Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу і просила постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в сумі 84277, 50 грн. (вісімдесят чотири тисячі двісті сімдесят сім гривень пятдесят копійок) та витрати повязані з оплатою судового збору. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що 01.06.2008 року вона позичила відповідачу 3000 євро, про що свідчить розписка написана відповідачем власноручно згідно якої він зобовязався повернути кошти при бажанні позивачки. В кінці травня 2016 року вона звернулася до відповідача з вимогою повернути борг за адресою його проживання. Однак спілкування із нею він уникав. 31.05.2016 року вона, позивачка, надіслала на адресу відповідача рекомендований лист з повідомленням про вручення з вимогою про повернення боргу. Даного листа він свідомо не отримав і цей лист був повернутий без вручення адресату. [PERSON] є підприємцем, зареєстрований за адресою: [INFO], займається підприємницькою діяльністю. Дані факти підтверджує витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, на даний час відповідач, в порушення норм матеріального права, заборгованість у розмірі 3000 (три тисячі) євро, що по курсу НБУ ( на день подання позову - станом на 23.06.2016 р. 28.092501) становить 84277, 50 грн. не повернув. З метою досудового врегулювання спору вона неодноразово зверталася за місцем проживання відповідача з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте її законні вимоги відповідачем були проігноровані. Тому, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні представник позвачки [PERSON] Н, В. [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі. При цьому повідомив, що 01 червня 2008 року його довірителька, яка працювала за кордоном, позичила 3000 (три тисячі) євро відповідачу, з яким була добре знайома. Оскільки останній займався підприємницькою діяльністю і зобовязався повернути зобовязався повернути борг при першій вимозі [PERSON], що підтверджується розпискою останнього, в неї ніяких сумнівів щодо його платоспроможності не виникало. В травні цього року, коли вона приїхала на Україну, звернулася до відповідача з проханням повернути борг. Так як останній відсутній за місцем проживання, в м. Скалат Підволочиського району, неодноразово спілкувалася з його мамою, котра запевняла що борг буде повернуто, однак по даний час цього не зроблено, а тому вони змушені дане питання вирішувати в судовому порядку. Відповідач [PERSON], який про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті «Свобода» № 65 (3103) від 24 серпня 2016 року, в судове засідання повторно не зявився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. \~\~Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивачки настоює на вирішенні справи в даному судовому засіданні. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. 01 червня 2016 року [PERSON] надав [PERSON] розписку про те, що він взяв в неї 3000 (три тисячі) євро під 2% місячних та гарантував повернення даних коштів при бажанні [PERSON] Дана розписка скріплена його підписом та печаткою фізичної особи підприємця ([PERSON] [NUMBER]). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР) [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], займається підприємницькою діяльністю, а саме надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою (без переваги) продовольчого асортименту, роздрібна торгівля побутовими електротоварами, радіо та телеапаратурою, роздрібна торгівля з лотків та на ринках. На даний час також перебуває на обліку в органі Міндоходів за місцем попередньої реєстрації, оскільки відсутні будь які дані про його перебування в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства, чи відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. 31.05.2016 року позивачка надіслала на адресу відповідача рекомендований лист з повідомленням про вручення, в якому просила негайно повернути їй борг у сумі 3000 євро, згідно розписки 01.06.2008 року і попередила, що у випадку невиконання її умов позивач змушена буде звернутися до суду. Однак, направленого відповідачу листа було повернути позивачці без вручення останньому, на якому зроблено відмітку про причину невручення те, що даний адресат за вказаною адресою не проживає (закордоном). Судом встановлено, що відповідачу було відомо про вимогу позивачки щодо повернення боргу, оскільки вона спілкувалася з його мамою. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України вказує, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Із боргової розписки видно, що 01 червня 2008 року відповідач зобовязався повернути суму боргу на першу вимогу позивача, однак ніяких дій щодо повернення 3000 євро не вчиняв. В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 553 цього Кодексу вказує, якщо договір позики між фізичними особами містить посилання на використання як предмета договору іноземної валюти, то порядок розрахунку має здійснюватись в грошовій одиниці України гривні. На момент звернення позивачки до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув [PERSON] на першу вимогу отримані від неї кошти в сумі 3000 євро. Тому, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] суми неповернутого боргу, 3000 (три тисячі) євро, що по курсу НБУ (станом на 23.06.2016 р. вартість одного Євро становила 28.092501 грн.), сума боргу на день подання позову становить 84277 (вісімдесят чотири тисячі двісті сімдесят сім ) гривень 50 копійок (3000 євро х 28.092501 грн. = 84277.50). Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved