Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації. Позивач мотивує свій позов тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час спільного проживання за кордоном у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Італія, через свою зайнятість він майже ніколи не бував вдома, а коли приходив, то створював сварки, чинив психологічний тиск на неї та сина. Внаслідок погіршення стосунків із відповідачем, позивач із сином переїхали в Україну, де мають намір проживати. Однак відповідач постійно погрожує забрати дитину та зробити усе можливе, щоб вона більше не бачила сина. 10 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач разом із сином зареєстровані окремо від відповідача в [ADDRESS], однак із серпня 2018 року фактично проживають в [ADDRESS] у матері позивача, яка допомагає їй займатись вихованням сина, його розвитком, оздоровленням та матеріальним забезпеченням. Позивач вважає, що проживання сина разом із нею відповідає інтересам дитини, оскільки вона в змозі забезпечити належні умови проживання, займатиметься вихованням дитини, чого відповідач надати не зможе. Разом з тим позивач зазначила, що вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином, сприятиме, щоб дитина після розлучення не була позбавлена батьківського піклування, якщо відповідач перестане зловживати спиртними напоями та не становитиме небезпеки для власної дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом із нею та стягнути судові витрати по справі, орієнтований розмір яких становить 20000 грн., що включають витрати на правничу допомогу та судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку 11.10.2018 року вручено члену сім'ї відповідача. Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не подав. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав наведених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ничипорук А.О. в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити та місце проживання малолітнього [PERSON] визначити із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], що узгоджується із висновком органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації від 23 жовтня 2018 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із витягу з реєстру актів про народження, переклад якого зроблено присяжним перекладачем Кравчук Н.П. (а.с.7), як зареєстровано у акті №99 частини І року 2011 мерії м.Джуссано [INFO] в м.Карате Бріанца Італійська Республіка народився [PERSON], його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої Генеральним консульством України в Мілані (а.с.8), [PERSON], який народився [INFO] в м.Карате Бріанца (Італійська Республіка), зареєстрований громадянином України, що вбачається також із паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається із заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2017 року (а.с.5), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. У ст.2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Як вбачається із копії будинкової книги №122100 (а.с.18-19), [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Згідно відомостей про об'єкт нерухомого майна із реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначена вище квартира належить на праві приватної власності [PERSON].(а.с.13-14). Як вбачається із акту обстеження умов проживання, проведеного в [ADDRESS] по місцю проживанню [PERSON] (а.с.16) вказаний будинок складається з 5 кімнат, умови проживання добрі, помешкання облаштоване усіма необхідними меблями та побутовою технікою сучасного зразка. В кімнатах проведено ремонт, підтримується порядок. Продуктами харчування сім'я забезпечена. Дитина забезпечена усім необхідним для нормального виховання та розвитку. В будинку проживають [PERSON]- мати, [PERSON] - син, [PERSON] - баба. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Із висновку органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації від 23 жовтня 2018 року №2709/44/218 вбачається, що [PERSON] по місцю проживання характеризується позитивно. Вона займається домашнім господарством та вихованням дитини. З 01 вересня 2018 року дитина навчається у ЗОШ І-ІІ ст. с.Зелене Горохівського району. При вирішенні питання місця проживання дитини, [PERSON] був повідомлений через соціальні мережі, проте власної думки не висловив.

Outcome: partial