Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 21.11.2010 року у виконкомі Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 14. Зазначає, що від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду їхньої сім`ї вважає те, що з плином часу їх особисті взаємовідносини погіршились, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, втрачено почуття кохання. У них різні погляди на сімейне життя, на підставі чого в сім`ї відбувались конфлікти та суперечки, які з відповідачем не згідна, а тому просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав, наслідкиви знання позову йому відомі, просив справу розглянути за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторонни уклали шлюб 21.11.2010 року у виконкомі Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8-9). Як встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як у них різні погляди на шлюб та сім`ю, суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнав, а тому шлюб між ними може бути розірвано. Відповідно до ч.3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки в\~даному випадку\~діти,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , є малолітніми, то суд вважає за необхідне визначити їх місце проживання біля матері. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115,141,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved