Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 листопада 1994 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану між сторонами зареєстровано шлюб, про що 19 листопада 1994 року зроблено відповідний актовий запис №2848. Від шлюбу у сторін спільних неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кізік Г.В. до судового засідання не з`явилися, однак остання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 19 листопада 1994 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану між сторонами зареєстровано шлюб, про що 19 листопада 1994 року зроблено відповідний актовий запис №2848 відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 1994 року. Дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (а.с.5). Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буле суперечити їхнім інтересам, а також положенню ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати слід залишити за позивачем, як на тому наполягає остання у позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved