Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що в період з 24.12.1982 року по 04.12.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Під час перебування в шлюбі вони спільно побудували будинок [ADDRESS]. Технічний паспорт на цей будинок за взаємною згодою був виписаний на [PERSON]. На даний час між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди, щодо розподілу спільно нажитого майна. Оскільки відповідач по справі чинить перешкоди в користуванні спільним будинком, який належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, прохала суд розділити майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності внатурі та визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями виділену в натурі. [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, в якому вказував, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими, вказавши суду, що жодних перешкод в користуванні спірним житловим будинком ні він, ні їх діти, не чинили. Бувша дружина, користуючись його відсутністю, самостійно і без його згоди зібрала речі, предмети побуту, посуд, побутову техніку, які придбавались ними разом, в період шлюбу, і ви несла їх із будинку, та розпорядилась ними на власний розсуд. Кількість привласнених спільних речей - 53 найменування на загальну суму 45 000,00 грн. Також [PERSON] взяла, без його згоди і дозволу сумісні кошти, в роз мірі 10000 російських рублів (3833,00 грн.) та 1500,00 грн. Одержала грошовий переказ на суму 18000 російських рублів (6899 грн.) та витратила його на власні потреби всупереч інтересам сім'ї. Таким чином відповідачка використала на свої потреби грошові кошти на загальну суму 12 233,00грн.. Далі позивач, в своєму позові, вказав, що, для проведення ремонту будинку під час шлюбу ним було отримано в борг 74 404,00грн., які також підлягають розподілу. У своїх позовних вимогах [PERSON], прохав стягнути із [PERSON] ? частину вартості спільного майна в сумі 65 818,00 грн., у задоволенні позовних вимог [PERSON] про розподіл спільного домоволодіння відмовити. В ході судового розгляду [PERSON], свої позовні вимоги змінила, прохаючи визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями без виділення частки в натурі, вказувала, що позовні вимоги, викладені в зустрічному позові, не визнає в повному обсязі. Жодних спільних речей вона не забирала, взяла виключно її особисті речі, та речі, які були подаровані їй особисто до дня народження та ще до укладення шлюбу. Грошові перекази, які отримувала від [PERSON] вона витрачала виключно на потреби сім'ї. Про отримання позики на проведення ремонту будинку [PERSON] їй не повідомляв, тому вважає, що дані кошти їм було отримано та використано для власних потреб. Жодних спільних речей та грошових коштів вона не присвоювала тому прохала її первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі доручення, викладені обставини підтримав, прохав визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями без виділення частки в натурі. В ході судового розгляду відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі та вказав, що [PERSON] присвоїла їх спільні речі, вартість яких він визначив відповідно до їх ринкових цін станом на даний час, грошові кошти, а також кошти, отримані ним за договором позики, які були витраченні на ремонт спільного будинку. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво інтересів, зустрічний позов підтримав, прохав стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості спільного майна в сумі 65 818,00 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача за первісним позовом, її представника, відповідача за первісним позовом, його представника, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до наступного. Судом по справі встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 24.12.1982 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] 04.12.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.12.2012року. Таким чином, в період з 24.12.1982 року по 04.12.2012 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Під час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] спільно побудували будинок [ADDRESS]. Згідно копії Технічного паспорту від 29.11.2006р. на вказаний будинок, виготовленого КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» власник будинку зазначений - [PERSON], загальна площа будинку становить 189,2 кв.м. житлова площа становить - 144.1 кв.м.. Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2007р. власником житлового будинку [ADDRESS] зазначено - [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] та є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно Звіту про незалежну оцінку житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виконаного ФОП [PERSON], вартість вказаного будинку з надвірними будівлями становить 122070 грн. (сто двадцять дві тисячі сімдесят гривень). На даний час між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди, щодо розподілу спільно нажитого майна. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного Кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.68 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. На основі викладеного, суд вважає, що первісний позов [PERSON] про визнання права приватної власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], без визначення меж в натурі, підлягає до задоволення. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON], суд не може прийняти його твердження про те, що [PERSON], самостійно і без його згоди присвоїла речі, предмети побуту, посуд, побутову техніку, які придбавались ними разом в період шлюбу, в загальній кількості 53 найменування на загальну суму 45 000,00 грн., оскільки, суду не надано документального підтвердження їх наявності, та не надано документального підтвердження визначення вартості вказаних речей. При цьому, суд не може прийняти твердження представника [PERSON] про те, що наявність майна підтверджується показами членів сім'ї, котрі, на даний час, перебувають у неприязних стосунках із [PERSON] В судовому засіданні, також, не надано документального підтвердження заволодіння [PERSON] грошовими коштами на загальну суму 12 233,00грн., не надано підтвердження того, що [PERSON] витратила вказані грошові кошти для власних потреб. Також, не надано підтвердження того, що грошові кошти, отримані [PERSON] за договором позики, в сумі 74 404,00грн. були використані на проведення капітального ремонту спільного житлового будинку. Крім того, отримуючи кошти на вищезазначену суму за договором позики, [PERSON] повинен був би погодити укладення такого договору із [PERSON]. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в позовних вимогах [PERSON] не знайшли свого підтвердження в результаті судового розгляду, тому вважає, що зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню в зв'язку з необґрунтованістю. Судом встановлено, що під час подання позовної заяви позивачем, за первісним позовом, сплачено судовий збір в сумі 229грн. 40коп. згідно квитанції №1827.877.5 від 18.01.2013р., в процесі судового розгляду встановлено, що ціна позову первісного позивача відповідає вартості спірного житлового будинку та становить 122070 грн. (сто двадцять дві тисячі сімдесят гривень), таким чином, враховуючи заяву представника позивача за первісним позовом, додатково підлягає стягненню судовий збір в сумі 991 грн. 30коп. (дев'ятсот дев'яносто одна гривня 30 коп.). На підставі ст. ст. 15, 16, 316, 355, 356 ЦК України, 60, 61, 68-70 СК України,

Outcome: approved