Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягення аліментів. який обґрунтовувала тим, що з відповідачем почала зустрічатися в 2013 році, завагітніла, та проживала разом з відповідачем в с.Щуцьке Доманівського району у його батьків. Через деякий час посварилися та почали проживати окремо. [INFO] народився син [PERSON] , запис про його народження був здійснений відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, батьком дитини був записаний його біологічний батько - [PERSON] . Відповідач не визнає себе батьком дитини, не надає допомогу на утримання. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, посилаючись на те, що відповідач є здоровою працездатною людиною, аліменти нікому не сплачує, інших дітей та утриманців не має, в той час як сама позивач не працює, є інвалідом дитинства , просила стягнути з відповідача аліменти на дитину [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 28.12.2018р. відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на призначено підготовче судове засідання на 22.01.2019 року. Разом із позовом було подано клопотання позивач про призначення молекулярно-генетичної експертизи. 21.01.2019 року відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив на позов, в якому він не заперечував проти призначення експертизи, разом з тим не визнає позов в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , оскільки не працює, погоджується на сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Доманівського районного суду від 22.01.2019 р. за клопотанням позивача призначена судово-генетична експертиза на вирішення якої було поставлено питання: чи є [PERSON] . батьком [PERSON] , який народився [INFO] Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів було зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Доманівського районного суду від 01.07.2019 року підготовче провадження поновлено та призначено на 19.07.2019 року. Ухвалою Доманівського районного суду від16.08.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 30.09.2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, пояснивши, що відповідач добровільно не бажав визнати себе батьком неповнолітнього сина [PERSON] , тому вона була змушена звернутися до суду, оскільки ій важко одній утримувати сина, просить стягнути аліменти на її користь на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходу (заробітку), наполягає саме на стягнення аліментів у частці, не погоджується на аліменти в твердій грошовій сумі Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти задоволення вимоги щодо визнання батьківства [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Не визнає позов в частині стягнення з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), оскільки [PERSON] не працює, не має постійного заробітку, перебуває на військовій службі, погоджується на сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того не визнає позов в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн, оскільки повноваження представника не підтверджено належним чином. Представник третьої особи, Доманівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частковому з наступних підстав. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою j дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , видане виконкомом Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області 03 березня 2014 року, батьком зазначено [PERSON] . Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 185 від 05.04.2019 року, проведеної Миколаївським НДЕКЦ, [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , народженого [PERSON] , ймовірність даної події складає 99.999% Європейський суд з прав людини зазначає, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/ 05 , § 34, від 07 травня 2009 року). Окрім того, доведеність батьківства відповідача стосовно народженої від нього позивачем дитини породжує обов`язок останнього з її утримання Відповідачем не заперечувалось, що дитина проживає разом з матір`ю. Вказане підтверджує також довідка, видана виконкомом Зеленоярської сільської ради про склад сім`ї позивача. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, тобто є прерогативою позивача обирати спосіб стягнення аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я чи матеріального становища, наявності інших осіб, які перебувають на його утриманні, інших обставин, що мають істотне значення та які могли б бути врахованими судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до cт. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 cт. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до cт. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою BP N 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, діючої на Україні з 27.02.91 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя,, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідач має задовільний стан здоров`я, непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до її повноліття. Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно посилань відповідача про необхідність стягнення аліментів саме з часу встановлення його батьківства щодо сина , то така позиція не узгоджується з вимогами Сімейного кодексу України, зокрема положеннями ст. 191 СК України. Час визнання батьківства не впливає на обовязки відповідача як батька утримувати дитину від народження. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн., який, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на його користь Також слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704.80 грн, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Судові витрати у розмірі 7705.37 грн., понесені позивачем на оплату судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведеної Миколаївським НДЕКЦ 05.04.2019 року експертизи, належить стягнути на її користь з відповідача. Не підлягають задоволенню позовні вимоги стосовно стгнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн, які не підтверджені належними доказами.

Outcome: partial