Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником кімнати, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній кімнаті разом з нею зареєстровані її мати [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] та дядько [PERSON] . Фактично у вказаній кімнаті мешкають позивач [PERSON] , її мати [PERSON] та донька [PERSON] . При цьому, її брат [PERSON] не мешкає у зазначеній кімнаті з 2014 року, а дядько [PERSON] - з 2016 року. Наявність реєстрації відповідачів у кімнаті порушує права та інтереси позивача, як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Підтвердила доводи, викладені у позові. Додатково пояснила, що після придбання у власність кімнати, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у травні 2012 року вона, мати та брат переїхали мешкати у вказану кімнату гуртожитку. Відповідач [PERSON] поїхав працювати у Російську Федерацію, там одружився та на даний час мешкає у м. Твєрь Російської Федерації. У грудні 2014 року [PERSON] виїхав з кімнати, забравши всі свої речі, і більше не приїздив. Дядько позивача [PERSON] у 2016 році був зареєстрований у вказаній кімнаті з метою отримання паспорта та жодного дня в ній не проживав. Їй не відомо його місце проживання на даний час. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем [PERSON] вона знайома, вони сусіди. У кімнату, розташовану за адресою: [ADDRESS] , заселилися [PERSON] , її мати [PERSON] та її брат [PERSON] . Приблизно з 2015-2016 р.р. [PERSON] не мешкає у кімнаті за вказаною адресою, оскільки поїхав на заробітки до Російської Федерації і там залишився. Про поїздку на заробітки [PERSON] казав їй особисто, під час спілкування. Зі слів своїх дітей, їй відомо, що [PERSON] влітку 2018 року одружився. Хто такий [PERSON] її не відомо, жодного разу його не бачила. 22.07.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що кімната, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого приміщення в гуртожитку, посвідченого 25.05.2012 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованого в реєстрі за №1180, та копією витягу про державну реєстрацію прав №34513260 від 15.06.2012 року. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6767 від 20.03.2019 року, виданою відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку вбачається, що до складу сім`ї, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2014 року, а відповідач [PERSON] - з 2016 року без поважних причин, тобто більше одного року. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями позивача та свідченнями свідка [PERSON] . Судом було встановлено, що [PERSON] переїхав на проживання до іншого міста, одружився та мешкає там разом з родиною. Жодних речей відповідача в кімнаті немає. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] не ставиться до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання. Також судом було встановлено, що відповідач [PERSON] з 2016 року без поважних причин також не мешкає в спірному житловому приміщенні. Зі свідчень свідка [PERSON] було встановлено, що цей відповідач ніколи не мешкав за місцем своєї реєстрації. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Outcome: approved