Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 39, розташований по вулиці Розїздній у м. Сватове Луганської області, який вона отримала у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2015 року. 16.01.2016 року у вищезазначеному будинку вона зареєструвала онука [PERSON] та його дружину [PERSON] 14.11.2016 року помер онук позивача [PERSON], якого 29.12.2016року було знято з реєстраційного обліку у звязку зі смертю. З 09.11.2016 року відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеному будинку, ремонт у будинку не здійснює, комунальні послуги не сплачує, зніматися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відмовляється. У звязку із зазначеним, позивач позбавлена можливості розпоряджатися житловим будинком шляхом його продажу. Просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком № 39 по вул. Розїздній у м. Сватове Луганської області шляхом зняття її з реєстраційного обліку та зобовязати Сватівську міську раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у вищезазначеному будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав надав пояснення, аналогічні позову. \~ \~ \~ \~ В судові засідання відповідач [PERSON] 04.05.2018 року, 19.06.2018 року, 06.07.2018 року, не зявилася, судом повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за вказаною відповідачем адресою фактичного проживання, а саме: [ADDRESS], але повістки поверталися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 87, 92, 102, 104, 114, 116, 123, 125, 127, 133, 135, 137), 25.07.2018 року, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 118), 29.08.2018 року та 27.09.2018 року відповідач знову не зявилась у судові засідання, про дати та час розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме телефонограмою та викликом через оголошення на сайті Сватівського районного суду Луганської області. (а.с. 113, 121, 131). Крім того заяв про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд у її відсутності, оскільки таке відношення відповідача до розгляду цивільної справи свідчить про зловживання нею своїми процесуальними правами та обовязками. Представник третьої особи Сватівської міської ради [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2015 р., копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 48750850 від 01.12.2015 р. (а.с. 3-4). , Із копії будинкової книги вбачається, що в житловому будинку, розташованому за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39, з 16.01.2016 року, зареєстрована відповідач [PERSON] (8-11)., Із довідки від 24.05.2018 року, та акту про не проживання від 18.06.2018 року вбачається, що [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] зареєстровані але не проживають за адресою: [INFO] з 09.11.2016 року. ( а.с.106-107)., Як вбачається із довідки № 10654 від 25.06.2018 року, виданою Сватівським ВП ГУНП в Луганській області, відповідач [PERSON]. не зверталась до Сватівського ВП ГУНП в Луганській області за фактом перешкоджання їй гр. [PERSON] користуватися житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39. (а.с. 142)., В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [INFO] та є сусідкою позивача [PERSON] У 2016 році [PERSON] виїхала разом із дитиною із будинку за адресою Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39 і більше вона її не бачила. [PERSON] не перешкоджала [PERSON] користуватися житловим будинком. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою [INFO]. [PERSON] восени 2016 року переїхала проживати до м. Києва, після того вона її у спірному будинку не бачила. [PERSON] не чинила перешкоди у користуванні житловим будинком [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [INFO] та є сусідкою позивача [PERSON] [PERSON] у 2016 році переїхала до м. Києва, а дитину відвезла у с. Покровське Старобільського району своїм батькам. Більше [PERSON] вона не бачила. [PERSON] ніяким чином не перешкоджала [PERSON] користуватися житловим будинком. Стаття 68\~Конституції України встановлює, що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 13\~ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч.1 ст.319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.. 316-319, 321\~ЦК України визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідност.\~8\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, згідно ч. 3ст. 319 ЦК України. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Судом встановлено, що реєстрація відповідача у житловому будинку, який розташований за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39, порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися. Відповідно до ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У суду немає підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її позовних вимог щодо усунення їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Розїздна, буд. № 39, шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки у судовому засіданні встановлено, що зазначена особа за цією адресою не проживає більше року. Навіть після скасування судом заочного рішення за заявою відповідача у даній цивільній справі, [PERSON] у судове засідання жовтого разу не зявилась. Посилання відповідача на те, що їй чинилися перешкоди у проживанні у спірному будинку відсутні. Клопотань про витребування таких доказів відповідачем не заявлялося. Судом було надано відповідачу достатньо можливостей для того, щоб взяти участь у судовому розгляді цієї цивільної справи особисто або через свого представника, але відповідач цією можливістю не скористалась, вдавшись до тактики затягування процесу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У багатьох рішеннях проти України Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) встановив порушення ст.6 Конвенції саме в аспекті порушення розумних строків судового розгляду. Так, у справі «Смірнова проти\~України» (Smirnova v. Ukraine, заява №36655/02, рішення від 08.11.2005 р.) ЄСПЛ дійшов висновку, що порушення розумного строку розгляду справи відбулося в тому числи з тієї причини, що національний суд не вжив заходів щодо протидії тактиці затягування розгляду справи відповідачем, який неодноразово не зявлявся в судові засідання. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності на зазначене нерухоме майно, у звязку з тим, що [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved