Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя її батько [PERSON] працював у колишньому КСП «Понори» і отримав право на земельну частку (пай) розміром 5, 5 умовних кадастрових гектарах та на його імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0157941 від 03.10.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Понорівської сільської ради. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. 17 січня 2005 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановлений строк прийняла спадщину. На земельну ділянку площею 3,16 га (рілля) позивач в порядку спадкування оформила Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7425382700:02:001:0232. Окрім визначеної ділянки під ріллю спадкодавець [PERSON] мав ще і кормові угіддя, але позивач не може оформити спадщину на цю частину земельної частки (паю), так як відсутній правовий документ на право власності на кормові угіддя, з невідомих позивачу причин батько не виготовив державний акт. Позивач [PERSON] у встановлений термін оформила спадщину після смерті батька, але по причині того, що за життя він не виготовив Державний акт на належну йому земельну частку (пай) в частині кормових угідь, тому позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину на земельну частку (пай) в частині кормових угідь через відсутність виготовленого та зареєстрованого Державного акту про право власності на кормові угіддя. Тому позивач [PERSON] просить суд поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) за № 132 сітки розпаювання в частині кормових угідь на території Понорівської сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 17 січня 2005 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Вирішуючи позовну вимогу позивача [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Спадкодавець [PERSON] помер у 2005 році, і тому позивачем пропущено визначений законодавством строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України суд, за наявності поважних причин, може поновити строк позовної давності. Поскільки позивач проживала окремо від спадкодавця і їй не було відомо, чи оформив батько за життя всю частину належної йому земельної частки (паю), враховуючи ту обставину, що відповідачем та третіми особами не заявлено про застосування позовної давності у спорі, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку позовної давності та вважає необхідним поновити їй строк звернення до суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 17 січня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1- ЕЛ № 213956 (а.с. 17). Згідно копії заповіту від 12.11.1996 року, посвідченого секретарем Понорівської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯК № 323539 [PERSON] народилась 03 березня 1947 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 389785 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.16). Згідно копії сертифікату серії ЧН № 0157941 від 03.10.1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Понори» розміром 5,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11). Згідно копії свідоцтва проправ на спадщину за заповітом від 12.10.2005 року [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті [PERSON] майна, зокрема земельної ділянки площею 3,16 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 21.1.0.2015 року та копії спадкової справи, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємицею є [PERSON] дочка (а.с. 32-37). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 768294 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,16 га на території Понорівської сільської ради (а.с.13). Згідно довідки Понорівської сільської ради [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) під номером 132 (а.с.10). Згідно довідки відділу Держзгеокадастру у Талалаївському районі вартість земельної частки (паю), що належали [PERSON] на території Понорівської сільської ради на день смерті становила 41329 грн. 17 коп. (а.с.26). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) ріллю і кормові угідддя, але з невідомих причин за життя оформив право власності лише на 3,16 га ріллі, а решта спадщини залишилась не оформленою, але перейшла в свою чергу до його спадкоємця за заповітом [PERSON], так як входила до складу всієї спадкової маси, а саме відповідно до сітки розпаювання № 132 на території Понорівської сільської ради. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай) відповідно до сітки розпаювання № 132 на ріллю і кормові угіддя, дане право було нею було оформлене належним чином тільки на 3,16 га, решта залишилась не оформленою, але поскільки успадкуванню позивачем підлягає вся спадщина, то суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування за заповітом переходить, в тому числі, і право на земельну частку (пай) в частині кормових угідь відповідно до сітки розпаювання № 132, яка не була оформлена за життя [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельної частки (паю) на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі 41329 грн. 17 коп. Саме із цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» - один відсоток ціни позову, що складає 413 грн. 29 коп., а нею сплачено згідно квитанції 243 грн. 60 коп., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору 169 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved