Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона та [PERSON] [INFO], фактично проживали разом однією сім»єю за адресою: вул.. Комсомольська, 93 с. Ярошівка Катеринопільського району Черкаської області. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,98 га., що розташована в адмін.межах Жовтневої сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили доводи наведені позивачем. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ № 207908 виданого 11.07.2015 року вбачається, що [PERSON], помер 09.07.2015 року в с. Веселий Кут, Новомиргородського району, Кіровоградської області, актовий запис про смерть від 11.07.2015 року за № 2. З довідки від 15.01.2016 року № 16 виданої виконкомом Ярошівською сільської ради вбачається, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] з 29.05.2009 року до дня смерті 09.07.2015 року в с. Ярошівка Катеринопільського району без реєстраційного обліку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що заявника знає дуже давно, і їй відомо що заявник проживав спільно в одому помешканні з померлим [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що заявника знає дуже давно, і їй відомо що заявник проживав спільно в одому помешканні з померлим [PERSON]. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 3 СК України з урахуванням розяснень викладених у п. 21. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що [PERSON], та [PERSON], проживали однією сім'єю, оскільки були повязані спільним побутом і мали взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України вказано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому право власності на успадковане нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved