Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.01.1995 року вона з Відповідачем уклала шлюб. В період даного шлюбу у неї з Відповідачем народився син, який на даний час є повнолітнім. Спільне життя не склалося у зв'язку із постійними сварками та різними поглядами на сімейні цінності, чоловік ніде не працює, набрав кредитів та живе за їх рахунок, їй приходиться платити за нього. З жовтня 2013 року між ними припинилися шлюбні стосунки, спільного господарства вона з Відповідачем не веде і на її переконання подальше збереження сім'ї не можливе. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, пояснила, що не вбачає подальшого сенсу у збережені шлюбу. В подальшому надала суду заяву про слухання справи без її присутності. Відповідач на розгляд справи не з'явився. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 21 січня 1995 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Марганець, актовий запис № 7 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]). В даному шлюбі у сторін народився син, який на даний час є повнолітнім. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку із постійними сварками та різними поглядами на сімейні цінності. З жовтня 2013 року між ними припинилися шлюбні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть.Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам Позивача. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в судовому засіданні було встановлено, що сторони не мають наміру зберегти шлюб. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved