Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Шлюб укладено 06 вересня 2006 року. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги для утримання сина не надає, від виховання дитини ухиляється. ЇЇ коштів не вистачає щоб забезпечити синові належне утримання. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів задля забезпечення участі відповідача в утриманні їхньої спільної дитини в грошовій формі. Дитина постійно проживає з нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що нещодавно розлучилася з відповідачем. Відповідач змусив її з дитиною з'їхати з квартири. Дійсно відповідач допомагав коштами, але коштів за квартиру не надавав. В травні 2014 року її матеріальне становище дещо погіршилося, так як заробітну плату скоротили, а коштів на утримання дитини витрачається більше, харчування - 1500 гривень, одяг, гуртки та відвідування школи - 1000 гривень. Крім того, відповідач не бачив дитину з травня 2014 року. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що позивач виїхала з його квартири добровільно. Коштів для утримання дитини він надає, про що має розписки про отримання коштів. Спочатку він надавав 1000 гривень, потім 1200 гривень. В той же час, доступу для спілкування з дитиною він не має. Також зазначив, що регулярно купував продукти харчування, так як позивач не вміє готувати. Пояснив, що на його утриманні перебуває батько, інвалід. Сплачувати аліменти у розмірі 2500 гривень він не має ні можливості, на бажання, тому що не впевнений що кошти будуть витрачатися з боку позивача лише на дитину. Зазначив, що має змогу сплачувати аліменти у частці від його доходу, сплачувати додатково за школу, купувати речі, продукти для дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.3) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від позивача за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 12 вересня 2014 року № 12/09-14, виданої ТОВ «Імперіал», відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Імперіал» на посаді технічного директора з 1 вересня 2014 року з окладом згідно штатного розкладу 1600 гривень на місяць. Крім того, у відповідача на утриманні перебуває непрацездатний батько, який є інвалідом. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач має регулярний дохід, від утримання дитини не відмовляється, у зв'язку з чим стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є недоцільним в розрізі даного спору. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує перебування малолітньої дитини на утриманні позивача, матеріальне становище відповідача, який офіційно працевлаштований в ТОВ «Імперіал», приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial