Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Посилається на те, що дочка навчається в ПТУ №25 м. Збараж за професією кухар кондитер і в звязку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач батько дитини, може надати таку допомогу. Оскільки, в даний час погіршився майновий стан позивача, і на її утриманні перебуває дочка, просить визначити розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, в звязку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 23 років. У суму аліментів, яку позивач просить стягувати з відповідача входять витрати на розвиток здібностей дочки та на лікування хвороби по зору. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь 870 грн. витрат понесених нею на придбання окулярів для дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила, що її пенсії та стипендії, яку отримує дочка в сумі 275 грн. їм не хватає. На даний час вона та діти потребують лікування, а відповідно і матеріальну допомогу, яку відповідач має можливість надати, оскільки займається бізнесом, має автомобіль, квартиру та дорогі меблі, тому розмір аліментів просить визначити в твердій сумі 3000 грн., та стягнути з відповідача на її користь 870 грн. витрат, понесених нею у 2011 році на придбання окулярів для дочки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він є інвалідом другої групи, окрім пенсії інших доходів не має. В даний час його стан здоровя значно погіршився, він потребує проведення операції. Окрім того, сплачує аліменти на неповнолітню дитину Олександра в сумі 300 грн., щомісячно, періодично надає матеріальну допомогу двом повнолітнім дітям [PERSON] і [PERSON], які проживають із позивачкою лише в той час, коли вона подає до суду позов про стягнення аліментів. [PERSON] проживає у цивільному шлюбі по місцю проживання чоловіка, має дитину, яка народилися у цьому році, отримує допомогу як мати одиночка, та стипендію, цивільний чоловік працює і отримує заробітну плату. Він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки його дохід складається лише із пенсії по інвалідності в сумі 1164 грн., і значні кошти йому потрібні на операцію та лікування. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Зокрема при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини: 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника інших дітей, непрацюючих чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Шлюб між сторонами розірваний і сторони проживають окремо. Як вбачається із довідки про склад сімї, виданої МКП «Збараж» 25.03.2015 року №373, [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] в [ADDRESS]. і згідно довідки від 20.02.2015 року №53 навчається на державній формі навчання на третьому курсі ДНЗ «Збаразького ПТУ» з 01.09.2014 року по 25.01.2016 року. [PERSON] є інвалідом другої групи з/з опорно-рухового апарату з встановленням інвалідності до жовтня 2017 року і розмір його пенсії у жовтні 2015 року складав 1164 грн. 88 коп., про що зазначено у довідці від 16.11.2015 року №34860, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькому. Як вбачається із довідки з ЄДРЮО та фізичних осіб станом на 23 березня 2015 року [PERSON] не є субєктом підприємницької діяльності. Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд вважає, що в даному конкретному випадку позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, підлягають до задоволення частково, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею у разі продовження навчання, двадцяти трьох років. При цьому суд враховує, стан здоровя відповідача, розмір його пенсії, а також і ті обставини, що на утриманні [PERSON] перебуває неповнолітня дитина Олександр, на яку він згідно виконавчого листа сплачує аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, та згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.03.2015 року, яке набрало законної сили 07.05.2015 року, з відповідача стягнуто на користь повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжував навчання, аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно з 05.01.2015 року до закінчення навчання. Відповідно до ст.191 СК України, суд вважає за необхідне стягнення аліментів на утримання повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчання, призначити з дня предявлення позову, тобто з 31 березня 2015 року. Позовні вимоги, щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на лікування дочки та розвитку її здібностей до задоволення не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення коштів на лікування в майбутньому та на розвиток здібностей на повнолітню дитину. Як вбачається із повідомлення Хмельницького МСТ «Кооператор» від 02.03.2011 року, в якому зазначено, що [PERSON] у разі здійснення продажу узбецьких приправ в мясному павільйоні ринку, як фізична особа проводить оплату за користування торговим місцем, яке суд не приймає до уваги, як доказ здійснення ним підприємницької діяльності, оскільки, як зазначено у цій же довідці та в довідці з ЄДРЮО та фізичних осіб [PERSON] субєктом підприємницької діяльності не являється, та сторонами по справі суду не надані докази про розмір його доходу від здійснення такого продажу та докази щодо тривалості періоду здійснення продажу узбецьких приправ. Суд не бере до уваги, повідомлення головного управління ДФС у Хмельницькій області від 19.01.2015 року, подане позивачем в судовому засіданні, як доказ про здійснення підприємницької діяльності [PERSON], оскільки із змісту даного повідомлення лише вбачається, що за результатами перевірки на [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.164 КУпАП за порушення порядку провадження господарської діяльності, який направлений на розгляд Хмельницького міськрайсуду. До задоволення не підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 870 грн. - витрат понесених у 2011 році на придбання окулярів для дочки, оскільки суду не представлені докази про такі витрати, а замовлення від 10.11.2011 року, що виписано на [PERSON], де зазначена сума окулярів 410 грн., не може слугувати доказом, що саме [PERSON] оплатила вартість окулярів в сумі 870 грн.

Outcome: partial