Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON]. в сумі 1000,00 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 28 квітня 1996 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, тому вона звернулась до суду також і з позовом про розірвання шлюбу. Спору про місце проживання дитини нема, син залишився проживати із нею. Вказує, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться інтересами сімї та вихованням сина, не приймає участі у його утриманні, в той час інших утриманців не має. Відповідач є працездатним, на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. До судового засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином судом повідомленим про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 28 квітня 1996 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). [INFO] року у сторін народився син - [PERSON] (а.с.4). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність стабільного доходу у відповідача. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи положення вищевказаної статті, суд приходить до висновку про необхідність стягувати аліменти починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved