Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Позовні вимоги обґрунтовує таким. Позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона зареєстрована та проживає з 1996 року. Разом з нею у будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є її пасинком, з його батьком - [PERSON] позивач перебуває в шлюбі з 20.02.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 05.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області. З 2002 року [PERSON] був зареєстрований у належному їй житловому будинку [ADDRESS] , але фактично постійно проживав в м.Запоріжжя. Також, відповідач [PERSON] за її згодою зареєстрував у вище вказаному житловому будинку свого неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Реєстрація місця проживання дитини потрібна була відповідачу для отримання державної допомоги при народженні дитини, так як фактично з 2005 року він проживав без реєстрації у м.Запоріжжі. В 2016 році [PERSON] разом з членами своєї родини переїхав на постійне місце проживання з м.Запоріжжя до м.Маріуполя і до цього часу відповідач разом зі своєю сім`єю: дружиною та двома дітьми, проживає за адресою : [ADDRESS] , і до цього часу жодного разу не з`являвся за місцем реєстрації, житловим приміщенням не користується, комунальні платежі не сплачує. В житловому будинку проживає позивач разом з чоловіком, які мають право на отримання субсидії на оплату комунальних послуг згідно чинного законодавства, але в отриманні соціальної допомоги виникають труднощі через те, що у житловому будинку зареєстровані, але фактично не проживають впродовж 4 років [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] , у зв`язку з чим позивач просить суд визнати[PERSON] , [INFO] , громадянина України, який народився у смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, разом з неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, що народився у м.Запоріжжі, Запорізької області, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області, р. №1117 /16.07.1987 та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8, 13-14). Згідно Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого повторно 05 березня 2010 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 20 лютого 1996 року, актовий запис №7. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 15.10.2019 року, складеного депутатом Михайлівської селищної ради Мартиненко С.В., позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вище вказаною адресою зареєстровані [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які зареєстровані, але ніколи не проживали за вище вказаною адресою, оскільки проживають за адресою : [ADDRESS] . (а.с.10). Так, у відповідності до домової книги [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11-12). Отже, з наданих доказів судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO], та його неповнолітній син - [PERSON] , [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 2016 року проживають за адресою : [ADDRESS] . Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] , а також його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO], особами, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved