Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не підтримують сімейних відносин. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. У позовній заяві та під час судового розгляду надаючи пояснення в обґрунтування своїх вимог позивач вказувала на те, що останні три роки відносини між нею та відповідачем поступово погіршувались, що призвело до відсутності взаєморозуміння. В свою чергу це стало причиною агресії та проявів образ з боку чоловіка, та налаштування старшого сина проти неї. Відповідач [PERSON] вимоги визнав частково, зазначивши про те, що в травні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в тому числі про розірвання шлюбу. Незважаючи на його бажання зберегти сім'ю, позивач категорично відмовляється від будь-якого спілкування, самостійно змінила місце проживання молодшої дитини, перешкоджає спілкування з нею як відповідача так і старшого сина, уникає буд-якого спілкування щодо можливості збереження сім'ї, що свідчить про те, що сім'я розпалась та існує формально. Представники сторін [PERSON] та [PERSON] підтримали пояснення своїх довірителів. Суд вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 02 лютого 2002 року . Від спільного життя мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] , який проживає з відповідачем, та доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Встановлено, що в травні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на утримання дітей та встановлення їх місця проживання. Ухвалою суду позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та поділу майна виділені в самостійне провадження. Ухвалою суду від 22 жовтня 2015 року вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дітей залишені без розгляду . Також встановлено, що в кінці вересня 2015 року позивач [PERSON] з донькою [PERSON] виїхала з місця їх постійного проживання та проживає окремо . Відповідач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що з травня 2015 року між сторонами виникли конфлікті відносини, а з кінця вересня 2015 року сторони проживають фактично окремо, не підтримують сімейних відносин, не піклуються один про одного , кожен окремо піклується про дитину яка з ним проживає. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом було вжито заходів щодо примирення у вигляді надання сторонами строку протягом п'яти місяців. За вказаний період сторони до взаєморозуміння не прийшли, проживають окремо, не піклуються однин про одного , мають протилежні погляди щодо сімейних відносин. При цьому суд відхиляє посилання позивача на те, що причиною відсутності взаєморозуміння та припинення сімейних відносин стала агресія відповідача по відношенню до неї та дітей, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду , ґрунтуються виключно на поясненнях позивача. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Відповідно до ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин , окремого проживання та часу знаходження позову в суді , примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved