Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, за актовим записом №82. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25.01.1997 року; в шлюбі, за час спільного проживання однією сім»єю, народилися діти - донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], 30.12.2003 рок народження. Вказує на те, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося, внаслідок того, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з ініціативи [PERSON] в сім»ї виникають сварки, свідками яких були неповнолітні діти; зазначає, що на даний час шлюбні відносини припинені, через протилежні погляди на шлюб та сімю, через що виникають сварки, вважає, що відповідач не хоче свідомо розуміти і вирішувати сімейні проблеми, підтримувати нормальну атмосферу в сім»ї, взаємної допомоги. А, отже, просила шлюб, зареєстрований 25.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, за актовим записом №82 розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві, та пояснила, що термін наданий судом на примирення в їх сімї нічого не змінив, відношення відповідача до неї не змінилося, з відповідачем з метою збереження сім»ї вони не примирилися, а тому просила шлюб розірвати з відповідачем остаточно, без надання повторного строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, в наданих суду поясненнях пояснив, що наміру розводитися з дружиною не має, незважаючи на те, що вже більше п»яти років він спільно з дружиною не підтримує подружніх відносин, однак з позивачем проживає в спільно придбаній за період шлюбу квартирі 37 по вулю Чехова, 29 м. Чернівці; вважає, що в останні місяці наданого судом терміну на примирення, він з позивачем вели спільне господарство, так як [PERSON] готувала в квартирі їжу, прибирає, час від часу просила його придбати продукти харчування. Вважає, що за таких обставин має місце спільне ведення з позивачем сімейного господарства, а тому їх сім»я незважаючи на думку дружини про її небажання спільно з ним проживати, може бути збережена; просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], пояснення відповідача і його доводи щодо заперечення проти позову (в усній формі заявлені), вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, приходить до наступного. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 25.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, за актовим записом №82 (а.с.6). За час спільного проживання у шлюбі однією сімєю сторін, в сім»ї народилися діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], 30.12.2003 рок народження, батьками яких є відповідно [PERSON], [PERSON], що підтверджується дослідженими в засіданні копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9). Крім наведеного, в судовому засіданні установлено і даного не заперечувалося як позивачем так і відповідачем, що вони проживають в одній квартирі [ADDRESS], однак і різних кімнатах і відповідно подружніх відносин не підтримують з 2010 року, тобто більше п»яти років; діти також проживають в квартирі. В засіданні, як пояснила позивач, вона їжу готує дітям, слідкує за порядком в квартирі, пояснила, що відповідач харчувався за рахунок їжі приготовленої для дітей, у зв»язку з чим вона в цьому випадку дійсно просила його купувати продукти, однак повністю заперечувала в судовому засіданні ведення спільного господарства і наявності в неї з відповідачем спільного сімейного бюджету, пояснила, що [PERSON] є інвалідом, отримує як пенсію, так і має стабільний заробіток, працюючи тренером з шахів в спортивному клубі, своїми грошовими коштами він розпоряджається на власний розсуд. Крім наведеного, зазначила в поясненнях, що втратила до відповідача почуття поваги, любові, взаємності, так як багато років проживаючи спільно однією сім»єю з відповідачем, останньому «терпіла», зважаючи на дітей, однак, внаслідок постійних сварок і скандалів відповідача тай ще у присутності їх неповнолітніх дітей, збереження сім»ї на її думку є недоцільним і таким, що не буде відповідати її інтересам, інтересам дітей. Крім наведеного, відповідачем також при дачі показів в судовому засіданні не заперечувався факт того, що він «терпів свою дружину» з самого початку одруження і протягом спільного проживання з позивачем, не заперечував фактів виникнення в сім»ї за час спільного проживання з позивачем сварок і скандалів, як зі свого боку так і з сторони позивача чим самим підтвердив в засіданні, що шлюб існує між ним і [PERSON] формально. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сімї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Законодавцем визначено, а саме - ст. 7 п.9 СК України, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого в ст.. 11 ЦПК України, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що ним разом з позивачем спільно як подружжям ведеться спільне господарство, наявним є спільним сімейний бюджет, а факт лише проживання відповідача в квартирі, придбаній за період шлюбу даного не спростовує. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими; шлюб зареєстрований 25.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, за актовим записом №82, між позивачем [PERSON], 28.11. [INFO] та відповідачем [PERSON], 16.09. [INFO], слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з врахуванням того, що судом позовні вимоги задоволено, з відповідача, слід стягнути судовий збір, сплачений [PERSON] в сумі 243,60 грн., відповідно до квитанції №78 від 27.04.2015 року (а.с. 3).

Outcome: approved