Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1994 року. 07 червня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Їй на підставі договору дарування від 29.04.2000 року належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Крім власниці житла, її доньки [PERSON], [INFO], у вказаній квартирі з 13 квітня 2017 року залишається зареєстрованим колишній чоловік позивача, відповідач у справі - [PERSON], про реєстрацію якого вона надала дозвіл вже після розірвання шлюбу на прохання доньки, у зв'зку з тим, що останній потребував офіційної реєстрації місця проживання для того, щоб владнати свої особисті справи. Але фактично він там жодного дня не проживав, речей його у квартирі немає. Оскільки свою обіцянку знятися з реєстрації одразу після влаштування своїх справ, відповідач не виконав, на нього нараховуються комунальні платежі, участі у сплаті яких він не приймає, що погіршує матеріальний стан позивача та її права як власниці житла. Зазначила, що можливість вирішити питання зняття відповідача з реєстрації в позасудовому порядку відсутня, оскільки місце знаходження відповідача невідоме, він навіть не відповідає на телефонні дзвінки, змінивши номер. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше двох років, позивач і просить суд на підставі ст.405 ЦК України визнати його таким, що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою. Відповідач неодноразово викликався до суду /а.с.22-24, 29/, але в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст.128 ЦПК України порядок його виклику в судове засідання дотримано. Належним чином повідомлена про день та час розгляду справи позивач в судове засідання не з'явилася, її інтереси в суді на підставі договору представляє адвокат [PERSON] /а.с.31-33/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в судове засідання не з'явився, будь - яких пояснень щодо позовних вимог не надав. Представник позивача наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача та представника третьої особи, не заперечує проти винесення заочного рішення. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити за обставин, викладених в позовній заяві. Допитана в якості свідка відповідно до ст.92 ЦПК України позивач [PERSON] суду пояснила, що вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору дарування. Крім та доньки, в квартирі зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON], який з часу розірвання шлюбу в квартирі не проживає, але за проханням доньки вона надавала дозвіл на те, щоб відповідача зареєстрували у її житлі у квітні 2017 року для того, щоб отримати закордонний паспорт, та виїхати на заробітки за кордон. Він обіцяв виписатись одразу, як вирішить свої проблеми, але обіцянку не виконав, і хоч вже певний час не спілкується, втім залишається зареєстрованим. Їм з донькою невідомо, де він знаходиться зараз. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, не користується нею, комунальні платежі не сплачує, всі витрати покладаються на неї, через що вона не може навіть звернутися до відділу субсидій. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є подругою позивача, тому їй достеменно відомо, що позивача та відповідач були чоловіком та дружиною, але ще до розірвання шлюбу, тобто з літа 2015 року, коли стосунки між ними погіршилися, відповідач в квартирі позивача за адресою [ADDRESS] не мешкає, навіть не з'являється, з колишньою сім'єю не підтримує стосунки, його речей в квартирі немає. Зараз шлюб між сторонами розірвано. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наданих позивачем та витребуваних судом доказів встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується копією договору дарування від 29.04.2000, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Петрушенком В.О., зареєстрованого у реєстрі за № 1001. Державна реєстрація права власності здійснена в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 04.09.2000 в реєстровій книзі № 1ПВШ, сторінка № 181, запис № 181, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 5,6, 46/. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача /а.с.8/. Ця обставина підтверджується також поясненнями свідків в судовому засіданні. Як вбачається з довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Інгулецької районної у місті ради за адресою: [ADDRESS] мають реєстрацію місця проживання три особи, позивач по справі - [PERSON], відповідач - [PERSON] та їх донька [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно з Актом, складеним ТОВ «УЮТ-2011» від 06.04.2018, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з червня 2015 року /а.с.9/. Таким чином, судом встановлено, що відповідач з червня 2015 року, тобто більш ніж три роки, без поважних причин, відсутній на спірній житловій площі, в належній позивачу квартирі не мешкає. При цьому позивач [PERSON] постійно проживає у спірному житловому приміщенні, утримує житло, ніяких перешкод у користуванні квартирою відповідачу не створювала. В зв'язку з реєстрацією відповідача на спірній житловій площі на нього нараховуються комунальні платежі, які змушена сплачувати позивач, а тому реєстрація відповідача у належному позивачу житлі негативно впливає на матеріальний стан позивача, порушує її права, як власника житла. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права членом сім'ї власника житла. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. За приписами ст.2 та ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, а також передбачено, що громадяни зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд враховує, що квартира, де має реєстрацію місця проживання відповідач, належить позивачу на праві приватної власності, позивач несе витрати по утриманню житла, а відповідач від його утримання самоусунувся, чим порушує права позивача, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір розподіляється пропорційно задоволеним вимогам, але враховуючи категорію справи, а також те, позивач не просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved