Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , права користування житловим приміщенням, що належить їй та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований, але з січня 2008 року не проживає [PERSON] , [INFO] . Звернутися до відповідача з вимогою добровільно знятися з реєстрації за вищевказаною адресою вона не має змоги, оскільки їй невідомо ні його місце проживання, ні засоби зв`язку. Позивач вказує на те, що реєстрація відповідача в належній їй квартирі порушує її права як власника квартири, зокрема, вона не може скористатися передбаченими законом пільгами для оплати житлово-комунальних послуг. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2019, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 02.09.2019 підготовче судове засідання відкладено до 16.09.2019 у зв`язку з неявкою учасників справи. 16.09.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.10.2019. 16.10.2019 судове засідання відкладено до 30.10.2019 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить винести на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 29,5 кв.м у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З довідки про склад сім`ї, виданої 24.07.2019 виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. № 2652,\~вбачається,\~що позивач\~проживає за\~адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] , 1972 року народження (не родич). Згідно акту підтвердження не проживання, складеного депутатом Новопсковської селищної ради 7 скликання по виборчому округу № 5 Гречаною Т.М., [PERSON] Сосоєвич, 1972 року народження, фактично за вищевказаною адресою не проживає з 01.01.2008, про що також засвідчили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Вказаний акт зареєстрований у Новопсковській селищній раді Новопсковського району Луганської області. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та був відсутній за даною адресою понад шість місяців, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надав, то суд приходить до висновку, що він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, враховуючи, що відповідач відзиву на позов не надав, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved