із заявою про перевірку вказаного факту та про порушення кримінальної справи до Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації, Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області та Прокуратури Гребінківського району, тому цей факт не може бути предметом розгляду цивільної справи про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, а такі звернення позивача не можуть вважатись поширенням неправдивих відомостей. Відповідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правжя сшнжжгтя, неетична поведінка в особистому5-суспільному-чи- політичному -житті тощо), і яка, т думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репуганж Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд визнає, щ,о висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON], а саме, те, що вона є «проституткою, без розбору вступає з ким прийдет|ся у статеві стосунки, веде розгульний спосіб життя» - є недостовірною інформацією та такою, що порушує право позивачки на повагу до її честі й гідності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлено факт розповсюдження відповідачем [PERSON] щодо позивача [PERSON] неправдивих відомостей, чим позивачу були спричинені моральні страждання, однак відповідачем не доведено, що позивач в той день розповсюджувала щодо неї неправдиві відомості, які саме, відповідач [PERSON] чітко пояснити не змогла, окрім того, що це була нецензурна лайка, тому у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Суд не вважає за необхідне зобов'язати відповідача [PERSON] припинити розповсюджувати щодо позивача [PERSON] неправдиві відомості, оскільки в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами у справі, що на даний час [PERSON] не розповсюджує щодо [PERSON] ніяких відомостей, під час розгляду справи мова йшла тільки про події 15 жовтня 2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial