Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В позовній заяві посилається на те, що перебувала з відповідачем, [PERSON] , у зареєстрованому шлюбі, який 06.05.2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було розірвано. Від шлюбу у них є двоє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 квітня 2018 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років. Зазначає, що внаслідок часткового невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.05.2018 по 01.10.2020 року в сумі 1388 грн. 02 коп., що підтверджується доданим розрахунком державного виконавця. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку розмір неустойки (пені) за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року становить 37014 грн. 66 коп. Позивач вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 18362 грн. 90 коп. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 18362 грн. 90 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачем до суду надано відзив, згідно якого відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Так, з часу отримання від виконавчої служби постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відрахування та сплата аліментів на утримання колишньої дружини та його дітей проводились бухгалтерією підприємства за місцем його роботи. Йому не відомо чому згідно розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем, відрахування з його заробітної плати не проводились. Вказує, що був офіційно працевлаштований та отримував заробітну плату, з якої повинні були проводитись відрахування аліментних платежів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів). Окрім того, посилається на те, що державним виконавцем не було його повідомлено про необхідність сплати аліментів на утримання позивача. Вважає, що причиною виникнення заборгованості стало не направлення та несвоєчасне направлення державним виконавцем постанов про звернення стягнення на заробітну плату боржника за місцем його роботи. Відповідач зазначає, що розмір неустойки (пені) в сумі 18362 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з нього, перевищує розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 30 вересня 2020 року складала 1388 грн. 02 коп., а тому не може бути стягнута судом у визначеному нею розмірі. Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини та на даний час повність погашена, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачем було подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 22.12.2020 року за клопотанням представника відповідача було витребувано від Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали завершеного виконавчого провадження №56425315 по виконанню виконавчого листа №727/2282/18 від 15.05.2018 року. 20.01.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Пояснили суду, що рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Про рішення суду [PERSON] було відомо, а тому вважають, що у даному випадку наявна вина платника аліментів в утворенні заборгованості зі сплати аліментів. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Пояснила суду, що прострочення зі сплати аліментів сталося не з вини [PERSON] , оскільки державним виконавцем не було йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження. Окрім того, постанови державного виконавця по місцю його роботи надсилались із запізненням. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] також позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується у разі наявності вини платника аліментів. Однак, у даному випадку боржник діяв добросовісно та самостійно відраховував аліменти. Також зазначила, що [PERSON] не погоджується із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 06 травня 2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Чернівецькому відділі РАЦСу 16 липня 2009 року, актовий запис №1131 (а.с.5). У сторін є спільні малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 квітня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. (а.с.6-7). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2020 року за АСВП №56425315, виданого старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), встановлено, що з примусового виконання виконавчого листа №727/2282/18 від 15.05.2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку, на користь [PERSON] , загальний борг по виплаті аліментів станом на 30.09.2020 року становить 1388 грн. 02 коп. (а.с.18-20). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.12.2020 року за АСВП №56425315, виданого старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), встановлено, що з примусового виконання виконавчого листа №727/2282/18 від 15.05.2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку, на користь [PERSON] , борг по виплаті аліментів станом на 02.12.2020 року відсутній (а.с.48). Постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 02.12.2020 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/2282/18 від 15.05.2018 року у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення (а.с.56). Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, зокрема і щодо застосування положень ст.196 СК України, позовна давність не застосовується. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), від 19 вересня 2019 року у справі №235/4359/16-ц (провадження №61-31462св18). Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів за АСВП №56425315, виконаними старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.18-20, 48). За змістом розрахунків боржник частково виконував зобов`язання зі сплати аліментів. Визначаючи кількість прострочених днів сплати аліментів, суд виходить із того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по день їх повного погашення. Таким чином, враховуючи позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року, розрахунок заборгованості неустойки (пені) виглядає наступним чином: пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 2512 грн. х 1% х 853 дн. (з 01.06.2018 по 01.10.2020) = 21427,36 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 564,32 грн. х 1% х 823 дн. (з 01.07.2018 по 01.10.2020) = 4644,35 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 620,83 грн. х 1% х 792 дн. (з 01.08.2018 по 01.10.2020) = 4916,97 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 620,83 грн. х 1% х 761 дн. (з 01.09.2018 по 01.10.2020) = 4724,51 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 620,83 грн. х 1% х 731 дн. (з 01.10.2018 по 01.10.2020) = 4538,27 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 620,83 грн. х 1% х 700 дн. (з 01.11.2018 по 01.10.2020) = 4345,81 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2018 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 670 дн. (з 01.12.2018 по 01.10.2020) = 4241,77 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 639 дн. (з 01.01.2019 по 01.10.2020) = 4045,51 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 608 дн. (з 01.02.2019 по 01.10.2020) = 3849,25 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2019 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 580 дн. (з 01.03.2019 по 01.10.2020) = 3671,98 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 549 дн. (з 01.04.2019 по 01.10.2020) = 3475,72 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 633,10 грн. х 1% х 519 дн. (з 01.05.2019 по 01.10.2020) = 3285,79 грн.; борг по сплаті аліментів за травень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за червень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за липень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за серпень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за вересень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за жовтень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за листопад 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за грудень 2019 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за січень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за лютий 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за березень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за квітень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за травень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за червень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за липень 2020 р. відсутній; борг по сплаті аліментів за серпень 2020 р. відсутній; Отже, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року становить 67167,29 грн. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений 100 % розміром заборгованості. Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у відповідача станом на 30.09.2020 року існувала заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1388,02 грн., розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає обмеженню до 1388,02 грн. Доводи представників відповідача про те що, заборгованість зі сплати аліментів у відповідача виникла не з його вини та була допущена органами, на яких закон покладає обов`язок по стягненню, нарахуванню та сплаті аліментних платежів є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі та не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Таким чином, відповідачу було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання позивача, він був обізнаний з його змістом та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак заходів щодо перевірки здійснення відрахування аліментів з його заробітку з метою належного виконання покладеного нього судом обов`язку не вжив та доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у період, за який виникла заборгованість, суду не надав. Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, відповідно до якої ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів). Із досліджених судом матеріалів завершеного виконавчого провадження №56425315, видно, що боржник [PERSON] протягом 2018-2019 років неодноразово змінював місце роботи, зокрема працював на ТОВ «Рошен-Буковина», ТОВ «Група Імпульс», ТОВ «Спринтер Центр», проте жодного разу не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи. Також, суд відхиляє аргументи представників відповідача про те, що проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є невірним, оскільки у ньому не були враховані платежі, які здійснював [PERSON] самостійно. При цьому суд зауважує, що відповідач розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2020 року за АСВП №56425315, виданий старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), не оскаржував, а навпаки 01.12.2020 року погасив наявну заборгованість, що підтверджується відповідною квитанцією. Саме у зв`язку з добровільним погашенням заборгованості державним виконавцем 02.12.2020 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56425315. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial