Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 21 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №89; стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття або зміни матеріального стану відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.07.2011р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] Через деякий час після одруження між ними почалися непорозуміння з будь-яких мотивів та різних причин. Вона намагалася зберегти шлюб, просила відповідача більш відповідально ставитись до сімейного життя, приділяти більше уваги вихованню та розвитку дитини, знайти постійну роботу. Однак такі її зусилля не дали результату. Вже більше року вони проживають окремо. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Шлюб між ними є формальним. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб між ними та стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини. Судові витрати залишити за нею. Ухвалою від 22 січня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 22 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Із свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №01/18 від 16.01.2018р. малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача, тому, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак, шлюб необхідно розірвати. У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність відомостей про матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, те, що дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача, інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме з 22.01.2018. Відповідно дост.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за даним рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. Відповідно до ст.112, 141, 180, 181, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved