Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті чоловіка; визнати за нею право власності на гаражний бокс [NUMBER], цегляний, поверх 1 з підвалом, площа гаража 33,7 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Березняківська, 23 в Дніпровському районі м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], відповідно після його смерті відкрилась спадщина до якої зокрема входить: гаражний бокс [NUMBER] цегляний, з підвалом, площа гаража 33,7 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Березняківська, 23 у Дніпровському районі м. Києва в ГБК «Березняки-3». В провадженні Десятої Київської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 347/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] Після смерті чоловіка вона вступила в управління спадковим майном і фактично прийняла спадщину, в установлений законом строк звернулась в нотаріальну контору. Фактичне прийняття спадкового майна у спадщину підтверджується тим, що вона підтримує гараж у належному стані, використовує його для господарських потреб, звертається із різними заявами (наприклад, про надання довідки та ін.) до Голови правління, і їй видають відповіді як власнику гаражного боксу. 28 лютого 2017 року звернувшись до ГБК «Березняки-3», їй надали довідку № 1634 в якій вказано, що сума пайового внеску за гаражний бокс сплачено у повному обсязі та зазначено, що [PERSON] є власником боксу [NUMBER]. При зверненні до нотаріуса (Десята Київська державна нотаріальна контора) у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно їй було відмовлено, оскільки при підготовці документів виявилось, що на майно немає правовстановлюючого документа. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення по справі, в яких просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства, справу слухати у відсутність представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 1956 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За час життя [PERSON] заповіту не склав. Як вбачається з ордеру [NUMBER] від 30 вересня 1981 року, виданого Виконавчим комітетом Дарницької ради народних депутатів, на ім'я [PERSON] було видано ордер на автобокс автокооператива «Березняки-3» (а.с. 15). Згідно довідки № 246 від 23 грудня 1993 року, виданої Автокооперативом по будівництву та експлуатації гаражів «Березняки-3», сума паєнагромадження за гараж, наданий [PERSON], складає 2000 рублів (а.с.16). Відповідно до довідки № 1634 від 28 лютого 2017 року, виданої Гаражно-будівельним кооперативом «Березняки-3», [PERSON] є власником боксу [NUMBER] з підвалом, загальною площею 33,7 кв.м. по вул. Березняківська № 23 в Дніпровському районі м. Києва. Сума пайового внеску за гаражний бокс сплачено у повному обсязі (а.с. 9). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. В подальшому, позивач звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якої у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться за адресою: м. Київ, Дніпровський район, ГБК «БЕРЕЗНЯКИ-3», вулиця Березняківська, 23, на ім'я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON], було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на зазначений гаражний бокс не була проведена. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року, відносини власності регулюються Законом України «Про власність» цим Кодексом, іншими законодавчими актами. ( Із змінами, внесеними Законом № 3718-12 від 16.12.93) Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про власність», (1991 р. та був чинним до 20.06.07р.), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як роз`яснено в п.п. б п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як встановлено судом, на час сплати [PERSON] в повному обсязі суми пайового внеску за гаражний бокс [NUMBER] по вул. Березняківська, 23 в м. Києві, виникнення права власності на гаражні бокси не залежало від державної реєстрації. Обов'язковість такої реєстрації була встановлена з набранням чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2). При здійснення своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи, що на час відкриття спадщини позивач проживала спільно із спадкодавцем, остання вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, а також враховуючи відсутність обов'язковості державної реєстрації права власності на гаражний бокс в період виплати пайового внеску з боку спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив «БЕРЕЗНЯКИ-3» про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved