Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, в якому просить дозволити малолітній дитині [PERSON], [INFO], до досягнення нею 16 - ти річного віку, періодичні, не більше трьох разів на рік, тимчасові, строком до трьох тижнів кожен, виїзди з України для відпочинку та оздоровлення без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] до таких країн: Греція, Єгипет, Іспанія, Італія, Люксембург, Німеччина, Турція, Франція, Хорватія, Португалія та дозволити матері дитини, [PERSON], без згоди батька дитини, [PERSON], виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон або паспорту громадянина України для виїзду за кордон - [PERSON], [INFO], подавати та оформлювати документи у посольських, консульських та візових центрах. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON], який розірвано за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2017 року у справі № 628/4243/16-ц, яке набрало законної сили. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу з відповідачем, останній участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про її здоров'я, розвиток, успіхи в навчанні, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Дитина потребує санаторно-курортного лікування в умовах морського клімату, що підтверджується довідкою № 37 від 05.07.2018 року, виданою лікарем Комунального некомерційного підприємства «Куп'янська центральна міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області. Позивач вказує, що бажає вивозити дитину на відпочинок та оздоровлення до таких країн: Греція, Єгипет, Іспанія, Італія, Люксембург, Німеччина, Турція, Франція, Хорватія, Португалія. Виїзд за кордон буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Позивач матеріально утримує дитину та належним чином піклується про здоров'я дитини та її фізичний, духовний та моральний розвиток. Для тимчасового виїзду дитини за кордон необхідна згода обох батьків неповнолітньої дитини. Між тим, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її якісний відпочинок, поглиблення світогляду, знань та розвитку творчих здібностей дитини, уникає спілкування з позивачем щодо відпочинку та оздоровлення дитини, що ускладнює отримання у нього дозволу на кожну поїздку у скорочені строки, що може впливати на ціну путівок та строки їх дії. Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Єдиним способом вирішення проблеми виїзду дитини за кордон без згоди другого з батьків є звернення до суду. Іншого способу захисту порушених прав малолітньої дитини немає. Цей спосіб захисту права позивачпросить суд визначити у рішенні: надати дозвіл на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ухвалою судді від 31.07.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без її участі, за участю її представника - адвоката [PERSON], яка надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, які просить суд задовольнити. Також вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить суд задовольнити. Таким чином, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч.1 і ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11.01.2017 року (а.с. 10, 11) шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований Куп'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом №32 від 10.04.2012 року, розірвано. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 10.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 12). Згідно довідки №1823 від 02.07.2018 р. Житлово-комунального підприємства №1 Куп'янської міської ради Харківської області (а.с. 13) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як убачається з довідки №34 від 05.07.2018 р., за підписом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Куп'янська центральна міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області Пякішева А.А. (а.с. 14) [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Респіраторний аллергоз. Дитина потребує оздоровлення в умовах морського клімату в санаторії або дитячому оздоровчому таборі. Статтею 33 Конституції України гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до п. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування; фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.ст. 7 та 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з Правилами переміщення державного кордону України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №-57, якщо дитина не досягла шістнадцятирічного віку, то право на виїзд за межі України вона має лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними та які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. У відповідності з частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Відповідно до п.п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Єдиним способом вирішення проблеми виїзду дітей за кордон без згоди другого з батьків є звернення до суду. Іншого способу захисту порушених прав малолітньої дитини немає. Суд вважає, що позивачем доведено, що поїздка дитини за кордон буде відповідати її інтересам, яка росте та розвивається, враховуючи, що дитина потребує оздоровлення в умовах морського клімату та беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved