Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер 20.11.2004 року залишилося спадкове майно. Далі, позивач в позові зазначила, що вчасно до нотаріальної контори із заявою з приводу успадкування вищезазначеного спадкового майна після померлого [PERSON] не звернулася, так як після поховання [PERSON] у неї не вистачало коштів та здоровя для оформлення спадкових прав, а тому вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки вона бажає прийняти спадщину після померлого брата, так як їй потрібні кошти на операцію. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов позивача підтримала та прохала задовольнити, оскільки [PERSON] з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини після померлого спадкодавця, так як вона після смерті свого рідного брата морально та фізично виснажилася. Позивач фактично всі фінансові збереження витратила на поховання брата, і на даний час є пенсіонером. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача і представника позивача та вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.11.2004 року помер [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до п. 26 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за №7\~«Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом повідомлено позивача про неможливість оформлення спадкових прав після померлого спадкодавця [PERSON], оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини. Ст. 1272 ЦК\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд, звертає увагу на те, що законодавством не визначено поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, а тому поважність повинна визначатися, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Далі судом встановлено, що позивач причиною пропущення строку на подання заяви на прийняття спадщини обґрунтовує тим, що після поховання спадкодавця [PERSON] у неї не вистачало коштів та здоровя для оформлення спадкових прав, а також те, що вона є пенсіонером тобто особою похилого віку. В свою чергу, згідно пенсійного посвідчення вбачається, що остання з 15.03.2011 року перебуває на обліку в пенсійному фонді України як пенсіонер за віком,а тому суд вважає, що позивач після смерті свого брата[PERSON], на протязі 2004-2005 року, будучи працездатною особою, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Жодних письмових доказів, які б підтверджували хворобу позивача на протязі 2004 року по 2017 рік до суду не надано. Крім того, суд вважає, що посилання позивача на тяжкий емоційний стан після смерті свого брата не є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також, суд звертає увагу на те, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата лише через 12 років, що свідчить про її небажання прийняти спадщину. Позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вона проявила належну дбайливість щодо захисту своїх прав та інтересів, які пов'язані із спадкуванням. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд вважає, що позов позивача про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягає задоволенню, оскільки позивач та представник позивача не надали до суду будь-яких письмових доказів щодо наявності підстав, які викликали непереборні, істотні труднощі для вчинення дій на прийняття спадщини тобто непереборні, істотні труднощі для подання до нотаріальної контори лише письмової заяви про бажання прийняти спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed