Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про визнання договору дарування 4/15 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Зазначає, що вона є власником 1/15 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що такий договір дарування було укладено щодо нерухомого майна, право користування яким мали малолітні діти без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. [PERSON] як третя особа без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом та як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування 4/15 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Зазначає, що вона є власником 1/15 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент укладення оспорюваного правочину у вказаній квартирі мали право користування її малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що укладення такого договору без її відома як законного представника малолітніх дітей та без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушило житлові права та інтереси її дітей, а тому просить суд визнати договір дарування 4/15 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Представник позивача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по первинному позову та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та третьої особи підтримала повністю з підстав викладених у позовних заявах, просила суд позовні вимоги позивача та третьої особи задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання подала до суду пояснення та заяву, в яких просить суд розглянути справу без її участі, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні третьої особи з самостійними вимогами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради - Зубова М.П. в судовому засіданні суду пояснила, що при укладенні оскаржуваного правочину до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради відповідачі за отриманням попереднього дозволу на укладення такого договору дарування не зверталися. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 10 червня 2019 року подала до суду заяву про те, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить залишити без розгляду позову заяву [PERSON] з підстав, викладених нею у відзиві, та просить розглянути справу без її участі у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Сполучені Штати Америки. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзиву не подав, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по первинному позову та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] - [PERSON] , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні третьої особи з самостійними вимогами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради - Зубову М.П. ,дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] були співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , з правом власності кожного по 1/15 частки, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.12.2017 року у справі № 569/16812/17 та свідоцтвом про право власності, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської Ради від 22.01.1999 року 17 квітня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір дарування, за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подарували [PERSON] 4/15 частки у праві власності квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Сивоглаз С.С., зареєстрований в реєстрі за №770. Цього ж дня, 17 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 4/15 частки у праві власності квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Сивоглаз С.С., зареєстрований в реєстрі за № 774. У п.12 зазначеного договору дарування вказано: «дарувальник заявляє, що укладання цього договору не протирічить правам та інтересам неповнолітніх та малолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб. Зазначені особи не мають реєстрації, права власності та права користування майном, що є предметом цього договору» . Проте згідно із відповіддю Центру надання адміністративних послуг у місті Рівному Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради №7986/01-17 від 28.11.2018 р. станом на момент укладення оспорюваного договору дарування у вказаній квартирі мали право користування та були зареєстровані малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що такі малолітні діти не проживали у вказаній квартирі та не користувалися нею. Відповідачі перед укладенням оскаржуваного правочину попередньо не зверталися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на вчинення правочину, що підтверджується відповіддю Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради на адвокатський запит представника позивача №01-15/779 від 21.12.2018 року. Факт відсутності звернення та отримання дозволу на вчинення оспорюваного правочину підтверджено також третьою особою Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , укладаючи оспорюваний договір, повідомив нотаріусу неправдиві відомості про те, що у квартирі не мають реєстраціїмалолітні діти та відповідачами не було попередньо отримано дозвіл на укладення такого правочину. За ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З цього випливає, що правочин, укладений між відповідачами є оспорюваним. Згідно абз.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. За абз.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Відповідно до ч.4 ст.177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Згідно п.п.3.1 п.3 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. №866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м.Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Виходячи із зазначеного, відсутність дозволу органу опіки та піклування на укладення зазначеного правочину є підставою для визнання такого договору дарування недійсним. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України у справі №6-1560цс15 від 20.01.2016 року, у якому зазначено, що відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. При цьому, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , викладеними у відзиві, у тій частині, що позивачем не зазначено і не доведено, які саме її права були порушені при укладенні оскаржуваного договору дарування, за захистом яких вона звернулася до суду. Судом встановлено, що укладеним договором дарування права позивача [PERSON] не були порушені, що є підставою для відмови у задоволенні такого позову. За ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З цієї статті випливає, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Натомість позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] суд вважає обґрунтованими, оскільки відсутність дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочину стосовно нерухомого майна, право користування яким мали її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] призвела до порушення прав та інтересів малолітніх дітей. Органом опіки та піклування не було перевірено, чи такий правочин суперечить правам та інтересам дитини, чи звужує обсяг існуючих майнових прав дітей та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, чи зменшує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, чи порушує гарантії збереження права дитини на житло. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] слід стягнути понесені третьою особою судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі по 420,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved