Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя її мати [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельні ділянки - площею 2, 5126 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]) згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року та площею 0,2836 га сіножаті (кадастровий номер [NUMBER]) згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року на території Рябухівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на спадкові земельні ділянки. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті матері, інших спадкоємців немає, позивач у встановлений термін прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею, але не може оформити спадщину належним чином, так як у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 2, 5126 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]) згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року та площею 0,2836 га сіножаті (кадастровий номер [NUMBER]) згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року на території Рябухівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Рябухівської сільської ради, та третіх осіб - відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2014 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.1968 року [PERSON] народилась [INFO], в графі «Мати» зазначено - [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.12.1996 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER] від 30.03.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO], що підтверджуєтеся корпією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2007 р. (а.с.12). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельні ділянку серії [NUMBER] від 30.01.2012 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2836 га на території Рябухівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14), Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2, 5126 га на території Рябухівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 29 квітня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.17). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області Талалаївському районі від 13.05.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року, що належала [PERSON] станом на [INFO] становила 42 191 грн. 60 коп., вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії [NUMBER] від 30.01.2012 року, що належала [PERSON] станом на [INFO] становила 1 592 грн. 35 коп. (а.с.29). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належними правовстановлюючими документами, оригінали якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved