Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] в м. Тренто Італія померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.05.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Вищевказана квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. 01.06.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 905. [PERSON] на час смерті постійно проживала сама у м. Тренто Італія. Після смерті спадкодавця, позивач 04 листопада 2016 року звернулась до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчука О.І. із заявою, якою повідомила про прийняття спадкового майна після смерті матері [PERSON] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Водночас, її сестра [PERSON] разом із їх матір`ю [PERSON] на час смерті останньої та упродовж 6 місяців до та після цього ні в Україні, зокрема в [ADDRESS] , не проживала, фактично не вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже, не може вважатися такою, що прийняла спадщину, у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. Вважає, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги, яка у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк прийняла спадщину. 19 грудня 2016 року приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області видав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна після померлої [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] та позивач у рівних частках. Вважає, що нотаріус не мав права видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відповідач, за місцем проживання спадкодавці разом із нею не проживала як до смерті так і після її смерті, з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. З цих підстав, просить визнати свідоцтво про паво на спадщину за законом, видане 19.12.2016 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчуком О.І. та зареєстроване в реєстрі за № 1404, недійсним в частині визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає по [ADDRESS] , право на спадщину за законом на Ѕ частку від спадкового майна, а саме : квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у них викладені. Крім того пояснила, що відповідач довгий час проживає на території Італії. Померла також деякий час проживала у Італії, але в іншому місці і ніколи не бачилась із відповідачем [PERSON] . Весь час вона доглядала за житлом померлою, здійснювала косметичні ремонти, оплачувала комунальні послуги. Відповідач [PERSON] , після того як поїхала на територію республіки Італії, приїздила вкрай рідко, з померлою ніколи не проживала і не цікавилась її станом здоров`я та особистим життям. Вважає, що відповідач не має права на спадкування, а тому просять заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте через систему «Електронний суд» подала суду заяву, згідно якої просить цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно розглядати за її відсутності. Позовні вимоги по даній справі визнає у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчук О.І. в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, за вказаних обставин справу слід вирішити у його відсутності на підставі наявних у справі доказах. Дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд встановив такі факти : Згідно свідоцтва про смерть № 456 частина 2 серії В рік 2016 від 26 травня 2016 року, виданого Муніципалітетом Тренто Служби демографії та децентралізації цивільного стану вбачається, що [PERSON] , яка народилась в Україні 10 лютого 1953 року, померла [INFO] в Тренто. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 листопада 1973 року виданого Львівським міським палацом урочистої реєстрації новонароджених вбачається, що матір`ю позивача [PERSON] являється [PERSON] . 04.11.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчука О.І. із заявою, у якій вказала, що після смерті її матері [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] відкрилась спадщина, яку вона приймає. Згідно довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 6996 від 02 листопада 2016 року, [PERSON] проживає у [ADDRESS] , і дійсно на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та шість місяців по тому, разом із нею в житловому будинку [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області вбачається, що спадкоємцями майна громадянки [PERSON] , є її доньки [PERSON] та [PERSON] , які успадкували по Ѕ частці. Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спадкового майна видано позивачу та відповідачу. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно, зокрема квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями майна померлої в рівних частках по Ѕ є її доньки [PERSON] та [PERSON] . З оглянутої у судовому засіданні спадкової справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не зверталась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, і нотаріус, визнавши її спадкоємцем майна після смерті матері, виходив виключно із підтверджуючих даних місця її реєстрації, а саме у будинку [ADDRESS] . Згідно ст.. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. З аналізу вказаних норм закону можна дійти до висновку, що реєстрація місця проживання особи, за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі така реєстрація згідно ст.. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням того, що позивач проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, ч.3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінним один від одного Саме таку позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17. Крім того, будучи допитаними у судовому засіданні в якості свідків, [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що являються сусідами позивача по справі за місцем її реєстрації у смт. Підволочиську. Відповідач [PERSON] протягом 13 років проживає за межами території України у республіці Італія. Повернулась лише виключно на похорон матері, після чого знову поїхала і більше не приїздила. Позивач здійснює догляд за будинком, оплачує комунальні послуги, здійснює поточні ремонти. При спілкуванні із спадкодавцем [PERSON] , остання висловлювала свою позицію стосовно того, що бажала, щоб квартира у м. Яремче належала саме позивачу [PERSON] . Свідкам відомо, що відповідач [PERSON] зареєстрована за місцем реєстрації матері, однак ствердили, що фактично не проживала та не проживає за місцем реєстрації протягом 13 років. За вказаних обставин, враховуючи визнання позову відповідачем у справі [PERSON] з дослідженої спадкової справи майна померлої [PERSON] , а також наданих матеріалів справи та показів свідків, судом не встановлено належних та допустимих доказів фактичного проживання відповідача [PERSON] разом із спадкодавцем на час її смерті. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] при встановлених обставинах, що випливають із наданих суду письмових доказів та в межах доводі позивача [PERSON] , не мала права на спадкування, оскільки в силу ст.. 1268 ЦК України разом із спадкодавцем до дня смерті особи та після не проживала, з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а відтак вважається також, що спадщини не прийняла. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. За вказаних обставин позовні вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 19.12.2016 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчуком О.І. та зареєстроване в реєстрі за № 1404, недійсним в частині визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , право на спадщину за законом на Ѕ частку від спадкового майна, а саме : квартири [ADDRESS] є підставними та підлягають до задоволення. Разом із тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на частку спадкового майна за законом після смерті [PERSON] , а саме Ѕ частки квартири [ADDRESS] слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Статтею 13\~ЦПК України\~зазначено,\~що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст..4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України ,\~передбачено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник не довели належними та допустимими доказами, не належним чином обґрунтували факт порушення прав позивача та її законних інтересів щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , а також неможливість вирішення таких вимог у позасудовому порядку. За вказаних обставин у задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial