Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші» про захист прав споживачів, в якій просила суд визнати договір позики, укладений між нею та відповідачем, недійсним, та в порядку підготовки справи до розгляду витребувати письмовий екземпляр вказаного договору у відповідача. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Є Грошіі» було укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику, але позивач вважає цей Договір недійсним, оскільки не підписувала його особисто, а відповідач, в свою чергу, не повідомив йому всю необхідну інформацію щодо умов Договору, не надав відомостей щодо ціни та сукупної вартості кредиту, непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами для позивача. Оскільки відповідач, проводячи нечесну підприємницьку практику, ввів позивача в оману щодо умов укладеного договору позики, на підставі ч.6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», вказаний договір має бути визнаний недійсним в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2021 року відкрито провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші» та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи (а.с.12) \~ \~ \~ \~Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.03.2021 року за клопотанням позивача витребувано у відповідача ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші» копію укладеного між сторонами Договору позики (а.с.20) \~ \~ \~ \~29.03.2021 року від ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що Товариство здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг на умовах фінансового кредиту на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та ліцензії на провадження вказаної діяльності. Укладення між позивачем та відповідачем спірного кредитного договору № 3669607329-931819 здійснювалося відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем. При укладенні договору позивач створив особистий кабінет, заповнив форму заявки, та шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (смс-паролем) повідомив відповідача про ознайомлення та повне й безумовне прийняття (акцепт) оферти Відповідача. Отже, позивач вчинив певну сукупність дій, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору та згоду з його умовами. Відповідач, після отримання згоди Позивача, надіслав йому на адресу електронної пошти підтвердження про укладення Договору та примірника цього Договору. Крім того, зазначив, що на офіційному веб-сайті Відповідача розміщена повна інформація щодо умов кредитування, а саме: примірник Договору кредиту, Правила надання грошових коштів в кредит, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, Положення про конфіденційність, інформація про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту. При цьому, факт укладення договору та отримання грошових коштів від відповідача визнається позивачем, а відтак, відповідно до ст.. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню, та на підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову (а.с.23-28) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, одночасно з позовом подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.9) Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи учасників справи та письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступні обставини: 04 вересня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансовою компанією Є Гроші Ком» (позивач та відповідач по справі) укладено Договір позики № 3669607329-931819, згідно якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти в сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Строк позики становить 30 днів, яка мала бути повернута до 03.10.2020 року. Згідно п.1.5., Договору, протягом строку дії договору розмір процентів складає 2,1% від суми позики за кожен день користування, річна відсоткова ставка складає 816%. Сукупна вартість кредиту складає 4842,00 грн. Згідно п.7.2 Договору, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, з якими погоджується та зобов`язується виконувати. Вказаний Договір підписано електронним підписом [PERSON] шляхом підтвердження одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) axtoE5. (а.с.28-36) Умови нарахування відсотків, комісій та інших платежів містяться у графіку розрахунків, що є додатком № 1 до Договору (а.с.37) Згідно Довідки про надання послуг з переказу грошових коштів, позивачеві на платіжну картку ПАТ «УкрсибБанк» перераховано грошові кошти в сумі 3900,00 гривень (а.с.39) Отже, кредитодавець (відповідач ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші») свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, перерахувавши позичальнику обумовлену суму Кредиту на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Укрсиббанк». Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд зазначає наступне: Позивач, як на правову підставу заявлених позовних вимог посилався, зокрема на статті 229, 230 ЦК України та статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в зв`язку з чим просив визнати кредитний договір недійсним. Згідно частини 1\~статті 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ст.203 ЦК України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом\~ст.6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 8 вказаного Закону,\~юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, абз.2 частини другої статті 639\~ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що примірник Договору позики № 3669607329-931819 від 04.09.2020 року, укладений між позивачем та відповідачем, містить всі істотні умови: суму позики, строк, проценти за користування, сукупну вартість кредиту у відсотковому співвідношенні та грошовому вираженні, який підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20),\~від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). \~ \~ \~ \~Отже, належними і допустимими доказами по справі підтверджується факт укладення між сторонами спірного правочину, погодження ними всіх його істотних умов, а також виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом перерахування грошових коштів в сумі 3900,00 грн на рахунок позивача. Оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та вчинений у формі, встановленій законом та був спрямований на настання реальних наслідків. Посилання позивача на те, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, відсутність повної інформації щодо умов договору, на нечесну підприємницьку практику відповідача є безпідставними та спростовуються змістом кредитного договору. \~ \~ \~ \~Так, згідно ч.1, ч.2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору чи наявність положень, які б вводили позивача в оману щодо змісту правочину і наслідків його невиконання Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору у разі залишення позову без задоволення судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed