Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 33% від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 2011 року перебувала фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] 30 липня 2012 року у них народилась донька [PERSON], який наразі проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Починаючи з травня 2018 року відповідач проживають окремо неї і доньки та належної матеріальної допомоги дитині не надає, хоча офіційно працює та отримує дохід. Ухвалою суду від 31 липня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін суд заслуховує усні пояснення сторін та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заява по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав 07 вересня 2018 року відзив на позов, в якому одночасно виклав клопотання про поновлення строку для подання відзиву, який було пропущено з поважних причин. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як зазначив у відзиві відповідач [PERSON], він не міг подати відзив своєчасно з тих причин, що копію позовної заяви отримав по пошті його батько, [PERSON], та передав ці матеріали йому лише 06 вересня 2018 року. Але такі твердження відповідача суд сприймає критично та відхиляє їх, виходячи з наступного. Так, згідно з відмітками у поштовому повідомленні про вручення рекомендованої кореспонденції, засвідченими відбитком штампу поштового відділення від 03 серпня 2018 року, копію позовної заяви [PERSON] та ухвалу про відкриття провадження в справі відповідач [PERSON] отримав особисто 03 серпня 2018 року. До того ж, доводи відповідача про неможливість приступити до складання відзиву раніше 06 вересня 2018 року, коли він отримав копії матеріалів позову, спростовуються тими обставинами, що документи акт квартального комітету та довідка про склад сім'ї, на які він посилається у відзиві в якості доказів, були отримані ним 27 та 28 серпня 2018 року відповідно. Отже, слід вважати достовірною датою виникнення у відповідача права на подання відзиву саме 03 серпня 2018 року. Однак у визначений судом строк відзив\~ відповідач ненаданий без поважних причин, що є підставою для розгляду справи за наявними в ній матеріалами. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони, [PERSON] і [PERSON], з 2011 року і по травень 2018 року перебували у фактичних шлюбних відносинах та у них 30 липня 2012 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копіє свідоцтва про народження І-ВЛ № 283139 від 17 серпня 2018 року, виданого відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. але дитина проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, що підтверджується записами в будинкові книзі для прописки громадян, які мешкають в будинку № 110 по вул. Ревчанській в м. Люботин Харківської області. Отже, дитина перебуває на утриманні матері, позивача в даній справі. Відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної\~ промисловості «УКРСПИРТ», що підтверджується довідкою про доходи за період з січня по червень 2018 року. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Оскільки відповідач, як батько дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд задовольняє позов повністю і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка цілком залежна від можливості забезпечення її потреб з боку батьків, матеріальне становище позивача та платника аліментів, який є працездатною людиною та отримує офіційний дохід. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що дитина потребує утримання саме в такому розмірі, як вказано у позовній заяві. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial