Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є одноосібним власником будинку №105, який знаходиться за адресою: місто Мукачево, вулиця Гвардійська, Закарпатської області. Також у даному будинку зареєстрований та проживає її рідний брат [PERSON], та зареєстровані але не проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачі не є родичами [PERSON], а є знайомими. Жодних договорів з наданням права на проживання у даному житловому будинку, між позивачем та відповідачами не укладалось, витрат по утриманню будинку не несуть, і взагалі відповідачі фактично до вищевказаного будинку не вселялися, своїх власних речей до нього не завозили. В той же час, реєстрація місця проживання [PERSON] Та [PERSON] створює для [PERSON] перешкоди в користуванні майном, оскільки вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за даною адресою осіб. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] - житловим будинком, розміщеним за цією адресою, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; зобов'язати Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за вищевказаною адресою. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. -2- Судом встановлено, що згідно копії Договору дарування від 19 квітня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № ІІ-3477, та згідно Реєстраційного посвідчення за № 4654 виданого Мукачівським міжміським бюро технічної інвентаризації 10 листопада 1994 року, власником будинку №105, який розташований по вул.Гвардійська в м.Мукачево Закарпатської області є [PERSON] (а.с.29, 30). З копії Довідки за №3-018679 виданої управляючою компанією ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 22 листопада 2016 року, вбачається, що за адресою: м.Мукачево, вул.Гвардійська, буд.№105, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до Актів за №91 та №92 від 24 листопада 2016 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за адресою : м.Мукачево, вул.Гвардійська, буд.№105, не проживають з 2015 року, що також засвідчили своїми підписами: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] (а.с.13,14). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що підстав для збереження за відповідачами [PERSON] та [PERSON] право бути зареєстрованими в будинку №105, який знаходиться по вулиці Гвардійська в місті Мукачево Закарпатської області - не має, оскільки за вищевказаною адресою не проживають з 2015 року, що знайшло своє підтвердження наданими письмовими доказами, і позивачем доведено, а відповідачами не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням - підлягає до задоволення. -3- Розглядаючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовної вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про зняття відповідачів [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку та зобов'язання Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за вищевказаною адресою - необхідно відмовити, оскільки така вимога, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, так як задоволення попередньої - є достатньою підставою для зняття відповідачів з реєстрації за адресою: м.Мукачево, вул.Гвардійська, буд. №105, що передбачено ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved