Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] . Після смерті сестри відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії померлої. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2020 року позивач є спадкоємцем після смерті сестри на спадщину, що складається з суми недоотриманої пенсії в розмірі 51187,72 грн., яка належала спадкодавцю згідно довідки, виданої Добропільським ОУ ПФУ Донецької області від 28.01.2020 року за № 3173/02, але не була нею одержана за життя в період з 18.02.2017 року по 30.09.2019 року. Протягом січня 2021 року після звернення позивача до відповідача зі свідоцтвом про право на спадщину, їй було частково виплачено суму недоотриманої спадкової пенсії в розмірі 38989,70 грн., за період з 29.10.2017 року по 30.09.2019 року. Вказує, що відповідачем було неправомірно зменшено суму недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини у розмірі 51187,72 грн., та безпідставно не виплачено залишок такої спадкової пенсії у розмірі 12198,02 грн. Крім того вказала, що відповідач призупинив виплату та нарахування спадкодавцю [PERSON] з 01.01.2016 року пенсії та відмовляється надати інформацію про розмір пенсії, у зв`язку із чим неможливо визначити недоотриману загальну суму пенсії. Рішення про припинення призначеної пенсії відповідачем не приймалось. Вважає, що відповідач не мав права припиняти нарахування пенсії. Тому, встановлений розмір пенсії, який не було отримано при житті спадкодавцем [PERSON] , за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року підлягає виплаті позивачу, як спадкоємцю померлого пенсіонера. Середня сума розміру щомісячної пенсії із розрахунку даних органу ПФУ складає 1599,62 грн. (51187,72 грн.: 32 місяці - розрахована пенсія за період з 18.02.2017 року по 30.09.2019 року.) Таким чином, сума невиплаченої пенсії за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року складає 20795,06 грн. Свідоцтво про спадщину за законом від 29.10.2020 року з вини відповідача не містить повної інформації щодо розміру недоотриманої пенсії, а саме за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року, на яку мала право сестра позивача, та яка належала їй як спадкодавцю за життя. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача залишок недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за законом, після смерті її сестри, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у розмірі 12198,02 грн., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2020 року, яке видане державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори, [PERSON] , стягнути з відповідача недоотриману суму пенсії в порядку спадкування за законом за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року, після смерті її сестри, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у розмірі 20795,06 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Витребувано у Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду довідку про розмір пенсії сестри позивача, [PERSON] , з моменту зупинення пенсійних виплат й по день її смерті, а саме з 01.01.2016 року по [INFO] , та довідку-аналітику нарахувань по пенсійній справі [PERSON] . Витребувано у державного нотаріуса Сьомої донецької державної нотаріальної контори Дубінської Л.І. копію спадкової справи № 30/2020, відкритої на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 01.07.2021 року витребувано у Третьої Донецької міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 30/2020, відкритої на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 01.07.2021 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, зазначає, що згідно приписів частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. [PERSON] перебувала на пенсійному обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 01.01.2016 року, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Згідно приписів частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач звернувся до Добропільского ОУ ПФУ Донецької області 26.01.2021 року, тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058 було зроблено розрахунок пенсії за період з 29.10.2017 року по 30.09.2019 року у розмірі 38989,70 грн., тобто саме на дату звернення спадкоємця з усіма необхідними документами, а ні надходження запиту державного нотаріуса про наявність заборгованості з пенсії. Вимоги щодо стягнення суми пенсії в порядку спадкування за законом за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року, після смерті сестри позивача [PERSON] у розмірі 20795,06 грн., відповідач також не визнає, оскільки, [PERSON] пенсія у вказаному періоді не була нарахована, тому до складу спадщини не увійшла. Просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.10.2020 року державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори Дубінською Л.І., посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1939 р.н., яка померла [INFO] , є її сестра [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, у сумі 51187,72 грн., що знаходиться у Добропільському ОУПФУ Донецької області, яка належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою виданою 28 січня 2020 року за № 3173/02 Добропільським ОУПФУ Донецької області (а.с. 18). Згідно листа Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28.01.2020 року за № 3173/02, сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , за період з 18.02.2017 року по 30.09.2019 року станом на 19.02.2020 року складає 51187,72 грн. (а.с. 19). Із долученого до матеріалів справи інформаційного листа Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10.02.2021 року № 40-47/П-02/8-0573/21 вбачається, що управлінням було розглянуто звернення позивача та повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 30.10.2020 року позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] та надала свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому розмір недоотриманої пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 розрахований за період з 29.10.2017 року по 30.09.2019 року в розмірі 38989,70 грн. та виплачено позивачу у січні 2021 року. Загальну суму нарахованої пенсії [PERSON] за час її життя не мають змоги надати тому, як Управлінням нарахування пенсії не проводилось з 01.03.2016 року. За поновленням виплати пенсії з 01.03.2016 року, [PERSON] до Управління не зверталась (а.с. 21). Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, [PERSON] , всього за період з січня 2016 року по вересень 2019 року включно було нараховано пенсію на загальну суму 42726,50 грн., та фактично виплачено 41480,90 грн. За період з січня 2016 року по березень 2016 року включно була нарахована пенсія у розмірі 1245,60 грн., фактично виплачено за січень - лютий 2016 року включно у розмірі 1245,60 грн. За березень 2016 року пенсія у розмірі 1245,60 грн., фактично не виплачена. З квітня 2016 року по вересень 2016 року включно пенсія не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 40). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058). Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини стаття 1220 Цивільного кодексу України). Доводи відповідача щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів за межами трирічного строку є необґрунтованими та спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно з якими сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини, тому позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми у повному обсязі. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналогічний висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19. У постанові від 20 лютого 2020 року у справі №428/5418/18 (провадження № 61-48756св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини. Спірні правовідносини стосуються захисту спадкових прав позивача на отримання належного їй спадкового майна. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців та є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 1300 ЦК України зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені нотаріусом або в сільських населених пунктах - уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини лише за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину. На вимогу одного із спадкоємців зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені за рішенням суду. У зазначених випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1301 ЦК України якщо буде встановлено, що особа, якій видане свідоцтво про право на спадщину, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом, свідоцтво про право на спадщину за рішенням суду визнається недійсним. Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2020 року на недоотриману пенсію в сумі 51187,72 грн., підтверджує право позивача саме на вказану суму. Свідоцтво про право на спадщину за законом неоспорене та є чинним, докази визнання його недійсним чи внесення змін у нього у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності позивача на іншу суму недоотриманої пенсії, яку вона просить стягнути з відповідача в порядку спадкування за законом у розмірі 20795,06 грн., за період з 01.01.2016 року по 18.01.2017 року суду не надано, у зв`язку із чим у задоволені позовних вимог в цій частині необхідно відмовити через їх недоведеність. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення недоотриманої пенсії у розмірі 12198,02 грн. (51187,72 грн. - 38989,70 грн.), яка увійшла до складу спадщини. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 335,70 гривень.

Outcome: partial