Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2002. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17.12.2015 шлюб між ними розірвано. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Ще до розірвання шлюбу у 2015 році вона була вимушена покинути відповідача та проживати з дитиною окремо, оскільки батько дитини не приймав участі у вихованні та утриманні дитини. До теперішнього часу відповідач свого ставлення до дитини не змінив, з дитиною не спілкується, не проявляє до сина ні уваги, ні турботи. Всі питання по вихованню, навчанню,утриманню сина вона вирішує сама. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримала позов, надала пояснення аналогічні тим, що містить позов. Пояснив, що відповідач її неодноразово бив, він вживає наркотичні засоби, але в органи поліції вона не зверталась. Згідно ч.1 ст.130 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області Матюшенко Л.А. у судовому засіданні підтримала висновок Дергачівської райдержадміністрації щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] . Заслухавши учасників судового процесу, свідка [PERSON] , який пояснив, що відповідач, його батько, не приймає участі у його вихованні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2002. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17.12.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.07.2019, наданого депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Миколенко Р.Д. встановлено, що [PERSON] проживає в задовільних умовах разом із сином [PERSON] , [INFO] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Дитину [PERSON] виховує [PERSON] . Батько [PERSON] у вихованні сина [PERSON] участі не приймає, довгий час не виходить на зв`язок, життям дитини не цікавиться. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 17.02.2020 службою у справах дітей районної державної адміністрації до громадян [PERSON] та [PERSON] направлялись запрошення, якими пропонувалось надати до служби у справах дітей районної державної адміністрації відповідні документи (довідки з місця роботи батьків дитини, характеристика з місця роботи або проживання батьків, довідки з закладу охорони здоров`я про стан здоров`я дитини та участь обох батьків у виконанні рекомендацій лікарів, довідка та характеристика закладу освіти, де навчається дитина, довідка з Державної виконавчої служби про заборгованість по аліментах, та інші документи, які громадяни вважають необхідними для розгляду порушеного питання). Громадянка [PERSON] 06.02.2020 року прибула до служби у справах дітей районної державної адміністрації разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та надали власноруч написані заяви. Неповнолітня дитина [PERSON] у власноруч написаній заяві зазначив, що його батько, громадянин [PERSON] , з 2015 року не займається його вихованням, не піклується про його здоров`я, його фізичний, духовний, та моральний розвиток, не приймає участі у здобутті ним загальної середньої освіти. З батьком неповнолітній [PERSON] не спілкується з 2015 року. Громадянка [PERSON] в своїй заяві від 06.02.2020 року надала службі у справах дітей аналогічні пояснення з приводу відсутності участі громадянина [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина. Громадянин [PERSON] надав до служби у справах дітей характеристику з місця роботи, видану ТОВ «СВІС КРОНО» та довідки № 54, № 55, № 56, № 57, відповідно до яких із заробітної плати проводяться відрахування сплати аліментів за період з 2016 року та 2019 рік. В наданій до служби у справах дітей районної державної адміністрації заяві громадянин [PERSON] зазначив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Громадянкою [PERSON] під час попереднього розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не надано достатньо документів, які підтверджують або спростовують участь батька у піклуванні про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи вищезазначене, витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 13.02.2020 року № 2, а саме рішення № 12 «Про розгляд матеріалів суду щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Дергачівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують або спростовують участь батька у піклуванні про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, вважає не доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав послався на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, однак відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, позивачем не надано достатньо документів, які підтверджують або спростовують участь батька у піклуванні про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд дійшов висновку, що на теперішній час позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: dismissed