Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Територіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], про визначення ідеальної частки у спільному сумісному майні, в якому просила суд: визначити ідеальні частки права власності співвласників в квартирі [ADDRESS] та встановити, що у кожного із співвласників - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ідеальна частка буде складати по 1/4, замість права спільної сумісної власності співвласників, як вказано в свідоцтві про право власності на житло, виданому 11.03.1999 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1». Позов обґрунтовувала тим, що вона є співвласником разом з вказаними особами зазначеної вище квартири, яка перебуває на праві спільної сумісної власності. Оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, вона не може користуватися своєю часткою квартири, яка не визначена, а тому вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судове засідання представник позивача надав заяву, котрою просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові, просив суд позов задовольнити, також повідомив суд, що угода про визначення часток в спільному майні між співвласниками не укладалася та просив суд , в разі неявки в судове засідання відповідача , розглядати справу в заочному порядку. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про те, що позовні вимоги визнає повністю та повідомила суд про те, що угода про визначення ідеальних часток в спільному майні між співвласниками не укладалася, а тому прохала позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1999 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1», на підставі розпорядження № 211 від 10 березня 1999 року на праві приватної спільної сумісної власності позивачу [PERSON], її батькам [PERSON], [PERSON], та її братові [PERSON] належить без визначення часток приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Вказане свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та внесено в реєстрову книгу за № В-44341 від 16 березня 1999 року, де також частки співвласників не визначені. З наданого суду акту від 26 травня 2014 року вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], який фактично не проживає. Угода про визначення ідеальних часток в спільному майні між співвласниками не укладалася. [INFO] року співвласник квартири рідній брат позивача [PERSON] трагічно загинув. Третя особа [PERSON] з 2003 року не проживає в спільній квартирі, не підтримує ніяких стосунків ні зі позивачем, ні з третьою особою [PERSON], так як після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2005 році, перебуває у шлюбі з іншою жінкою, тобто між співвласниками склалися неприязні стосунки, а тому позивач вимушена була звернутися до суду за захистом свого права, так як не може користуватися своєю часткою квартири, яка не визначена. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1, 2 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. .2, 3 ст. 358 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 цього Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач просила суд визначити її частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, з метою щоб в подальшому вона мала можливість розпоряджатися своєю часткою. Враховуючи, що співвласниками спірної квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1999 року, є позивач [PERSON], її батьки [PERSON] та [PERSON], а також її померлий брат [PERSON], а при цьому вони володіють вказаним об'єктом нерухомості в рівних долях на праві спільної сумісної власності, угода між ними про визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру до смерті [PERSON] не укладалася, а після його смерті відкрилася спадщина на його частку у вищезазначеній квартирі, суд приходить до висновку, що частка позивача та інших співвласників у праві власності на вказану спірну квартиру складає у кожного по 1/4 частині. В результаті визначення розміру частки позивача та інших співвласників припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Позивач [PERSON] не наполягає на відшкодуванні судових витрат.

Outcome: approved