Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Закритого акціонерного товариства ОТП «Банк», третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], Підволочиської державної нотаріальної контори, Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області про визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 000072008 від 21 січня 2008 р укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] - 22 січня 2008 року між філією ЗАТ «ОТП Банк» і невідомою особою котра представилась від її імені був укладений договір іпотеки № РМ-SMEE000072008. Даний договір посвідчувався нотаріусом [PERSON] у сел.. Підволочиську Тернопільської області. Посилається на те, що 16 вересня 2010 року Підволочиським районним судом ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки по даному договору, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS], після ухвалення якого вона дізналась про наявність спірного договору іпотеки. Жодних кредитних договорів чи договорів іпотеки вона не підписувала і нотаріус [PERSON] не міг посвідчувати її підпис під спірним договором іпотеки. За фактом підробки підпису вона зверталась із відповідною заявою до прокуратури про що були внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2013 року. В рамках кримінального провадження була проведена почеркознавча експертиза за результатами якої було встановлено, що підпис від її імені ймовірно виконаний не нею, а іншою особою. У зв'язку з чим просить визнати недійсним договір іпотеки, а також зняти заборону відчуження на будинок у [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі зіславшись на обставини, що викладені у позові та просить їх задоволити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечив та вказав, що позивач [PERSON] особисто підписувала договір іпотеки у присутності працівників банку, крім того нотаріус може посвідчити факт підпису [PERSON] договору іпотеки, а тому і позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Крім того подав заяву у якій просить у випадку визнання договору іпотеки недійсним у відповідності до вимог ч.5 ст. 1057-1 ЦК України накласти арешт на майно яке було предметом застави, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею по [ADDRESS] та належить [PERSON]. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], державний нотаріус Підволочиської державної нотаріальної контори, Підволочиський РВ УМВС України в Тернопільській області в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином, від державної нотаріальної контори поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, а тому справу слід розглянути у їх відсутності, на підставі представлених сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи та проаналізувавши доводи сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань : 22 січня 2008 року, з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] боргових зобов'язань по кредитному договору № CrL-SMEE000072008 від 21 січня 2008 року, між ЗАТ ОТП « Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № РМ-SMEE000072008 предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м , житловою площею 83,5 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] Згідно висновку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру головного управління УМВС України в Тернопільській області від 16 липня 2014 року зазначено, що підпис в ряду «Іпотекодавець» від імені [PERSON] в документі «Договір іпотеки № РМ-SMEE000072008 від 22 січня 2008 року - виконано не громадянкою [PERSON], а іншою особою. Таким чином судом встановлено, що спірний договір іпотеки, що укладений між сторонами по справі підписаний не позивачем [PERSON], а іншою особою, тобто не відповідає її внутрішній волі. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України, однією з підстав визнання недійсним правочину, є недодержання в момент його вчинення вимог передбачених ч. 3 ст. 203 ЦК України, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За вказаних обставин, позовні вимоги позивача, щодо визнання недійсним договору іпотеки з вищевикладених підстав є підставними та підлягають до задоволення. Разом із тим, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, а саме те, що договір підписувала сама [PERSON] про що може ствердити нотаріус [PERSON], оскільки від нього особисто поступила заява, згідно якої він не пригадує особливостей посвідчення оспорюваного договору іпотеки, а матеріали правочину зберігаються у Підволочиській державній нотаріальній конторі, а тому дані доводи є безпідставними та суперечать письмовим матеріалам справи. Крім того, у відповідності до вимог ст. 59 ЦПК України, а також Постанови № 2 від 12 червня 2009 року « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства», не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. Що стосується вимог про зняття заборони відчуження майнових прав на будинок за адресою [ADDRESS] то в даній частині слід відмовити виходячи із наступного : Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ОТП Банку заборгованість за кредитним договором від 21 січня 2008 року у розмірі 432257,23 грн., а також 31122,49 грн. пені за просторочення виконання зобов'язання та судові витрати. Ухвалою Підволочиського районного суду від 27 липня 2010 року з метою забезпечення позову заборонено [PERSON] та [PERSON] реєструвати будь-яких осіб в будинку [ADDRESS] У накладені арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно що їм належить - відмовлено. Таким чином судом встановлено, що предметом іпотеки та спору є будинок по [ADDRESS], а не будинок за місцем проживання позивача по справі у [ADDRESS]. і з якого позивач просить зняти заборону відчуження. Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до ч.1 даної статті. Така ж правова позиція висвітлена у п.3.12 постанови Вищого господарського суду України № 11 від 29 травня 2013 року « Про деякі питання визнання правочинів недійсними», згідно якої у разі визнання недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, господарським судом застосовуються наслідки недійсності відповідного договору, передбачені статтею 1057-1 ЦК України, в тому числі у вигляді накладення арешту на майно, яке було предметом застави, за відповідною заявою кредитодавця; за змістом приписів статті 1057-1ЦК України господарський суд зобов'язаний вирішувати питання щодо накладення арешту на майно у випадках, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті. При цьому не має значення, з яких причин (підстав) договір визнається недійсним. Як накладення зазначеного арешту, так і його зняття здійснюється ухвалою господарського суду, винесеною згідно з ч.3 ст 86 ГПК. Можливість оскарження відповідних ухвал окремо від рішення суду ГПК не передбачена. За вказаних обставин, враховуючи вищевказані вимоги закону та заяву представника відповідача, суд вважає за необхідне, що заява є підставною та підлягає до задоволення, шляхом накладення арешту на майно яке було предметом застави, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м , житловою площею 83,5 кв.м. по [ADDRESS], оскільки він являється предметом застави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed