Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини до Новоайдарської державної нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину не отримали, оскільки з моменту відкриття спадщини між сторонами відносини стали напружені, тому вони довгий час не реалізували свої права на отримання свідоцтв про право на спадщину, яка була прийнята згідно закону. Оскільки позивачка та її сестра [PERSON], яка є відповідачем у справі, не отримали свідоцтва на право власності на спадкове майно, та [PERSON] на даний час не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину, то позивачка вимушена звертатись за визнанням своїх прав до суду. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 5) та технічним паспортом на жилий будинок (а.с.14-16). У встановлений законом строк позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини до Новоайдарської державної нотаріальної контори (а.с. 6, 7), але свідоцтво про право на спадщину не отримали, оскільки з моменту відкриття спадщини між сторонами відносини стали напружені, тому вони довгий час не реалізували свої права на отримання свідоцтв про право на спадщину, яка була прийнята згідно закону. Оскільки позивачка та її сестра [PERSON], яка є відповідачем у справі, не отримали свідоцтва на право власності на спадкове майно, та [PERSON] на даний час не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину, то позивачка вимушена звертатись за визнанням своїх прав до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи . Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1220, 1221, 1222, 1261, 1268, 1273, 1296, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved