Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі продажу укладеним на товарній біржі дійсним та визнання права власності, у відповідності до ст. ст. 219-220 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 21.05.2018 року остаточно просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №16 по Шкільній, в с. Старокозаче Білгород - Дністровського району Одеської області. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2018 року, залучено в якості відповідачів [PERSON], та [PERSON], як правонаступників відповідача [PERSON], по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу укладеним на товарній біржі дійсним та визнання права власності. Так вимоги позивача мотивовані тим, що 18.11.1997 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1160/Б у вигляді 23/50 частин житлового будинку № 16 по вул. Комсомольській /нині Шкільна/ в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Разом з тим, 18.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1161/Б у вигляді 27/50 частин житлового будинку № 16 по вул. Комсомольській /нині Шкільна/ в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Дані договори купівлі-продажу були укладені на Одеській товарній біржі та в порушення ст. cт. 219, 220 ЦК України не були посвідчені нотаріально. В подальшому, вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації цих договорів, у звязку з цим їх було зареєстровано під № 4-762, інвентаризаційна справа № 110 та № 4-762, інвентаризаційна справа № 110 та виданий технічний паспорт із внесеними відповідними змінами власника житлового будинку. До теперішнього часу позивач вважала себе в законному порядку власником будинку. Разом з тим, маючи намір розпорядитись вказаним нерухомим майном, вона звернулась до нотаріуса, яка пояснила, що укладені в 1997, 1998, 1999 роках будь-які угоди на товарних біржах є недійсними та рекомендувала звернутись до суду за вирішенням вказаного питання. Сторонами договорів були виконані усі істотні умови договору, що у сенсі розуміння ст.. 220 ЦК України є підставою для визнання їх дійсними. Крім того, з моменту придбання житлового будинку (з 1997 року) вона мешкає у ньому, сплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи, фактично володіє даним нерухомим майном. На підставі вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, згідно якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить розглядати справу без її участі. Відповідачі [PERSON]\~та [PERSON]\~у судове\~засідання не\~зявились, у відповідності до ч.1 п. 2 ст. 131 ЦПК України про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не сповістили. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 18.11.1997 року [PERSON], що діяла від імені [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], що діяла від імені [PERSON] продала, а [PERSON] купила 23/50 житлового будинку, загальною площею 45,50 кв.м., житловою 18,2 кв.м. за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Комсомольська, будинок під № 16. Разом з тим, 18.11.1997 року між [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 27/50 житлового будинку, загальною площею 45,50 кв.м., житловою 27,3 кв.м. за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Комсомольська, будинок під № 16. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний житловий будинок є договори купівлі-продажу нерухомого майна № 1160/Б від 18.11.1997 року та № 1161/Б від 18.11.1997 року, укладені та зареєстровані в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбані 23/50 та 27/50 житлового будинку, є реєстрація договорів купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 4-762, інвентаризаційна справа № 110; під № 4-762, інвентаризаційна справа № 110. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передала обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а протилежні сторони правочину звільнили спільне нерухоме майно. В свою чергу, [PERSON] вселилась до будинку № 16 по вул. Комсомольська в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області та виготовила технічний паспорт на цілу одиницю, тобто на увесь житловий будинок на своє ім`я. На підставі рішення Старокозацької сільської ради № 559-УІ від 06.08.2015 року, вул. Комсомольська в с. Старокозаче перейменовано на вул. Шкільна /л.с.20/. У відповідності до листа № 658 від 08.05.2018 року з КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року власником житлового будинку № 16 по вул. Шкільна /колишня Комсомольська/ в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області була [PERSON] на підставі договору № 1060/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.1997 року та договору № 1061/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.1997 року. /л.с.26/ Згідно з ст. 15 Закону України Про товарну біржу , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах при визнання угод недійсними , суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.1997 року, то суд з наведених підстав вважає за можливе визнати їх дійсним та визнати за позивачем право власності на спірний житловий будинок. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договорів, укладених на Одеській товарній біржі сторонами була досягнута в момент укладання вказаних правочинів, що є підставою для визнання договорів купівлі-продажу № 1160/Б від 18.11.1997 року та № 1161/Б від 18.11.1997 року дійсними, відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору в добровільному порядку, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судому порядку не вбачається можливим, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу укладеним на товарній біржі дійсним та визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved