Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ«Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про поділ у натурі майна, що є у спільній частковій власності. Позивач просить суд винести рішення яким поділити Майновий комплекс комплекс - база відпочинку (Конча- Заспа), який розташований в [ADDRESS], в натурі між співвласниками Позивачем та Відповідачем відповідно до належних сторонам часток, а також порядку володіння та користування Майновим комплексом, що склався між співвласниками та Висновку щодо технічної можливості поділу в натурі № 01/07-1 від 14 липня 2016 року, а саме поділити Майновий комплекс на два новоутворені об'єкти нерухомого майна: адміністративний корпус № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м.; ресторан на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м; припинити право спільної часткової власності на цей Майновий комплекс; визнати право власності на новоутворені об'єкти нерухомого майнау запропонованими порядку за Позивачем - на адміністративний корпус № 1 (літера А), а за Відповідачем-на ресторан (літера В); с тягнути з Відповідача на її користь Позивача суму понесених судових витрат по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] (надалі - Позивач) разом із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - Відповідач) є співвласником майнового комплексу - бази відпочинку (Конче-Заспа), що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 1166,50 кв. м та складається із двох будівель та споруд - адміністративного корпусу № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м та ресторану на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м. (надалі - Майновий комплекс). Між Позивачем та Відповідачем склався наступний порядок володіння та користування Майновим комплексом відповідно до часток кожного у спільній частковій власності: 1) Позивач - частка у спільній частковій власності 40/100 частин Майнового комплексу - користується адміністративним корпусом № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м. - Свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 лютого 2012 року [NUMBER]; 2) Відповідач - частка у спільній частковій власності 60/100 частин Майнового комплексу - користується рестораном на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м - свідоцтво про право власності на майновий комплекс, видане Київською міською державною адміністрацією 27 серпня 2000 року серії МК № 010003449. Можливість поділу Майнового комплексу в натурі між співвласниками підтверджується Висновком щодо технічної можливості поділу в натурі № 01/07-1 від 14 липня 2016 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серії АЕ № 002394, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією при Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01 липня 2013 року) та посвідченого директором Приватного підприємства «Проектно- консультаційне бюро «Хабітет» відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (надалі - Висновок). Відповідно до Висновку Майновий комплекс може бути поділено на наступні новоутворені об'єкти, які за технічними показниками є відокремленими будівлями, мають незалежний під'їзд до кожної будівлі та автономну систему комунікацій: -адміністративний корпус №1 (літера А), площею 471,90 кв. м., що на даний момент складає 40/100 Майнового комплексу; -ресторан на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м., що на даний момент складає 60/100 Майнового комплексу. Відповідно до норм діючого законодавства України та наявного Висновку, Майновий комплекс з юридичної та технічної точки зору може бути поділений в натурі між Позивачем та Відповідачем відповідно до порядку володіння та користування Майновим комплексом, що склався між сторонами, який ідеально відповідає розподілу часток у спільній частковій власності, а саме: 1.Позивачу - адміністративний корпус № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м.; 2.Відповідачу - ресторан на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м. Незважаючи на існування порядку володіння та користування Майновим комплексом, у добровільному порядку домовленості між Позивачем та Відповідачем щодо поділу Майнового комплексу не досягнуто. Відповідачем не вчинено дій щодо добровільного поділу та не надано повного пакету документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору про поділ спільної часткової власності в натурі, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує. Пояснивши, що відповідно до Майновий комплекс загальною площею 1166,50 кв. м. знаходиться у спільній частковій власності та складається із двох будівель та споруд - адміністративного корпусу № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м та ресторану на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м. Позивач користується корпусом № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м. відповідно до своєї частки та не має відношення до ресторану. Між цими будівлями навіть значна відстань, але спроби відокремити цю власність виявились марними. Оскільки відповідач під різноманітними поводами ухиляється від добровільного поділу посилаючись на відсутність необхідних документів, довідок, не вирішення питання по сплаті земельного податку за роки що сплинули. Представник відповідача в судовому засіданні загалом не заперечував про можливість поділу спільного майна, але пояснив що банк не має наявних документів для нотаріального посвідчення договору, а також перешкодою для добровільного вирішення спору вважає відсутність домовленості банка з позивачем по визначеності долі позивача у вартості грошової суми земельного податку який буде сплачувати банк. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] (Позивач) разом із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Відповідач) є співвласником майнового комплексу - бази відпочинку (Конче-Заспа), що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 1166,50 кв. м та складається із двох будівель та споруд - адміністративного корпусу № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м та ресторану на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м. (надалі - Майновий комплекс). Між Позивачем та Відповідачем склався порядок володіння та користування Майновим комплексом відповідно до часток кожного у спільній частковій власності: 1) Позивач - частка у спільній частковій власності 40/100 частин Майнового комплексу - користується адміністративним корпусом № 1 (літера А), площею 471,90 кв. м. - Свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 лютого 2012 року [NUMBER]; 2) Відповідач - частка у спільній частковій власності 60/100 частин Майнового комплексу - користується рестораном на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м - свідоцтво про право власності на майновий комплекс, видане Київською міською державною адміністрацією 27 серпня 2000 року серії МК № 010003449. У ст. 321 ЦК України кореспондований конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 317 та 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Поняття спільної часткової власності врегульоване в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13зазначено, що на відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу за ст. 367 Цивільного кодексу України спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Майновий комплекс належить двом співвласникам. При виділі частки одного співвласника в натурі залишиться лише один власник Майнового комплексу, що означає припинення спільної часткової власності у розумінні ч. 1 ст. 356 ЦК України. У такому випадку виділ частки Позивача в натурі буде поділом Майнового комплексу. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України визначене поняття «неподільна річ». Так неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до 1 ст. 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі №6-12цс13, аналізуючи зміст норм ст. ст. 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Юридична можливість поділу Майнового комплексу - база відпочинку (Конча- Заспа), який розташований в [ADDRESS], в натурі між співвласниками в натурі між співвласниками, можлива і з технічної точки зору, що підтверджується Висновком щодо технічної можливості поділу в натурі № 01/07-1 від 14 липня 2016 року(а.с.20-21). Відповідно до цього Висновку Майновий комплекс- база відпочинку (Конча- Заспа), який розташований в [ADDRESS], може бути поділено на наступні новоутворені об'єкти, які за технічними показниками є відокремленими будівлями, мають незалежний під'їзд до кожної будівлі та автономну систему комунікацій: -адміністративний корпус №1 (літера А), площею 471,90 кв. м., що на даний момент складає 40/100 Майнового комплексу; -ресторан на 140 місць (літера В), площею 694,60 кв. м., що на даний момент складає 60/100 Майнового комплексу. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Суд критично сприймає заперечення представника відповідача щодо неможливості поділу до вирішення питань оплати сум заборгованості по оплаті за користування земельною ділянкою. На думку суду це питання зовсім інших правовідносин що не є предметом позову що розглядається, саме першочерговим є визначення права власності у тому числі і розподілі майна між співвласниками, а вже потім врегулювання питань землекористування. Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved