Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є матір`ю відповідача, є пенсіонером за віком та інвалідом 1 групи за загальним захворюванням безстроково. За висновком про умови та характер праці потребує постійного стороннього догляду, нагляду сімейного лікаря, стаціонарного лікування та щоденного прийому ліків. За індивідуальною програмою реабілітації позивач потребує постійної медичної реабілітації, засоби пересування. Позивач отримує пенсію, якої не вистачає на лікування та проживання, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Син матеріальної допомоги їй не надає, у зв`язку із чим вона звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 29.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Ленінград, батьками записано: [PERSON] та [PERSON] (в свідоцтві записано російською мовою [PERSON] ), актовий запис № 1090. (а.с.6) Згідно з посвідченням № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , призначена пенсія за віком з 30.08.2017 року. (а.с. 8) У виписці із медичної карти стаціонарного хворого №3498 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , з діагнозом гострий венозний тромбоз, ОАСНК, окллюзія бедренно-подколінного сегменту з обох сторін, ХНК 4, гангрена обох стоп, цукровий діабет другого типу середньої тяжкості, гіпертонічна хвороба, ампутація обох кінцівок, повинна повторно пройти курс лікування через 6 місяців та надглядатися у хірурга, ендокринолога та терапевта (а.с.9). Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №734 від 17.08.2017 року, [PERSON] повинна проходити стаціонарне лікування 1-2 рази на рік, знаходитись під спостереженням сімейного лікарня, травматолога, їй необхідні спеціальні засоби пересування, потребує постійного стороннього догляду (а.с.10-12). Згідно із довідкою МСЕК серії АВ №0825484 [PERSON] є інвалідом першої групи за загальним захворюванням безстроково (а.с.13). Відповідно до частини першої, третьої\~статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або)у частці від заробітку(доходу)з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою\~статті 204 СК України. З матеріалів справи не вбачається підстав передбачених\~статтею 204 СК України\~для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Позивач є особою похилого віку, непрацездатною, досягла встановленого законом пенсійного віку та отримує пенсію, яка є єдиним її джерелом доходу, потребує лікування, оскільки є інвалідом першої групи, вона не може себе обслуговувати, тому вона потребує допомоги свого сина; відсутні відомості, що вона ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини; інших дітей, крім відповідача, вона не має, відповідач є працездатним. Відповідно до ч. 4\~ст.\~206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз`яснень п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову про стягнення аліментів, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,20 гривень.

Outcome: approved