Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 25 травня 2017 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 185,1 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., що знаходиться в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області та право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6921 гектара, що розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала дружині [PERSON] [PERSON], яка померла 05 серпня 2016 року що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015329 від 26 лютого 2001 року, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON]Р.(дружина), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/2 житлового будинку. 05 серпня 2016 року померла її мати [PERSON], якій на день смерті, окрім частки спірного житлового будинку, належала ще й земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6921 гектара, що розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015329 від 26 лютого 2001 року. Зазначену спадщину прийняв її батько та відповідно чоловік покійної [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини проживав спільно із спадкодавцем, а відтак фактично прийняв спадщину, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформив. Разом з тим, 25 травня 2017 року помер і її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов цілісно житловий будинок, загальною площею 185,1 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., що знаходиться в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області та успадкована після смерті дружини земельна ділянка. На випадок своєї смерті покійний склав заповіт, відповідно до якого належне майно заповів їй. Відтак, вона як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримала відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області та на земельні ділянки, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області [PERSON], подала заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника сільської ради, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області №157 від 23 березня 2018 року, що станом на 30 червня 1990 року по с. Ходорківці вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON]Р.(дружина) /арк. справи 12/. Згідно технічного паспорта від 13 грудня 2016 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №13 по вулиці Перемоги в с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 185,1 кв.м.(житлова 64,5 кв.м.). Рік забудови 1980. Інвентаризаційна вартість 430 207 грн. /арк. справи 13-17/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств\~«колгоспний двір», членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON]Р.(дружина). Частка кожного члена двору становила 1/2. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 05 серпня 2016 року, у віці 70 років, померла [PERSON], про що 05 серпня 2016 року зроблено відповідний актовий запис №737 та Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від 05 серпня 2016 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №441104 /арк. справи 9/. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім частки спірного житлового будинку, ввійшла ще й земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6921 гектара, що розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015329 від 26 лютого 2001 року /арк. справи 18/. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою №128, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області від 04 червня 2018 року. Окрім того, з вказаної довідки встановлено, що разом з нею до дня її смерті і на день її смерті проживав її чоловік - [PERSON] /арк. справи 10/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 1261, 1268 ЦК України\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв чоловік спадкодавця [PERSON], оскільки як спадкоємець першої черги фактично прийняв вказану спадщину, проте юридично своїх прав не оформляв. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 25 травня 2017 року, у віці 73 років, в с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 26 травня 2017 року зроблено актовий запис №06 та виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 26 травня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №453423 /арк. справи 20/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до спадщини померлого, цілісно ввійшов житловий будинок, загальною площею 185,1 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., що знаходиться в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області та успадкована після смерті дружини земельна ділянка. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 22 лютого 2006 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого все належне йому майно заповів своїй дочці [PERSON]. Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /арк. справи 33/. Відповідно до ч.1\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач по справі [PERSON] і є особою на чию користь складено заповіт /арк. справи 6-8/. Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з наявної в матеріалах справи довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області від 04 червня 2018 року за №127, вбачається, що до дня смерті і на день смерті [PERSON], разом з ним дійсно без реєстрації проживала його дочка [PERSON]М.(спадкоємець) /арк. справи 23/. За таких обставин, позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька, як така, що виявила бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняла оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем та в законодавчо визначений строк не відмовилася від неї та звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №482/02-31 від 13 липня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON] на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться в с. Ходорківці по вул. Перемоги, 13 Жидачівського району Львівської області та на земельні ділянки, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому та є спадковим майном /арк. справи 23/. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст.ст. 81,126\~ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, те що позивач оформити право власності на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved