Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 15.11.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 114. [PERSON] вказує, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, причиною є те, що в них з відповідачем різні погляди на життя та сім`ю, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу стала втрата між сторонами по справі почуття любові та взаємної поваги, взаємної довіри, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 19.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.12.2018 року за клопотанням відповідача провадження у справі зупинено та надано строк для примирення до 05 квітня 2019 року. Ухвалою суду від 05.04.2019 року провадження у справі поновлено, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовою повісткою в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, на електронну адресу суду надійшла заяву в якій [PERSON] просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2008 року, актовий запис №114, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї є непорозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати сплачені останнім, а саме, судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved