Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини та стягнення аліментів. Посилається на те, що [INFO] народився син [PERSON]. Причиною подання заяви є те, що відповідач часто зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки, при цьому висловлюється нецензурною лайкою при неповнолітній дитині. Неодноразово чинить фізичне насилля. Крім того жодної участі у вихованні дитини не бере, матеріально не допомагає, не цікавиться ні життям ні навчанням сина. Відповідач уникає від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, крім того, суду додала, що внаслідок застосування відповідачем насилля по відношенню до неповнолітнього сина, було порушене кримінальне провадження. Однак дане провадження було закрито за заявою потерпілої сторони. Крім того, син не бажає спілкуватися з батьком, оскільки останній зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє нецензурну лайку по відношенню до нього. Не піклується про нього, та матеріально не допомагає. Просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Заставнівської РДА Сметанюк Я.І., в судовому засіданні висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав підтримала, як представник даної установи. Проте вказала, що вивчивши всі матеріали судової справи та заслухавши пояснення свідка та думку дитини, вважає що є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина. Оскільки дана справа органом опіки та піклування була досліджена поверхнево та неповно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, суду вказала, що в даний час малолітній [PERSON] проживає разом із нею, оскільки позивачка перебуває за кордоном. Періодично мати приїжджає в Україну та займається сином, матеріально утримує дитину. Батько дитини проживає з ними по сусідству, проте з дитиною рідко спілкується, взагалі матеріально не допомагає та не цікавиться його життям. [PERSON] часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння, при цьому кричить на дитину та ображає його нецензурними словами. Були і факт застосування фізичної сили. В свою чергу будь-яких перешкод в спілкуванні батька з сином, ні вона ні позивачка не вчиняє. Неодноразово вона просила внука відвідувати батька, проте він відмовляється. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 рокубатьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що в позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. З довідки про склад сім'ї №329 від 04.04.2017 року виконавчого комітету Веренчанської сільської ради, акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.03.2017 року, характеристики Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області видно, що неповнолітній син сторін проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Як вбачається із характеристики виданої Веренчанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, має високі здібності в навчанні. Як вбачається з висновку про стан здоров'я та розумовий розвиток дитини, неповнолітній [PERSON] є здоровий. З акту обстеження житлово-побутових умов позивачки видно, що остання забезпечена житлом, в якому створені всі зручності для проживання та розвитку дитини. Даний факт також підтверджується договором купівлі-продажу від 30.03.2007 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] придбала житловий будинок по [ADDRESS]. Як вбачається з ухвали Заставніського районного суду Чернівецької області від 23.12.2014 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України закрито у зв'язку із відмовою законного представника малолітнього потерпілого від обвинувачення. Як вбачається з мотивувальної частини даної ухвали [PERSON], який перебував в стані алкогольного сп'яніння, 16 листопада 2014 року біля 16.30 год, знаходячись по місцю свого проживання в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в ході конфлікту із свідком [PERSON], з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, умисно наніс удар ногою по нозі своєму малолітньому сину [PERSON], тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої гомілки, які згідно висновку експерта № 270 -Е від 18.11.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України, Постановою №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», наголошує, що: «Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». В п. 16 цієї постанови сказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА від 01.06.2017 року №01-39/21-1071 вбачається за недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини. Відповідно до вимог частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, виходячи з наведеного суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, представники третьої особи з відповідачем не спілкувалися, його позиції щодо утримання сина, піклування про його розвиток та виховання не знають. Крім того не враховано думка дитини, яка категорично не бажає підтримати будь-які стосунки з батьком, оскільки останнього боїться. Також враховано пояснення представника органу опіки та піклування Сметанюк Я.І., яка вказала, що дану справу органом опіки та піклування на засіданні комісії розглянуто поверхнево та неповно, даний факт вона зазначала на комісії з питань захисту прав дитини при Заставнівській РДА від 21.06.2017 року, що підтверджується витягом з протоколу №10. Суд враховує думку неповнолітньої дитини [PERSON], який в присутності психолога зазначив, що він не бажає спілкуватися з батьком, оскільки останній постійно перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Коли він заходить до батька в гості, він на нього кричить та ображає нецензурними словами, застосовує фізичне насилля. Батько не відвідує шкільні збори та урочистості. Матеріально не допомагає. Матір піклується про нього, якщо вона перебуває за кордоном то спілкується з нею за допомогою телефону або комп'ютера. За таких встановлених обставин винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов'язків, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. В той же час відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей та платника аліментів, відсутність на його утриманні інших осіб. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач на належному рівні матеріально утримував свою дитину, що в нього незадовільний стан здоров'я та в нього на утриманні є інші особи, а також що відповідач має регулярний дохід. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць На підставі викладеного та

Outcome: approved