Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла рідна сестра позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Чоловік померлої відповідач [PERSON] шляхом психологічного тиску змусив [PERSON] скласти заповіт на спірну квартиру на користь свого сина [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь свого батька [PERSON] Позивач вважає, що відповідач незаконно заволодів спірною квартирою, яку померла мала б заповісти позивачу, якби відповідач не змусив померлу скласти заповіт на користь свого сина. З урахуванням викладеного позивач просить усунути [PERSON] від права на спадщину після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, пояснивши, що відповідач є спадкоємцем першої черги за законом як чоловік померлої. Навіть у разі відсутності заповіту відповідач успадкував би майно [PERSON] Подальша відмова [PERSON] від права на спадкування за заповітом на користь відповідача є його доброю волею, що не обмежується ні заповітом, ні законом. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі третіх осіб. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була подругою померлої [PERSON] та вона їй повідомляла, що мала скласти заповіт на сина [PERSON] і у цьому відповідач не впливав на померлу, оскільки вона була була жінка твердого характеру та до моменту смерті була в нормальному психічному стані, веле звичний спосіб життя, читала книжки, тощо. Всі знали ,що вона мала скласти заповіт та на кого скласти. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що померла була твердого характеру і було неможливо вплинути на неї та примусити її щось зробити проти її волі. Про те, що померла мала зробити заповіт на позивачку вона не чула, але те, що квартиру вона мала заповісти сину знали всі зі слів померлої. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.7) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS] та яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 31.01.2000 року (а.с.43). Крім того, [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого Радянським відділом ЗАГС м. Києва (а.с.53). Також, судом встановлено, що при життя [PERSON] 13.11.2014 року склала заповіт, яким заповідала все своє майно третій особі [PERSON] (а.с.52). Згідно з вимогами ст. 1223 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. 18.02.2015 року спадкоємець за заповітом [PERSON] у відповідності до вимог ст.1273 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса КМНО Назарчук Н.В. з заявою про відмову від спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У зв»язку з цим, 18.02.2015 року до нотаріуса звернувся відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом. В свою чергу, 01.04.2015 року до нотаріуса звернулась позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її сестри [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить усунути відповідача [PERSON] від спадщини відповідно до ч.2 ст.1224 ЦК України, оскільки він шляхом психологічного тиску змусив [PERSON] скласти заповіт на користь свого сина. Частиною 2 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Таким чином, законодавець чітко зазначив, що не можуть спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які перешкоджали спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті. Зазначені незаконні дії повинні бути здійснені умисно. Слід зазначити, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ст.. 1261 ЦК України, а отже, у разі відсутності заповіту, відповідач успадкував би майно [PERSON], як чоловік померлої. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1224 ЦК України, складання заповіту на користь [PERSON] не збільшило частку відповідача у спадщини, а сама відмова останнього від спадщини на користь відповідача є його волевиявленням, що передбачено ст. 1273 ЦК України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] (сусідки померлої) та [PERSON] (двоюрідна сестра померлої) пояснили, що при житті [PERSON] мала намір скласти заповіт на сина відповідача - [PERSON] Також в своїх поясненнях заперечували щодо будь-якого тиску з боку відповідача на [PERSON] з приводу складання заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач за час розгляду справи жодним чином не обґрунтувала за яких підстав померла [PERSON] мала скласти заповіт на її користь, а також у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надала доказів, що відповідач перешкоджав [PERSON] скласти заповіт на її користь. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed