Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що з відповідачем розірвали шлюб 12.03.2017 року. За період перебування в шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16.05.2017 р. призначено до стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини, однак аліменти на утримання сина відповідач не сплачував. З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час батько з сином не проживає, не відвідує його, не опікується дитиною, не цікавиться життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком сина, не бере участі в його утриманні, свідомо ухиляється від спілкування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; створює перешкоди для всебічного розвитку сина. 13.04.2020 року відповідач написав нотаріально завірену заяву про відмову від дитини, посвідчену приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д.. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача - адвокат Габор Я.І. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позов підтримують повністю, з підстав наведених у ньому. Просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав суду нотаріально завірену заяву від 13.04.2020 року, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хустської міської ради, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні судом встановлено, що від спільного проживання за час шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на її виконання. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач [PERSON] не виконує. 13.04.2020 року відповідач [PERSON] написав нотаріально завірену заяву про відмову від дитини, яка посвідчена приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання сина. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивач не чинила.

Outcome: approved