Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,0 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,7 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя. Провести поділ зазначеного майна подружжя, виділивши у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Також в порядку поділу майна просить стягнути із відповідача різницю вартості зазначених квартир у розмірі 220\~760 гривень, а також 1/2 частину вартості автомобіля марки «Мерседес Віто 111», 2004 року випуску. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 22 жовтня 1988 року вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народилося троє дітей, двоє з яких неповнолітні ([INFO]). Позивач звернулася в суд із позовом про розіврання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Протягом усього спільного життя позивач періодично працювала на офіційній роботі, проте за останні вісім років здійснювала догляд за малолітніми дочками. На даний час, [PERSON] працює у Тернопільській обласній дитячій комунальній лікарні. Відповідач працює у ПАТ «Тернопільське АТП-16127». За час шлюбу, внаслідок ведення спільного господарства сторонами було придбане наступне майно, яке позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя, а саме: двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 52, 0 кв.м., яка придбана 10 жовтня 1997 року; трьохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею - 63, 7 кв.м., яка придбана 02 квітня 2002 року. Зазначила, що чоловік проживає у [INFO] із малолітніми дочками. Крім цього, вказала, що відповідачем 27 серпня 2005 року відчужено без згоди позивача транспортний засіб марки «Мерседес Віто 111», 2004 року випуску, який був нажитий сторонами за час перебування у шлюбі. Вартість такого відчуження складає 170\~400 гривень, що підтверджено довідкою-рахунком серії ААЕ №338113, половину вартості від якої позивач просить стягнути у свою користь. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Попередньо від відповідача надійшли письмові заперечення, згідно яких він позовних вимог не визнає, проти їх задоволення заперечує та вказує на те, що спірні квартири дійсно було придбано за час перебування сторін у шлюбі, однак позивачка протягом всього їх спільного проживання не працювала, коштів на придбання квартир не вкладала. [PERSON] залишила сімю та пішла проживати за іншою адресою. Їх неповнолітні доньки, [INFO], проживають разом з ним та перебувають на повному його утриманні. Вказаний факт підтверджується також і рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №954 від 20.12.2017 р. «Про затвердження висновку щодо недоцільності визначення місця проживання малолітніх дітей», згідно якого орган опіки та піклування не рекомендує визначення місця проживання малолітній дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матірю. Крім того, їх повнолітня донька [PERSON], на даний час не одружена, також потребує матеріальної підтримки та забезпечення житлом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. \~ \~ \~ \~22 жовтня 1988 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД №455151, видане 22.10.1988 року Долинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «Пукас». \~ \~ \~ \~У даному шлюбі народилося троє дітей, двоє з яких на даний час неповнолітні: дочка [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №082150, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України) та дочка [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №082151, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). \~ \~ \~ \~Згідно Реєстраційного посвідчення, виданого 07 листопада 1997 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Тернопільською держнотконторою 10.10.1997 р. за реєстром №5873 та записаного в реєстрову книгу за №19850. \~ \~ \~ \~02 квітня 2002 року між ТОВ «Домобудівник» та [PERSON] укладено договір про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва трьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 63, 64 кв.м. \~ \~ \~ \~Згідно Свідоцтва про право власності , виданого 30 липня 2002 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №524 від 12.06.2002 р. Крім цього, за час спільного проживання подружжя ними придбано рухоме майно, а саме транспортні засоби: 1) марки «Mercedes Benz Vito 111», кузов номер WDF63960113076423, 2004 року випуску; 2) Mercedes Benz Vito 113 СDI», 2011 року випуску, кузов номер WDF63960513640896, р.н.з.ВО0021АХ. Також, як вбачається із інформації регіонального сервісного центру в Тернопільській області від 20.02.2018 року №31/19-828, а також копії довідки рахунку №338113 від 12 серпня 2015 року, транспортний засіб марки «Mercedes Benz Vito 111», кузов номер WDF63960113076423, 2004 року випуску, [PERSON] відчужив [PERSON] за 170 400 гривень. Крім цього, транспортний засіб марки Mercedes Benz Vito 113 СDI», 2011 року випуску, кузов номер WDF63960513640896, р.н.з.ВО0021АХ відчужено на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №6220/17/001507 від 19.10.2017 року відповідачем [PERSON] за 68350 грн. Як вбачається із висновку про вартість майна, складеного експертом оцінювачем [PERSON] від 15 листопада 2017 року, ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 63,7 кв.м., житловою 37,9 м.кв., що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вул.В.Великого, будинок, 1 квартира №45 складає без урахування податку на додану вартість 802\~960 гривень. Як вбачається із висновку про вартість майна, складеного експертом оцінювачем [PERSON] від 15 листопада 2017 року, ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 52,0 кв.м., житловою 29,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вул.Л.Курбаса, будинок, 2 квартира №228 складає без урахування податку на додану вартість 582 200 гривень. Згідно довідки виданої ОСББ «Імідж-1» від 09.08.2017 року за адресою: м.Тернопіль, вул..В.Великого,1/45 зареєстровані: відповідач [PERSON], позивач [PERSON], дочки [PERSON], [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~ \~ \~ \~Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. \~ \~ \~ \~Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. \~ \~ \~ \~Згідно абзацу першого пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сімї матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази надані ним, вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд вважає, що слід, визнати квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,0 кв.м. та квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,7 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя. Також суд відкидає твердження відповідача, викладене у поданих запереченнях про те, що позивач протягом усього часу подружнього життя не працювала, коштів на придбання квартир не надавала, а тому слід відмовити їй у позові, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім цього, відповідачем не подано доказів, які б підтверджували зазначені його твердження. Також, суд вважає, що слід провести поділ зазначеного спільного майна подружжя, виділивши у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,7 кв.м., житловою 37,9 кв.м.. Крім цього, суд вважає, що слід виділити у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,0 кв.м., житловою 29,9 кв.м. При цьому, суд враховує ту обставину, що із відповідачем [PERSON] на момент розгляду справи залишаються проживати двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO]. Крім цього, вирішуючи вимогу позивача про стягнення із відповідача грошової компенсації за реалізацію рухомого майна, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] 1/2 вартості автомобіля марки «Мерседес Віто 111», 2004 року випуску, не підлягають до задоволення, оскільки враховує ту обставину, що із відповідачем [PERSON] залишаються проживати двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Крім цього, позивачем не наведено доказів про те, що зазначені кошти від реалізації спірного автомобіля у 2015 році не були спрямовані відповідачем на потреби сім»ї [PERSON]. Також, суд вважає, що виділяючи у власність позивача квартиру [ADDRESS], яка згідно проведеної експертної оцінки є меншою по своїй ринковій вартості, тому приходить до переконання, що слід стягнути із відповідача [PERSON] у користь [PERSON] 220\~760 гривень компенсації вартості різниці зазначеного майна. На підставі наведеного,

Outcome: partial