Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 21 вересня 2012 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося. З початку 2017 року відносини між подружжям погіршилися, зі сторони відповідача вчинялося домашнє насильство по відношенню до дружини. Спроби примирення не дали жодних результатів. Вже більше трьох років проживають окремо в різних країнах. Кожен з подружжя має інше особисте життя. Позивач зазначає, що проживає у громадянському шлюбі з іншим чоловіком, а з відповідачем досягнуто спільної згоди про розірвання шлюбу. Посилаючись на положення ст.ст. 110, 112 СК України, просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 12 жовтня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 12 жовтня 2021 року надала до канцелярії суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні та просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] , яка була складена 19 квітня 2021 року в м. Боровичі Новгородської області, Російської Федерації, засвідчена нотаріусом м. Боровичі і Боровицького району Новгородської області, Російської Федерації Приказчиковим О.П. та з виготовленим перекладам на українську мову, в якій відповідач просив розірвати шлюб та здійснити державну реєстрацію розірвання шлюбу за його відсутності. Також в заяві зазначив, що не заперечує проти проживання неповнолітнього сина [PERSON] з його матір?ю [PERSON] . Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено актовий запис № 247, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 вересня 2012 року, серії [NUMBER] . (а.с. 10). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 29 вересня 2016 року, виданим Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . (а.с. 11). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Судом встановлено, що близько 3 років сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, проживають в різних країнах. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 454,00 грн., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір врозмірі 454,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved