Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1993 року, виданого органом приватизації виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів та зареєстрованого Чернівецьким ОБТІ, реєстрова книга 1770 кн 12 ст.173, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала житлова квартира [ADDRESS] . Частки кожного із співвласників являлися рівними та становили по ј за кожним. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер і на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14.05.2019 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори, я успадкувала ј частку вище зазначеної квартири. На підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.06.2019 року [PERSON] набула право власності на ј частку спірної квартири, що належала на праві власності її дочці [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що на даний час являється власником ѕ часток квартири [ADDRESS] , а її дочка [PERSON] є власником ј частки цієї ж квартири. Зазначає, що з 2005 року відповідач у вище вказаній квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє, а тому реєстрація за нею права власності на частину цієї квартири створює позивачці певні труднощі у вільному володінні, користування та розпорядженні цим майном. Просить припинити право власності за [PERSON] на ј частку житлової квартири [ADDRESS] та визнати за позивачкою право власності на вищезазначену частку в даній квартирі. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1993 року, виданого органом приватизації виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала житлова квартира [ADDRESS] . Частки кожного із співвласників являлися рівними та становили по ј за кожним. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори від 14.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] , ј частку квартири посімейного, спільного заселення під номером [ADDRESS] . Право власності на зазначену частку зареєстровано у визначеному законом порядку, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.06.2019 року за [PERSON] визнано право власності на ј частки квартири, посімейного спільного заселення, під номером [ADDRESS] , загальною площею 60,60 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м., вартістю 56590 2Арн., що належала на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Право власності на зазначену частку зареєстровано у визначеному законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності. Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про усиновлення серії [NUMBER] , якій після усиновлення присвоєно прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 02.08.2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 65 від 09.07.2021 року ФОП [PERSON] , за технічним показником ј частина об`єкта не є відокремлена, не має окремого входу і не можу бути виділена в натурі. Вартість частки становить 56 590 грн. Згідно із технічним паспортом на квартиру, виданим на час приватизації вона складається з 2-х житлових кімнат площею 31,00 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м, 60,6 кв.м з урахуванням балкону. Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ФОП [PERSON] станом на 09.07.2021 року, загальна площа квартири становить 55,30 кв.м, житлова площа 31,00 кв.м та складається із коридору 2-1 площею 6,10 кв.м; вбиральні 3-2 - 1,10 кв.м; ванни 2-3 - 5,50 кв.м; кухні 2-4 - 9,00 кв.м; кімнати 2-5 - 16,70 кв.м; стінової шафи 2-6 0,30 кв.м; кімнати 2-7 - 14,30 кв.м та балкону площею 7,60/2,30 кв.м. Згідно ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тлумачення п. 4 ч.1 статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї, виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та приймаючи визнання позову відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними.

Outcome: approved