Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що вона 04 лютого 2014 року надала відповідачу [PERSON] позику в розмірі 10\~000,00 грн . домовившись про те , що вона до 04 лютого 2015 року повністю поверне позику. Вважає , що надана розписка відповідачем являється договором позики , але [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином по договору позики не виконує , хоча неодноразово зверталася про повернення бору згідно договору . В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги [PERSON] уточнивши їх , просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 10\~000 , 00 грн . як надану позику , 300,00 грн . , 3% від простроченої суми, та стягнути судові витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на правову допомогу , пославшись на наведені обставини зазначені в позовній заяві . В позовній заяві за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним просить відмовити повністю за його безпідставністю . 17 листопада 2015 року відповідач [PERSON]С . звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання договору позики недійсним , пославшись на те , що договір позики в розмірі 10\~000,00 грн . є недійсним , оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками . Вона в [PERSON] гроші в розмірі 10\~000,00 грн . 04.02. 2014 року як позику не брала . В той час на посаді продавця в [PERSON] не працювала . Ніяких вимог про повернення позики [PERSON] їй не предявляла , і не могла предявити , оскільки ніякої позики грошей не було . Розписка була нею написана під примусом [PERSON], і не відповідала її внутрішній волі . Вона працювала у [PERSON] з червня 2014 року , а до цього часу з останньою знайома не була Під час її роботи продавцем у [PERSON] вона штучно створила недостачу товаро матеріальних цінностей і користуючись її недосвідченістю змусили повірити в існування недостачі та примусила поставити підпис у розписці . Позивач та її представник просять відмовити у первісному позові , зустрічний позов задовольнити , визнати договір позики , згідно розписки від 04.02.2014 року недійсним . Заслухавши представника позивача , перевіривши матеріали справи , суд вважає , що позов [PERSON] про стягнення богу за договором позики до задоволення не підлягає . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним підлягає залишенню без задоволення . Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших визначеними родовими ознаками . Із матеріалів справи вбачається , що [PERSON] згідно розписки 04 . 02.2014 року позичила в [PERSON] 10\~000 ,00 грн. Про написання такої розписки [PERSON] в судовому засіданні заперечила , а також заперечила передачу їй [PERSON] такої суми коштів , та розтрату товаро матеріальних цінностей в цей період . Дану обставину підтвердили також свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] Копією трудової книжки та дипломом стверджується , що [PERSON] з 01.09.2011 року по 27.06.2014 рік навчалася у [PERSON] Волинському ВПУ і здобула професію продавця . 25 червня 2014 року був виданий диплом. А розписка про позику грошей між сторонами складена 04.02.2014 року коли [PERSON] в [PERSON] не працювала . Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за фактом привласнення [PERSON] майна , яке належить приватному підприємцю [PERSON] та пояснень [PERSON] вбачається , що будучи допитаною як потерпіла , [PERSON] показала , що в кінці лютого 2015 року до неї звернулася [PERSON] із проханням оформленням її на роботу в магазин продавцем . Із показань свідка [PERSON] яка є сестрою [PERSON] вбачається , що 21 червня 2015 року вона допомагала останній проводити ревізію в магазині [PERSON] де продавцем працювала [PERSON] Нестачі товаро- матеріальних цінностей виявлено не було .Їх виявили при проведенні ревізії в магазині 21 серпня 2015 року . Згідно трудового договору між [PERSON] та [PERSON] вбачається , що між сторонами лише 02 березня 2015 року був укладений договір про використання найманої праці . В розписці від 04.02.2014 року не зазначено для яких цілей [PERSON] позичалися гроші в [PERSON] , строк їх повернення , а відтак є сумніви , що в дійсності гроші передавалися . Оскільки до вказаного часу сторони не мали ніяких стосунків між собою . А [PERSON] в цей час не працювала у [PERSON] Згідно ч.2 ст.1046 ЦУ України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками . [PERSON] заперечила факт передання їй грошей . Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей . Як встановлено судом , письмового договору позики грошей сторони не укладали , мається лише розписка , розписка не є письмовою формою договору позики і не заміняє її . Оскільки правочин між сторонами є неукладеним, то суд залишає зустрічний позов про визнання договору позики недійсним без задоволення . Наслідки недійсності правочину до неукладеного правочину не застосовуються , оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів , передбачених статтею 16 ЦК України , відповідно , підстав для його задоволення немає .

Outcome: dismissed