Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] , [INFO] є уродженкою с. Топорівці Городенківського району. Її батьками є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . При житті, 4 липня 2013 року, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, згідно із яким все своє майно заповів своїй дочці - [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Топорівської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 14, ніким не скасований та не оскаржений. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі житловий будинок [ADDRESS] , право власності на яке підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 1988 року. Вказане господарство побудоване батьками позивача після одруження на земельній ділянці розміром 0,17 га по [ADDRESS] , що підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради та технічним паспортом. Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивач звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою, на підставі якої заведено спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане будинковолодіння відмовлено, у зв`язку із реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, що позбавляє можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Станом на 15.04.1991 р. (витяг з по господарської книги № [NUMBER] , особовий рахунок № [NUMBER] ) в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] - голова колгоспного двору; [PERSON] , 1947 року народження - дружина; [PERSON] , 1973 року народження (позивач). Спору щодо спадкового майна немає. Позивач, як єдина спадкоємиця за заповітом, фактично вступила в управління спадковим майном. На даний час позивачем виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти, вона самостійно обробляє земельну та сплачує земельний податок, доглядає господарку тощо. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в Постанові нотаріуса . Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Бундзяк У.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові та просила задовольнити. Представник відповідача Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. Топорівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради; не заперечує у розгляді справи. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 27 червня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08.06.1988, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний житловий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний 27.06.1988 в реєстрову книгу за реєстровим № 204. Про те, що [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS] стверджується довідкою № 251, виданою 06.05.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З копії технічного паспорта на будинок садибнго типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 25.04.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1969 році, господарські будівлі та споруди в 1969, 1985 та 1991 роках. Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на 25.08.2020 становить 106947 грн. Довідкою № 249, виданою 06.05.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що [PERSON] , 1973 року народження користується земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд загальною площею 0,17 га, яка знаходиться в [ADDRESS] . Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно по господарської книги № 13 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 рки в житловому будинку в [ADDRESS] (17 Вересня) станом на 01.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 248, виданою 06.05.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис за № 9 від 24.05.2010, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 26.04.2019 Городенківським районним відділом державної реєсрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.11.1973, відповідний запис за № 61 від 29.11.1973; свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , виданого 23.04.2019, з якого слідує, що після державної реєстрації шлюбу 28.05.1994 (актовий запис № 4), [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Із копії спадкової справи № 376/2011, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за законом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 19.07.2011 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Копією Витягу № 27553413 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 19.07.2011 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 51449967 (номер у нотаріуса 376), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . 19.07.2011 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№ 1249, 1250, 1251 на земельні ділянки, належні [PERSON] , розміром 0,2486 га, 0,3243 га та 0,0491 га, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані свідоцтва про право на спадщину зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 51450025, № 51449994, № 51450070. До складу спадщини [PERSON] входить також частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. За заповітом, посвідченим 04.07.2013 секретарем виконкому Топорівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 14, [PERSON] , [INFO] , житель с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] , 1973 року народження. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 54699042 (номер в реєстрі нотаріальних дій 14), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55958461. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис за № 23 від 10.12.2018, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.2018 Виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] , [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1973 р.н., [PERSON] , 1995 р.н., [PERSON] , 2001 р.н.; [PERSON] здійснювала догляд за батьком та провела його поховання, що стверджено довідкою № 250 від 06.05.2019, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його дочка [PERSON] (позивач), яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 74/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 23.04.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 55958409 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 23.04.2019 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64100215 (номер у нотаріуса 74/2019), спадкодавець - [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. від 25.08.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS] . Причиною відмови нотаріуса є те, що надані [PERSON] документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на ім`я спадкодавця [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] та як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачем - органом місцевого самоврядування, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved