Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає усунути перешкоди у користуванні майном, що є у спільній частковій власності сторін, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та змельною ділянкою, площею 0,15 га, що розташовані по [ADDRESS], дозволити позивачу провести демонтаж старих та монтаж нових замків будинку, вселити позивача у вказаний житловий будинок та стягнути на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 21.12.2011 р. Під час шлюбу вони у рівних частках придбали земельну ділянку площею 0,15 га та житловий будинок по [ADDRESS]. На даний час між сторонами склались неприязні відносини, відповідач перешкоджає проживанню позивача та їх спільної неповнолітньої доньки Діани у спірному домоволодінні, змінив замки на вхідних дверях будинку, чим порушує право позивача на вільне користування належним їй майном. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони та представник позивача до суду не з'явились. Від адвоката [PERSON], діючої в інтересах позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність її довірителя, заявлені вимоги нею підтримані повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом від нього не надходило. За таких обставин, суд доходить висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що починаючи з 18.02.2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.12.2011 р. (а.с.6). Згідно з наданою копією договору купівлі-продажу (а.с.7) 25.11.2004 р. [PERSON] та [PERSON] купили у рівних частках житловий будинок з господарчими будівлями № 9, що знаходиться по вул. Незалежності в с. Дмитрівка м. Комсомольська, загальною площею 262,6 кв.м., житловою площею 93,5 кв.м., та складається в цілому з житлового будинку, сараю-літньої кухні, вбиральні, огорож, ворот, колодязі та земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за сторонами 06.10.2005 р., що підтверджується наданим витягом про реєстрацію права власності (а.с.9). Як убачається з матеріалів справи (а.с.5) позивач [PERSON] 27.04.2013 р. уклала шлюб із [PERSON], після чого прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». За повідомленням Комсомольського МВ УМВС України (а.с11) протягом 2009-2011 років до відділку міліції надійшло чотири звернення [PERSON] щодо застосування насильства в сім'ї з боку її чоловіка [PERSON], по яким були прийняті відповідні процесуальні рішення. Так, згідно з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи датованою 01.01.2011 р., 29.12.2010 р. до відділу міліції звернулась позивач з приводу перешкоджання її чоловіком [PERSON] доступу до будинку. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Виходячи із змісту статей 319 та 386 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом вселення у належне йому майно. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2014 р., ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON]., судом здійснено виділ часток спільного майна сторін в натурі, із визнанням за [PERSON] та [PERSON] права власності на відповідні частки. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачеві у здійсненні нею права власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 р. № 590 витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не можуть перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Станом на липень 2013 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1147 грн. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та її представником адвокатом [PERSON], укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого позивачу надавалася правова допомога по цій справі (а.с.20). Згідно п.7 згаданого договору гонорар представника позивача становить 1000 грн., що перевищує встановленого Постановою КМУ граничного розміру. Тобто розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача не може перевищувати 573,50 грн. (1147 х 50% = 573,50). Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. З огляду на викладене та

Outcome: partial