Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 12 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 44, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за її місцем проживання у [INFO] та стягнути із відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн. Свої позовні\~вимоги \~[PERSON]\~обґрунтовує тим,\~ що\~вона спільно\~із відповідачем\~не проживає,\~не веде\~спільного господарства,\~вони мають\~різні погляди\~на сімейні\~відносини,\~ а\~тому вважає,\~що сімя\~існує формально,\~зберегти яку\~неможливо та\~недоцільно.\~Крім того,\~позивач у\~позові вказала,\~що оскільки\~малолітня дитина\~постійно проживає\~із нею,\~йому необхідне\~особливе піклування\~мами,\~вважає,\~що слід\~визначити місце\~проживання дитини\~за її\~ місцем\~ проживання. Також зазначила, що відповідач не виконує свого обовязку утримувати неповнолітню дитину ні в грошовій, ні в матеріальній формі. У судове засідання позивач не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у ньому, однак просить стягнути із відповідача в її користь 1100 грн. аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] у судове засіданя не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір»ю. Позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1100 грн. також визнає повністю. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 12 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Семків) [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис\~ №44. Від спільного подружнього життя сторін народився син [PERSON], [INFO]. Дитина є здоровою. Позивач разом із неповнолітньою дитиною проживає у [INFO]. Відповідач проживає за іншою адресою. Відповідач не працює, однак має нерегулярний, мінливий дохід, стан його здоров»я задовільний. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сторони не проживають спільним сімейним життям, сімя існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечило б його інтересам, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Беручи до уваги те, що дитина сторін є малолітньою, з часу народження проживала із матір»ю, з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне визначити її місце проживання за місцем проживання матері у смт.Дружба, вул.Лесі Українки, 4/74, Теребовлянського району Тернопільської області. Враховуючи те, що відповідач не має постійного заробітку, а прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє з батьків у рівних частках, відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1100 грн., суд вважає, що із відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1100 грн. на одну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved