Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення. Вимоги позову мотивує тим, що є власником квартири №192-А площею 16,2 кв.м. в будинку №10 по пр. Молоді в м. Луцьку. Будинок з 2006 року має статус житлового та є багатоквартирним. З 2008 року в будинку створено ОСББ «Вікторія-Луцьк-1». Нещодавно їй стало відомо про те, що 01.06.2016 виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення №307-1 «Про надання житла». Пунктом 2 даного рішення було вирішено надати в безстрокове користування нежитлове приміщення (кладову) №6 в будинку по пр. Молоді, 10 площею 8,1 кв.м. [PERSON], яка з сімєю в складі 3 осіб проживає в двохкімнатній квартирі [ADDRESS]. З даним рішенням не згідна, оскільки воно порушує її права як співвласника багатоквартирного будинку. Дана комора, якщо і існувала, то являлася самочинним переплануванням, зводилась незаконно та не могла перебувати в цивільному обороті. Поверхове планування будинку здійснене саме таким чином, що технічно облаштувати допоміжне приміщення як кладова, площю 8,1 кв.м. можна виключно, якщо більша частина такої кладової буде займати площу її квартири. В такому випадку буде порушено її право власності на квартиру. Виконавчий комітет, передавши своїм рішенням кладову як допоміжне приміщення у постійне користування лише одного співвласника багатоквартирного будинку, тим самим надавши йому перевагу над іншими співвласниками, діяв не на підставі та не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, просить визнати незаконним та скасувати пункт 2 вказаного рішення. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав, та просили його задовольнити. Представник відповідача виконкому Луцької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що до повноважень міської ради належить розпорядження приміщеннями будинку. Це колишнє приміщення гуртожитку, яке було передане на баланс міської ради. Приміщення комори не є допоміжним приміщенням будинку в цілому. При видачі ордеру [PERSON] в ордері було зазначено ? частину комори по двері без вікна. Рішення про надання їй у користування комори є законним. Просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що приміщення комори було зазначене ще в ордері. В звязку з специфікою приміщення гуртожитку його мешканцям при облаштування окремих квартир передавалися також площі загального користування. Позивач також отримала в користування частину площі переходу під житлову площу. Відповідачу також було надано в користування частину площі як кладову. Позивач неодноразово судилася з цього ж приводу. Є рішення судів. Права позивача не порушені. Просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що будівля гуртожитку №2 по пр. Молоді, 10 в м. Луцьку належала ВАТ ЛШК «Волтекс». 18.03.2002 [PERSON], як працівнику ВАТ «Волтекс», було видано ордер №62 на житлову площу у вказаному гуртожитку на право заняття з сімєю кімнати №604, додатково ? комори на переході по двері без вікна (а.с.31). Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства. 12.05.2003 [PERSON] було видано ордер № 33, в якому також зазначено ? комори на переході по двері без вікна (а.с.31). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.01.2005, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.05.2005, у справі за позовом ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні приміщенням установлено, що [PERSON] та члену її сімї [PERSON] (в даній справі позивач [PERSON]П.) 05.12.2001 адміністрацією ВАТ «Волтекс» був виданий ордер №457 на заняття житлової площу кімнати 603 у вказаному гуртожитку, а також додатково комору на переході. Як ордер №457, так і ордер №62 ([PERSON]Г.) були видані не лише на жилі приміщення, а й на комору на переході, тобто на нежиле приміщення. [PERSON] самовільно на переході побудувала комору, яка була включена в її ордер, разом з тим, зайняла всю комору на переході, ? частина якої була додатково надана [PERSON] Вказаним рішенням суду було зобовязано [PERSON] звільнити приміщення ? частини комори на переході без вікна, що розташоване на 6-му поверсі гуртожитку №2 по пр. Молоді, 10 в м. Луцьку (а.с.39-43). Рішенням Луцької міської ради від 25.06.2006 №27/19 «Про передачу гуртожитків ВАТ «Волтекс» на пр. Молоді 10/1,2 та на вул. Конякіна,8 у міську комунальну власність» надано згоду на прийняття до комунальної власності гуртожитку №2 по пр. Молоді, 10 в м. Луцьку, гуртожиток передано на баланс БК «Вікторія-Луцьк» (а.с.88). Тобто, право власності на приміщення гуртожитку перейшло до Луцької міської ради. На підставі ст.ст. 5, 15, 18 ЖК України право вчинення правочинів щодо гуртожитку з того часу належить Луцькій міській раді та виконкому Луцької міської ради. 17.07.2008 було видане свідоцтво про право спільної сумісної власності [PERSON] та членів її сімї [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.9). 19.03.2009 було видане свідоцтво на право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Право власності сторін на квартири зареєстроване у встановленому законом порядку. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.11.2010 та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13.12.2010, якою рішення суду першої інстанції було залишено без змін, у справі за позовом [PERSON]П до Луцької міської ради про визнання права на користування приміщенням комори як житловим із правом приватизації встановлено, що після перепланування кімнат в гуртожитку і надання йому статусу житлового будинку частина спірного підсобного приміщення площею 8,1 кв.м. залишилась в користуванні [PERSON] як приналежність до її приватизованої квартири, а інша частина вказаного приміщення площею 15,4 кв.м. набула статусу квартири і передана у власність [PERSON], права позивача жодним чином не порушені. В задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с.44-48). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.07.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 03.09.2013, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зобовязання знести самовільно споруджену перегородку було підтверджено право користування [PERSON] кладовою площею 8,1 кв.м., в задоволенні позову відмовлено (а.с.49-51). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.12.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17.03.2016, у справі за позовом [PERSON] До [PERSON] про усунення перешкод в користуванні частиною житлової площі було повторно підтверджено право користування [PERSON] кладовою площею 8,1 кв.м., в задоволенні позову відмовлено (а.с.53-57). Тобто, право відповідача [PERSON] на користуванняприміщенням (кладовою) №6 в будинку по пр. Молоді, 10 площею 8,1 кв.м. неодноразово підтверджене рішеннями судів. А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 10.05.2016 [PERSON] звернулася до Луцького міського голови з заявою про надання їй в безстрокове користування приміщення №6 (кладової) на 6-му поверсі в будинку №10 по пр. Молоді в м. Луцьку (а.с.67 зворот). В той же день 10.05.2016 з аналогічною завою до Луцького міського голови звернувся голова правління ОСББ «Вікторія-Луцьк-1» (а.с.68). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.06.2016 №307-1 «Про надання житла» було вирішено надати в безстрокове користування нежитлове приміщення (кладову) №6 в будинку по пр. Молоді, 10 площею 8,1 кв.м. [PERSON] (пункт 2 рішення) (а.с.10). З пояснень представника відповідача виконкому Луцької міської ради в судовому засіданні та наданих нею суду копій документів вбачається, що при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення виконкомом були взяті до уваги усі правовстановлюючі документи та рішення судів. В позовній заяві позивач, в тому числі покликається на рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), у якому зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1). Разом з тим, як зазначено в ухвалі Конституційного Суду України від 12.05.2004 року №46-у/2004 у справі №2-40/2004 про відмову у задоволенні клопотання народного депутата України про розяснення Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини рішення перелік допоміжних приміщень (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) не є офіційним тлумаченням терміна «допоміжні приміщення» та інших термінів, що вживаються у законах. Відповідно до п.2 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. N 396, допоміжні приміщення у гуртожитку -- приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового і санітарно-гігієнічного обслуговування його мешканців (душові, пральні, кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, коридори (що знаходяться за межами кімнат у гуртожитках коридорного типу та за межами жилого блоку (секції)), колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення, через які прокладені мережі комунікацій, приміщення теплопунктів, котелень, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого гуртожиток персоналу, складські приміщення тощо), якими користуються всі мешканці гуртожитку; нежилі приміщення у гуртожитку - приміщення адміністративного, господарського та іншого призначення (для проведення культурно-масових заходів та навчання, спортивних занять, відпочинку, громадського харчування, медичного і побутового обслуговування тощо), які входять до житлового комплексу гуртожитку, але не належать до житлового фонду і є самостійними обєктами цивільно-правових відносин. Пунктом 7 Положення установлено, що допоміжні приміщення передаються у спільну сумісну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Для визначення приміщення допоміжним, необхідним є доведення того факту, що без доступу до спірних обєктів неможлива експлуатація будинку. Жодних доказів того, що приміщення (кладова) №6 в будинку по пр. Молоді, 10 площею 8,1 кв.м. було визначене як допоміжне приміщення багатоквартирного будинку, стороною позивача не надано, як не надано доказів того, що у спірному приміщенні наявні вузли управління (засуви, вентилі, крани) систем опалення, водопостачання і каналізації цього будинку, а також вузли обліку електроенергії тощо, в звязку з чим приміщення є необхідним для експлуатації будинку в цілому. Місце розташування спірного приміщення кладової, характеристика сукупності властивостей цього приміщення (розмір, відсутність вікон, вузлів управління внутрішньо будинкових систем), спосіб і порядок його використання (не входить до житлового фонду) свідчить про те, що дане приміщення є нежитловим приміщенням і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин. Крім того, ОСББ «Вікторія-Луцьк-1» як балансоутримувач будинку, звертаючись з заявою до Луцького міського голови щодо надання приміщення кладової в користування [PERSON], не висловило жодних застережень щодо належності даного приміщення до допоміжних приміщень будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено належності спірного приміщення до допоміжних приміщень будинку, рішення виконкому Луцької міської ради №307-1 від 01.06.2016 «Про надання» житла в частині надання в безстрокове користування нежитлового приміщення (кладової) №6 в будинку по пр. Молоді, 10 в. Луцьку площею 8,1 кв.м. [PERSON] ухвалене в межах повноважень наданих ст.30, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідає вимогам закону та не порушує прав позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed