Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою в суд до відповідача [PERSON], та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 22.04.2004 року Дережицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, у звязку з чим між ними виникають непорозуміння та сварки. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відповідач ображає її, погрожує та безпідставно ревнує, в результаті чого, вищевказані обставини призвели до того, що останній почав застосовувати до неї фізичну силу. За таких обставин вона твердо переконана, що здорової та міцної сімї у них не буде, а тому вирішила розірвати шлюб з відповідачем. На даний час вона переконався, що їх шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить заяву задовольнити. Зазначила, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не призвів, після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, вважає, що їх сімю зберегти не можливо. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивачки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 22.04.2004 року, який був зареєстрований у Дережицькій сільській раді Дрогобицького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про одруження. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які на даний час є малолітніми та знаходяться на утримані позивача. Згідно із ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ст. 56 ч. 3 та 4 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Наданий судом термін для примирення між сторонами до позитивного результату не привів, позивачка поновлювати сімейні стосунки не бажає, а відповідач в свою чергу не представив суду доказів та не навів суду жодних обставин за яких можливе примирення з позивачкою і що для цього він готовий робити, при цьому ж вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, є недоцільним та неефективним. Беззаперечно встановлено той факт, що сімя позивачки та відповідача фактично розпалася, існує тільки формально, так як вони не підтримують шлюбних відносин, позивачка твердо переконана, що міцної сімї у них не буде, примирення між ними неможливе, вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved