Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], у сумі 109 723,96 грн. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з початку осені 2010 року по 11.01.2012 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах і від сумісного життя мають спільну доньку [PERSON]. Батьківство відповідача відносно дитини встановлено судовим рішенням. Відповідно до рішення Московського райсуду м. Харкова від 31.07.2013 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014р. в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] з 09.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, зобов'язаний щомісячно сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач аліменти на утримання неповнолітньої доньки не сплачує взагалі, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 09.10.2012 року по 01.05.2015 року, загальний розмір якої становить 23814,06 грн. Відповідно до проведених розрахунків, загальна сума пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить 109 723,96 грн. Зважаючи на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку, що утворилася у зв'язку з простроченням сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за вищевказаний період у сумі 109 723,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини, викладені вище. Представник відповідача в судовому засіданні позовни вимоги визнав частково, посилаючись на те, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.Заявлена вимога про сплату неустойки не грунтується на вимогах закону, оскільки відсутня вина [PERSON] в несплаті аліментів. Так, лише 09.07.2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області [PERSON] визнано батьком [PERSON], а виконавче провадження було відкрито пізніше і тому розмір неустойки можливо рухувати лише з моменту спливу строку на добровільне виконання та належного повідомлення про це [PERSON]С [PERSON] не сплачува аліменти з тих підстав, що ніде не працює, оскільки в даний скрутний час не може знайти роботу і будь- які данні щодо отримання ним доходу та ухилення від спати аліментів - відсутні.Крім того, на утриманні [PERSON] перебуває ще один неповнолітній син [PERSON]. Враховуючи матеріальний стан відповідача просить зменшити розмір неустойки на 90 відсотків. Вислухавши сторони та зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Рішенням Московського райсуду м. Харкова від 31 липня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт, що [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Внесено зміни до актового запису №136 від 01.02.2012 року про народження дитини - [PERSON], [INFO], зробленого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Стягнуто щомісячно з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2012 року до повноліття дитини. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року рішення в цій частині залишено без змін. Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 339650, актовий запис № 136, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на імя [PERSON] [INFO], наявний запис про батька дитини - [PERSON]. Державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ постановою від 29.08.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/643/496/13, виданим Московським райсудом м. Харкова, згідно якого [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2012 року до повноліття дитини. Згідно із розрахунком Фрунзенського відділу Держаної виконавчої служби ХМУЮ від 30.04.2015р., загальна сума заборгованості відповідача по виконавчому провадженню за період з 09.10.2012р. по 30.04.2015р. становить 23814,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, стягнення неустойки у разі прострочення сплати аліментів за своєю правовою природою є не тільки дієвим способом захисту, перш за все, права дитини на утримання, а одночасно й мірою сімейно-правової відповідальності батьків. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки доказів на підтвердження відсутності своєї вини у несвоєчасній сплаті присуджених за судовим рішенням аліментів на утримання дитини відповідачем суду не надано. При розрахунку пені, суд виходить із правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-81цс13. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичних характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясовувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальновстановленими правилами, та виходячи з положень СК України стосовно того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості платником аліментів у добровільному порядку або на момент стягнення. Таким чином, розмір неустойки повинен нараховуватися не із загальної суми основного боргу, а лише із суми боргу за певний місяць. Загальний розмір пені обчислюється шляхом складення нарахованої неустойки (пені) за кожний такий період. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Отже, для обчислення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів сума несвоєчасно виконаного аліментного зобов'язання визначається відповідно на 1 число місяця, який слідує за місяцем, коли необхідно було сплатити аліменти. Така сума заборгованості помножується на один відсоток (розмір пені) та на кількість днів, які пройшли до погашення заборгованості платником аліментів або до пред'явлення позову одержувачем аліментів, що в принципі укладається у відповідну формулу: N * 0,01 * X, де N - накопичена заборгованість за попередній місяць; 0,01 - (1 % від простроченої суми); Х - загальна кількість днів прострочення сплати аліментів. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання дитини і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів, а з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, яке в силу ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З урахуванням вищезазначеного, розмір пені за прострочення сплати аліментів складає: - за 22 дні липня 2014 року: 0,01*304*569,16=1730,25 грн.; - за серпень 2014 року: 0,01*273*802=2189,46 грн.; - за вересень 2014 року: 0,01*243*802=1948,86 грн.; - за жовтень 2014 року: 0,01*212*817,5=1733,10 грн; - за листопад 2014 року: 0,01*182*817,5=1487,85 грн.; - за грудень 2014 року: 0,01*151*817,5=1234,42 грн. - за січень 2015 року: 0,01*120*817,5=981,00 грн.; - за лютий 2015 року: 0,01*92*817,5=752,10ггрн.; - за березень 2015 року: 0,01*61*817,5=498,67 грн.; - за квітень 2015 року: 0,01*31*817,5=253,42 грн.; Таким чином, сума нарахованої пені за період з 10.07.2014 року по 31.04.2015 року складає у розмірі 12809,13 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення неустойки по аліментам за період з 10 липня 2014 року по 31 квітня 2015 року в розмірі 12809,13 грн. У відповідності до вимог ч.1ст.88\~ЦПК України\~стороні з відповідач а треба стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial