Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 02.07.2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №998. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Вказує, що сторони прожили в спільному шлюбі 5 років, намагались вести спільне господарство та будувати сімейні відносини. Однак, протягом останнього часу вони не можуть проживати як сім`я, не можуть виконувати сімейні обов`язки та вирішувати спільні проблеми. У сторін виникають постійні суперечки, сварки в присутності дитини. Наведене, на думку позивачки, може негативно вплинути на виховання дитини та формування його світогляду. Зазначає, що вони неодноразово намагались спільно вирішувати сімейні проблеми, однак у сімейних стосунках сторін нічого не змінилось. На даний час спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що подальше збереження спільної сім`ї та подальше спільне проживання сторін є неможливим. Крім цього, посилається на те, що між сторонами на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільної дитини. Таким чином, вважає, що з урахуванням положень ст.181 Сімейного кодексу України, в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Разом з тим, вказує на те, що як їй відомо, відповідач на даний час є працездатним, має задовільний стан здоров`я та спроможний сплачувати аліменти. Також, посилається на те, що відповідач працює менеджером в ТОВ «Вікна Стиль». Таким чином, вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання спільного сина в сумі 1859,00 грн. щомісяця. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1859,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; покласти на відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Вказала, що після наданого судом терміну на примирення сторони не примирились. Зазначила, що вона працює в дитячій поліклініці в м.Чернівці та її заробітна плата складає біля 5300 гривень на місяць. Її доходу недостатньо для забезпечення потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зокрема не заперечував щодо розірвання шлюбу між сторонами. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, а саме в розмірі 1000 гривень на місяць. Посилався на те, що він дійсно працює менеджером в ТОВ «Вікна Стиль», однак його заробітна плата становить близько 5-ти тисяч гривень на місяць. Також, посилався на свій хворобливий стан здоров`я, однак будь-яких письмових доказів з цього приводу - суду не представив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 02 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №998, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.11). Як вбачається з акту ПП «Санітарія» за №06/007 від 06.07.2020 року (а.с.12), на даний час позивач по справі та її неповнолітній син фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри та взаєморозуміння. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з 2020 року. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд враховує також і той факт, що ухвалою суду від 21.10.2020 року сторонам судом надавався термін на примирення, після чого сторони не примирились (а.с.39). Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON] , як батько неповнолітнього [PERSON] , зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних членів сім`ї на утриманні у відповідача немає. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач офіційно працює в ТОВ «Вікна Стиль Трейдинг» та отримує заробітну плату в сумі близько 6000 гривень на місяць. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітнього [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до настання повноліття дитини. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Наведене, на думку суду, свідчить про спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Разом з тим, твердження відповідача про його хворобливий стан здоров`я свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли та жодними належними і допустимими доказами по справі не підтверджуються. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітнього [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менші ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2020 року до настання повноліття дитини. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 840,80 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial