Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22.02.1999 року між нею та відповідачами на Регіональній товарній біржі «Время» було укладено біржовий контракт № 147, згідно якого [PERSON] придбала в приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначений біржовий контракт був зареєстрований в БТІ м. Вугледара Донецької області, однак біржовий контракт не був нотаріально посвідчений. Всі обов'язки за договором сторонами були виконані в повному обсязі, покупець сплатила продавцям 5000 грн. до підписання договору. Позивач просить суд визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 147 від 22.02.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], згідно якого [PERSON] придбала в приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій для суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 22.02.1999 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] на Регіональній товарній біржі «Время» було укладено біржовий контракт № 147, згідно якого [PERSON] придбала в приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], який був зареєстрований в БТІ м. Вугледара Донецької області за № 1023 від 09.03.1999 року. Вказаний біржовий контракт не був нотаріально посвідчений. Закон України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» є спеціальним нормативним актом щодо визнання правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів. Щодо питання укладення договорів спеціальними є норми Цивільного кодексу України, якими передбачено нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 45 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Стаття 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. У відповідності до ст. 59 ЦК України (в редакції 1963 року) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. За таких обставин, враховуючи що спірний договір нотаріально посвідчений не був та відсутні докази на підтвердження факту ухиляння віджповідачів від нотаріального посвідчення договору, суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed