Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області про скасування рішення селищної ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, видалення кадастрового номера з автоматизованої бази кадастрів. В обгрунтування позовних вимог вказала, що [INFO]. померла її та відповідача [PERSON] мати, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з погосподарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку на якій розташований вищезазначений житловий будинок, але на час відкриття спадщини земельна ділянка була не приватизована. Після смерті матері, позивач по справі - [PERSON], покійний брат [PERSON], та відповідач у справі [PERSON], прийняли спадщину в рівних частках по 1/3 кожному. 19.11.2009 р. [PERSON] - відповідач, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку зазначеного в заповіті майна. Відповідно до заочного рішення Макарівського районного суду Київської області у справі 370/1908/13-ц від 30.09.2013 р. за [PERSON] та [PERSON] визнано по 1/3 частини за кожним право власності на спадкове майно за заповітом, що розташоване по [ADDRESS]. Право власності на нерухоме майно зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції Київської області 22.11.2013 р., номер запису про право власності: 3778338, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 237712032227. Після реєстрації нерухомого майна (домоволодіння) позивач по справі та [PERSON] не займалися питанням щодо оформлення належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки так, як [PERSON] дуже хворів, і позивач за ним доглядала до дня його смерті. [INFO]., [PERSON] помер. Після його смерті, залишилось спадкове майно до якого входить 1/6 частка домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склав заповіт відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна, яке залишилось після його смерті. 13.12.2016 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та набула право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS], з відповідною часткою у праві на надвірні будівлі та споруди. У відповідності до ст. 28 Земельного Кодексу України від 28.12.1990 в редакції, що діяв на час відкриття спадщини [PERSON], яка померла [INFO]., при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При переході права власності громадян на житловий будинок та по господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку, в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне володіння або користування власників будинку споруд. Згідно ст. 29 ЗК України від 18.12.1990 громадяни, яким жилий будинок і господарські будівлі належать на праві спільної власності, володіють земельною ділянкою спільно. Володіння нею визначається співвласниками жилого будинку і господарських будівель пропорційно розміру часток у спільній власності на цей будинок та будівлі. Оскільки до позивача перейшло право власності на 2/6 частки вищезазначеного домоволодіння, по [ADDRESS], до неї перейшло і право користування відповідною земельною ділянкою. В ході вирішення питання щодо приватизації земельної ділянки під житловим будинком, який є у їхній спільній частковій власності позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON], оформив право власності на всю земельну ділянку, та на підставі рішення Макарівської селищної ради 50 сесії 05 скликання № 850 від 22.04.2010 року, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,0355 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, погосподарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Поштовий, 2 в смт Макарів Київської області. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Акт виданий та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322270001010522 та виданий 04 жовтня 2012 року. Виданий відповідачу вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку порушує її права щодо користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння, що є спільною частковою власністю сторін. Добровільно скасовувати державний акт відповідач [PERSON] відмовляється, тому за захистом своїх порушених прав позивачка змушена звернутись до суду. Позивач просить: -скасувати рішення Макарівської селищної ради №860-50-V від 22.04.2010 року «Про передачу у власність земельної ділянки» [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,0355 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; -визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 0,0355 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], виданого на підставі рішення Макарівської селищної ради №860-50-V від 22.04.2010 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 322270001010522 від 04 жовтня 2012 р.; -скасувати державну реєстрацію на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,0355 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], розташованої по [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В. від 18.09.2018 р. справу прийнято до свого провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.10.2018 р. о 10 год. 00 хв. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2018 р. о 14 год. 00 хв., про що сторони не заперечили. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити, та проводити розгляд справи по суті без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив проводити розгляд справи по суті без його участі. Представник відповідача Макарівської селищної ради - селищний голова [PERSON], в судове засідання не з'явився, відзив не подав, надав лист про розгляд справи у відсутності представника селищної ради, просив рішення прийняти за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу 22.10.2018 р. 0 14.00 год. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Заочним рішенням Макарівського районного суду від 30.09.2013 р. у справі № 370/1908/13-ц, визнано за [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині за кожним право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та яке складається з 1/2 частини домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] до складу якого входить: житловий будинок загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 83,0 кв.м. - під літерою «А», житлова прибудова «А1», прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а2», ганок, сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Ж», погріб «підВ», свердловина №1, огорожа №2-7 (а.с. 8-9). Вказаним рішенням суду встановлено, що 19.11.2009 р. [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку зазначеного в заповіті майна, яке складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], з відповідною частиною господарських споруд. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 13.12.2016 р. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO]. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з: 1/6 частки у праві власності на житловий будинок за [ADDRESS], з відповідною часткою у праві власності на надвірні будівлі та споруди, належної померлому на підставі заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 30.09.2013 р. по справі № 370/1908/13-ц. Право власності спадкодавця на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції Київської області 22.11.2013 р., номер запису про право власності: 3778338, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 237712032227 (а.с. 10). Згідно Державному акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] на підставі Рішення Макарівської селищної ради №860-50-V від 22.04.2010 р. є власником земельної ділянки площею 0,0355 га, яка розташована: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] (а.с. 11). Згідно листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.05.2017 р. в архіві Відділу не обліковується, не передана на зберігання технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] гр. [PERSON] згідно державного акту [NUMBER], зареєстрованого від 04.10.2012 р. № 322270001010522 (а.с. 28). Згідно архівному витягу з рішення № 860/16 Макарівської селищної ради 5 скликання «Про передачу у власність земельних ділянок» [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0330 га для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41, зворот). Так, у відповідності до ст. 28 Земельного Кодексу України від 28.12.1990 в редакції, що діяв на час відкриття спадщини [PERSON], яка померла [INFO], при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При переході права власності громадян на житловий будинок та по господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку, в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне володіння або користування власників будинку споруд. Згідно ст. 29 ЗК України від 18.12.1990 громадяни, яким жилий будинок і господарські будівлі належать на праві спільної власності, володіють земельною ділянкою спільно. Володіння нею визначається співвласниками жилого будинку і господарських будівель пропорційно розміру часток у спільній власності на цей будинок та будівлі. Оскільки до позивачки перейшло право власності на 2/6 частки вищезазначеного домоволодіння, по [ADDRESS], тому до неї перейшло і право користування відповідною земельною ділянкою. У відповідності до ст. 86 ЗК України від 25.10.2001 р. земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вимоги ч. 2 ст. 373 ЦК України передбачають, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно закону. Тому виданий відповідачу Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,0355 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення Макарівської селищної ради №860-50-V від 22.04.2010 р., є порушенням прав позивачки щодо користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння, що є спільною частковою власністю сторін. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення гав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 04.06.2014 року (справа №6-46 цс14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є неналежним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Окрім того, відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013) державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель, який складався із двох частин: Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Пунктами 9,10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювались з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Порядок ведення Поземельної книги регулюються Порядком ведення земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 р. № 1051. Відповідно до пункту 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач отримавши у спадщину належну їй частку житлового будинку, до неї перейшло право користування земельною ділянкою на якій розташоване вказаний будинок, а відповідач оформивши всю земельну ділянку на своє ім'я, порушує права позивачки. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки.

Outcome: approved