Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (згідно судового рішення по справі № 342/428/17) та встановити стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що сторони в період з 09.07.2015 до 12.01.2018 перебували у шлюбі. За час спільного проживання, [INFO] в них народився син - [PERSON] . Добровільно участі в матеріальному утриманні дитини відповідач не приймав, а тому після припинення шлюбно-сімейних відносин позивач звернулася до суду із позовною заявою про встановлення стягнення аліментів. Рішенням Городенківського районного суду від 02 червня 2017 року встановлено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 04.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Встановлений судом розмір аліментів (по 900 грн.) на даний час є недостатніми коштами для утримання дитини та забезпечення нормального рівня життя синові. Крім того, після внесення змін до Сімейного кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму. Хлопчик росте, розвивається, навчається, потребує збалансованого харчування й вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючих іграшок та літератури. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат і згідно Закону України участь відповідача у таких витратах є його обов`язком. Всупереч вимогам Закону, відповідач не приймає участі у покриті всіх витрат на дитину, а тільки сплачує аліменти визначені судом. Врегулювати даний спір в досудовому порядку, зокрема шляхом бесіди з відповідачем, не вдається. В 2019 році [PERSON] виїхав за кордон, в Швецію, живе в м.Стокгольм, працює в компанії «SwedenStokholm», тобто має можливість фінансово допомагати своїй дитині. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги визнає у повному обсязі. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2018 року по справі № 342/1132/17 (провадження № 2/342/93/2018) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 09.07.2015 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4; неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] ; після розірвання шлюбу відновлено позивачу прізвище « [PERSON] ». Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 19 від 05.04.2016, стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Із копії довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 11.04.2016 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті (в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018) визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року по справі № 342/428/17, яке набрало законної сили 12.06.2017, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 900 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 04.05.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. На виконання згаданого рішення Городенківським районним судом Івано-Франківської області 08 червня 2017 року видано виконавчий лист. Позивач [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти в розмірі ј частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено статтею 183 згаданого Кодексу. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи обставини, визначені ст.182 СК України, суд вважає, що є підстави для задоволення позову та зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: approved