Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] селищної ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.02.2015 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: земельна частка (пай) члена КСП ВАТ «[PERSON] птахофабрика», смт. Новоайдар, Новоайдарського району Луганської області, розміром 0,82 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0169141; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5789 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради, Новоайдарського району, Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки 4423155100:62:002:0008, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 030500. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищезазначені земельні ділянки заповідача позивачу - [PERSON], яка, в установлений законом строк, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом не зверталась, та пропустила строк для прийняття спадщини, та у неї відсутній оригінал державного акта на земельну ділянку, у звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 08.02.2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: земельна частка (пай) члена КСП ВАТ «[PERSON] птахофабрика», смт. Новоайдар, Новоайдарського району Луганської області, розміром 0,82 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0169141 (а.с. 10); земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5789 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради, Новоайдарського району, Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки 4423155100:62:002:0008, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 030500 (а.с. 11). За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищезазначені земельні ділянки заповідача позивачу - [PERSON] (а.с. 13), яка, в установлений законом строк, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом не зверталась, та пропустила строк для прийняття спадщини, та у неї відсутній оригінал державного акта на земельну ділянку, у звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14). Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно, за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 73 ЦПК України, суд поновлює строк, встановлений законом за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заявляючи вимоги щодо надання строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилалась на те, що дізналася про смерть спадкодавця після спливу шестимісячного строку, та не прийняла спадщину, що, на думку суду, причину пропуску строку можливо визнати поважною. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1225, 1233, 1235, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 81 ч. 2, ст. 125 Земельного кодексу України,

Outcome: approved