Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 08.10.2011 р. перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому народилась донька [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трьохрічного віку. Матеріальну допомогу на утримання її і дитини відповідач добровільно не надає, в зв'язку з чим, позивач змушена була звернутись з цим позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а також аліментів на її утримання у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, день і час слухання справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Причини неявки відповідача суду невідомі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в наданій суду заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, то судом 12.12.2014 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2011 р. по 03.11.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 08.10.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, і копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 03.11.2014 р. по справі № 428/6291/14-ц. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 24.05.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO]., батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 18.11.2014 р. №3380 дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на зазначене, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дружини суд відзначає наступне. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В силу ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає неможливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які свідчать про наявність у відповідача [PERSON] можливості надавати таку допомогу. Виходячи з викладеного суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial