Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Другої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення часток у спільній сумісній власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27.09.2015 року у м. Вінниці померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема з: 21/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №30 по вул. Ю. Смирнова у м. Вінниці; земельної ділянки, площею 0,0500 га, що розташована за адресою: вул. Ю. Смирнова, 30, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 0510137000:03:039:0172, яка належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388983, виданого [PERSON] міською радою та [PERSON] міським управлінням земельних ресурсів 20.09.2007 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388982, виданого [PERSON] міською радою та [PERSON] міським управлінням земельних ресурсів 20.09.2007 року. Позивач являється єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] та є такою, що спадщину прийняла, оскільки звернулась у передбачений законом строк до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, 21.07.2016 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-1314, на підставі якого за позивачем визнано право власності на 21/25 частки житлового будинку з відповідною часткою з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під №30, що знаходиться по вул. Ю. Смирнова в м. Вінниці. Однак, державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2017 року №629/02-31, відповідно до змісту якої державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтва про право на спадщину. А тому, з метою захисту своїх спадкових прав після смерті матері позивач звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, покладаються на розсуд суду при вирішенні даного спору. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 27.09.2015 року у м. Вінниці померла мати позивача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №322702, виданого В ДРАЦС РС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області (а.с.7). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема з: 21/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №30 по вул. Ю. Смирнова у м. Вінниці; земельної ділянки, площею 0,0500 га, що розташована за адресою: вул. Ю. Смирнова, 30, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 0510137000:03:039:0172, яка належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388983, виданого [PERSON] міською радою та [PERSON] міським управлінням земельних ресурсів 20.09.2007 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №388982, виданого [PERSON] міською радою та [PERSON] міським управлінням земельних ресурсів 20.09.2007 року (а.с.5, 6). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач, являючись єдиною спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись у передбачений законом строк до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, 21.07.2016 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-1314, на підставі якого за позивачем визнано право власності на 21/25 частки житлового будинку з відповідною часткою з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під №30, що знаходиться по вул. Ю. Смирнова в м. Вінниці (а.с.11). Однак, державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2017 року №629/02-31, відповідно до змісту якої державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтва про право на спадщину (а.с.12). Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.2 ст.1225 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності (п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Згідно ч.5 ст.89 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України). Отже, оскільки померлій належало 21/25 частки житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під №30, що знаходиться по вул. Ю. Смирнова в м. Вінниці, то її частка у земельній ділянці, площею 0,0500 га, що розташована за адресою: вул. Ю. Смирнова, 30, м. Вінниця, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 0510137000:03:039:0172, яка належала померлій та позивачу на праві спільної сумісної власності, становить пропорційно до частки у праві власності житлового будинку та відповідає фактичному порядку користування, що склався за життя померлої 21/25 частки, в той час як частка позивача у вказаній ділянці становить 4/25 частки, що також пропорційно частці позивача у праві власності житлового будинку. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved