Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON]С.К. такими, що втратили право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Мухамадєєва, б. 37 в м. Мирноград Донецької області. У зазначеному житловому будинку крім неї зареєстровані також її донька [PERSON] та онука [PERSON] Сейєд Кямал. З часу реєстрації, а саме з вересня 2002 року до теперішнього часу відповідачі фактично не мешкають за адресою реєстрації, місце їх знаходження позивачу невідоме. Позивач вимушена сплачувати комунальні послуги також і за відповідачів, її дохід невеликий, вона часто хворіє і у звязку з тим, що не має змоги утримувати великий будинок, бажає продати його. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком. Посилаючись на ст.405 Цивільного кодексу, як на гарантію захисту своїх прав, просила суд визнати відповідачів - [PERSON], [INFO], [PERSON] Сейєд Кямал, [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 37 по вул.Мухамадєєва в м.Мирноград Донецької області. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, додала, що за даних обставин вона позбавлена можливості отримати житлову субсидію. Представник позивача підтримав заявлені вимоги, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON]С.К. та представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду не зявилися по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу будинку позивачу [PERSON] (до вступу в шлюб мала прізвище Дармоєдова) належить будинок, розташований за адресою: Донецька область м.Мирноград вул.Мухамадєєва (колишня Ростовська), б. 37. В даному будинку, крім позивача зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON] Сейєд Кямал, [INFO] (а.с. 6-7, 8, 9-11, 12, 13). 21 березня 2017 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда [PERSON], за участі сусідів, складений акт, згідно з яким [PERSON], [INFO], [PERSON]С.К., [INFO], не мешкають у будинку номер 37 по вул.Мухамадєєва (колишня Ростовська) міста Мирноград Донецької області з вересня 2002 року і до теперішнього часу (а.с. 14). Вказані обставини та факт непроживання відповідачів в будинку за адресою: м.Мирноград Донецької області вул.Мухамадєєва, 37 без поважної причини понад один рік, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивача знає як подругу, дружать років 20. Відповідачів знає, що це донька та онука позивача. Відповідачі не мешкають разом з позивачем приблизно 10 років, їх речей у будинку немає. У гостях у позивача буває приблизно раз на місяць. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її сусідка, мешкає з нею поруч. Діти з нею не мешкають вже більше 5 років це точно. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні причин відсутності відповідачів у спірному будинку, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідачі не користувалися будинком та були відсутніми, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з вересня 2002 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачами щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком № 37 по вул.Мухамадєєва в місті Мирноград Донецької області. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved