Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , який було зареєстровано 18.04.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №445; після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне прізвище [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.04.2015 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років, під час вагітності та із появою дитини спільне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю та між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає малолітня дитина, що негативно впливає на її психічний стан, спричиняє душевні страждання позивачу та малолітній дитині. Відповідач нехтує сімейними цінностями, припускався відносно позивача до крику, погроз, залякування та застосування сили, у зв`язку з чим вона вимушена із дитиною ховатися від нього у матері. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між подружжям припинене. На глибоке переконання позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року, за заявами сторін, надано [PERSON] та [PERSON] строк на примирення терміном у три місяці, до 22 лютого 2020 року, провадження у справі зупинене до визначеного судом строку для примирення; розгляд справи в підготовчому судовому засіданні призначено на 24.02.2020 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Зазначила, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету з 07 вересня 2019 року. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Із позивачем спільно не проживає, не веде спільного господарства та не має спільного бюджету з 07 вересня 2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із положенням ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 445. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призводить до виникнення сварок між ними, ведення спільного господарства та сумісне проживання між подружжям припинене з 07 вересня 2019 року, таким чином, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, враховуючи, що надання судом строку на примирення терміном у три місяці не дало позитивного результату, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не пов`язані спільним по бутом та бюджетом, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Приймаючи до увагу заяву позивача [PERSON] від 24 лютого 2020 року, суд не вбачає підстав для зміни її прізвища на дошлюбне. В порядку ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн, а решта сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved