Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що 24.04.2004 року між сторонами було укладено шлюб. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Під час спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки, непорозуміння та суперечки. Протягом двох останніх місяців сторони разом не проживають, спільний бюджет та господарство не ведуть. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв'язку із чим позивачка просить шлюб розірвати, стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка та ї представник позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав у повному обсязі, пояснив, що нещодавно влаштувався на роботу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 244. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім′єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка зазначає, що на даний час вона із відповідачем разом не проживають, діти проживають разом із матір'ю, про що сторони не заперечують, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: · стан здоров′я та матеріальне становище дитини; · стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. · Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітні діти знаходиться на утриманні своєї матері, яка працює неофіційно. Батько дитини працює, проти сплати аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину не заперечує. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі положення ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved