Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.08.2015 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №03; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Жадан». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 25 серпня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З відповідачем сумісно не проживають. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони були не сумісні, з цієї причини в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв'язку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, але вона не заперечує, щоб вона спілкувались з батьком. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.03.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.05.2015 сторонам було надано строк на примирення терміном 4 місяці до 04.09.2018 та зупинено провадження у справі. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.09.2018 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25 вересня 2018 року. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 25 серпня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 25 серпня 2015 року виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №03. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03 листопада 2014 року виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 травня 2016 року виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, відповідно. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу [PERSON] Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач позовні вимоги визнав. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.03.2018 позивачу було відстрочено сплату судового збору. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% від судового збору належного до сплати за даним позовом. Питання щодо повернення решти судового збору згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України судом не вирішується, оскільки ухвалою суду від 28.03.2018 відстрочено позивачу сплату судового збору.

Outcome: approved