Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», вбиральні літ.«Д», ганку літ.«б», огорожі під № 1 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Забудовником вказаного домоволодіння був [PERSON] на підставі укладеного 12 квітня 1957 року договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого 09 липня 1957 року нотаріусом Сторожинецької нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 914. Позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилась проживати та зареєстрована у вказаному домоволодінні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] спадщину не приймали. Позивач оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, а тому позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що знаходиться за вказаною вище адресою. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів та ухвалити заочне рішення. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції у Чернівецькій області, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.21). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається житлового будинку літ.«А-І», веранди літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», вбиральні літ.«Д», ганку літ.«б», огорожі під № 1 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Забудовником вказаного домоволодіння був [PERSON] на підставі укладеного 12 квітня 1957 року договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого 09 липня 1957 року нотаріусом Сторожинецької нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 914. Позивач [PERSON] будучи донькою спадкодавця, тобто спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилась проживати та зареєстрована у вказаному домоволодінні. Крім позивача, є ще два спадкоємці за законом першої черги, діти спадкодавця - відповідачі по справі, які спадщину не приймали. За змістом розділу VII Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування - це перехід до спадкоємців тих прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на законних підставах на момент відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). Відповідно до частини першої статті 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Виходячи з цього та зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за законом підлягають задоволенню.

Outcome: approved