Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.10.1996 року у Станіславчицькій сільраді Жмеринського району Вінницької області, з 01.06.2017 року подружжя разом не проживає. Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей [PERSON], 17.01.2000 р. н., який на даний час є повнолітнім та донька [PERSON], 09.03.2007 р. н. Рішенням Замостянського суду м. Вінниці від 15.09.2009 року по справі 2-3215-2009ц з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей: сина [PERSON], 17.01.2000 р. н. та доньки [PERSON],09.03.2007 р. н., в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. 17 січня 2018 року старшому сину виповнилось вісімнадцять років і стягнення аліментів із відповідача на утримання сина припинилося. Оскільки, на двох дітей із відповідача стягувалося за рішенням суду 1/3 частини його заробітку, то після досягнення сином повноліття аліменти на доньку за виконавчим листом стягуються в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. У звязку із змінами у законодавстві та недостатністю коштів на утримання доньки, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила: змінити розмір аліментів, що стягуються із відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши новий розмір аліментів 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити, у разі неявки відповідача наполягає на винесенні заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4\~ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], 09.03.2007 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 072052, від 23.03.2007 року (а. с. 4). Рішенням Замостянського суду м. Вінниці від 15.09.2009 року по справі з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], 17.01.2000 р. н. та доньки [PERSON],09.03.2007 р. н., в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2009 року, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а. с. 5). Частиною 4\~ст. 82 ЦПК України\~визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 17 січня 2018 року сину [PERSON] виповнилось вісімнадцять років і стягнення аліментів із відповідача на утримання сина припинилося. Згідно довідки ПП «Бокуд» № 345 від 23.01.2018 року неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом з позивачем за адресою: вул. [PERSON], б. 27, кв. 130, м. Вінниця (а. с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, судом встановлено, що станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., тобто, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим за 930 грн. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим змінити розмір стягуваних аліментів утримання дитини, та встановити їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із квитанції № 50 від 12.02.2018 року сума витрат позивача на правничу допомогу становить 400 грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 400 грн. у відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved