Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2011 року. Протягом останніх декількох років стосунки із чоловіком розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, часто стали виникати сварки. Тривалий час кожен з подружжя проживає окремо. Сторони не ведуть спільний бюджет та господарство. Фактично сім`я розпалася. Збереження шлюбу є недоречним. Ухвалою Солом`янського районного суд м. Києва від 13.08.2020 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2020 року відкрито провадження за правилам спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні подану позовну заяву підтримала. Просила позов задовольнити з викладених підстав. Пояснила, що сторони перебували у шлюбі, дітей не мають. Останні декілька років відносини між сторонами погіршилися, а поведінка відповідача стала її лякати, через що вона стала проживати окремо з травня 2020 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву, відповідно до якої останній заперечує щодо розлучення, вказавши, що через хворобу своєї матері став менше приділяти уваги своїй дружині та бажає примиритися із позивачем. Позивач [PERSON] категорично заперечувала щодо примирення, оскільки вона не має намір продовжувати із відповідачем подружні відносини, через його поведінку, яка її лякає. Хвороба матері відповідача не має жодного відношення до її рішення щодо розлучення. Вислухавши вступне слово позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 червня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 805. У період шлюбу сторони не мають спільних дітей. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Позивач не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved