Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в\~суд з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення\~аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2002 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2016 року шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини, вона сама не в змозі. Зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча є здоровим, працездатним, має стабільний достатній дохід від підприємницької діяльності. Крім того, у нього наявне нерухоме майно квартира, рухоме майно, грошові кошти, а тому зобов`язаний також утримувати дитину. З врахуванням вказаного, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у письмовому відзиві та особисто в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, посилаючись на приписи ч.5 ст. 183 СК України. Зазначив, що з моменту припинення сімейних відносин і по теперішній час він бере участь у вихованні та утриманні доньки, постійно спілкується з нею, час від часу вона проживає з ним, разом проводять дозвілля, відпочинок. За його кошти частково здійснюється купівля одягу, необхідних речей, оплачує витрати дитини, пов`язані з її навчанням. Він щомісячно перераховує кошти на рахунок позивача для утримання дитини, що підтверджує відповідними платіжними дорученнями. Крім того, він уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] , який також перебуває на його утриманні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2002 року перебували у шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2016 року розірвано (а.с. 10-11). У шлюбі в подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Дитина проживає з матір`ю. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами чинного законодавства. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дитини,\~загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дитини. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, має на утриманні ще одну дитину, позовні вимоги визнав частково, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: partial