Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просили ухвалити рішення, на підставі якого визнати за нею право власності на 27/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з 1997 року вона була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла мати позивача, [PERSON], яка також була зареєстрована та постійно проживала за вищевказаною адресою. [PERSON] на праві власності належало 27/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами за адресою: [ADDRESS]. Але правовстановлюючі документи були втрачені ще за життя матері. Оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність спірного майна на праві власності її померлій матері, оформити свої спадкові права вона не має можливості. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності. Задоволено частково клопотання позивача про виклик та допит свідків в судовому засіданні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року задоволено клопотання позивача про виклик свідка. 01 листопада 2018 року від представника відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого просили відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що згідно листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.08.2017 року №1042293 після обстеження та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами має самочинну прибудову літ. «а8» (прим. 3-6, 3-7), загальною площею13,8 кв.м. Отже, на думку представника відповідача, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Діючим законодавством передбачений певний порядок виконання будівельних робіт та введення об'єктів в експлуатацію шляхом відповідного звернення до компетентних органів. Позивач своє таке право не реалізував. Крім того, передумовою для виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію. Єдиним органом, уповноваженим на встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівельних об'єктів є орган державного архітектурно-будівельного контролю. Також представник відповідача зазначає, що спадкоємець не набуває права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, якщо за життя спадкодавець не набув право власності на таке майно. Враховуючи те, що у спадкодавця не виникло права власності на спірне нерухоме майно, то і перехід цього права до спадкоємця в порядку спадкування відповідно до вимог чинного законодавства не можливий. Крім того, на думку представника відповідача, визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна судом призведе до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей. Також представник звертає увагу на те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. 28 листопада 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона зазначає про те, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належить на праві спільної часткової власності п'яти співвласникам. Її померлій матері належало 27/100 частин домоволодіння. Між співвласниками склався фактичний порядок користування будинком літ. «А-1», відповідно до якого позивач займає приміщення літ. Ш - коридор, літ. 1-1 - кухню, літ. 1-2 житлову кімнату, літ. 1-3 - житлову кімнату, літ. 1-4 - коридор. Позивач зазначає, що ні її мати, яка була власницею 27/100 частин житлового будинку, ні вона, як єдина спадкоємиця після смерті матері, не мають ніякого відношення до будівництва самочинної прибудови а8. Дане самочинне будівництво здійснила співвласниця [PERSON] Відповідно до технічної документації прибудова а8 була побудована в 2009 році, тобто вже після відкриття спадщини, при цьому ідеальні частки співвласників не змінилися. Оскільки самовільна прибудова була побудована після відкриття спадщини, то вона не входить до складу спадщини, а тому і не може бути набута у власність в порядку спадкування, бо не має до спадщини ніякого відношення. Позивач просить задовольнити її позовні вимоги з урахуванням викладеної позиції у позовній заяві та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. Витребувано із П'ятої Харківської державної нотаріальної контори ( 61003, м. Харків, пл. Павлівська, б. 2) відомості про наявність заяв про відмову або прийняття спадщини, кола спадкоємців наявність інших спадкоємців та відкриття спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON]. Витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Івакіної Т.В. ( [ADDRESS]) копію спадкової справи № 44/2018 після померлої [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, що не з'явилися та ухвалити рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23.10.1995 року на праві власності належить 27/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 11) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER]. ( а.с. 9) Після її смерті відкрилася спадщина на 27/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтею 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за повітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Після смерті [PERSON] спадкоємицею за законом першої черги залишилася її донька [PERSON]. ( а.с. 8) Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначили позивач, і це підтверджується довідкою з місця проживання за №117 від 12.09.2018 року, виданої майстром приватного сектору ділянки №4 Новобаварського району м. Харкова, [PERSON] на момент смерті матері, [PERSON], була зареєстрована та проживала разом з останньою за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 10) З домової книги на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 23.05.1997 року та по теперішній час. (а.с. 111-112) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] Після смерті останньої, [PERSON] залишилася проживати у спірному будинку. Вона користується ним і до теперішнього часу, займається його ремонтом, слідкує на прибудинковою територією. Частина 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначає, що прийнятий спадок визнається таким, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ГК України в редакції 1963 року). Отже, після [PERSON], померлої [INFO] спадщину у вигляді 27/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], фактично прийняла її донька, [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи №44/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON], 27 листопада 2018 року до приватного нотаріуса ХМНО Івакіної Т.В. з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. ( а.с. 77-89) Згідно постанови про відмову у вичинені нотаріальних дій від 29.01.2019 року, приватним нотаріусом ХМНО Івакіною Т.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 27/100 часток у праві власності на будинок [ADDRESS], оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. ( а.с. 110) Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що у [PERSON] виникло право на звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що оформити свої спадкові права після смерті матері позивач позбавлена можливості, оскільки остання не має оригіналу правовстановлюючого документу про належність спадкового майна, а саме частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS], спадкодавцеві на день її смерті. Дані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про належність спадкового майна, а саме частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS], спадкодавцеві на день її смерті, на думку суду, являється перешкодою для отримання позивачем у приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадкування. Суд, даючи оцінку вищевикладеному, приходить до висновку про те, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та за нею повинно бути визнано право власності в порядку спадкування за законом. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, які були викладені у їх відзиві, оскільки самочинна побудована прибудова літ. «а8» (прим. 3-6, 3-7), загальною площею13,8 кв.м, яка розташована на території домоволодіння [ADDRESS], була побудована співвласником [PERSON] у 2009 році, тобто після відкриття спадщини, а отже спадкодавець [PERSON] не має до неї ніякого відношення. На підставі викладеного та

Outcome: approved