Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на землю. Позов мотивовано тим, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Вінниці від 18.05.1984 року у цивільній справі № 2-964/1984 суд зобов`язав матір позивачки [PERSON] переоформити 33% її будинку на дочку [PERSON] , по досягненню нею повноліття (18 річного віку). У 2010 році рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.09.2010 року у цивільній справі № 22ц-4968/2010 за [PERSON] було визнано право власності на 33% домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , з подальшим розподілом частин будинку відповідно розміру часток. В даному рішенні було встановлено, що позивачка мала дівоче прізвище [PERSON] , яке в подальшому було змінено на [PERSON] в зв`язку з одруженням. Набуваючи право власності на 33% будинку, позивачка отримала також право на отримання у власність земельної ділянки, пропорційно до розміру частки будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що буде становити 0, 0225 га від загальної площі 0, 0681 га. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. Після вирішення спірних питань по будинку та землі, 18.04.2019 року арешт на землю було знято і позивачка змогла звернутись до суду за захистом свого законного права власності на частину земельної ділянки, що знаходиться під будівлею для використання та обслуговування своєї частини будинку. Так як, матір позивачки померла, Держаною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа і заяви про ступ в спадщину подала позивачка та сестра позивачки [PERSON] , а тому вона є особою, яка претендує на нерухомість за адресою: [ADDRESS] , а тому є відповідачкою в даній справі. Сторони не підтримують родинних стосунків, не спілкуються, а тому вирішити спір про землю мирним шляхом немає можливості. Просила суд, визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на земельну ділянку площею 0,0225 га, що розташована по [ADDRESS] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, за допомогою судового доручення, в судові засідання Виборгського районного суду м. Санкт - Петерурга Марзаганова Л.И. не з`явилась. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Вінниці від 18.05.1984 року у цивільній справі № 2-964/1984 суд зобов`язав матір позивачки [PERSON] переоформити 33% її будинку на дочку [PERSON] , по досягненню нею повноліття (18 річного віку) (а.с.3). У 2010 році рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.09.2010 року у цивільній справі № 22ц-4968/2010 за [PERSON] було визнано право власності на 33% домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , з подальшим розподілом частин будинку відповідно розміру часток. В даному рішенні було встановлено, що позивачка мала дівоче прізвище [PERSON] , яке в подальшому було змінено на [PERSON] в зв`язку з одруженням (а.с.4-5). [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 02.04.2011 року (а.с.10). Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007р. №997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю та споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Частиною 1 статті 120 ЗК України ( в редакцыъ 2010 року) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, до [PERSON] у зв`язку з переходом права власності на 33% домоволодіння по [ADDRESS] , перейшло право власності й на 0,0225га земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] . На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved