Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO]. У мотивування позову вказує що [INFO] в неї народилася донька [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 03.02.2016р. зроблено відповідний актовий запис за № 173. В шлюбі з Відповідачем вона не перебувала. Батьком дитини з її слів, було записано [PERSON] з яким на той час вона проживала. Біологічним батьком дитини [PERSON] не являється. Всі питання щодо догляду та виховання дочки вирішуються нею самостійно без участі та будь-якої підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодних аліментів чи будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. Вона з донькою проживає разом з її батьком ( дідусем дочки ) в трикімнатній квартирі, що підтверджується довідкою (форма 3) про склад сім'ї . Дитині забезпечені всі гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею дитиною та дідусем склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному догляду та вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в КНП «ЦПМСД» № 1 Голосіївського району « Києва, АЗПСМ №5 за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, буд. 48А. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторніогляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження здійснює лише вона. Відповідач проживає окремо, ніде не працює, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Більш того, постійні погрози Відповідача, в тому числі образи її родичам, змушують її перебувати в постійному хвилюванні та позбавляють морального спокою. Відповідач схильний до агресії, погрожував їй та дитині фізичною розправою. Спосіб життя відповідача є антисоціальним, він раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, раніше судимий за ст. 289 КК України. На Відповідача неодноразово надходили скарги, щодо способу його життя. В грудні 2016 року відносно Відповідача порушено кримінальне провадження за ст. 185 КК України, на даний час проводиться досудове розслідування, що підтверджуються характеристикою на Відповідача виданою Голосіївським управлінням поліції. В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження (справа №752/11686/16-к) по обвинуваченню Відповідача, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження (справа № 367/1878/17 від 22.03.2017) по обвинуваченню Відповідача, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України. Також, Відповідач заперечує проти виїзду її з дитиною як на відпочинок, так і до родичів, так і на працевлаштування за кордон, чим порушує права та свободи вільного волевиявлення та пересування. Робота за кордоном за контрактом забезпечила б матеріальну базу для всебічного розвитку дитини. Позивач вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов'язків та у відповідності до ст. 164 Сімейного України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України і разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особаорган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від представника Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про залучення висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та заява про розгляд справи без участі третьої особи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, без поважних причин, тривалий час не виявляє по відношенню до дитини батьківської уваги та опіки та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться фізичним та психічним здоров'ям дитини. Це підтверджується висновком органу опіки та піклування, який у своєму письмовому висновку, залученому до матеріалів справи вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] [INFO]. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. за приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписом ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст.165 СК України позивач, як мати дитини, має право на звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання своїх зобов'язань, щодо сплати аліментів на утримання дитини посвідчують досліджені матеріали справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved