Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що від шлюбу між нею та [PERSON] народилося 4 дітей, трьом з яких потрібен дозвіл на виїзд/в'їзд дитини до зони проведення АТО, РФ без згоди та супроводу батька. Діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано, що підтверджується рішенням суду. Згідно свідоцтв про народження батьком дітей є [PERSON], [INFO]. На даний момент жодних стосунків з відповідачем вона не підтримує, місце знаходження його їй не відомо. У зв'язку із тим, що на непідконтрольній Україні території залишилось їх житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке потрібно іноді перевіряти, доглядати та слідкувати за ним, прошу суд дозволити виїзд та в'їзд її дітей на непідконтрольну територію, РФ без супроводу батька. Просить надати неповнолітній дитині, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дозвіл на багаторазові тимчасові в'їзди та виїзди в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України та безперешкодно пересуватися через лінію зіткнення у межах Донецької, Луганської областях та за межі державного кордону України до Російської Федерації, у супроводі матері, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, [PERSON], з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про судове засідання у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув, згідно їх письмової заяви просилирозглянути справу без їх участі (а.с. 35). Відповідно до письмових пояснень третя особа позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки позивач не надала та не навела жодних підтверджень факту щодо ухилення чи відмови [PERSON] у наданні згоди на виїзд та в'їзд на неконтрольовану територію України та безперешкодно пересуватися через лінію зіткнення у межах Донецької, Луганської областей та за межі державного кордону України до Російської Федерації своїх дітей. На їх думку, у зоні АТО постійно зростає небезпека загострення ситуації, у зв'язку з чим виїзд дітей на вищевказану територію є недоцільним. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Артемівського районного суду Луганської області від 24.02.2011 шлюб було розірвано (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Поштовий лист на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, в зв'язку із перебуванням останнім на не підконтрольній території України надіслати неможливо. Як вбачається з позовної заяви сторони не спілкуються та позивачу про місце перебування відповідача невідомо. Позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 13). Медичним висновком підтверджено захворювання [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Позивачу [PERSON] видане посвідчення [NUMBER], та її дітям - [PERSON], [PERSON] видані посвідчення [NUMBER], [NUMBER] як членам багатодітної сім'ї (а.с. 15-17). Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того в ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Поряд з цим, відповідно до п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367 визначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16- річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дітей на тимчасово окуповану територію та за кордон України, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дітей на тимчасово окуповану територію, за кордон України беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд дітей з та на тимчасово окуповану територію України та за межі кордону України суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved