Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.08.2003 року, виданого Фондом комунального майна м.Херсона, зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23449673 від 30.07.2009 року реєстраційний номер 27919036, позивач є власником ј трьохкімнатної квартири загальною площею 87,4 кв.м., житловою 57,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору дарування квартири від 01.07.2009 року, укладеного нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А., зареєстрованому в реєстрі за №27919036, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25882047 від 16.04.2010 року, позивач володіє ще ј вищезазначеної квартири. Співвласниками даної квартири є чоловік позивача [PERSON] , та донька [PERSON] . Також в квартирі зареєстрований син, [PERSON] , [INFO] . З 2008 року відповідач не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідача створює для позивача перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. [PERSON] позбавлена можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. У зв`язку з цим просила визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, надали згоду на ухвалення заочного рішення. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у х відсутність, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В останнє судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.08.2003 року, виданого Фондом комунального майна м.Херсона, зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23449673 від 30.07.2009 року реєстраційний номер 27919036, [PERSON] є власником ј трьохкімнатної квартири загальною площею 87,4 кв.м., житловою 57,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору дарування квартири від 01.07.2009 року, укладеного нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А., зареєстрованому в реєстрі за №27919036, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25882047 від 16.04.2010 року, [PERSON] володіє ще ј вищезазначеної квартири. Співвласниками даної квартири є чоловік позивача [PERSON] , та донька [PERSON] . Згідно акту від 10.11.2019 року, складеного ТОВ КК «Альянс», за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Свідок [PERSON] підтвердила факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved