Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому, просила стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу у розмірі 381 312,00 грн., 3% річних у розмірі 4 716,76 грн., посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо повернення грошових коштів. Відомостями, що містяться у Реєстрі територіальної громади міста Києва, підтверджено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], як вбачається з відповіді на запит суду, отриманої 21 серпня 2018 року. Ухвалою судді від 01 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 липня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого остання позичила у позивача 6000 дол. США, що на день подання позову становить 158 880,00 грн., строком на два місяці, тобто до 19 вересня 2017 року. 28 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого остання позичила у позивача 8 400 дол. США, що на день подання позову становить 222 432,00 грн., строком до 19 жовтня 2017 року. Договори позики, укладені між [PERSON] та [PERSON] у формі розписки, що узгоджується з положеннями ст. 1047 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено розписку позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачами взяті на себе договірні зобов'язання не було виконано, у зв'язку з порушенням щодо повернення боргу в становлений сторонами строк, внаслідок чого у позивача виникає право вимоги на стягнення з відповідача [PERSON] на її користь суму основного боргу у розмірі 381 312,00 грн., 3% річних у розмірі 4 716,76 грн. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки останніми не виконано договірні зобов'язання перед позивачем, а відтак позов підлягає задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 3860,29 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved