Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилаючись на те, що у 2011 році між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому народився син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, вже близько одного року тому вони припинили спільно проживати, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, тому і їх шлюб фактично припинив своє існування. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти примирення заперечує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України та відсутність заперечень позивача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 вересня 2011 року у відділі РАЦС Старосинявського районного управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №092885, виданим 24 вересня 2011 року та про що зроблено актовий запис за № 40. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-БВ №192836, видане 24.01.2013 року відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. Як вбачається із змісту позовної заяви, тривалий час подружжя проживає окремо, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.113 СК України). В ході розгляду справи встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 вересня 2011 року відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. На підставі наведеного,

Outcome: approved