Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], по якому просив стягнути з [PERSON], 1980 р. н., на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідачки щомісяця, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до 14.01.2027 року. При цьому посилалась на те, що від шлюбу, укладеного з відповідачем, у них є спільна дитина, що проживає разом з ним, проте, відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки в суд не повідомила, належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, розглянути позов за її відсутністю та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 2007 року по 2014 рік. 14 січня 2009 року народилась [PERSON]. У свідоцтві про її народження серії 1-ЖД № 168763, виданому Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 89 відомості про батька були записані зі слів матері. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року було визнано [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], батьком [PERSON], [INFO], внесено зміни до актового запису № 89 від 23.01.2009 року, який був зроблений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вказано у графі батько [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER]. Наразі [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні та піклуванні. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як зазначає позивач в позові, він неодноразово звертвся до відповідача з питанням про надання матеріальної допомоги позивачу на утримання спільної дитини. На теперішній час згоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. Судом приймається, до уваги, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку/ доходів/ щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved