Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 15 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актовим записом №1315. Протягом часу перебування у шлюбі у позивачки із відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на даний час проживають з нею за адресою м.Чернівці, вул. Дібровецька, 35, та перебувають на її утриманні. Вказує, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на подружнє життя, суперечки в сімї виникали з будь - яких питань, всі намагання порозумітися були без результативними, на даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, вважає що шлюб носить формальний характер, а отже повинен бути розірваний; на примирення не погоджується. Крім наведеного, мотивує позовні вимоги і тим, що вона самостійно виховує і матеріально забезпечує нормальне життя дітей та сплачує усі необхідні витрати, із цим повязані. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 1315 між нею та [PERSON]. Крім цього просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно. У судове засідання позивачка [PERSON]Я не зявилася, проте до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримає в повному обсязі, та просить не надавати термін для примирення. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій справу просить розглядати без його участі , позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить не надавати термін для примирення. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав: Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Вимогами ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 серпня 2014 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим запитом №1315. Причиною розірвання шлюбу судом встановлено - непорозуміння, різні погляди на життя сторін, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. На примирення сторони не згідні, також відповідач у заяві від 27.02.2018 року просить шлюб розірвати, а отже, на думку суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в звязку з чим шлюб належить розірвати. За період проживання сторін в шлюбі народилися діти [PERSON] [INFO], серія свідоцтва про народження І-МИ №218420 та [PERSON] [INFO], серія свідоцтва про народження І-МИ №243441, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини і довідкою з місця проживання , які на даний час проживають з позивачкою за адресою м.Чернівці, вул. Дібровецька, 35, та перебувають на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обовязку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно із вимогами. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п 17. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами СК, аліменти на дитину присуджуються в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 цього кодексу щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти проживають з матірю, що підтверджується довідкою з місця проживання У відповідності до ст. 199 сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами досягнуто. Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, за наданими сторонами доказами по справі, інших осіб на утриманні відповідача немає, [PERSON] являється молодою, здоровою, працездатною особою; стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин і того, що позивачка не працевлаштована, відповідач також не працює, з урахуванням необхідності та достатності розміру аліментів на забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved