Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2002 року вони уклали шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, а також з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, що кожного разу спричиняло їй та їхнім дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали в їхній сім'ї, оскільки він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та спільне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. [PERSON] не тільки не проживає однією сім'єю з нею та з їхніми дітьми, але й взагалі припинив виконувати обов'язки, покладені на батька згідно сімейного кодексу України, а саме - про дітей не піклується жодним чином, ніякої матеріальної допомоги ані на їх утримання, ані на лікування, ані на навчання чи відпочинок не надавав. Більше того, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку [PERSON] не виконує. Всі обов'язки щодо виховання та розвитку дітей, покладені Сімейним кодексом України на батьків, вона виконує самостійно без допомоги чоловіка. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив проводити судовий розгляд за його відсутності, задовольнити позовну заяву [PERSON] у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяви, клопотання, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 12 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1525. Сторони від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом протягом тривалого часу, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved