Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, між подружжям склалися неприязні стосунки, останні шість місяців відповідач ображає дружинну, наносить побої. Вважає примирення з відповідачем неможливим, збереження шлюбу вважає таким, що суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] про дату, час і місце підготовчого засідання була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надана заява, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутності у підготовчому засіданні та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON](а.с.20). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце підготовчого засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності у підготовчому засіданні(а.с.21). Відповідно до п.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК подання заяв по суті справи є правом учасників справи. В своїй письмовій заяві відповідач [PERSON] зазначив, що він позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. При зазначених обставинах суд, у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв?язку із визнанням позову відповідачем [PERSON], оскільки у справі наявні законні підстави для задоволення позову, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007 року, актовий запис №379(а.с.5). Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно(а.с.6,7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України). Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи позицію відповідача про визнання позову про розірвання шлюбу у повному обсязі, викладену ним у поданій через канцелярію суду письмовій заяві. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 704,80грн..

Outcome: approved