Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.03.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 06.03.2013 року складено відповідний актовий запис №405. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Більше року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Окрім того, в даний час дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні доньки не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Тому, позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом, в якому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 06.03.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 06.03.2013 року складено відповідний актовий запис №405, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №129555, виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 06.03.2013 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №251877, виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 18.06.2013 року (а.с.5). В судовому засіданні з пояснень позивача достеменно встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Більше року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач будь-яких заперечень щодо позову в цій частині не надав. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище, яким вона користувалася після реєстрації цього шлюбу. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає, що дана вимога також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки є законною, достатньо вмотивованою і ґрунтується на наявних у справах доказах, а тому підлягає задоволенню. Так, згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію ТОВ «ЖЕО» від 12.12.2016 року №7686 неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.15). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Статтею 182 СК України\~встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, матеріальне становище позивача, також враховує особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку. А тому, з огляду на вищевикладене суд вважає за можливе позов в даній частині також задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 551,20 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача за подання позову про стягнення аліментів, а також на користь позивача 551,20 грн. судового збору за подання позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved