Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 28 квітня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис №134. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1990 року і є батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони упродовж протягом тривалого часу не проживають разом, припинили подружні стосунки з причини втрати сторонами взаєморозуміння, наявності різних поглядів на шлюб, сімю, сімейні цінності та взаємовідносини у сімї. Відповідач зневажливо ставиться до неї, зловживає алкогольними напоями, застосовує до її психічне насильство, постійно провокує сварки, свідками яких стають їх діти. Відповідач не переймається потребами сімї, дітей, змінювати свого ставлення до подружнього життя та сімейних цінностей не бажає, що переконало її у неможливості відновлення подружніх стосунків з відповідачем та спонукало звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у ході судового розгляду позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Пояснила, що відновлення подружніх стосунків між сторонами неможливе, оскільки відповідач не бажає змінювати свого ставлення до сімейних цінностей. Перебування сторін у шлюбі є обтяжливим для її та для дітей як у матеріальному плані, так і психологічному. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, їх стосунки погіршились. Відповідач безпідставно продовжує її ображати, погрожувати фізичною розправою та на наносити побої. З огляду на підстави позову вважає, що рішення про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітньої дитини сторін. За таких обставин, наполягає на розірванні шлюбу, а судові витрати прохає стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у ході судового розгляду позов не визнав, вважає, що дбає про сімю в міру своїх можливостей і претензії позивача вважає безпідставними та прохає продовжити строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами 28 квітня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської областідоводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 003393. Даними свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №009365 від 20 травня 2005 року доводиться, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. У ході судового розгляду встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони упродовж тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружні стосунки і остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Сторони не підтримують подружні стосунки. Враховуючи, що подальше перебування сторін у шлюбі є обтяжливим для позивача, яка вимушена самостійно нести тягар матеріального забезпечення сімї в цілому та неповнолітньої дітей сторін зокрема, рішення суду про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для малолітніх дітей сторін. Судові витрати, згідност. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст. 12-13, 19, 141,247,206, 258-259,264, 265 ЦПК України, ст. ст55-56, 110, 112 Сімейного кодексу України,суд -,

Outcome: approved