Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що року між позивачем та відповідачем був укладений Договір купівлі- продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала земельну ділянку загальною площею 0,10 га, яка розташована в адмінмежах Геронимівської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району та області. На підставі даного Договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. На момент укладення вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки, в п.7 Договору зазначено, що згідно з довідкою №547 від 11.12.2007 року, виданою Черкаською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах, витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 14.12.2007 року будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням відсутні.[PERSON], перед відчуженням, набула право власності на вказану ділянку, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області №372 від 06.11.2007 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків».Зазначене розпорядження буловидано після того, як розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 199 від 12.06.2007 р. припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Черкаське лісове господарство» та переведено відповідну земельну ділянку до земель запасу (піски) без зміни цільового призначення.Проте, 08.12.2008 року Постановою Черкаського окружного адміністративного суду (справа №2-а-283/08) за позовом прокурора визнано незаконним розпорядження Черкаської РДА Черкаської області за №199 від 12.06.2007 року «Про припинення права користування земельною ділянкою ДП «Черкаське лісове господарство».24.04.2009 року Постановою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Черкаської РДА задоволено і ПостановуЧеркаського окружного адміністративного суду від 08.12.2008 р. - скасовано та ухвалено нову, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову.26.07.2011 року Ухвалою Вищого адміністративного суду України - Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2009 року скасована, а Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2008 року залишена в силі. Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявивля, але на адресу суду надав заяву в якій просив справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надала заперечення на позовну заяву про визнання правочину недійсним, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову в звязку в тим, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки договір купівлі-продажу був укладений 14.12.2007 року, а державний акт на право власності на землю виданий 25.12.2007 року. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 14.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала земельну ділянку загальною площею 0,10 га, яка розташована в адмінмежах Геронимівської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району та області, має кадастровий номер 7124982500:03:001:0028, для будівництва і обслуговування жилого будинку. На підставі даного Договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] отримала Державшій акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №632675 від 25.12.2007 року. На момент укладення вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки, в п.7 Договору зазначено, що згідно з довідкою №547 від 11.12.2007 року, виданою Черкаською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах, витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 14.12.2007 року будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням відсутні. [PERSON], перед відчуженням, набула право власності на вказану ділянку, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №6300909 від 06.12.2007року, на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області №372 від 06.11.2007 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків». Зазначене розпорядження було видано після того, як розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області №199 від 12.06.2007 р. припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Черкаське лісове господарство» та переведено відповідну земельну ділянку до земель запасу (піски) без зміни цільового призначення. 08.12.2008 року Постановою Черкаського окружного адміністративного суду (справа №2-а-283/08) за позовом прокурора визнано незаконним розпорядження Черкаської РДА Черкаської області за №199 від 12.06.2007 року «Про припинення права користування земельною ділянкою ДП «Черкаське лісове господарство». 24.04.2009року Постановою Київського апеляційного адміністративного суду (справа №22а-5493/09) апеляційну скаргу Черкаської РДА задоволено і Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2008 р. - скасовано та ухвалено нову, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову. 26.07.2011року Ухвалою Вищого адміністративного суду України - Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2009 року скасована, а Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2008 року залишена в силі. Як передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не заявлено про причини пропущення позовної давності, питання про поновлення пропущеного строку не ставилось. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~\~\~\~ Відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, з яким позивач звернувся до суду, пропустивши трирічний строк звернення, тому в його\~\~задоволенні\~\~слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач пропустив строк позовної давності, та не ставив питання про поновлення строку.

Outcome: dismissed