Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року до 28.05.2015 року. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами не склався, спільне проживання було неможливим і позивач разом з дітьми вимушена була виїхати з спільного будинку. Усі речі та документи на них залишилися у відповідача. Після розірвання шлюбу позивач намагалася за взаємною згодою поділити спільне майно подружжя, але відповідач проігнорував вимоги. 08.09.2000 року, перебуваючи у шлюбі, позивач з відповідачем придбали житловий будинок і транспортні засоби легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] . Житловий будинок, присадибна земельна ділянка та транспортні засоби зареєстровані на відповідача. У зв`язку з тим, що в [ADDRESS] зареєстровані два будинки, один з котрих належить відповідачу, а другий [PERSON] , який не має відношення до спірних правовідносин, виникла необхідність в ідентифікації спірного будинку. З цією метою та для впорядкування нумерації різних житлових будинків, позивач звернулася до виконавчого комітету Антонівської селищної ради, яка повідомила про прийняття 07.11.2012 року рішення за №148 «Про присвоєння нової поштової адреси по [ADDRESS] », згідно з яким спірному будинку та земельній ділянці був присвоєний адрес: [ADDRESS] . Селищна рада зобов`язала відповідача привести до відповідності документацію згідно з присвоєною новою адресою. [PERSON] рішення виконавчого комітету селищної ради не виконав. Позивач не має можливості виконати вказане рішення, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок та за документами вона не є власником спірного житлового будинку. Таким чином, спірний житловий будинок є спірною власністю подружжя і позивач має право на Ѕ частину. Транспортні засоби також є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбані у шлюбі. [PERSON] вважає, що має усі підстави просити суд збільшити свою частку у спільній сумісній власності при поділі майна, щоє спільною власністю подружжя, до 2/3 частин. Позивач разом з\~дітьми зареєстрована\~за адресою\~спірного будинку. Їхній син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом, який фактично знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею, сестрою та бабусею за адресою: [ADDRESS] (будинок матері позивача). Донька [PERSON] , [INFO] , навчається в Антонівській загальноосвітній школі, проживає разом з позивачем. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків як по відношенню сина, так і по відношенню до доньки. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 28.05.2015 року стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідач тривалий час - 2 роки, ухилявся від сплати аліментів на обох дітей і станом на 01.08.2016 року мав заборгованість в розмірі 13\~565,09 грн. Після винесення судом 07.06.2016 року ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, останній почав сплачувати аліменти на дітей. Стягнення аліментів на сина було припинено 23.06.2017 року в зв`язку з його повноліттям. Відповідач з січня 2018 року сплачує аліменти на доньку в розмірі 862,87 грн., але нерегулярно. В серпні 2017 року син був зарахований до Херсонського професійного ліцею харчової промисловості за професією «художник розмалювання по дереву». Відповідач знав про продовження навчання сина після повноліття, але матеріальної допомоги не надавав. Рішенням Херсонського міського суд Херсонської області від 30.01.2018 р. з відповідача стягнуті аліменти на повнолітню дитину, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., починаючи від дня пред`явлення позову з 17.10.2017 року і до закінчення сином навчання, а саме до 26.06.2019 року. Таким чином, на день подання позову до суду позивач маю отримувати від відповідача помісячно на доньку 862,87 грн.. але ці кошти надходять не завжди своєчасно. Але ця сума не достатня для утримання сина та доньки і забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Щомісячно на утримання сина та його лікування потрібна сума в розмірі приблизно від 3500 грн., а на утримання доньки від 3000 грн. в залежності від пори року. [PERSON] вважає, що зазначені факти та обставини є достатніми для збільшення частки. Згоди про спосіб поділу спільного майна між сторонами не досягнуто. У зв`язку з викладеним, позивач просила визнати житловий будинок [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ) та транспортні засоби легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] , об`єктами права спільної сумісної власності подружжя; збільшити частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] до 2/3 частин; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості грошової компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] , у розмірі 73688,66 грн., що 2/3 частини від їх вартості; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 20.04.2018\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального\~провадження до\~підготовчого засідання.\~ \~ Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. 25.09.2020 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якому просив визнати житловий будинок [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ) та транспортні засоби легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] , об`єктами права спільної сумісної власності подружжя; поділити майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати; позовну вимогу про стягнення компенсації в порядку поділу т/з залишити без розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2020 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у якості грошової компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] , у розмірі 73688,66 грн., що 2/3 частини від їх вартості. Позивач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує з урахуванням уточнень. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову. Відповідач та його представник в підготовче засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Розглянувши заяву відповідача про визнання позову в підготовчому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд\~ вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року, згідно актового запису про одруження №53, зробленого 12.02.1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №918, зробленого 12.10.1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, та доньку [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №966, зробленого 29.09.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Згідно договору купівлі-продажу\~від 08.09.2000\~року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 470 кв.м. Згідно архівного витягу і з рішення виконкому Антонівської селищної ради від 06.02.2002 року №24 про переоформлення присадибних земельних ділянок громадянам в смт.Антонівка в зв`язку із переходом права власності на житловий будинок, вирішено переоформити присадибні земельні ділянки громадянам в смт.Антонівка в зв`язку із переходом права власності на житловий будинок: [PERSON] , площею 470 кв.м. в [ADDRESS] з [PERSON] . Рішенням за №148 від 07.11.2012 року «Про присвоєння нової поштової адреси по [ADDRESS] », спірному будинку та земельній ділянці був присвоєний адрес: [ADDRESS] . Селищна рада зобов`язала відповідача привести до відповідності документацію згідно з присвоєною новою адресою. Згідно довідки Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Херсон та Білозерського району №15922 від 31.07.2015 року за громадянином [PERSON] станом на 06.08.2015 року зареєстровані легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , і бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] . З акту №2093 від 22.09.2015 року встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми: [PERSON] , 1999 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з січня 2015 року по теперішній час. Згідно довідки про склад сім`ї Виконавчого комітету Антонівської селищної ради №2323 від 13.10.2016 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). З акту №2322 від 13.10.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). Згідно довідки КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 10.04.2017 року №30-04-17, за гр. [PERSON] станом на 31.12.2012 року зареєстровано житловий будинок в [ADDRESS] . Відповідно до висновку про вартість майна від 09.02.2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , складає: 1067709 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Так, частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу житловий будинок [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ) та транспортні засоби: легковий автомобіль «FIAT 230 L», державний номер [NUMBER] , та бортовий причеп ПГА 1, державний номер [NUMBER] , є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням того, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточнень, визнати житловий будинок та траспортний засіб спільним майном подружжя та поділити житловий будинок по 1/2 його частині. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved