Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований 18 листопада 2016 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2419 від 18.11.2016 р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 листопада 2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. [INFO] у подружжя народилася дитина - донька [PERSON] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Між сторонами відсутня угода щодо утримання малолітньої доньки. Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, позивач зрозуміла, що вони люди різних характерів і поглядів на життя, у зв`язку з чим у сім`ї постійно виникали суперечки, внаслідок яких подружжя стали один одному чужими людьми. Після народження доньки відповідач перестав контролювати свою поведінку у сім`ї, що у кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач не має подружніх відносин та не веде спільного господарства з відповідачем з 03 вересня 2019 року. Позивач та відповідач проживають окремо. Навіть після припинення проживання разом у відповідача спостерігаються неконтрольовані спалахи агресії, позивач стала боятися його фізично. 17 січня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] , яким встановлено режим окремого проживання для подружжя. Відповідач не утримує дружину та їх спільну доньку, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та на відповідні звернення позивача з цього питання не реагує. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 18 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки та дружини. Позивач наполягає на тому, що подальше збереження сім`ї та сумісне проживання неможливі, оскільки суперечать інтересам позивача, у зв`язку з чим примирення подружжя, вважає, неможливим. Раніше звернутися до суду із цим позовом позивач не мала змоги через недосягнення дитиною однорічного віку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного провадження, з повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов про розірвання шлюбу підтримала та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Зазначила, що наразі вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Подружжя не проживає разом з 03 вересня 2019 року, з цього ж часу вони не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету. Відповідач, [PERSON] , у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав повністю та просив його задовольнити. Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Згідно з положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 18 листопада 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №2419 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). За заявою [PERSON] 26 жовтня 2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019100080007610 щодо нанесення їй [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року у справі № 755/17188/19 позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання задоволено частково. Встановлено режим окремого проживання для подружжя [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими зареєстрований 18 листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2419. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 12-13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року у справі № 755/2843/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково. Стягнуто аліменти з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2020 року і до досягнення повноліття. Стягнуто аліменти з [PERSON] , на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2020 року і до 28 серпня 2021 року . В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 17-21). Згідно із положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, разом постійно не проживають, фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 420 грн, а решта суми підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved