Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який згодом рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей, не надає необхідної матеріальної допомоги. Саме тому позивач і звернулась до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/ 3 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу у відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1367 (а.с.7). У період шлюбу у подружжя народилися: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10); донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом було встановлено, що відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до с.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved