Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ «Укрсиббанк», третіх осіб Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про зняття арешту з майна. Позов мотивує тим, що 09 серпня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, за результатами яких переможцем торгів було визнано позивача [PERSON], яка придбала п»ятикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 246,6 м2, яка була власністю [PERSON]. 22 серпня 2013 року головним державним виконавцем відділу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області було складено акт про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна. Акт було видано на підставі протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. 08 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, згідно якого [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS]. Проте згідно рішень Личаківського районного суду м.Львова від 08 липня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Укрсиббанк» 14663706,89 грн. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2013 року у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Личаківського районного суду м.Львова було задоволено заяву ПАТ «Укрсиббанк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Державним виконавцем Личаківського ВДВС на підставі ухвали апеляційного суду Львівської області від 05.04.2013 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, 05.10.2012 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі виконавчого листа №2-3391 виданого 25.01.2012 р. Личаківським районним судом м.Львова винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказану вище квартиру позивачка [PERSON] придбала на прилюдних торгах вході виконавчого провадження, відтак на законних підставах набула права власності на вказану вище квартиру, проте у зв»язку з тим, що на придбану позивачкою квартиру накладено арешт, є обмеженим право позивачки на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач не була стороною в ході судового розгляду справ та не є стороною виконавчого провадження, тому просить ухвалити рішення яким всі арешти накладені на нерухоме майно, а саме п»ятикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 246,6 м2 , накладені Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби та Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 16.10.2013р. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Представник третьої особи Державної виконавчої служби України - Роман Н.О., який діє на підставі довіреності від 24.12.2013 р. в судовому засіданні пояснив, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного м. Львова про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 14663706,89грн. боргу за кредитними договорами та 1820 грн. судових витрат у справі. В ході примусового виконання вказаного вище виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Вважає, дії органів Державної виконавчої служби України правомірними, позовні вимоги з приводу скасування арештів на вказану вище квартиру залишив на розсуд суду. Відповідач [PERSON], представник відповідача ПАТ «Укрсиббанк», представник третьої особи Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з»явились з невідомих суду причини, про день та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи в їх відсутності проти чого сторони не заперечили. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 09 серпня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, за результатами яких переможцем торгів було визнано позивача [PERSON], яка придбала п»ятикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 246,6 м2, яка була власністю [PERSON], що підтверджується протоколом №03/158/13/і-1 від 09.08.2013 року про проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки), що є власністю [PERSON] (а.с.6-8). 08 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, згідно якого [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS](а.с.9-10). З листа начальника відділу примусового виконання рішень №З-15019/181-5/13 від 09.01.2014 вбачається, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного м. Львова про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 14663706,89грн. боргу за кредитними договорами та 1820 грн. судових витрат у справі (а.с.67-68). В ході примусового виконання вказаного вище виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відтак з врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладено в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за кредитними договорами, відомостей про примусове виконання рішення суду, чи про закінчення виконавчого провадження суду не представлено, тому в звдоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed