Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 31.07.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №723. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після досягнення дитиною віку в 1 рік 8 місяців, у зв»язку зі скрутним матеріальним становищем, змушена була піти працювати. У 2012 відповідач змінив своє ставлення до родини, не надавав коштів на утримання, втратив постійне місце роботи, почав систематично зловживати спиртними напоями, виносив цінні речі з дому та здавав до ломбарду, під час сварок з цього приводу ображав її, принижуючи людську гідність, наносив побої, що змушувало викликати працівників поліції. Побоюючись за своє та сина здоров»я, у якого на очах відбувалися сварки, у липні 2015 перейшла жити на найняту квартиру. З того часу вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, сім»я фактично розпалася, навесні 2015 зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але з метою примирення та збереження сім»ї залишила заяву без розгляду, що не дало позитивного результату. Впевнилась в неможливості подальшого спільного проживання та збереження шлюбу, відповідач постійно створює їй трудності та незручності, зводить наклепи за місце роботи, поводить себе непристойно. Позивач просила шлюб розірвати. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з»явився, судові документи і повістки повідомлення, надіслані за його адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, повернуті з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. У відповідності з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 31.07.2010 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис №723, мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сім'я сторін розпалась остаточно з вини відповідача, який після народження дитини з 2012 змінив своє ставлення до родини, не надавав коштів на утримання, втратив постійне місце роботи, почав, систематично зловживав спиртними напоями, виносив цінні речі з дому та здавав до ломбарду, під час сварок з цього приводу ображав дружину, принижував її людську гідність, наносив побої, що змушувало викликати працівників поліції. З липня 2015 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та малолітнього сина, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб № 723 від 31.07.2010, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved