Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] на свою користь у порядку відшкодування шкоди (регресу) 10371,54 грн., інфляційні витрати у розмірі 168,81 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 28 вересня 1996 року. Під час шлюбу нею була куплена квартира [ADDRESS]. 27 вересня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано і 30 липня 2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського округу [PERSON] відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя на 1/2 частину квартири за реєстровим №2964. Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які, як члени родини, зареєстровані у вищезазначеній квартирі. Відповідач з 2001 року участі в утриманні квартири не приймав, комунальні платежі не сплачував. З моменту придбання квартири по теперішній час позивач самостійно сплачує комунальні платежі, здійснює заходи, спрямовані на утримання квартири у належному стані, ремонт квартири, що є спільною власністю. У відповідності до довідки № 58, виданої 05.05.2015 року Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова Ком», у зазначеній квартирі зареєстровано 5 осіб: позивач, двоє їхніх дітей з відповідачем, відповідач та його донька - [PERSON], [INFO], яку відповідач зареєстрував по її народженню, вже після розірвання шлюбу з позивачем. Так, лише протягом першого півріччя 2012 року витрати на оплату комунальних платежів склали 3331,21 грн., за друге півріччя. 2012 року - 3127,72 грн. за 2013 рік - 6723,85 грн., за 2014 рік - 7424,20 грн., за перше півріччя 2015 року - 3467,31 грн. За три останні роки по теперішній час позивач сплатила 20743,08 грн. Внаслідок росту рівня інфляції у період з липня 2012 по червень 2015 року інфляційні витрати на сплачені грошові кошти становлять 337,61 грн. Сума, яка повинна бути сплачена відповідачем, становить 168,81 грн. У зв'язку з вищевказаним, а також з причини збільшення розміру тарифів на оплату послуг, що суттєво змінилися у сторону збільшення щомісячної суми, які нараховуються на оплату житлово-комунальних послуг, які позивач самостійно сплачувати не має можливості, позивач і просить відшкодувати шкоду, завдану відповідачем не сплатою комунальних платежів, шляхом зворотної вимоги (регресу) до нього у розмірі оплачених послуг у розмірі 10371,54 грн., що становить 50% від вартості сплачених нею послуг за останні три роки та інфляційні витрати у розмірі 168,81 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку. Розгляд справи здійснювався за його відсутності, в присутності його представника за довіреністю [PERSON] Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила у їх задоволенні відмовити. Зазначила, що у квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає, а тому вважає, що він не повинен нести витрати на сплату комунальних послуг. Крім того, просила застосувати строк позовної дасності. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Кожному з них належить по 1\\2 частини квартири /а.с.15,16/. Відповідно до довідки №58, виданої 05.05.2015 року Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова Ком», у зазначеній квартирі зареєстровано 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.14/. Відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2008 року /а.с.53/. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до обов'язків споживача входить оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Суд критично відноситься до твердження, що оскільки відповідач не проживав за вказаною адресою, він не несе обовязків по утриманню жилого приміщення, оскільки він залишається зареєстрованим в цій квартирі та на нього нараховуються комунальні платежі. Згідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними з спільним майном. Як встановлено вище, відповідач є співвласником спірного житлового приміщення, тому на нього законом покладений обовязок брати участь у витратах по утриманню спільного з позивачем майна. При визначенні періоду, за який підлягає відшкодування витрат (комунальних платежів) на утримання майна, суд приймає до уваги клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної даності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, з урахуванням того, що позивач звернулась до суду 14.07.2015 року, строк, у межах якого підлягають вирішенню її вимоги починається з 14.07.2012 року. Враховуючи, що предмет зобовязання у даному випадку є неподільним, у відповідності до ст.541 ЦК України, у сторін виникає солідарний обовязок за зобов'язаннями, пов'язаними з утриманням спільного майна. Таким чином встановлено, що позивач та відповідач зобовязані сплачувати за комунальні послуги по обслуговуванню даної квартири у рівних частинах. Проте, сплата житлово-комунальних послуг здійснюється лише позивачем. Так, у ІІ півріччі 2012 року позивачем були понесені втрати за: утримання будинку та прибудинкової території - 265,88 грн., опалення 300,00 грн., водопостачання та водовідведення 394,66 грн., газопостачання 292,77 грн., вивіз відходів 171,12 грн., домофонні системи 48,00 грн.; у 2013 році: утримання будинку та прибудинкової території - 622,85 грн., опалення 1137,55 грн., водопостачання та водовідведення 905,26 грн., газопостачання 457,67 грн., вивіз відходів 354,16 грн., домофонні системи 96,00 грн.; у 2014 році: утримання будинку та прибудинкової території - 708,71 грн., опалення 984,34 грн., водопостачання та водовідведення 1461,62 грн., газопостачання 662,08 грн., вивіз відходів 355,32 грн., домофонні системи 90,00 грн.; у І півріччі 2015 року: утримання будинку та прибудинкової території - 364,96 грн., опалення 637,40 грн., водопостачання та водовідведення 850,68 грн., газопостачання 350,92 грн., вивіз відходів 143,55 грн., домофонні системи 50,00 грн. Загальна сума витрат, понесених позивачем на сплату житлово-комунальних послуг за період з липня 2012 року по червень 2015 року становить 11 705,30 грн., яка складається з витрат по: утриманню будинку та прибудинкової території - 1962,40 грн., опаленню 3059,29 грн., водопостачанню та водовідведенню 3612,22 грн., газопостачанню 1763,44 грн., вивозу відходів 1023,95 грн., домофонним системам 284 грн. (а.с.19-37). При цьому суд не враховує витрати, понесені позивачем на сплату послуг з електроенергії, телефонного звязку та телекомунікаційних послуг, оскільки останні надаються і нараховуються за їх фактичне використання особами, які фактично проживають за адресою: [INFO], зокрема позивачем. Не враховується також сплата позивачем витрат за гарячу воду в звязку з встановленим у квартирі лічильником. Відповідно до ч.4 ст.543 ЦК України, виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Згідно ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином 1/2 частина витрат складає 5852,65 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Так, внаслідок росту рівня інфляції у період з липня 2012 по червень 2015 року інфляційні витрати на сплачені грошові кошти становлять 228,22 грн.: у вересні 2012 року при сплаті 275,46 грн. та рівні інфляції 100,1% інфляційні витрати становлять 0,27 грн.; у грудні 2012 року при сплаті 265,77 грн. та рівні інфляції 100,2% інфляційні витрати становлять 0,53 грн.; у січні 2013 року при сплаті 354,11 грн. та рівні інфляції 100,2% інфляційні витрати становлять 0,71 грн.; у травні 2013 року при сплаті 243,35 грн. та рівні інфляції 100,1% інфляційні витрати становлять 0,24 грн.; у червні 2013 року при сплаті 203,57 грн. та рівні інфляції 100,4% інфляційні витрати становлять 0,81 грн.; у вересні 2013 року при сплаті 315,75 грн. та рівні інфляції 100,1% інфляційні витрати становлять 0,31 грн.; у жовтні 2013 року при сплаті 356,47 грн. та рівні інфляції 100,4% інфляційні витрати становлять 1,42 грн.; у грудні 2013 року при сплаті 166,24 грн. та рівні інфляції 100,2% інфляційні витрати становлять 0,33 грн.; у січні 2014 року при сплаті 294,66 грн. та рівні інфляції 100,2% інфляційні витрати становлять 0,59 грн.; у лютому 2014 року при сплаті 10,00 грн. та рівні інфляції 100,6% інфляційні витрати становлять 0,06 грн.; у березні 2014 року при сплаті 319,74грн. та рівні інфляції 102,2% інфляційні витрати становлять 7,03 грн.; у квітні 2014 року при сплаті 362,03 грн. та рівні інфляції 103,3% інфляційні витрати становлять 11,95 грн.; у травні 2014 року при сплаті 241,54 грн. та рівні інфляції 103,8% інфляційні витрати становлять 9,18 грн.; у червні 2014 року при сплаті 216,69 грн. та рівні інфляції 101,0% інфляційні витрати становлять 2,16 грн.; у липні 2014 року при сплаті 321,49 грн. та рівні інфляції 100,4% інфляційні витрати становлять 1,28 грн.; у вересні 2014 року при сплаті 403,63 грн. та рівні інфляції 100,8% інфляційні витрати становлять 2,94 грн.; у жовтні 2014 року при сплаті 593,33 грн. та рівні інфляції 102,4% інфляційні витрати становлять 14,24 грн.; у листопаді 2014 року при сплаті 582,87 грн. та рівні інфляції 101,9% інфляційні витрати становлять 11,07 грн.; у грудні 2014 року при сплаті 548,70 грн. та рівні інфляції 103,0% інфляційні витрати становлять 0,16,46 грн.; у січні 2015 року при сплаті 557,77 грн. та рівні інфляції 105,3% інфляційні витрати становлять 29,56 грн.; у лютому 2015 року при сплаті 560,27 грн. та рівні інфляції 105,3% інфляційні витрати становлять 29,69 грн.; у березні 2015 року при сплаті 608,81 грн. та рівні інфляції 110,8% інфляційні витрати становлять 65,75 грн.; у травні 2015 року при сплаті 451,91 грн. та рівні інфляції 102,2% інфляційні витрати становлять 9,94 грн. Тому сума, яка повинна бути сплачена відповідачем, становить 114,11 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені позивачем пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial