Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача Вижницької міської ради, де третьою особою без самостійних вимог є відділ Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області. В позові зазначає, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,0639 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Вижницької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, нормативна грошова оцінка якої становить 1502,81 грн. За життя 23.05.2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. Інших спадкоємців та осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає. Вона як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, та звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановлений законом шестимісячний строк, однак державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про права на спадщину, оскільки вона не подала належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Крім неї, спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Крім цього, померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори 18.02.2011 року, успадкувала земельну ділянку площею 0,0639 га. розташовану на території Вижницької міської ради та оформила але не зареєструвала у передбачений законом спосіб своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], який був власником даної земельної ділянки. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка прийняла спадщину але не зареєструвала її після смерті [PERSON], померлого [INFO] року на земельну ділянку площею 0,0639 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Вижницької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №002943 виданого 23 квітня 2001 року Вижницькою міською радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №119. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. До початку розгляду справи від відповідача Вижницької міської ради надійшла заява в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, не заперечують щодо їх задоволення та просять розглядати справу за відсутності їхнього представника. До початку розгляду справи від представник третьої особи відділу Держкомзему у Вижницькому районі надійшла заява в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, не заперечують щодо їх задоволення та просять розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 15.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області актовий запис №11. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.2011 року спадщину після [PERSON] прийняла [PERSON], однак належним чином право власності не зареєструвала. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 12.07.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області актовий запис №43. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 0,1639 га в межах згідно з планом, розташованих на території Вижницької міської ради Чернівецької області, переданих для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 1000 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,0639 га. За життя 23.05.2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 23 травня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М., зареєстрований в реєстрі №392. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.06.2014 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме на 2/3 часток земельної ділянки площею 0,066 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та належних до нього господарських споруд, яка знаходиться в [ADDRESS], Чернівецької області. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧВ №002943 від 23.04.2001 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,0639 га, яка розташована на території Вижницької міської ради, Чернівецької області, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, є [PERSON]. З копії витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки виданого 24.04.2014 року відділом Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0639 га становить 1502,81 грн. Судом встановлено, що 10.04.2014 року постановою державного нотаріуса №308/02-31 від 10 квітня 2014 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,1639 га, яка розташована на території Вижницької міської ради, Чернівецької області, у зв'язку з тим, що не подано належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Судом також встановлено, що крім позивачки [PERSON] спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті [PERSON], та інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №193/2013 р. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. За правилами, визначеними пунктами 3.1.-3.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43 із змінами 29.02.2000 року, - Державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Державні акти на право власності на землю видаються міськими, селищними, сільськими радами, районними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів на право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів Держкомзему України. 3.5. Державні акти, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею реєструються, відповідно, у: - Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON], яка померла [INFO] року, на земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.02.2011 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧВ №002943 від 23.04.2001 року виданого 23 квітня 2001 року Вижницькою міською радою народних депутатів, Чернівецької області, на підставі рішення виконкому Вижницької міської ради народних депутатів від 03.01.2001 року №7, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №119. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 № 43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved