Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу №411 від 06.12.2016 року за яким [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 12.11.2016 року. В подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила суд встановити нікчемність договору купівлі-продажу №412 від 06.12.2016 року за яким [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] та визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 12.11.2016 року. Ухвалою суду від 07.08.2017 року до участі у справі в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог, залучено\~ [PERSON] і [PERSON] В позові позивач зазначила, що її бабки [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] померла 12.11.2016 року та після її смерті відкрилась спадщина, проте правовстановлюючі документи на квартиру були відсутні. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 06.12.2016 року вже після смерті [PERSON], квартира була продана відповідачу, відповідно до договору купівлі-продажу, але вона не могла бути стороною правочину, у звязку з тим, що її вже не було в живих, ідентичною є позиція і щодо довіреності зробленої за життя на імя [PERSON], оскільки представництво було припинено в силу закону. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом вважала відповідно до ст. 1266 ЦК України визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за відсутності його та позивача, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. В судове засідання треті особи [PERSON] і [PERSON] не з'явилися, надали до суду заяви, просила слухати справу за їхньою відсутністю, позовні вимоги визнали. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, 12.11.2016 року померла [PERSON], згідно повторного свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №4237 від 16.11.2016 року. Після її смерті [PERSON] відкрилась спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала останньої ? частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1998 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду та ? частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2016 року, після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 09.05.2013 року. Позивач [PERSON] є онукою та єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON], виданого відділом запису актів про народження м. Миколаєва 18.03.1994 року, яка народилась 28.02.1994 року батьками якої вказані: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Батько позивача - [PERSON] народився 04.05.1972 року його батьками вказані: батько [PERSON] та мати [PERSON], згідно витягу з Державного реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018002401 від 04.05.2017 року. [PERSON] помер 12.07.2002 року, згідно свідоцтва про смерть, виданого 24.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. Відповідно до ст.. 1266 ч.1 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України та спадкує спадщину яка належала за законом її батьку [PERSON] після смерті його матері [PERSON] У звязку з чим, у встановлений законом термін, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її баби [PERSON] та нотаріусом 06.05.2017 року було заведено спадкову справу за №60610149 . Проте було зясовано, що 06.12.2016 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 31.10.2016 року № 370 з одного боку та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.11.2016 року №1037 з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №412. Отже, вказаний вище договір купівлі-продажу від 06.12.2016 року був укладений після смерті сторони договору (продавця) [PERSON], яка померла 12.11.2016 року. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У ст. 658 ЦК України визначено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить лише власникові товару. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч.1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Статтею 248 ч.1 п. 6 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Отже, повноваження [PERSON] щодо представництва [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу було припинено 06.12.2016 року в силу закону, у звязку з її смертю. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. \~ Зміст правочину, відповідно до частин 13, 5 ст. 203 ЦК України, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~ Відповідно до ч. 1\~ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Отже, в судовому засіданні доведене, що договір купівлі-продажу сторонами не укладався, у звязку зі смертю продавця та її волевиявлення на його укладання не існувало, тобто правочин не відповідає вимогам закону, є нікчемними. Недійсність правочину у вигляді його нікчемності не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом також враховується, що позивач не являється стороною договору купівлі-продажу, проте наслідки укладення такого договору зачіпаються інтереси позивача та порушують її права, як спадкоємця після смерті [PERSON], отже даний позов про оспорювання договору суд прийняв до розгляду та вирішив його по суті. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі надані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна вимога в частині встановлення нікчемним договору купівлі-продажу від 06.12.2016 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її баби [PERSON], яка померла 12.11.2016 року, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому підлягає задоволенню. Одночасно, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280 грн.

Outcome: approved