Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 12.10.2016 року до суду з вищеназваним позовом, в якому просить визначити частки у майні, що було спільною сумісною власністю її - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло №Д1176, яке було видане на їх імя органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради 13 грудня 1996 року на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 79,46 кв.м, житловою - 53,40 кв.м та встановити по 1/5 частці вказаної квартири за кожним; визнати за нею право власності на 1/5 частку зазначеної квартири після смерті чоловіка [PERSON], померлого 20.04.2001 року замість 1/10 частки, яку було помилково визначено у рішенні Дзержинського районного суду від 04.12.2003 року; скасувати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2843619 від 17.02.2004 року та вилучити запис про реєстрацію права власності за нею на 1/10 частку зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №Д1176 від 13.12.1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримано у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 79,46 кв.м, житловою - 53,40 кв.м. Співвласники [PERSON] та [PERSON] померли. Після смерті [PERSON] вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку квартири. Після смерті чоловіка [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/5 частки спірної квартири, право власності на яку визнано за нею рішенням Дзержинського районного суду від 04.12.2003 року, в якому помилково зазначено розмір частки «1/10» замість «1/5» та проведено державну реєстрацію права власності на визначену в рішенні суду частку. У теперішній час цивільна справа знищена, у звязку з чим їй відмовлено у виправленні описки в рішенні суду , наявність такої помилки позбавляє її права розпоряджатися своєю часткою майна, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити/а.с.40,42/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позову, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, знаходиться у Криворізькій УВП №3, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти позову /а.с.48/. Представник відповідача [PERSON] комітету Криворізької міської ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності представлені докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримано у приватну спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 79,46 кв.м, житловою - 53,40 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №Д1176 від 13.12.1996 року , зареєстровано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації за №95ап-93-93/а.с.5,6/. [PERSON] помер 24.04.2001 року, [PERSON] померла 21.04.2009 року (а.с.7,8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, серед якого 1/5 частка квартири за адресою: [ADDRESS], що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 04.12.2003 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розподіл спадкового майна, яким за позивачем, крім іншого, визнано право власності на 1/10 частку спірної квартири. За іншими особами право власності на зазначену квартиру не визнавалося ( а.с. 13). Рішення не оскаржено, набрало законної сили 04 січня 2004 року. На підставі зазначеного вище рішення суду в КП «КБТІ» за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/10 частку квартири за адресою: [ADDRESS], що вбачається з витягу №2843619 від 17.02.2004 року /а.с.11/. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом 05.08.2016 року на 1/5 частку спірної квартири /а.с.12,13/. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 06.06.2016 року у задоволенні заяви [PERSON] про виправлення описки в судовому рішенні відмовлено, у звязку з тим, що цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розподіл спадкового майна - знищено у 2010 році /а.с.14/. Щодо визначення часток у майні є спільною сумісною власністю суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) , майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст.370 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2016 року після смерті [PERSON] виділено її частку у спільній сумісній власності - 1/5 частка, на яку визнано право власності за [PERSON]Я./а.с.12/. Після смерті [PERSON] рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 04.12.2003 року визначено його частку у спільній сумісній власності 1/5 частка /а.с.9,10/. Частки інших співвласників залишилися у спільній сумісній власності. В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №5 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Таким чином, закон не вимагає рішення суду про визначення часток спадкодавця, крім того, частки померлих співвласників - [PERSON] та [PERSON] визначено, спір між іншими співвласниками щодо виділу часток відсутній, тому відсутні підставі для задоволення позову в частині вимог. Вирішуючи питання визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири після смерті чоловіка [PERSON], померлого 20.04.2001 року замість 1/10 частки, яку було помилково визначено у рішенні Дзержинського районного суду від 04.12.2003 року, суд враховує наступне. Згідно з ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу (ч.1,2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Питання визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] вирішено рішенням Дзержинського районного суду від 04.12.2003 року, яке не оскаржено, набрало законної чинності та виконано. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами ( ст. 14 ЦПК України). Згідно ч.1,2 ст.219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Аналогічні підстави для виправлення описки містилися у ст. 213 ЦПК України ( в редакції 1963 зі змінами та доповненнями), чинного на день ухвалення рішення. Отже, законодавець не обмежує у часі можливість вирішення питання виправлення описки в судовому рішенні , набранням законної сили чи його виконанням. Однак, рішення суду, ухвалене у 2003 році, тобто чотирнадцять років тому, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розподіл спадкового майна, в мотивувальній частині, якого зазначено, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності дорівнює 1/5 та позивач просить визнати за нею право власності на 1/10 частку квартири, відповідає резолютивній частині рішення, тому суд не вбачає в рішенні суду від 04.12.2003 року помилки або описки, також суд звертає увагу, що рішення суду було виконано, тобто позивач під час оформлення права власності на свою частку мав можливість виявити описку в рішенні суду, або у випадку незгоди з рішенням суду, його оскаржити. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON], вимога про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є похідною та не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed