Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства Теплових мереж «Криворіжтепломережа» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] у о 07:45 год. у приміщенні котельні «Ленинська» Тернівського теплового району Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», під час виконання трудових обов'язків апаратника хімводоочищення внаслідок падіння в резервуар «мокрого» зберігання солі та отриманих при цьому термічних опіків тіла загинула мати позивача - [PERSON]. Відповідно до розділу 7 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 1 від 16 березня 2012 року та розділу 4 акту форми Н-5 «Спеціального розслідування нещасного випадку» від 16 березня 2012 року основною причиною нещасного випадку, в результаті якого загинула [PERSON], було визнано незадовільний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території (вікна резервуара для «мокрого» зберігання солі не перекриті згідно вимог проекту, територія складу «мокрого» зберігання солі не очищена від снігу, стаціонарно не освітлена). Згідно розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 1 від 16 березня 2012 року та розділу 6 акту форми Н-5 «Спеціального розслідування нещасного випадку» від 16 березня 2012 року особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку були визнані: -[PERSON] - майстер теплового айрону, який не забезпечив здорових та безпечних умов праці на робочих місцях. Не проконтролював безпечні прийоми і методи ведення робіт з підлеглим персоналом, чим порушив вимоги п.п.4.1.7, 4.1.4, 4.1.6, НПАОП 40.1-1.02-01 «Правила безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж», п.п.2.32, 2.38 «Посадової інструкції майстра теплового району»; -[PERSON] - начальник дільниці теплового району, який не забезпечив безпечну експлуатацію споруди складу сольового господарства відповідно до вимог нормативних актів і правил з охорони праці та виробничу дисципліну на дільниці, своєчасно не переглянув та не узгодив у встановленому порядку інструкцію з охорони праці для апаратника ХВО з метою приведення її у відповідність до вимог «Положення про розробку інструкції з охорони праці», чим порушив ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.п.3.6, 4.1.7, 4.1.4, 4.1.6 НПАОП 40.1-1.02-01 «Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж», розділ 2 абз. 11, 17, 18 «Посадової інструкції начальника дільниці теплового району», п.п. 3.4, 6.1 НПАОП 0.00-4.15-98 «Положення про розробку Інструкції з охорони праці»; -[PERSON] - начальник теплового району, який не забезпечив безпечну експлуатацію споруди складу сольового господарства відповідно до вимог нормативних актів і правил з охорони праці, не в повному обсязі здійснював контроль по створенню безпечних умов праці в котельні «Ленінська». Розробив та узгодив у встановленому порядку «Інструкцію з охорони праці для апаратника ХВО» з відступами від вимог «Положення про розробку Інструкції з охорони праці», чим порушив п.п. 4.1.7, 4.1.4, 4.1.6 НПАОП 40.1-1.02-01 «Правила безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж», п.п.2.18, 4.3.4 НПАОП 0.00-4.15-98 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці». Результатами розслідування також було встановлено порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» самою потерпілою [PERSON], яка не подбала про особисту безпеку і здоров'я. Внаслідок смерті матері позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала; звістка про смерть завдала їй глибоких моральних переживань; за життя мати та позивач перебували в тісних сімейних стосунках, адже мати була для неї самою близькою людиною; після смерті матері позивач тривалий час перебувала у напруженому психічному стані, думки про її смерть не залишають позивача до теперішнього часу. Отже смертю матері позивачу завдано глибоких моральних переживань. Зважаючи на втрату матері, смерть якої настала у зв'язку з грубим порушенням відповідача вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 220 000, 00 грн., завданої смертю її матері на виробництві. 21.07.2016 року до суду були надані письмові заперечення комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на позовну заяву, в яких просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначивши наступне. З позовними вимогами КПТМ «Криворіжтепломережа» частково не згодне з наступних підстав. При розгляді даної справи судом просили взяти до уваги положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995p. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким встановлено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Також при відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння Позивачу моральних страждань, а також в якій матеріальній формі Позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим при цьому керується. Також, просили звернути увагу на п.9 даного Пленуму, яким передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Разом з цим, просили суд, надати належну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме: актам форми Н-1 та Н-5, якими встановлено, що [PERSON] (мати позивача) знаходилася в стані алкогольного сп'яніння, напрямок слідів був відхилений від маршруту слідування працівників котельні до сольового господарства; даними актами було встановлено, що стан об'єкта, устаткування і матеріалів, що застосовувалися перед нещасним випадком в цілому відповідає вимогам нормативних актів з охорони праці, аналогічних нещасних випадків на підприємстві не було. Також, взяти до уваги те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» не залишилося байдужим до нещасного випадку, підприємство: здійснило оплату всіх ритуальних послуг, поминального обіду та транспортних послуг. Також просили суд, звернути увагу на те, що позивач всупереч вимогам ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України в обґрунтування своїх позовних вимог не надав належних доказів, які б засвідчували: по-перше, грубе порушення підприємством вимог щодо безпеки праці; по-друге суттєві незворотні негативні зміни. Тому в розумінні Пленуму Верховного Суду України № 4 вважають, що позивачем не надано належних доказів, на підставі яких можна встановити розумність стягнення моральної шкоди у розмірі 220 000,00 грн. Вважають, що цей розмір шкоди значно завищено. Додатково просять взяти до уваги положення ч.2 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, якими встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В даному випадку слід зазначити, що у грудні 2012р. чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» на його користь моральної шкоди, завданої загибеллю дружини, у розмірі 200 000, 00 грн. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу 21.05.2013p. позов задоволена частково - стягнуто з підприємства 100 000,00 грн. Не погоджуючись з даним рішенням КПТМ «Криворіжтепломережа» подано апеляційну скаргу 16.07.2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області винесено рішення, яким апеляційну скаргу підприємства задоволена частково: рішення суду першої інстанції змінено шляхом зменшення розміру моральної шкоди з 100 000,00 грн. до 25 000,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, взяв до уваги всі обставини справи, моральні страждання, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Також, просили звернути увагу на судову практику, наприклад рішення Верховного Суду України від 03.06.2009, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2013p. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просила в позові відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. Зокрема було встановлено, що [PERSON] - [INFO] (а.с.15-18), є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.14). У матеріалах справи міститься акт №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 16.03.2012, складений за формою Н-1, відповідно якого основними причинами настання нещасного випадку визначено: незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території (вікна резервуара для «мокрого» зберігання солі не перекриті згідно вимог проекту, територія складу «мокрого» зберігання солі не очищена від снігу, стаціонарно не освітлена). Супутніми причинами настання нещасного випадку визначено: неякісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці, зокрема в інструкції з охорони праці № 3.ІІ для апаратника ХВО не в повній мірі передбачено перелік заходів безпеки щодо безпечної організації праці, прийомів та методів безпечного виконання робіт, а також застереження про можливі небезпечні, неправильні методи та прийоми праці, які заборонено застосовувати при виконанні робіт на складі «мокрого» зберігання солі. Алкогольне сп'яніння (а.с.3-6). Крім того, аналогічні висновки визначені у акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 07:45 год. на комунальному підприємстві теплових мереж «Криворіжтепломережа» від 16.03.2012 року, складеному за формою Н-5 (а.с.7-12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 87 (а.с.13). Зазначені обставини стали підставою для звернення [PERSON] з відповідними позовними вимогами про стягнення сум у рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі її матері із посиланням на вимоги 1167-1168 ЦК України. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2012 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу постановлено вирок, яким [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 271 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, без позбавлення права займати посади або займатися будь-якою діяльністю (а.с.31-32). Також, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.07.2013 року апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задоволено частково. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.2013 року змінено, зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь [PERSON] з 100 000 (ста тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) гривень (а.с.27-28). Рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 08. 08. 2016 року по справі за позовом за позовом [PERSON] до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, позов [PERSON] - задоволений частково. З Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь [PERSON] стягнуто 30000 (тридцять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її матері - [PERSON]. В іншій частині позову відмовлено. (а.с.33-35). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Умови і порядок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров'я під час виконання свої професійних обов'язків, визначено комплексом норм Цивільного кодексу України, Кодексу України про працю, Закону України «Про охорону праці» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Загальні умови відшкодування моральної шкоди визначені статтею 23 ЦК України, згідно ч.ч. 1-3 якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до Закону України від 23 лютого 2007 року N 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» втратили чинність положення ст. ст. 21, 28, 34 цього Закону України щодо обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду (ці зміни набрали чинності з 30 березня 2007 року). Таким чином, у разі, коли право на відшкодування моральної шкоди виникало у позивача до 1 січня 2006 року, тобто до набрання чинності як Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», так і Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, та Законом України N717-V потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду соцстраху, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення з наступних підстав. Проте Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 8 жовтня 2008 року у справі N1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). При цьому згідно із ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що в зв'язку зі смертю [PERSON] під час виконання нею професійних обов'язків на апаратника хімводоочищення Тернівського теплового району комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», позивачу було спричинено моральні страждання у вигляді нестерпного душевного болю, оскільки вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила та поважала, звістка про смерть матері завдала їй глибоких моральних страждань, оскільки мати була для неї самою близькою людиною, тому така моральна шкода має відшкодовуватись за рахунок роботодавця, яким є відповідач по справі. З огляду на наведене, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин суд вважає, що завдана позивачу моральна шкода підлягає стягненню з комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» в розмірі 30 000, 00 грн. Оскільки [PERSON] зверталась до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю її матері - [PERSON], у зв'язку з чим в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. За приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору при розгляді позовної заяви про відшкодування моральної шкоди дорівнює 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, яку станом на 1 січня поточного року встановлено на рівні 1378,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial