Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання поважними обставини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщин та просить надати їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , спадкоємцем за заповітом якої є позивач. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском позивачем строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року підготовче засідання закрито, та справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті вимог. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить суд провести розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення суду на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 197/2021, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 18.08.2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, яким [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] . (а.с. 6, 7) 22.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , померла у віці 82 років, що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 жовтня 2019 року, актовий запис № 2331. (а.с. 11) Згідно роз`яснення, наданого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. від 10.04.2021 року, № 54-01-24/01-16, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 22.04.2020 року, тому спадкоємець має звернутись до суду із позовною заявою про поновлення строку для прийняття спадщини. (а.с. 5) Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої осо\-би - спадкоємцю у порядку передбаченому за\-конодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У ви\-падку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за запові\-том. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пле\-нуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спад\-кування», часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно частини другої ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо у відношенні до особи, яка пропустила строк для прийняття спадщини, не надійшла до державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, письмова згода про прийняття цією особою спадщини хоча б від одного із спадкоємців, які прийняли спадщину, або якщо ні один із потенційних спадкоємців не прийняв спадщину - спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що урегульовано ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки позивач мала труднощі у встановлений законом строк звернутись до нотаріальної установи із заявою про прийняття спадщини через карантинні обмеження, пов`язані із епідеміологічними заходами, введеними у 2020 році, що є причиною пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved