Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом (а.с.170-174), який обґрунтовує тим, що спірне майно - самочинні будівлі - вбиральня «Д», гараж «Ж» та прибудовані до них господарські споруди, розташовані у дворі будинку [ADDRESS] порушують її права та охоронювані законом інтереси, як власника домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] з підстав невідповідності вимогам ДБН 360-92** , а саме: 3.25* Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог - відстань між житловими будинками повинна бути не менше 8 метрів. Убиральня літ. «Д» і гараж літ. «Ж» знаходяться на межі фактично на належній їй земельній ділянці, що змусило її вставити паркан відступивши від межі її земельної ділянки втративши 0,3 метра площі, що порушує її права як власника земельної ділянки та унеможливлює обслуговування будівель. Відстань від господарських будівель до граничної межи її ділянки повинна бути не менше 1,0 метра. Гараж літ. «Ж» знаходиться на межі її земельної ділянки, де не витримані 10 метрів до належного їй житлового будинку. Гараж знаходиться на відстані 4,3 метри до належного їй житлового будинку. Всі вищенаведені порушення підтверджуються висновком № 12/14 експортного будівельно-технічного дослідження. Зазначає, що у висновку зазначено відстань від гаражу до належної їй земельної ділянки 0,6 метра, в той час як це відстань не до її земельної ділянки, а до її паркану, який знаходиться на відстані 0,2 - 0,3 метри до межі її земельної ділянки. В контексті ст.376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Посилання [PERSON] на те, що не він, ні [PERSON] не є власниками нерухомого майна, і вони не можуть бути відповідачами, є нікчемним, бо нерухомого майна юридично не існує, воно не прийнято в експлуатацію, на нього відсутні правовстановлюючі документи. Спадкоємці [PERSON] і [PERSON] є власниками будівельних матеріалів, з яких збудовано об'єкти самочинного будівництва. Спірні будівлі мають істотні порушення будівельних норм і правил, що підтверджено експертизою. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів за їх рахунок знести самочинно побудований гараж під літерою «Ж», убиральню під літерою «Д» та прибудовані до них господарські споруди у дворі будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник Сумської міської ради позовні вимоги не визнав, пояснивши, що Сумська міська рада є неналежним відповідачем за даним позовом. Із матеріалів справи не вбачається, яким чином Сумська міська рада порушила права та охоронювані законом інтереси [PERSON], адже споруди, про знесення яких заявляє вимогу третя особа, не перебувають в комунальній власності, Сумська міська рада не має до них жодного відношення. Доводи, викладені в позові, стосуються лише спірного майна, спадкоємцем якого є [PERSON], [PERSON] Просили суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Сумської міської ради в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначивши, що він не є власником будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], тому позов пред'явлений до нього як до неналежного відповідача. Господарські будівлі, як житловий будинок, були збудовані його батьком в 70-х роках, і не є об'єктами самочинного будівництва. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника Сумської міської ради, третьої особи - [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] і співвласником земельної ділянки, площею 0,0624 га за вказаною адресою. Викладені обставини підтверджуються договором міни, державними актами на право власності на землю (а.с. 146,147,202,203 ). У 1964 році [PERSON] була виділена земельна ділянка, загальною площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS], в подальшому змінена нумерація на «[ADDRESS]» (а.с.22-23). З інвентаризаційної справи вбачається, що в 1974 році [PERSON] збудував житловий будинок, сарай (кухню) «Б», прибудову «б», сарай «В», сарай «Г», вбиральню «Д». В технічному описі будівель, розташованих по [ADDRESS] (а.с.11 інвентаризаційної справи) зазначено, що гараж «Ж» збудований в 1989 році. З технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що станом на 1975 рік вбиральня «Д» була розташована на відстані від межі з ділянкою по [ADDRESS]. При проведенні поточної інвентаризації в 1992 році в технічному паспорті на домоволодіння по [ADDRESS] було зафіксовано розташування на вказаній земельній ділянці житлового будинку А-І, вбиральні «Д», погрібу «п/г», прибудови «З», гаражу «Ж», сараю «К», сараю «Г». Після 1992 року до 2013 року технічна інвентаризація домоволодіння по [ADDRESS] не проводилася. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] спадкоємці першої черги - син [PERSON] та донька [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадкового майна, яке складається з житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS]. Нотаріус не видав спадкоємцям свідоцтво про право на спадщину, оскільки за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно, що вбачається з роз'яснень нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори (а.с.90). Викладені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.78-90). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] мала право пред'явити вимоги до [PERSON] та [PERSON] як до спадкоємців після смерті [PERSON] Норми ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Житловий будинок по [ADDRESS], як і господарські будівлі, були збудовані [PERSON] в період дії норм ЦК УРСР . Отже, позивач безпідставно застосовує норми щодо правового регулювання об'єктів самочинного будівництва відповідно до норм ЦК України. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 року №95, прийняття в експлуатацію об'єктів, зазначених в п.1.1 розділу І цього Порядку (зокрема індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року) здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Отже, будинки та господарські споруди, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Згідно з п.3.1 цього Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних житлових будинків, садових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з розділом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Отже, будівлі - гараж «Ж» та вбиральня «Д» в домоволодінні по [ADDRESS] не належать до об'єктів самочинного будівництва. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Позивач свої вимоги про знесення будівель - гаражу «Ж» та вбиральні «Д» обґрунтовує висновком експертного будівельно-технічного дослідження (а.с.102-120), при проведенні якого визначалася відповідність вимогам державних будівельних норм та правил збудованих будівель і споруд в домоволодінні по [ADDRESS] за позовом [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності в порядку спадкування. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження (а.с.102-120) розташування убиральні «Д» і гаражу «Ж» в домоволодінні по [ADDRESS] порушує норми, передбачені у ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме п.3.25* для догляду за будовами і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0м; п.3.24 розміщення гаражів слід передбачати переважно вбудованими або прибудованими до житлових будинків по лінії забудови або в глибині ділянки; п.7.50 відстані від гаражів до житлових і громадських будівель має бути не менше 10 м. Відповідно до висновку експертного дослідження вбиральня «Д» розташована з боку ділянки [ADDRESS] - безпосередньо на межі; гараж «Ж» розташований з боку ділянки [ADDRESS] - на відстані 0,60м, до житлового будинку [ADDRESS] - 4,3 м. В позові позивач [PERSON] зазначає, що вбиральня «Д» і гараж «Ж» знаходяться фактично на належній їй земельній ділянці, що порушує її права як власника земельної ділянки та унеможливлює обслуговування будівель. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] не надала доказів порушення її прав як власника земельної ділянки по [ADDRESS], та доказів неможливості належним чином обслуговувати будівлі, які розташовані на її земельній ділянці у зв'язку з розміщенням вбиральні «Д» та гаражу «Ж» на земельній ділянці по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] не надала доказів, що нею був встановлений паркан не на межі між земельними ділянками, а на своїй земельній ділянці, і що вона користується своєю земельною ділянкою в менших розмірах, ніж передбачено державним актом на право власності на землю, у зв'язку з розміщенням вбиральні «Д» та гаражу «Ж». Сторони не надали доказів фактичних меж земельних ділянок, якими вони користуються, та чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, якою володіє та користується на праві власності [PERSON], межам, визначеним у державному акті на право власності на землю. Ці питання не були предметом експертного дослідження. [PERSON] зазначає, що до гаражу «Ж» та вбиральні «Д» прибудовані господарські споруди. В технічному паспорті на домоволодіння по [ADDRESS] ці господарські споруди не вказані. Також ці споруди не були предметом дослідження в висновку спеціаліста. Позивач [PERSON] не надала доказів щодо розміщення цих господарських споруд відносно меж її земельної ділянки. Позивач [PERSON] не надала доказів порушення її прав та інтересів Сумською міською радою, яку також зазначила відповідачем. З врахуванням викладеного, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Сумської міської ради про зобов'язання знести самочинно збудовані будівлі - гараж «Ж», вбиральню «Д» та прибудовані до них господарські споруди необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed