Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2011 вони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний актовий запис № 15, який зареєстрований виконавчим комітетом Залізницької сільської ради Любешівського району Волинської області. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу подружні відносини між ними належним чином не склалися, так як не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя та виховання дитини. Ці обставини зумовлюють перешкоди для спільного проживання та створюють дискомфортні умови під час життєвих побутових ситуацій, тому вона дійшла висновку, що подальше їхнє спільне проживання однією сім`єю є неможливим. Протягом останнього часу у них немає спільного сімейного бюджету, вони не ведуть спільного господарства, проживають порізно, а шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, з огляду на це на теперішній час позивачем подано до Любешівського районного суду позов про розірвання шлюбу. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України зобов`язаний це робити. [PERSON] має неофіційний дохід від роботи в Республіці Польща, а тому його дохід є достатнім для забезпечення матеріальних потреб їхнього сина. Позивач працює в Регіональній філії «Південно-західній залізниці» ПАТ «Українська залізниця» та отримує в зв`язку з цим мізерну заробітну плату, яка не покриває їхніх матеріальних витрат, а відтак вона не в змозі самостійно забезпечити всім необхідним сина. Вказує на те, що дитина потребує матеріальної допомоги на своє утримання, відповідач має змогу таку матеріальну допомогу надавати. Вона самостійно не може забезпечити сина необхідним рівнем грошової допомоги. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на його утримання в розмірі по 1500,00 гривень щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовільнити (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак 10.02.2021 подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо аліментів, буде їх сплачувати, просить цивільну справу розглянути без його участі (а.с.14). Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явились по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2013 [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.3). З довідки від 02.11.2020 року вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із [PERSON] (а.с.5). Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, розмір його середньомісячної заробітної плати суду не відомий. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на його утримання. Згідно із ч. 2 ст.\~182\~Сімейного Кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок щодо утримання дитини покладається на кожного з батьків у рівній мірі. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~Сімейного Кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 05.11.2020 року (а.с.1), отже саме з цієї дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача необхідно також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved