Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з нього на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з березня 2013 року до кінця лютого 2014 року в сумі 59 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач [PERSON] зазначила, що з відповідачем мають троє спільний дітей, а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З вересня 2010 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу дітям, хоча зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на її користь у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з 12 березня 2011 року. Внаслідок невиконання останнім зобов'язань по утриманню дітей у відповідача перед нею за період з 01.03.2013 року - 28.02.2014 року виникла сума неустойки в розмірі 59000,00 грн., яка підлягає відшкодуванню на її користь на утримання малолітніх дітей. Позивачкою до суду подано заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 1050 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2011 року і до досягнення старшими дітьми повноліття, потім по 350 грн. щомісячно та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2011 року до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2011 року рішення Дніпровського району м. Києва від 01.06.2011 року змінено та визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 2400 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2011 року і до досягнення старшими дітьми повноліття, потім по 800 грн. щомісячно. В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2011 р. залишено без змін. (а.с. 11-13) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі 59 000 грн. за період з 01.03.2011 р. по 28.02.2012 р. (а.с. 7-8) Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 13.03.2013 р. № 6437, відповідач на користь позивачки аліменти на утримання дітей та позивачки до досягнення дитиною трьох років не сплачує, заборгованість з 01 березня 2011 р. станом на 01 березня 2013 року складає у розмірі 60 000 грн. (а.с. 4) Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 338/6 від 13 жовтня 2014 року, виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, відповідач на користь позивачки аліменти на утримання дітей та позивачки до досягнення дитиною трьох років не сплачує, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, що станом на 01 жовтня 2014 року становить 105000,00 грн. (а.с. 5) Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей та позивачки до досягнення дитиною трьох років, тому суд приходить до висновку, що позивачкою правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Враховуючи період заявлених вимог з 01.03.2013 р. по 28.02.2014 р., що становить 365 календарних днів, та положення закону, відповідно до якого неустойка (пеня) нараховується у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка у розмірі 59 000 грн., виходячи з наступного розрахунку. За березень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 365 днів = 9125 грн., за квітень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 334 дні = 8350 грн., за травень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 304 дні = 7600 грн., за червень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 273 дні = 6825 грн., за липень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 243 днів = 6075 грн., за серпень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 212 днів = 5300 грн., за вересень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 181 днів = 4525 грн., за жовтень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 151 днів = 3775 грн., за листопад 2013 року - 2500 грн. х 1% х 120 днів = 3000 грн., за грудень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 90 днів = 2250 грн., за січень 2014 року - 2500 грн. х 1% х 59 днів = 1475 грн., за лютий 2014 року - 2500 грн. х 1% х 28 днів = 700. В спростування вимог відповідачем суду не надано доказів щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Отже, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір на користь держави в сумі 590 грн.

Outcome: approved