Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2009 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та . Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок того, що її з відповідачем взаємні почуття охолонули вони припинили підтримувати подружні відносини. З 2013 року вона з сином проживає окремо від відповідача, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, матеріально кожний утримує себе самостійно, допомоги один одному не надають. Вони стали зовсім чужими людьми, намірів врятувати сім`ю вони не мають. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та мають з нею спільну дитину. Позивач переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має і це суперечить її інтересам. Крім того згідно чинного законодавства батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому оскільки відповідач офіційно працює, має постійний дохід зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини В позові позивач просила постановити рішення про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] стягувати з відповідача аліментну плату на утримання дитини та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи та надані докази, беручи до уваги заяви сторін,суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Бехтерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 10.07.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.07.2009 року, актовий запис № 12. (а.с. 7). Сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Житомирським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 06.06.2019 року (а.с. 8). Згідно ксерокопії довідки Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 685 від 26.06.2019 року [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] в с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області. (а.с. 13). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.ст. 181, 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, тобто стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved