Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом другої черги право власності на земельну ділянку площею 5,2989 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 468 та право на майновий пай члена КСП «Бесарабія» с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, що належали померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній витяг з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], яким просили зобов'язати [PERSON] передати ним правовстановлюючі документи, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 493709 від 12.03.2003 року та свідоцтво про право власності на майновий пай серії ОД-ХVІ № 10100200 від 22.07.2002 року і визначити ним додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька [PERSON] на протязі шести місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними доньками спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку із чим є спадкоємицями першої черги, а [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] та являється спадкоємицею за законом другої черги і оскільки спадкування за законом здійснюється по чергове, то право на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] мають його доньки [PERSON] та [PERSON] Крім цього, як зазначили [PERSON] та [PERSON] в зустрічному позові, шестимісячний строк для прийняття спадщини ними був пропущений з поважних причини, оскільки [PERSON] приховувала від [PERSON] та [PERSON] документи на земельну ділянку та майновий пай і вони не знали про наявність спадкового майна. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила позов задовольнити, а зустрічні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення зустрічного позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і представники відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, а також, заперечували проти задоволення позову [PERSON]. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, а у задоволені зустрічного позову [PERSON], [PERSON] відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянку площею 5,2989 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № 468, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 493709 від 12.03.2003 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації № 86/А-2003 від 06 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-10-311. Крім цього, [PERSON] належало право на майновий пай члена КСП «Бесарабія» с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД - ХVІ № 10100200 від 22.07.2002 року, виданого Лощинівською сільською радою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 134606 від 24.09.2008 року, виданого виконкомом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 5,2989 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № 468, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право власності на майновий пай члена КСП «Бесарабія» с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 35755703 від 14.11.2013 року, згідно якого, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], являються донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу Е 102/2009 від 14.05.2013 року, виданим установою загсу Вернбергу - Кьоблітцу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Бланк», а також донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.1973 року, виданого Багатянською сільською радою Одеської області. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. В свою чергу, згідно до п.2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Разом з тим, підставою для продовження строку для вступу у спадщину позивачами за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] вказувалось лише необізнаність про наявність спадкового майна, а в судовому засіданні [PERSON] надала пояснення, що про наявність спадкового майна їй було відомо, але були відсутні у них з сестрою саме право встановлювальні документи на спадкове майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачами за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не надано відповідних доказів про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON], в зв'язку з чим позовні вимого зустрічного позову щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини не підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як збоку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] є його рідна сестра [PERSON], що підтверджено її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.09.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.05.1987 р., свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.07.1999 р. згідно яких [PERSON] змінила прізвище на «Івлєву» та свідоцтвом про народження спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 03.07.1972 року. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON], як спадкоємиця за законом другої черги після смерті [PERSON] у передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою, яка надійшла до Ізмаїльської державної нотаріальної контори 20.10.2008 р. за № 1779, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Але Ізмаїльською державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній витяг з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенні, а зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не підлягають задоволенню то відповідно і зустрічні позовні вимоги щодо зобов'язання [PERSON] передати позивачам за зустрічним позовом правовстановлюючі документи, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 493709 від 12.03.2003 року та свідоцтво про право власності на майновий пай серії ОД-ХVІ № 10100200 від 22.07.2002 року також не підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved