Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та виплати грошової компенсації. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 28 лютого 2013р., вона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали свідоцтво на право власності на будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Дана складається з двох кімнат площею: 12,00 кв.м. та 11,1 кв.м., кухні - 4,4 кв.м., веранди - 3,5 кв.м.. Загальна площа квартири - 31,0 кв.м., житлова площа - 23,1 кв.м. Отже, на даний час є три власника даної квартири, а саме вона ( володію часткою у розмірі 1/5), [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5 та [PERSON] - 1/5 ідеальної частини квартири [ADDRESS]. Дана квартира є єдиним житлом, яке наявне в неї, іншого нерухомості і матеріальної змоги придбати її не має. Відповідач, як співвласник на утримання житлового будинку кошти не виділяє, вона самостійно утримує спільне майно, всі платежі за комунальні послуги здійснюю вона особисто, а також квартира потребує капітального ремонту, з метою відновлення належного стану для проживання. Відповідно до вимог ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шлюб між нею та відповідачем розірваний. Проживати в одній квартирі з відповідачем є неможливим, він постійно створює конфлікти, провокує на сварки, знищує майно, що є їхньою особистою власністю, викрадає її особисті речі, золоті предмети. По даному факту, вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги свого довірителя [PERSON], пославшись на обставини, викладені в позовні заяві, просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечив, просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. Адвокат Андренко В.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що дійсно між сторонами, [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, що призвели до розірвання між ними шлюбу. Зазначив, що згідно ст.365 ЦК України, припинення права на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майно є неможливим, та незважаючи на те, факт неприязних стосунків між сторонами не свідчить про неможливість такого використання. Крім того, вважає, що позивачем не доведено доказів, які б підтверджували на підставність заявлених позовних вимог. Просить в позові відмовити. Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити виходячи з наступного. Як вбачається із рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2016р., шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.11.1993р. в Меденицькій селищній раді Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за №23, розірвано. Як вбачається із Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 28.02.2013р., одноквартирний будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; загальна площа квартири становить 31,0 м.2., відновна вартість на момент приватизації 5,58 грн. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2013р., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, розмір частки (1) належить одноквартирний будинок за адресою [ADDRESS] газальної площі 31 кв.м., житлової 23,1 кв.м. Як вбачається із висновку про вартість майна, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 30.08.2016р., вартість одноквартирного житлового будинку загальною площею 31,0 м.2.,що знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 120210грн., вартість 1/5 частки у праві власності становить 24042грн. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, (ст. 358 ЦК України). Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї., а тому судом взято до уваги цю обставину та яка є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі №6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878). Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника можливий за наявності хоча б однієї із чотирьох передбачених ч.І ст.365 ЦК України підстав за умови попереднього внесення позивачем цієї частки на депозитний рахунок суду. Водночас при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, судом враховано роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз.3 п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, судом враховано п.6 ст.3 ЦК України, закріплених засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, судом встановити наступне: - чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; - чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідач по справі; - чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; - чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (Постанова ВСУ від 13.01.2016 року по справі № 6-2925цс15). А тому, враховуючи всі обставини справи, те, що відповідач [PERSON] як співвласник на утримання житлової квартири кошти не виділяє, всі комунальні послуги сплачуються виключно позивачем, що підтверджується належними доказами ( квитанціями про сплату комунальних послуг, тощо), неможливість спільного проживання з відповідачем у спільній квартирі ( відповідач створює конфлікти, знищує майно, викрадає речі, тощо), його неадекватна поведінка призводить до деформації особистості їхньої спільної дитини та ускладнює можливості її самореалізації та самоствердження, руйнує особистий простір та світогляд та беручи до уваги, що позивачка вартість частини квартири у праві спільної часткової власності відповідача внесла на депозитний рахунок суду, а саме 24042 грн., відтак суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволенню.

Outcome: approved