Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 17 червня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис № 1186. В обґрунтування позову зазначила, що 17 червня 2010 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис № 1186. Від шлюбу спільних дітей не мають. Крім того, вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні стосунки фактично між ними припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Також позивач вважає, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, при цьому, враховуючи, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, - вона (позивач) вимушена звернутися з даним позовом про розірвання шлюбу до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № ЕП-542/19-Вх від 06.02.2019 року про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу не визнав, вважає, що їх з позивачем шлюб можливо зберегти. Вказав, що і раніше в їх з позивачем сім`ї були сварки і суперечки, та вони проживали окремо, однак, через деякий час вони з позивачем примирилися і продовжували проживати як подружжя. Заслухавши відповідача [PERSON], оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1186, та 17 червня 2010 року видано свідоцтво про шлюб серії 1-БК № 143009, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., сплаченого позивачем при предявлені позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved