Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 06.08.2008 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який мешкає разом з нею та який знаходиться на її утриманні. Подружні відносини в неї з відповідачем не склалися у зв`язку з тим, що в них було відсутнє взаємне порозуміння, постійно виникали суперечки, які закінчувались скандалами, особистими образами на очах дитини. Підставою для суперечок були різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, сімейні цінності, відсутність поваги одне до одного. Оскільки сімейне життя з відповідачем стало суперечити її інтересам та інтересам дитини, вона з травня 2014 року припинила з відповідачем шлюбні відносини та перестала вести з ним спільне господарство. Вважаючи збереження сім`ї та примирення неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою судді від 20.02.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.08.2008 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 458, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з травня 2014 року. Вказані обставини встановлені на підставі заяви позивача, свідоцтв про шлюб сторін, про народження дитини, довідки ОСББ «Аметист» від 03.02.2020 про місце проживання та склад сім`ї позивача (а.с.5, 6, 7). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад п`ять років тому, примирення та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору позивач просить покласти на себе. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved