Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила суд: ●розірвати шлюб, зареєстрований 04 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Миронівської РДА Київської області, актовий запис № 33, між нею та її чоловіком [PERSON]: ●визначити місце проживання дітей: неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], з позивачем. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що сімейні стосунки не склалися через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, не піклувався про створення в сім'ї моральної атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. З вересня 2015 року із відповідачем шлюбних відносин не підтримують. Наміру зберігати сім'ю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без з'ясування обставин справи Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Миронівської РДА Київської області, актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають спільних дітей : доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], виданим 17 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Миронівської РДА Київської області, актовий запис № 117, серії [NUMBER], виданим 14 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 157. Між позивачем та відповідачем, внаслідок різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю виникають суперечки. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у зв'язку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини розладились через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, шлюб сторін носить формальний характер. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Згідно з ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги згоду сторін на розірвання шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, проживання сторін окремо одна від одної, неповнолітня дочка та малолітній син проживають з позивачем окремо від відповідача, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За відсутності спору між подружжям щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу зафіксувати спільне рішення батьків щодо місця проживання дітей разом з позивачем. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вказала, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 30 травня 2016 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved