Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайоннго суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 18 липня 20009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, щопідтверджкується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], та про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №282. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], (свідоцтво про народження [NUMBER] від 24 квітня 2012 року, актовий запис №467), яка проживає разом з позивачем та на її утримані. Протягом останнього часу спільне життя між подружжям не складається через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні стосунки, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки Між ними постійно виникають суперечки і сварки, що має негативний вплив на атмосферу в родині, душевний стан дитини, та робить спільне життя нестерпним. На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство подружжям не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу на думку позивача є не можливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. З огляду на вказане позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити проживати неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] разом з нею, залишити позивачу, після розірвання шлюбу, прізвище [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 640,00 грн. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява, про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. Повідомила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з'явився, до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], орган що видав свідоцтво Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатськоїобласті, актовий запис №282. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 24 квітня 2012 року, яка проживає разом з позивачем на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати з матірю, [PERSON] Залишити позивачу, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Таким чином, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved