Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення з кімнати № 411 гуртожитку по вул. Київська, 6 в м. Тернополі без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що відповідач є її чоловіком, однак по місцю їх проживання останній тривалий час порушує правила співжиття, а саме вчиняє безпідставні сварки, зловживає спиртними напоями, погрожує їй фізичною розправою, виражається нецензурними словами, через що його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що позивач [PERSON] навмисно його провокує на сварки, однак суперечки, що виникають між ними носять звичний сімейний характер з в яких присутні взаємні звинувачення та образливі слова з обох сторін, однак він ніколи не погрожував позивачу фізичною розправою. Крім того зазначив, що іншого житла у нього не має а тому просить не виселяти його з єдиного можливого місця помешкання, крім того зазначив, що в подальшому уникатиме суперечок з позивачем. Представник відповідача просить суд взяти до уваги, що іншого житла у відповідача не має, та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: 16.08.2011 року ПАТ Тернопільський радіозавод «Оріон» надав [PERSON] ордер на право на зайняття з сімєю в складі 4 чоловік жилої площі в гуртожитку по вул. Київська, 6 кімната 411. В кімнаті № 411 гуртожитку по вул. Київська, 6 в м. Тернополі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено довідкою, виданою ПП «Люкс» № 382 від 19.02.2016 року. Як вбачається з довідки виданої спеціалізованою амбулаторією ТОВ «Астра» [PERSON] жителю [INFO], 04.08.2012 року проведено протиалкогольне кодування. Відповідач [PERSON] за місцем проживання неодноразово вчиняв сімейні скандали, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2013 року, 15.09.2014 року, 17.01.2015 року, 21.10.2015 року, 12.02.2016 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності, станом на 16.03.2016 року [PERSON] у власності нерухомого майна не має. Згідно ст. 157 Житловго кодексу УРСР членів сімї власника жилого будинку ( квартири) може бути виселено у випадках передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. На підставі ст. 116 Житловго кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Суд бере до уваги, те, що відповідач вселений в кімнату №411 гуртожитку по вул. Київська, 6 на законних підставах, як член сімї позивача, та дане помешкання є житлом відповідача в розумінні ст. 8 Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод (Термін житло в тлумаченні ЄСПЛ означає насамперед місце до особа є «вдома», незалежно від облаштування приміщення відповідно до національного закону «Баклі проти Сполученого Королівства» від 25.09.1996 року). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла ( рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, п. 50). Відтак системний аналіз доказів, з огляду на ту обставину, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла, не дозволяє суду зробити висновок, що зі сторони відповідача, відбулися такі порушення правил співжиття з позивачем, котрі зумовлюють втрату його права на єдине житло. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, однак офіційно попередити [PERSON], що у випадку подальшого порушення правил співжиття, він може бути виселений із займаного ним приміщення без надання іншого житла. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed