Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON], [INFO], є спільною дитиною, [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області 22 серпня 2005 року, актовий запис №2448. Син з дня розлучення сторін і по сьогоднішній день проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 липня 2011 року, справа №2-2365/11 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з девальвацією національної валюти, витрати на забезпечення дитини харчування, лікування, одяг, навчання, значно збільшились, що ще більш ускладнює матеріальне становище позивача. Через свою хворобливість, (діагноз - затримка росту конституційного генезу та пролакс нюхального клапану) син постійно відвідує поліклініки та потребує регулярних медичних процедур і повноцінного харчування, особливо вживання морепродуктів, що призводить до додаткових витрат. Крім того, дитина відвідує гімназію №2 та репетиторів з основних шкільних предметів, а це потребує ще більших витрат, які самостійно забезпечити позивач не в змозі. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне звернутись до суду з даним позовом та просити суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 11 920 грн., оскільки з часу прийняття попереднього рішення суду про стягнення аліментів, матеріальне становище відповідача значно покращилось, він займається підприємницькою діяльністю з перевезення вантажів та загальний дохід відповідача становить 1500 доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задоволити (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, поштовими повідомленнями та оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua/fair/ (а.с.30). За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області 22 серпня 2005 року, актовий запис №2448 (а.с. 4). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 липня 2011 року, справа №2-2365/11 позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.ст. 182, 184 СК України, має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за №2037-УІІІ, внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає з 1 січня 2018 року 1860 грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що на даний час розмір аліментів, що стягується з [PERSON] в розмірі 650 грн. на дитину є недостатнім, оскільки, з часу призначення аліментів син сторін подорослішав та потребує більшого матеріального забезпечення, також суд приймає до уваги реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітнього сина, і те, що обов'язок утримувати неповнолітніх дітей є обов'язком обох його батьків, тому приходить до висновку, що сума в розмірі 1000 грн., буде обґрунтованою та законною, а тому, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно 4.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом враховано, що відповідач відповідно до розміру доходу, який він отримує може надавати допомогу (сплачувати аліменти) в збільшеному розмірі, однак не в такому розмірі, як просить позивач, оскільки розмір аліментів, які просить стягувати з нього щомісячно позивач на неповнолітнього сина є непомірно великим, оскільки позивачем не доведено факту отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 1500 доларів США, на що вона вказує в позовній заяві. Суд приймає до уваги те, що відповідач по справі отримує нерегулярний дохід, оскільки займається підприємницькою діяльністю поза межами України, та згідно встановлених в судовому засіданні обставин може сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., на дитину, що є максимально наближеним до прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який складає з 1 січня 2018 року 1860 грн. Враховуючи наведені обставини і те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, засади справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів. Що стосується періоду з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі суд враховує, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial