Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач- [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] до розміру 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено , що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Відповідачем не оспорений факт проживання дитини на даний час разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою Комінального підприємства « Добропільська служба єдиного замовника» від 19.09.2014 року. Рішенням Добропільського міського суду Донецької обалсті від 02 жовтня 2000 року стягуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частки доходів відповідача щомісячно. Стаття 7 ч.7 СК України наголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, визнаними в Україні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з того, що саме батьки несуть основну відповідальність за матеріальне забезпечення дитини, а з часу присудження аліментів - 02 жовтня 2000 року - матеріальне становище відповідача поліпшилось, аліменти на користь інших осіб на утримання дітей ( [PERSON], [PERSON]) не сплачує, оскільки останні вже повнолітні, суд вважає, що вимога про збільшення розміру стягуваних аліментів є підставною. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням прав та взаємовідносин сторін, майнового стану позивача, віку дитини, суд приходить до висновку про можливість збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] до розміру 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття Відповідно до п. 23 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти ( ст. 192 СК) сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved