Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2015 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321420. Після його смерті відкрилась спадщина. Померлий за життя склав заповіт від 30.04.2015 року, серія НАН № 378904, з якого вбачається, що все майно останній заповідав своїй дочці [PERSON] На час відкриття спадщини у власності спадкодавця перебувало наступне майно: квартира № 10, загальною площею 44,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Червноних партизанів, 2 м. Вінниця; приміщення гаражу ІІІ загальною площею 17, 3 кв.м., який становить 3/25 частки квартири № 4 в житловому будинку № 8 по вул. Л. Толстого в м. Вінниці. 23.12.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАС № 037381 відповідно до якого, у власність позивача перейшла квартира № 10, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Червоних Партизанів 2. Також 23.12.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на приміщення гаражу ІІІ, який становить 3/25 частки № 4 по вул. Л. Толстого, 8 що у м. Вінниця. Як вбачається з постанови нотаріуса, остання мотивована тим, що інформація про гараж ІІІ, площею 17, 3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не має. Вказаний гараж [PERSON] набув у власність на підставі договору купівлі продажу укладеного 08.07.2008 року з [PERSON] за 15тис. доларів США. Рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору від 18.07.2008 року договір купівлі продажу визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на вказаний гараж ІІІ. Однак, як виявилось при оформленні спадкового свідоцтва, [PERSON] право власності на вказаний гараж належним чином не зареєстрував, що стало перешкодою для оформлення права власності на нього. Позивачка просить суд визнати право власності на гараж ІІІ як на самостійний обєкт нерухомого майна, в той час як батько позивачки набув його у власність як на 3/25 частки квартири № 4 хоча фактично відбулось його виділення в натурі. На час відчуження гаражу ІІІ попередній його власник [PERSON] був власником 21/100 частки квартири № 4 у житловому будинку № 8 по вул. Л. Толстого в м. Вінниця, яка складалась з гаражу ІІІ, ? частини відкритої веранди «а5», ? відкритої веранди «аб», 1/3 частини відкритої веранди «а8» на підставі договору дарування. Як вбачається попередній власник вже відчужував [PERSON] гараж ІІІ як окремий обєкт нерухомості і останній не був часткою квартири. Факт відсутності приналежності гаражу ІІІ до квартири підтверджується ще й інформаційною довідкою з реєстру речових прав 69135268 від 27.09.2016 року. Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» від 03.09.2008 року № 2935 квартира № є окремим обєктом права власності. Просила суд визнати [PERSON] право власності на гараж ІІІ, площею 17,3 кв. м., що розміщений за адресою вул. Толстого, 8 м. Вінниця, у порядку спадкування за заповітом після смерті 01.06.2015 року [PERSON] В судовому засідання представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених у справі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, спадкової справи №08/2015, інвентарної справи № 3149, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.06.2015 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321420 (а.с.6). 23.12.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на приміщення гаражу ІІІ, який становить 3/25 частки № 4 по вул. Л. Толстого, 8 що у м. Вінниця. Як вбачається з постанови нотаріуса, остання мотивована тим, що інформація про гараж ІІІ, площею 17, 3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня (а.с.8). Вказаний гараж [PERSON] набув у власність на підставі договору купівлі продажу укладеного 08.07.2008 року з [PERSON] за 15тис. доларів США. Рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору від 18.07.2008 року договір купівлі продажу визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на вказаний гараж ІІІ. У вказаному рішення зазначено, що приміщення гаражу ІІІ площею 17, 3 кв.м., який становить3/25 частки квартири [ADDRESS] зареєстровано в комунальному підприємстві «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» на праві власності за [PERSON] і записано в реєстрову книгу № 2 дод. За № 1019 21.08.2008 року. Дане право власності [PERSON] було зареєстровано в КП «ВООБТІ» (а.с.7), в зв»язку з чим суд приходить до висновку, що дане право власності [PERSON] було набуте відповідно до правових підстав та норм ст. 334 ЦК України. На час відчуження гаражу ІІІ попередній його власник [PERSON] був власником 21/100 частки квартири № 4 у житловому будинку № 8 по вул. Л. Толстого в м. Вінниця, яка складалась з гаражу ІІІ, ? частини відкритої веранди «а5», ? відкритої веранди «аб», 1/3 частини відкритої веранди «а8» на підставі договору дарування(а.с. 118-119). Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» № 2935 від 03.09.2008, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №3149, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №594 від 14.11.1985 року будинку № 8 по вул. Толстого в м. Вінниці надано статус будинку квартирного типу. При цьому реєстрація квартир до 2003 року проводилась, як частка від будинку в якому вони розташовані. Так, згідно ст. 382 ЦК України квартира є окремим обєктом права власності, тобто складає 1 (одну ідеальну частку). Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства України квартира № 4 (частина квартири № 1 ) в будинку 8 по вул. Л.Толстого в м. Вінниці є окремим обєктом права власності і складає 1 (а.с.97). Дані обставини підтверджуються дослідженої в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи. Отже, з вищевикладеного вбачається, що гараж ІІІ не належить до квартири №4, фактично після реалізації попереднім власником гаражу ІІІ [PERSON], останній втратив статус приналежності до квартири. Так, відповідно до ст. 186 ЦК України, річ призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вище викладене слідує, що даний гараж не підпадає під поняття приналежності до головної речі в силу вимог ст. 186 ЦК України. На підставі договору купівлі - продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] останній набув у власність гараж ІІІ, який в свою чергу на підставі договору дарування від попереднього власника перестав слідувати за головною річчю, за квартирою № 4. Наведені обставини вказують, що гараж є окремим обєктом нерухомого майна, оскільки фактично вже відбувся його виділ в натурі. Слід зазначити, що гараж ІІІ є капітальною будівлею з постійними стінами, що стоїть на капітальному фундаменті (а.с.105). Крім того, розділом 2 п.2.4. Інструкції № 127 про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, передбачено, що до обєктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать зокрема, господарські будівлі (сараї, хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо. Технічній інвентаризації підлягають обєкти (згідно з розділом 2)в всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Додатками 5.1 та 5.2 Інструкції № 127 передбачено складання за результатами інвентаризації плану гаража та характеристики гаража. Таким, чином, Інструкцією № 127 гараж визначається як окремий інвентарний обєкт, що додатково підтверджує статус приміщення гаражу, як окремого обєкту нерухомого майна. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування це перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця)до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд критично оцінює заперечення відповідача по справі з тих підстав, що при придбанні у власність [PERSON] гаража, ним не було набуто у власність частина земельної ділянки, на якому він знаходиться. Так, згідно ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно висновку Верховного Суду України, аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України в їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднані з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності (постанова у справі № 6-2цс 15). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на гараж ІІІ, площею 17,3 кв. м., розміщений за адресою вул. Л. Толстого, 8 в м. Вінниця у порядку спадкування за заповітом після смерті 01.06.2015 року [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved