Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просила суд стягнути з відповідача суму депозитного внеску у розмірі - 132 968,30 грн., індекс інфляції в розмірі - 6382,48 грн. та суму 3% річних в сумі - 885 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.08.2013 року між [PERSON] (далі - Позивач) та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - Відповідач) було укладено договір банківського вкладу «Шейцарський Постійний»» №640336/2013, відповідно до п.1.1. якого банк відкриває на ім.»я позивача депозитний вклад в національній валюті України, на строк 4 місяці з дня укладання Договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії Вкладу. Згідно з п.1.3. Договору банківського вкладу сума початкового Вкладу - 164 968,30 грн. Відповідно до квитанції № 1293121 від 29.09.2013р. Відповідач прийняв від Позивача на депозит 164 968, 30 грн. строком на 4 місяці, днем початку строку дії договору є 29.08.2023 року по день закінчення - 29.01.2014 року з процентною ставкою 17.5% річних. В подальшому сторони досягли домовленості про пролонгацію дії Договору банківського вкладу по 29.04.2014 року. Позивач свої зобов'язання за вищезазначеним Договором банківського виконав належним чином, що підтверджується квитанцією № 1293121 від 29.09.2013 року та випискою по рахунку, але відповідач по закінченню дії строку вкладу 29.04.2014 року повернув позивачу відсотки у розмірі - 13 346,61 грн. та інших коштів не повернув у зв»язку з фінансовими труднощами. Між тим, позивач зазначає про необхідність повернення відповідачем коштів у повному обсязі в сумі вкладу - 132 968,30 грн. та з урахуванням змінених позовних вимог з нарахованих нею на вказаний залишок індекс інфляції в сумі - 11 834,17 грн. та 3% річних в сумі - 1748 грн., оскільки банк у обумовлений договором строк фактично вказану суму депозитного внеску не повернув. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином неодноразово, свого представника в суд не направив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не направляв. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Частиною 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 29.08.2013 року між Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №640336/2-13, відповідно п.1.3 якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 164 968,30 гривень з процентною ставкою - 17,5% річних, строком на 4 місяці з 29.08.2013 року по 29.12.2014 року. 29.08.2013 року на виконання умов вказаного договору, позивач як вкладник внесла у касу банку грошову суму, у розмірі - 164 968,30 грн., що підтверджується квитанцією №1293121 від 29.08.2013 року. Згідно умов п.1.7 вказаний договір було пролонговано до 29.04.2014 року. 29.04.2014 року в день закінчення строку дії вкладу, позивач звернулась до відповідача ПАТ «ВАбанк» з вимогою повернути вклад, оскільки відповідне право позивача передбачене п.п. 1.1, 1.7 договору, що підтверджується заявою вх. №711 від 10.06.2014 року. За змістом п. 1.1, 1.7 договору строкового банківського вкладу №640336/2-13 від 29.08.2013 року відповідач зобов'язаний був повернути вклад у день закінчення строку дії вкладу, який з урахування пролонгації визначений як 29.04.2014 року. Проте, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» повернув позивачу 29.04.2014 року лише відсотки в сумі - 13 346,61 грн., а іншу частину вкладу став повертати позивачу частинами, починаючи з 01.07.2014 року та лімітуючи різними сумами на свій власний розсуд. З матеріалів справи вбачається, що частина депозитного вкладу у розмірі - 132 968,30 грн. станом на 29.07.2014 року залишилась неповернутою, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 29.08.2013 року між ПАТ «ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та позивачем було укладено договір строкового банківського вкладу №640336/2-13, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №640336/2-13 від 29.08.2013 року, а тому сума внеску по вказаному договору підлягає поверненню позивачу у повному обсязі в розмірі неповернутою суми вкладу - 132 968,30 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірені розрахунки позивача вказаних сум та суд вважає їх правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача нарахованих на суму невиплаченого вкладу за період з 30.04.2014 року по 09.10.2014 року інфляційної складової в сумі - 11 834,17 грн. та 3% річних за цей період за 160 днів в сумі - 1748 грн. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним судовий збір, в сумі - 1466,36 грн

Outcome: approved