Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, зменшивши позовні вимоги в грудні 2021 року, до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно подружжя посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . В період з 1998 року і до смерті [PERSON] вони проживали разом, як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили разом сімейні свята і відпочинок. Реєструвати шлюб офіційно в органах РАЦСу не вважали за необхідне. 01.08.2010 року вона та [PERSON] обвінчались у Храмі Різдва Христового у м. Чернівці, чим підтвердили свої наміри про створення сім`ї. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на кошти, що зберігаються на рахунках у банківських установах: 2452,72 грн. в АТ «Акцент-Банк» (картковий рахунок [NUMBER] , відкритий 18.09.2019 року); 40001,77 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 01.11.2019 року); 73289,90 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 15.11.2019 року); 4253,63 грн. в АТ КБ «Приватбанк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 02.03.2020 року). Спадкоємицею першої черги за законом є донька померлого [PERSON] відповідачка [PERSON] , яка також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За життя [PERSON] заповіту не склав, а кошти, розміщені на рахунках в банківських установах, вона вважає спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вони набуті за більше ніж 20 років спільного життя, тому вони підлягають поділу у рівних частинах. А тому просила встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1998 року до 17 січня 2021 року; визнати об`єктом\~спільної сумісної\~власності її\~та [PERSON] \~грошові кошти,\~розміщені в\~установах банку,\~а саме:\~2452,72\~грн.\~в АТ\~«Акцент-Банк»\~(картковий\~рахунок [NUMBER] ,\~відкритий 18.09.2019\~року);\~40001,77\~грн.\~в АТ\~«Акцент-Банк»\~(рахунок\~ [NUMBER] ,\~відкритий 01.11.2019\~року);\~73289,90\~грн.\~в АТ\~«Акцент-Банк»\~(рахунок\~ [NUMBER] ,\~відкритий 15.11.2019\~року);\~4253,63\~грн.\~в АТ\~КБ «Приватбанк»\~(рахунок\~ [NUMBER] ,\~відкритий 02.03.2020\~року);\~визнати за\~нею право\~власності на\~кошти:\~1226,36\~грн.\~в\~АТ\~«Акцент-Банк»\~(картковий\~рахунок\~ [NUMBER] ,\~відкритий\~18.09.2019\~року на ім`я [PERSON] ); 20001,88 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 01.11.2019 року на ім`я [PERSON] ); 36644,95 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 15.11.2019 року на ім`я [PERSON] ); 2126,81 грн. в АТ КБ «Приватбанк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 02.03.2020 року на ім`я [PERSON] ). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про відмову від частини позовних вимог, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 03.12.2021 року визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Свідок [PERSON] пояснив суду, що померлий почав жити по сусідству з 1998 року в квартирі позивача. Позивач та померлий жили, як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сином рідної сестри позивача. Позивач та померлий були чоловіком та дружиною приблизно 20 років. Він бував у них вдома, вони разом вели господарство. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою та товаришує з позивачем. Позивач і померлий жили разом однією сім`єю 23-25 років. На депозит кошти вносили разом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є рідною сестрою позивача. Позивач з померлим прожили 23 роки. Вони, хоч і не були одружені, однак жили однією сім`єю, вели спільне господарство. Лікуванням померлого займалась позивач. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. Померлий жив по сусідству з 1998 року у квартирі позивача. Вони разом жили однією сім`єю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8, 87). Позивач [PERSON] та [PERSON] 01.08.2010 року обвінчались в храмі Різдва Христового м. Чернівці, що підтверджується Витягом з церковної реєстраційної книги храму Різдва Христового м. Чернівці від 28.03.2021 року (а.с.9) та копією свідоцтва про вінчання (а.с.10-11). Відповідно до\~ст.3 СК України, сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з п.5 ч.1\~ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.4\~ст.315 ЦПК України, якщо з встановлення факту, що має юридичне значення, виникає спір про право, особа має право подати позов на загальних підставах. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 року у справі №6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з ч.4\~ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Згідно з ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкова справа 7/2021 була заведена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. 04.02.2021 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.85), за заявою [PERSON] (а.с.82). 23.03.2021 року до нотаріуса із заявою звернулась донька померлого, як спадкоємець першої черги, відповідачка [PERSON] (а.с.95). До складу спадкового майна належать грошові кошти, розміщені в АТ «Акцент-Банк»: картковий рахунок [NUMBER] , відкритий 18.09.2019 року, на суму 2452,72 грн.; рахунок [NUMBER] , відкритий 01.11.2019 року, на суму 40001,77 грн.; рахунок [NUMBER] , відкритий 15.01.2019 року, на суму 73289,90 грн., що підтверджується відповіддю на запит АТ «Акцент-Банк» №20.1.0.0.0/7-20210204/131 від 08.02.2021 року (а.с.90); в АТ КБ «Приватбанк» рахунок [NUMBER] , відкритий 02.03.2020 року, на суму 4253,63 грн., що підтверджується відповіддю на запит АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-210204/1827 від 04.02.2021 року (а.с.92). Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. №65/02-14 від 26.07.2021 року (а.с.78, 102), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на грошові кошти розміщені в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Акцент-Банк», АТ «Державний ощадний банк України», оскільки не надано відповідні документи, які б підтверджували, що [PERSON] має право спадкувати у четверту чергу, як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відсутній зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі\~ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України\~передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 Сімейного кодексу України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю в квартирі позивача по [ADDRESS] , вели спільне господарство та спільно несли витрати. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили що позивач дійсно проживала спільно з померлим [PERSON] , між ними були хороші сімейні відносини, разом утримували своє місце проживання та вели спільний бюджет. У відповідності до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд вважає, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] із [PERSON] , який помер [INFO] , має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить право позивача на оформлення спадщини після його смерті. Згідно з ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість\~\~кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, за можливе встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1998 року до 17 січня 2021 року, визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, розміщені в установах банку, а саме: 2452,72 грн. в АТ «Акцент-Банк» (картковий рахунок [NUMBER] , відкритий 18.09.2019 року); 40001,77 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 01.11.2019 року); 73289,90 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 15.11.2019 року); 4253,63 грн. в АТ КБ «Приватбанк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 02.03.2020 року); визнати за [PERSON] право власності на кошти: 1226,36\~грн. в АТ\~«Акцент-Банк» (картковий рахунок [NUMBER] , відкритий 18.09.2019 року на ім`я [PERSON] ); 20001,88 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 01.11.2019 року на ім`я [PERSON] ); 36644,95 грн. в АТ «Акцент-Банк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 15.11.2019 року на ім`я [PERSON] ); 2126,81 грн. в АТ КБ «Приватбанк» (рахунок [NUMBER] , відкритий 02.03.2020 року на ім`я [PERSON] ), задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд вважає, що оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 600,03 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved