Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.12.2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №198, посилаючись на формальний характер сімейних відносин, та в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовну заяву, вказала, що 15.12.2001 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. [INFO] народилась донька [PERSON] Сімейне життя не склалося. За час подружнього життя вони гарної родини не створили, втратили почуття любові, поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з 2016 року. За весь час фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №198, сторони перебувають у шлюбі з 15.12.2001 року (а.с.5). Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір»ю (а.с. 12). У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язок є особистим, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину , визначається судом. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене,беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів у частковому вигляді з усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved