Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 1 серпня 2011 року. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач взагалі не цікавиться матеріальним утриманням дитини, ніякої допомоги добровільно не надає. На даний час вона працює у приватного підприємця і отримує мінімальну заробітну плату, а витрати на утримання доньки є значними, зокрема на одяг, продукти харчування, фрукти, шкільне приладдя, тому їй одній важко утримувати дитину. Відповідач є фізично здоровим, може працювати. Відомо зі слів відповідача, що останній працює у Києві, займається ремонтом помешкань, отримує заробіток 500 грн. в день. Тому вважає, що останній може брати участь в утриманні дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві, а також пояснила, що на дитину, яка вже ходить у школу, щомісячно в середньому витрачає по 2000 грн. Це і одяг, взуття, продукти харчування, медикаменти, косметичні засоби, шкільні придання, витрати на школу, вітамінні засоби та продукти. Їй не відомо про будь-які обмеження у фізичній праці відповідача. Рахує, що той зобов»язаний працювати та утримувати дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо необхідності утримувати дитину, однак, оскільки не працює, може надавати кошти в сумі не більше 400 грн. Про дитину він не забуває, любить її, намагається відвідати та брати участь у її вихованні. Усі питання, пов»язані з утриманням дитини на прохання позивача намагається вирішити. Неодноразово купляв одяг, медикаменти, приносить дитині подарунки. Влаштуватися на постійну роботу не може через стан здоров»я, має проблеми з хребтом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано 1 серпня 2011 року (рішення Борщівського районного суду Тернопільської області №2-187/11 від 1 серпня 2011 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ИД №079903). Сторони спільно не проживають з вересня 2009 року. Неповнолітня дитина, згідно даних акту обстеження житлових умов № 114 від 22 травня 2015 року, проживає з матірю та перебуває на її повному утриманні. Сімя позивача мешкає у будинку її батьків, власного житлового будинку немає. Позивач працює оброблювачем виробів із пластмаси у ПП [PERSON], її заробіток за квітень-травень становив 2231 грн.84 коп. (довідка про доходи №1 від 2 червня 2015 року). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину, відповідно до ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] іншої сімї та інших утриманців не має, фізичних обмежень не має, а тому може брати участь в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України ураховує обставини: матеріальне становище дитини - доньки сторін [PERSON], матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач офіційно не працює, а тому вважає, що аліменти на утримання дитини слід визначити у твердій грошовій сумі та у розмірі необхідному для забезпечення потреб неповнолітньої дитини. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України та,

Outcome: partial