Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу,\~стягнення аліментів\~на утримання\~малолітніх дітей до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 02.06.2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №622. Від даного шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказує, що спільна сім`я розпалась через те, що сторони перестали розуміти один одного, не могли дійти згоди щодо вирішення звичайних побутових питань, між ними часто виникали різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Вищевказане призвело до взаємного відчуження між сторонами, а потім і до втрати почуття любові, поваги та довіри, без чого сімейне життя неможливе. Зазначає, що сторони неодноразово припиняли подружні стосунки, після чого поновлювали їх з метою збереження сім`ї, однак результату це не дало. Стверджує, що в січні 2018 року вони остаточно припинили подружні стосунки та з того часу проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Позивачка вважає, що спільний шлюб між сторонами носить формальний характер, його збереження суперечить її інтересам та інтересам дітей, поновлювати сімейні відносини з відповідачем вона не бажає. Також, позивач вказує на те, що відповідач по справі проживає окремо, матеріального утримання дітям не надає, є здоровим, інших осіб, яких за законом він мав би утримувати у нього немає. Зазначає, що відповідач на даний час постійного місця роботи не має, однак є працездатним та має можливість влаштуватись на роботу. Стверджує, що відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дітей, не приймає участь у витратах, пов`язаних з забезпеченням нормальних житлових умов дітей, придбанням взуття та одягу, їх здоров`ям, розвитком здібностей та відпочинком, всім необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей. Всі вказані витрати несе виключно позивачка. Вважає, що оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей, тому аліменти з відповідача на її користь слід стягувати за рішенням суду. Звертає увагу суду на те, що згідно положень Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2019 по 30.11.2019 року становить 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. При цьому, положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, позивач вважає, що відповідач спроможний сплачувати на її користь аліменти на утримання спільних дітей в розмірі по 2000 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Ствердила, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, а тому просить суд розірвати шлюб. Вказала суду, що піж час наданого судом терміну на примирення з відповідачем не примирилася. На подальше примирення з відповідачем не погоджується. А також, вважає, що відповідач повинен брати участь в утриманні дітей та сплачувати на її користь аліменти у розмірі по 2000 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. На розірвання шлюбу з позивачкою не погоджується. Також, вказав суду, що на даний час працює вантажником, отримує заробітну плату на руки приблизно 7500 грн. щомісяця. На стягнення з нього аліментів погоджується частково, а саме в розмірі 3000 гривень щомісячно на обох дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 02 червня 2006 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №622, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8а). Від спільного шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається з довідки ЖБК №17 від 03.06.2019 року за №683 (а.с.11) про реєстрацію місця проживання, на даний час позивач по справі та її неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з січня 2018 року. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін. \~ \~ \~ \~ \~ Беручи\~до уваги\~вище викладене,\~ суд\~вважає,\~що подальше\~спільне \~проживання \~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам подружжя\~та неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд враховує той факт, що сторонам надавався 3-х місячний термін на примирення, під час якого сторони не примирилися. А тому доводи відповідача про те, що він не бажає розривати шлюб, до уваги судом не приймаються. Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] , як батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] ,\~зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання кожної дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд також виходить з того, що відповідач на даний час є працездатною особою, зі слів відповідача, останній працює вантажником та визнав позов в частині стягнення аліментів у зазначеному обсязі. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї у відповідача на утриманні не перебуває. На\~ підставі\~вищевикладеного,\~суд вважає,\~що відповідач [PERSON] ,\~як батько\~неповнолітніх [PERSON] \~та [PERSON] ,\~зобов`язаний сплачувати\~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~неповнолітніх дітей\~аліменти в\~розмірі по\~1500,00\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно,\~починаючи з\~10.06.2019\~року до\~настання \~повноліття дітей,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. та на користь позивача в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial