Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів: на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 360 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання; на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 200 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і досягнення ним повноліття; на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09.12.1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, проте, однією сімєю не проживають. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], останні проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, у їх вихованні та розвитку, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, при цьому, на утриманні у відповідача жодних інших осіб немає, останній працює неофіційно автомеханіком, його дохід складає до 15\~000 грн. на місяць. Враховуючи обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття, з метою забезпечення гармонійного розвитку дітей, просить стягувати з відповідача аліменти на їх утримання. Окрім цього, на навчання доньки [PERSON], додаткові заняття математикою сина [PERSON] та лікування сина [PERSON] нею витрачаються кошти, у звязку з цим, відповідач зобовязаний приймати участь у додаткових витратах на дітей. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 360 грн., щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання; на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 200 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття; на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять такий задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно із ч. 4 ст.\~169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7, 8), а відтак, зобов'язаний утримувати останніх до досягнення ними повноліття. З позовної заяви встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.12.1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено відповідний запис за №2694 (а.с. 5), проте, однією сімєю не проживають, діти останніх проживають разом з матірю за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Пасіки-Зубрицькі, вул. Мазепи, 20, та повністю перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ Положеннями ст. 180 СК України визначено, що\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року до 1 грудня 2017 року встановлено в розмірі 1777 гривень, з 1 грудня 2017 року 1860 грн. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial