Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Міської ради м. Кропивницького, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01 липня 1953 року, виданого на підставі рішення виконкому Кіровоградської районної ради депутатів трудящих від 10 вересня 1953 року № 488, мав у власності домоволодіння по [ADDRESS]. В свою чергу від [PERSON] вищевказаний будинок перейшов до позивача у спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 05 травня 1983 року №1-799. Земельна ділянка на якій розташований вказаний будинок становить розміри 33,53 на 112,20 кв.м. Вказує, що у 1985 році вона продала, а [PERSON] купила будинок по [ADDRESS] на земельній ділянці 728,5 кв.м., решта земельної ділянки залишила собі, на якій залишився флігель по [ADDRESS] . Пунктом 29 рішення Кіровоградської міської ради від 07.04.2017 року № 940 затвердженно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, передано вказану земельну ділянку. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є сусідами та власниками домоволодіння по [ADDRESS] . Вказує, що під час прийняття рішення відповідачем була відсутність погодження з нею як суміжним землекористувачем меж земельної ділянки, переданої вказаним особам. Вважає, що підготовка на розгляд сесії міської ради технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відбулось з порушенням порядку встановленого ст. ст. 118,198 ЗК України, ст. 56 ЗУ «Про землеустрій». Зазначає, що технічна документація із землеустрою, на підставі якої було прийнято оскаржуване рішення, певно свідчить, що особам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка площею 0,02687 га була надана у власність за рахунок земельної ділянки [PERSON] , майно якого вона успадкувала. За таких обставин вважає, що її право користування та приватизації земельної ділянки у належному розмірі порушено і для його відновлення просить скасувати пункт 29 рішення восьмої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 07.04.2017 року № 940 про затвердження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] технічної документації їз землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнати незаконним та скасувати пункт 29.1 рішення восьмої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 07.04.2017 року № 940 про передачу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,2687 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2018 року призначений розгляд справи по суті. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року справу передано на розгляд Ленінському районного суду м. Кіровограда. Відповідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Кіровограда цивільну справу 31.08.2018 року передано судді Драному В.В. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на викладене в ньому, просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що оскаржуване рішення Міської ради м. Кропивницького прийняте у відповідності до чинного законодавства, права позивача не порушені, межі земельних ділянок були погоджені, складено протокол виїзної комісії про те, що межі земельних ділянок не порушуються. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивач є землекористувачем і оскаржуване рішення відповідача не порушує її прав, питання про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками вирішувалось в судовому порядку, і рішенням суду, яке набрало законної сили відмовлено [PERSON] у задоволенні позову про усунення перешкод. Зазначив, що даний позов безпосередньо стосується третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому вони повинні бути співвідповідачами по даній справі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Вказав, що третім особам було передано земельні ділянки на підставі рішення відповідача, яке є законним, у нього є правовстановлюючі документи на земельну ділянку, позивач не є його сусідкою, і її права не порушуються. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, 13.03.2019 року за вх. № 6294 подала до суду заяву, в якій заперечила проти позову, просила розглядати справу без її участі. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на домоволодіння в селищі міського типу Лелеківка № [NUMBER] від 01.12.1953 року, виданого виконкомом Лелеківської селищної Ради депутатів трудящих, домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] належало [PERSON] за правом власності, свідоцтво видане згідно рішення виконкому Кіровоградської районної ради депутатів трудящих від 10 вересня 1953 року за № 488 (т.1, а.с.5). Згідно довідки від 15.01.1965 року, виданої Кіровоградським бюро інвентаризації, домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] (т.1, а.с.5). 24 листопада 1981 року [PERSON] склав заповіт, відповідно якого на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належать на день смерті і на що він за заповітом матиме право заповів [PERSON] ( т.1. а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 травня 1983 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , загальною житловою площею 20,5 кв.м. розташований на земельній ділянці розміром 1408,2 кв.м. (т.1, а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу від 24 січня 1985 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Житловий будинок дерев`яномазаний, загальною площею 20,5 кв.м. та має слідуючи надвірні споруди: сарай літ «Б», огорожа, розташований на земельній ділянці розміром 728,5 кв.м. (т.1, а.с.11-12). Пунктом 29 рішення восьмої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради № 940 від 07.04.2017 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельних ділянок громадянам», затверджено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] технічну документацію їз землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Пунктом 29.1 передано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:04:032:0054) по [ADDRESS] загальною площею 0,2687 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови (т.1, а.с. 4). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86320902 від 03 травня 2017 року земельна ділянка за кадастровим номером: 3510100000:04:032:0054, площею 0,2687 га за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.14). Із оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи по [ADDRESS] вбачається, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] - 7/50 частин, [PERSON] - 7/50 частин, [PERSON] - 18/25 частин. Домоволодіння складається з житлового будинку - літ. «А», площею 36,13 кв.м., житлового будинку літ. «Ббб» - 68,1 кв.м., сарай - літ. «Л»., сарай - літ. «Н», погріб - літ. «Л1», сарай - літ. «Р», убиральня - літ. «И», сарай - літ. «Р1», сарай - літ « Е», сарай - літ. «Ш», сарай - літ. «е», лазня - літ. «В», зл. яма - літ. «П», огорожа літ. - «N1», водопровід - літ. «++», ворота - літ. «N», ворота літ. «N2», хвіртка - літ. «N3», ганок - літ. «кр», прибудова - літ. «м1», л. кухня - літ. «М», вбиральня - літ. «Т», вбиральня - літ. «Я». Площа земельної ділянки становить 2527,8 кв.м. Згідно з частини 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства. (ст. 91 ЗК України). Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України. Відповідно до вимог статті 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відповідно до пункту «б» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципі забезпечення рівності права власностіна землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави. Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що право на земельну ділянку набувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з частинами 1-6 статті 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Судом також встановлено, що відповідно до протоколу № 19 комісії по розгляду земельних спорів від 07 листопада 2016 року у складі: голови комісії - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади Грабенко О.В., заступника голови комісії - начальника управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Владова Р.П. , секретаря комісії - заступника начальника управління - начальника відділу земельних відносин управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради Пидорич В.О., членами комісії: Нагорна Т.Д. - головний спеціаліст відділу планування та містобудівного кадастру управління містобудування та архітектури, Чорноконь І.В. - головний спеціаліст відділу представництв інтересів в судах юридичного управління, за участю: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - землекористувачі по [ADDRESS] , [PERSON] - землекористувач по [ADDRESS] , було розглянуто питання земельного спору щодо непогодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] суміжним землекористувачем по [ADDRESS] . Встановлено, що під час візуального обстеження домоволодінь [ADDRESS] членами комісії встановлено, що межі земельних ділянок не порушуються. Постановили, враховуючи обставину спору та наявну проектну документацію землеустрою, комісія по розгляду земельних спорі одногласно прийняла рішення погодити межу земельної ділянки по [ADDRESS] від Г до Д, зазначену в акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання погодити без суміжного землекористувача. Рекомендовано сторонам спору дотримуватись правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням комісії, спір вирішується в судовому порядку (т.1, а.с.36). Тобто, питання земельного спору щодо непогодження меж земельної ділянки було вирішено рішенням комісії по розгляду земельних спорів, яке [PERSON] не оспорювалось в судовому порядку. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2019 року, яке постановою Кропивницького апеляційного сду від 06.08.2019 року залишено без змін, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа Міська рада м. Кропиницького про усунення перешкод в користуванні майном, встановлення порядку користування земельними ділянками. Відповідно висновку експерта № 3112/18-24 від 19.10.2018 року за наслідками проведення судової земельно-технічної експертизи у справі № 404/5817/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Кіровоградської міської ради, виконкому Кіровоградської міської ради, Управління державної реєстрації ГТУЮ у Кіровоградській області про визнання права користування земельною ділянкою, визнання нікчемним договору купівлі-продажу та скасування рішення, розміри земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час проведення експертизи дорівнюють: по фасаду 23,98 м., ліворуч 26,44 м., по заду ділянки 25,98 м., праворуч 28,27 м. Загальна площа земельної ділянки, на час проведення експертизи, по [ADDRESS] , дорівнює 662,45 кв.м. Враховуючи дані Публічної кадастрової карти України, визначити фактичні межі земельної ділянки з суміжними земельними ділянками, які внесені до Публічної кадастрової карти України, а саме розмір земельної ділянки, якою фактично користується позивач № 54-а та під [ADDRESS] не можливо. Фактичний розмір земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] дорівнює: по фасаду 43,00 м., ліворуч 26,44 м., по заду земельної ділянки 44,63 м., праворуч 28,22 м. Загальна площа земельної ділянки на час проведення експертизи дорівнює 1181,31 кв.м. Відповідно правовстановлюючих документів земельна ділянка повинна бути 1171,0 кв.м., але площа була збільшена за рахунок збільшення земельної ділянки завширшки. При цьому це межі, які погоджені в кадастровому центрі, та на суміжні ділянки вже видані кадастрові номери (т. 1, а.с. 111-117). Враховуючи викладене, суд не приймає як доказ вищевказаний висновок судової земельно-технічної експертизи, оскільки його проведено в іншій справі і в ньому відсутні дані та висновок, які є предметом розгляду даної справи. Крім того, судом відзначається, що способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту 3.25 ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Таким чином, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту позивачу необхідний доступ до них, який можливий лише за умови встановлення земельного сервітуту, який саме і передбачає право користування земельною ділянкою і полягає у можливості проходу, проїзду, через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. У даний час вимога про встановлення земельного сервітуту в судовому порядку позивачем не заявлена. Також судом встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером: 3510100000:04:032:0054, площею 0,2687 га за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності третім особам по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте матеріали справи не містять доказів того, що земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований будинок, що належить позивачу [PERSON] присвоєний кадастровий номер. Більш того, відповідачем по справі є лише Міська рада м. Кропивницького, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають статус третіх осіб. Позивачем оспорюється рішення, яким вказаним особам затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передано у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:04:032:0054) по [ADDRESS] загальною площею 0,2687 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель житлової та громадської забудови. Тобто, предмет позову [PERSON] безпосередньо стосується прав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належну їм на праві спільної сумісної власності земельну ділянку. Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). На роз`яснення суду про право позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у справі в якості співвідповідачів третіх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , позивачем клопотання про залучення не було подано, в той час як рішення суду у даних спірних правовідносинах впливає на їх права та обов`язки як власників спірної земельної ділянки. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин, суд не вбачає порушення прав позивача як землекористувача внаслідок ухвалення спірного рішення відповідачем, п.п. 29, 29.1 рішення Кіровоградської міської ради від 07 квітня 2017 року № 940, якими затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передано її у спільну сумісну власність третім особам, відповідають нормам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи позивача необґрунтованими, не доведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed