Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON], [INFO], перебуває у шлюбі з [PERSON], [INFO], який зареєстровано 03.11.2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1555. В шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року. Причиною розірвання шлюбних відносин між подружжям є відсутність взаєморозуміння та різні політичні погляди. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву де просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся, надав суду заяву де просить розглянути справу без його участі і тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває у шлюбі з [PERSON], [INFO], який зареєстровано 03.11.2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1555 ( а.с. 3). В шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року. Причиною розірвання шлюбних відносин між подружжям є відсутність взаєморозуміння та різні політичні погляди. Примирення між сторонами неможливе, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved