Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] з відповідачем - [PERSON] з 05 липня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. З відповідачем мають трьох спільних дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу між ними вже немає фактичних шлюбних відносин, немає довіри. Наразі вона може констатувати те, що не бачить своє майбутнє у шлюбі з відповідачем. Продовження цього шлюбу буде суперечити як її інтересам, так і інтересам їхніх спільних дітей. В судовому засіданні 23 червня 2017 року позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що життя з відповідачем стало нестерпним, зв`язку з ігоістичними поглядами відповідача на подружнє життя. Відповідач приховав від неї інформації про лікування у психіатричному закладі до їх одруження, та минулого року у відповідача проявилася неадекватна поведінка. Крім того, відповідач та його батьки застосовували до неї фізичне насильство. З березня 2017 року вони проживають окремо. Представник позивача в судовому засіданні 23 червня 2017 року позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні 23 червня 2017 року позов не визнав, пояснив, що позивач виклала неправдиву інформацію, щодо їх відносин. Він кохає свою дружину та дітей, ніколи не застосовував до них насильство та просив надати їм час на примирення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в три місяці. В судове засідання 17 листопада 2017 року позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та її представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі, примирення між ними не відбулося. Відповідач в судове засідання 17 листопада 2017 року не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо з березня 2017 року, спільним побутом не пов'язані, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Крім того, статтею 5 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22 листопада 1984 року № 7 зі змінами, внесеними Протоколом № 11, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що шлюб виражає вільну форму взаємин між жінкою та чоловіком, характеризується на вільній згоді, як у вступ у шлюбі, так і в питанні розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільно не проживають, спільним побутом не пов'язані, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, строк на примирення терміном в три місяці результатів не дав, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved