Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1986 року. Сторони мають спільну повнолітню дитину. Однак, на даний час спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, поглядів на життя, відсутнє взаєморозуміння. В результаті поступового погіршення відносин подальше спільне проживання та збереження шлюбу виявилося неможливим. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть. Шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу Деснянського районного суду м. Києва, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить письмова заява, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 1986 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 145. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved