Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду через свого представника із позовом до виконавчого комітету Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, уточнивши свої позовні вимоги 28.02.2019 року остаточно просить суд: встановити факт, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] і визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 5,2000 га, що розташована за адресою: ділянка [ADDRESS] , за межами населеного пункту Семенівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель колективної власності КСП «Знамя Леніна», яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько спадкодавець [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді: - земельної ділянки /паю/ із земель колишнього КСГП «Знамя Леніна» відповідно Сертифікату серії [NUMBER] , який зареєстровано у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельний пай за № [NUMBER]. Після смерті батька вона отримала Сертифікат серії [NUMBER], проте згодом загубила його, у зв`язку з чим нею було надано оголошення у пресу. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, яка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті [PERSON] проживала разом з ним. Однак, у зв`язку з втратою сертифікату позбавлена можливості оформити спадщину за законом після померлого [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в нотаріальному порядку. З цих підстав вона вимушена звернутись до суду за захистом свої прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від представника Семенівської сільської ради з проханням розглядати справу у їх відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу за відсутність представника відповідача, відповідно до наданої заяви. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 8/ Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. У відповідності до листа № 173 від 09.07.2018 року з управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської райдержадміністрації вбачається, що згідно наявної в райдержадміністрації Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку/пай/ КСГП «Знамя Леніна», за № [NUMBER] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , розмір земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах становить 5,09. Дані відомості було внесено на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.12.1996 року № 693/96. Проте, в графі підпис власника сертифіката на земельну частку/пай/, підпис власника сертифікату на право на земельну частку/пай/ відсутній та зроблено напис, що «по свідоцтву про смерть отримала дочка [PERSON] ». Відомостей щодо отримання зазначеним громадянином державного акту на право власності на земельну частку/пай/ в райдержадміністрації відсутні. /л.с. 11/ З матеріалів справи вбачається, що позивач, яка змінила прізвище у зв`язку з укладанням шлюбу є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . /л.с. 7/ У відповідності до довідки № 318, виданої 06.007.2018 року Семенівською сільською радою, в [ADDRESS] разом з померлим [PERSON] на день смерті [INFO] були зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] - донька; - [PERSON] , [INFO] - мати. /л.с. 9/ Згідно довідки № 334 від 12.07.2018 року, складеної Семенівською сільською радою, гр. [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою - [ADDRESS] , померла [INFO] , актовий запис № 16 від 15.09.1999 року. Довідка видана згідно запису по господарської книги № 8 за 1996-2000 роки. Особовий рахунок № [NUMBER]. /л.с. 10/ Таким чином, позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину, проте позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з втратою оригіналу Сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку/пай/ із земель колективної власності КСП «Знамя Леніна», виданого на ім`я [PERSON] 04.04.2019 року позивачем у місцевій пресі «Торнадо» опубліковано об`яву «Вважати недійсним сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку/пай/ із земель колективної власності КСП «Знамя Леніна», виданого на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження Білгород-дністровської районної держаної адміністрації від 26.12.1996 року № 693/96. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року (надалі - ЦК України 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Жодних доказів фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном позивачем не надано. Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У відповідності до ч.1 п. 1-9 ЗУ «Про нотаріат», наведений перелік підстав, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії Частиною 2,3 вказаної вище норми чинного законодавства встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. На підставі ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову». Проте, матеріали справи не містять відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що б перешкоджало позивачу у оформленні її прав в нотаріальному порядку. Більш того, що згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач у своєму позові вказує, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку /пай/ з земель колишнього КСГП «Знамя Леніна» в умовних кадастрових гектарах 5, 09 га., згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Проте, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,2000 га, що розташована за адресою: ділянка [ADDRESS] , за межами населеного пункту Семенівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В якості обґрунтування своїх вимог надає викопіювання вказаної земельної ділянки із зазначенням, що вона передається у власність [PERSON] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, жодних доказів того, що земельна ділянка, на яку просить визнати право власності позивач належала спадкодавцеві [PERSON] , що помер [INFO] , матеріали справи не містять. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі викладеного, з урахуванням того, що жодних правовставнолюючих документів, які б підтвердили належність на праві власності спадкодавцю спірної земельної ділянки матеріали справи не містять, то відповідно [PERSON] не має право його спадкувати, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed