Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 червня 2017 року померла її мати - [PERSON]. Крім того, згідно свідоцтва про народження серії 1-АВ № 163969 від 07 червня 1969 року, вона - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), являється рідною дочкою [PERSON]. Прізвище «Горохова» змінила на прізвище «Коваленко» після реєстрації шлюбу. Факт залишення прізвища «Коваленко» підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м.\~Черкаси за 1991 рік (справа №2-618/94) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 259242, виданим Придніпровським райвідділом РАГС м. Черкаси 15 листопада 1994 року. Також вказує, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння по вул. Гоголя, 521/1 у м. Черкаси, а вона, як рідна дочка померлої, являється єдиною спадкоємницею всього майна померлої першої черги після її смерті, так як інших спадкоємців фактично не має і ніхто не претендує. Більш того, вона все своє свідоме життя проживала разом з батьками. Будинок №\~521 по вул Гоголя у м. Черкаси має двох власників, а саме, - одна частина будинку належить [PERSON], а друга - належить їй - [PERSON]. Будинок був придбаний в 1976 році сімєю [PERSON]. 10 вересня 1982 року встановлено порядок користування будинком та надвірними спорудами між [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача), тобто проведено фактичний розділ на дві частини. Після смерті батька вона успадкувала його 1/2 частку домоволодіння і з 1976 року по даний час проживає в даному будинку. 30 червня 2017 року померла [PERSON] (її мати). На час смерті матері і на даний час в будинку фактично проживала і проживає тільки вона одна. Також вказує, що вона вела з померлою спільне господарство і після смерті матері фактично прийняла спадщину, але не оформила це все документально. Фактично будинок це одна ціла неподільна споруда. За дану споруду вона сплачувала і сплачує комунальні послуги. На весь будинок існує тільки один технічний паспорт і нею проведено поточну інвентаризацію з оцінкою всього будинку. В даному будинку батьками було лише встановлено порядок користування і, таким чином, формально будинок поділено на дві частини. На даний час вона проживає в будинку по вул. Гоголя, 521 у м. Черкаси. 1/2 частка даного будинку належить їй на праві власності, як спадок після смерті батька, а іншу частину будинку, що являється власністю її матері [PERSON], яка померла 30 червня 2017 року, вона фактично прийняла як спадщину, проводить оплату комунальних послуг і хоче оформити документи на спадкування, так як вона є єдиним спадкоємцем. Своєчасно з заявою в установлений законом 6-ти місячний строк не звернулася, так як вважала, що завжди встигне це зробити і більше того, ніхто окрім неї на дану спадщину не претендує. Звернувшись з відповідною заявою до [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори до нотаріуса [PERSON], вона отримала постанову про нотаріальну відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як пропустила строк звернення до нотаріальної контори і нотаріус рекомендував їй звернутися з позовом до суду про надання додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, вважає, що допущена нею помилка в незнанні законів являється поважною причиною. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд, - визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішення суду. Ухвалою суду від 03 березня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. На виконання вимог ст. 197 ЦПК України судом було проведено підготовче судове засідання у справі, під час якого позивачу та її представнику було розяснено право заявляти клопотання про заміну відповідача у справі, розяснені вимоги закону та можливість витребування матеріалів спадкової справи, а також їх право заявити клопотання про це. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні, з точкою зору якого погодилася позивач, вважали за необхідне витребувати матеріали спадкової справи з нотаріальної контори та клопотали про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] міську раду. Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року до участі в справі залучено [PERSON] міську раду в якості співвідповідача та витребувано з [PERSON] [PERSON] нотаріальної контори інформаційну довідку зі спадкового реєстру. Крім того, ухвалою суду від 10 травня 2018 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Також, додатково пояснила, що 30 червня 2017 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння по вул. Гоголя, 521/1 у м. Черкаси, а вона, як рідна дочка померлої, являється єдиною спадкоємницею всього майна померлої першої черги після її смерті, так як інших спадкоємців фактично не має і ніхто не претендує. Більш того, вона все своє свідоме життя проживала разом з батьками, вела з ними одне господарство, а тому після смерті матері, фактично прийняла спадщину, але не оформила її документально, оскільки вважала, що вже фактично прийняла спадщину. Крім того, зазначила, що понесені судові витрати вона залишає за собою. В судове засідання представник позивача за договором адвокат [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради за довіреністю [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні данного спору покладався на думку суду. Відзив на позовну заяву не надано. В судове засідання представник відповідача [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори не зявився, проте, нотаріусом [PERSON] надано заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відзив на позовну заяву не надано. Заслухавши доводи позивача, враховуючи думку представника позивача та представників відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою покійної [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про її народження (серія І-АВ № 163969, актовий запис № 72 від 06 червня 1969 року). Відповідно до даних свідоцтва про смерть (серія І-СР № 309259) 30 червня 2017 року померла [PERSON], про що 04 липня 2017 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 1785. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння по вул. Гоголя, 521/1 у м. Черкаси, яке належало їй на праві приватної власності, про що свідчить договір купівлі-продажу від 21.10.1976р., посвідчений нотаріусом за №2-4447 та зареєстрований в ЧООБТІ. Крім того, 10 вересня 1982 року встановлено порядок користування будинком та надвірними спорудами по вул. Гоголя, 521 у м. Черкаси між [PERSON] та [PERSON], тобто проведено фактичний поділ на дві частини. Після смерті батька - [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та право власності на земельну ділянку, площею 285\~кв.м. призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по вул. Гоголя, № 521 у м. Черкаси, успадкувала його дочка [PERSON] (позивач по справі), що підтверджується даними Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 вересня 2015 року № 1-4203 та від 08 вересня 2015 року № 1-4204. Із 1976 року і по даний час [PERSON] проживає в даному будинку. Також, судом встановлено, що [PERSON], тобто, рідна дочка померлої, являється єдиною спадкоємницею першої черги всього майна померлої [PERSON]. За даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 51655269 від 20 квітня 2018 року та відомостями, наданими нотаріусом [PERSON] [PERSON] нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 30 червня 2017 року, спадкова справа № 61934241 (номер у нотаріуса 42/2018) заведена 31 січня 2018 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від імені [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину після померлої не видавались. Між тим, 31 січня 2018 року нотаріусом [PERSON] [PERSON] нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про нотаріальну відмову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником пропущено шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Способи захисту визначені ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). При цьому за ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3\~ст. 46 цього Кодексу). Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Така ж позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04 листопада 2015 року та при розгляді справи № 6-85цс12 у постанові від 26 вересня 2012 року. Таким чином, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори слід відмовити, оскільки відсутні підстави вважати, що ним порушені, не визнані чи оспорюються права та інтереси позивача [PERSON] Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За викладеною позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України не застосовуються. Відповідно до змісту ст. 1272 Цивільного кодексу України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Аналізуючи зібрані по справі докази в контексті наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, враховуючи й факт відсутності інших спадкоємців. Що стосується додаткового строку, який може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення такого строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який буде достатнім для подання відповідної заяви, а не три місяці, як заявляє позивач у позовній заяві, оскільки [PERSON] проживає та працює у місті Черкаси та не має намірів виїздити за межі міста в найближчий час. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На думку суду, зазначене рішення є справедливим, таким, що не суперечить положенням діючого законодавства та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial