Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок в якому зареєстрований відповідач, але 12 березня 2015 року відповідач добровільно виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. В судове засідання позивач не з'явилась, представник надала заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, та просила їх задовольнити. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2007 року, позивачу належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] /а.с.9,10/. З представлених довідок виконкому Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області /а.с.11,13/, вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за вищезазначеною адресою, разом з сином - [PERSON], [INFO]. Крім того, в будинку зареєстрований вітчим - [PERSON], [INFO], але з 12.03.2015 року по даний час не проживає в будинку в зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Російської федерації. Відповідно до акту від 16.06.2015 року /а.с.12/, відповідач зареєстрований в будинку за вказаною адресою з 02 грудня 2010 року, але з 12 березня 2015 року в ньому не проживає в зв'язку з виїздом до Російської федерації. Відповідач є громадянином Російської Федерації, про що свідчить надані копії його паспорту та посвідки на постійне місце проживання /а.с.14,16-17/, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 02.12.2010 року, про що свідчить довідка з Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області від 30.07.2015 року. 14 травня 2015 року відповідач в станиці Кущевська Краснодарського краю Російської Федерації, надав довіреність для представництва перед третіми особамистроком на один рік на ім'я [PERSON]. Також в довіреності зазначено, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач звернулась з заявою до Чернігівського РС УДМС України в Чернігівській області з метою зняти з реєстрації місця проживання відповідача, але їй було відмовлено, оскільки іноземець повинен подати заяву (довільної форми) особисто про виїзд на постійне місце проживання з України та надання заяви уповноваженою особою за довіреністю не передбачено чинним законодавством України, яке регламентує діяльність міграційної служби /а.с.18/. Згідно ч.2 ст.167 ЖК Української РСР, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Аналогічне положення міститься в ч.2 ст.107 цього Кодексу. В п.11 Пленему ВСУ від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач вибув на постійне місце проживання до Росіської федерації, тому він втратив право на користування спірним житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 88 ЦПК України. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved