Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просила суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця м. [ADDRESS] для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], мешканця [INFO] та на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [INFO], вул. Радян\-ська[ADDRESS], на тимчасові неодноразові виїзди за межі України з травня 2015 року по березень 2019 року у такі країни як Польща, Італія, Іспанія, Німеччина, Франція, Туреччина, без згоди на такий виїзд його батька [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], меш\-канця [ADDRESS] у супроводі матері - [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER]. Стягнути з [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], на користь [PERSON], і.п.н. [NUMBER], у повер\-нення сплаченого судового збору суму 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився посилаючись на обставини викладені в письмовому заперечені на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із вимогами ч. 1\~статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.\~\~ Відповідно до вимог\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року. 19.03.2003 року у них народився син [PERSON]. У звязку з тим, що в подальшому взаємовідносини між сторонами не склалися спі\-льне життя припинилося, син залишився проживати з позивачкою [PERSON]. Відповідач [PERSON] після розірвання стосунків вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, ду\-ховному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує самостійно позивач, опікується дитиною, виховує та утримує його. Позивач [PERSON] турбуючись про виховання та здоровя дитини має бажання та можливість здійснити виїзд сина [PERSON] на відпо\-чинок за кордон з метою оздоровлення та відпочинку. Згідно\~ст.141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна ди\-тина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, мора\-льного, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з бать\-ків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дити\-ни. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не до\-сягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклу\-вальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,\~постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231\~(із змінами). У відповідності до положень ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57\~із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231\~(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією Укра\-їни та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Для отримання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон та в подальшому виїзду [PERSON] у супроводі позивача [PERSON] за кордон на оздоров\-лення, остання звернулась з відповідним листом до відповідача [PERSON]. Проте, на даний час жодної відповіді від нього не отримано. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у\~\~позивачки\~\~є складнощі в отриманні згоди відповідача\~\~на виїзд\~\~дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд\~\~неповнолітній дитині позивачки за кордон без згоди батька.

Outcome: approved