Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, усунення перешкод в користуванні власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.1981 року померла мати позивача [PERSON], а 27.01.1986 року помер батько позивача [PERSON]. Після їх смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини будинковолодіння по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці. Інша 1/2 частина даного будинковолодіння належала на праві власності [PERSON], яка продала дану частку будинковолодіння [PERSON], [PERSON] Дана частка будинку виділена в окрему частину, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2009 року. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків, оскільки фактично спадщину прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном 1/2 частиною будинковолодіння по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці. Зазначена 1/2 частка будинковолодіння складалась з приміщень 2-1 сіни, 2-2 кухні, 2-3 житлової кімнати, 1- тамбура, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 09.08.1986 року. Так, як вказані будівлі прийшли в незадовільний стан, то позивач їх відремонтувала, і також просила відповідача, який доводиться сином позивачу, допомогти їй у цьому. А тому, жилу кімнату 2-4 було переобладнано, так як між кімнатою 2-3, розміром 9,6 кв.м., та кухнею 2-1, площею 7,6 кв.м., було знято перегородку, яка не була несущою, капітальною стіною, в звязку з чим її розмір збільшився до 18,8 кв.м. Також, з допомоги відповідача позивачем було відновлено тамбур, сіни, бо останні потребували капітального ремонту. Разом з тим, відповідач навколо 1/2 частки будинковолодіння, яка належить позивачу, добудував ряд приміщень, добудов і фактично забудував вихід позивачу з її кімнати, прибудувавши тамбур-І і закривши останній на свій ключ, чим не дає можливості користуватись позивачу своє власністю. Отримавши рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2013 року позивач звернулась до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/2 частину будинковолодіння по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці, проте позивачу пояснили, що необхідно надати новий технічний паспорт на житловий будинок. Проте, зі змісту технічного паспорту на житловий будинок по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці, виготовленого КП «ВМБТІ» 26.06.2013 року вбачається, що спадкове майно, яке зазначено у технічному паспорті за 1986 рік, відрізняється розміром та конфігурацією, що зазначено у технічному паспорті за 2013 рік, хоча провівши перепланування позивач не порушила закон. Окрім того, відповідач не визнає право власності позивача на вказану 1/2 частку будинковолодіння, оскільки вважає, що він зробив переобладнання, добудови за свої кошти в будинку, а оформити свої спадкові права на спадкове майно після смерті батька для позивача є утрудненим із-за зміни його розміру, площі, хоча зміни і не є самочинними, проте позивач вимушена звертатись з вказаним позовом до суду та доводити своє право власності на зазначене майно. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку будинку №72 по вул. Якіра в м. Вінниці, яка складається з кімнати 2-4, площею 18,8 кв.м.; зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні 1/2 часткою будинку №72 по вул. Якіра в м. Вінниці, відкривши прохід з кімнати 2-4 в тамбур і на вулицю, забравши свій замок з вхідних дверей тамбура І, та надавши можливість позивачу облаштувати вихід на вулицю своїми вхідними дверима та замком. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 05.05.1981 року померла мати позивача [PERSON], а 27.01.1986 року помер батько позивача [PERSON]. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки батько позивача помер до 01 січня 2004 року до спірних правовідносин слід застосовувати правила та положення ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. А тому, після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, яка складається з 1/2 частини будинковолодіння по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці, яке належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівництво №3763 від 24.06.1969 року, та право власності за яким було зареєстровано КП «ВМБТІ» 06.09.2012 року, згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП «ВМБТІ» №35417285 від 06.09.2012 року (а.с.4 зворот). Інша 1/2 частка даного будинковолодіння належала на праві власності [PERSON], яка продала дану частку будинковолодіння [PERSON], [PERSON] Дана частка будинку виділена в окрему частину, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2009 року у цивільній справі Замостянського районного суду м. Вінниці №2-3940-2009 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на житловий будинок (а.с.16). Згідно ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є донька спадкодавця позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 12.07.1955 року (а.с.39) та свідоцтвом про одруження позивача від 12.01.1966 року (а.с.12). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2013 року у цивільній справі №232/2305/12 за заявою [PERSON], за участю зацікавленої особи Вінницької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено факт прийняття позивачем спадщини в порядку спадкування за законом, а саме 1/2 частки будинковолодіння №72 по вул. Якіра в м. Вінниці, після смерті батька [PERSON], який помер 26.01.1986 року (а.с.5). Зазначена 1/2 частка будинковолодіння складалась з приміщень 2-1 сіни, 2-2 кухні, 2-3 житлової кімнати, 1- тамбура, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 09.08.1986 року (а.с.6-8). Проте, як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні, оскільки вказані будівлі прийшли в незадовільний стан, то позивач їх відремонтувала, у чому їй допоміг відповідач, який доводиться сином позивачу. А тому, жилу кімнату 2-4 було переобладнано, так як між кімнатою 2-3, площею 9,6 кв.м., та кухнею 2-1, площею 7,6 кв.м., було знято перегородку, яка не була несущою, капітальною стіною, в звязку з чим її розмір збільшився до 18,8 кв.м. Також, з допомоги відповідача позивачем було відновлено тамбур, сіни, бо останні потребували капітального ремонту. Разом з тим, відповідач навколо 1/2 частки будинковолодіння, яка належить позивачу, добудував ряд приміщень, добудов і фактично забудував вихід позивачу з її кімнати, прибудувавши тамбур І і закривши останній на свій ключ, чим не дає можливості користуватись позивачу своє власністю. Так, зі змісту технічного паспорту на житловий будинок по вул. Якіра, 72 в м. Вінниці, виготовленого КП «ВМБТІ» 26.06.2013 року, вбачається, що спадкове майно, яке зазначено у технічному паспорті за 1986 рік, відрізняється розміром та конфігурацією, що зазначено у технічному паспорті за 2013 рік, хоча провівши перепланування позивач не порушила закон, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу» від 12.02.2015 року, значно спрощується процедура перепланування житла. Зокрема зазначеним Законом скасовано вимоги, передбачені статтею 152 ЖК УРСР щодо отримання дозволу виконавчого органу (виконавчого комітету) місцевої ради на виконання робіт із переобладнання та перепланування житлового будинку або приміщення за умови, що останні не стосуються втручання в несучі конструкції чи інженерні системи. Додатково визначено, що після закінчення зазначених робіт заходів введення обєкта в експлуатацію не потрібно. Таким чином, роботи з переобладнання та перепланування, які не передбачають втручання в несучі конструкції або інженерні мережі, можуть проводитись без жодних дозвільних документів, що також підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 26.07.2013 року №3868, відповідно до якої приміщення кімнати 2-4, площею 18,8 кв.м., у будинку №72 по вул. Якіра в м. Вінниці, не є самочинно переобладнаною (а.с.13). Проте, оформити свої спадкові права на спадкове майно після смерті батька позивач позбавлений можливості із-за зміни його розміру, площі, тощо. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved