Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що працювала у відповідача з 01.02.2001 р. по 06.08.2018 р., її звільнення відбулось на підставі пункту 1 статті 40\~КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників. Станом на дату звільнення узгоджена відповідачем заборгованість по заробітній платі становила 12\~316,16 грн., що підтверджується розрахунковим листом за серпень 2018 р. Рішенням комісії з трудових спорів від 04.12.2017 р., яке передано до виконавчої служби на виконання, задоволені вимоги про стягнення боргу в сумі 7\~258,80 грн., заборгованість, на яку не заявлено вимогу про стягнення, становить 5\~057,36 грн., повного розрахунку з нею не здійснено. Середній заробіток за час затримки за період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 07.08.2018 р. по 10.10.2018 р. заявлено до стягнення та розглядається судом, справа № 211/4930/18. Період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 11.10.2018 р. по 28.02.2019 р. становить 98 робочих днів, тому просить стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні працівника за вказаний період в сумі 23\~854,18 грн. Ухвалою суду від 22.02.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач АТ «НДПІ «Механобрчормет» про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, його представник у судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 лютого 2001 року працювала в Акціонерному товаристві «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», звільнена 06 серпня 2018 р. за п. 1 ст.\~40\~КЗпП України у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с. 8-9, 10 - копія трудової книжки, копія наказу). Положеннями статті 21\~КЗпП України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.\~24\~КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно пункту 1 частини 1 статті 40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини першої статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2019 року, яке не набрало законної сили, з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» стягнуто на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату, в сумі 5\~057,36 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника, за період з 07.08.2018 р. по 10.10.2018 р. включно, в сумі 11\~196,86 грн та інфляційну складову в сумі 3\~249,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази повного розрахунку по заробітній плати відповідача з позивачкою. Частиною першою статті 117\~КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України\~«Про плату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету\~міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~№ 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В якості доказу нарахованої, але не сплаченої станом на дату звільнення суми заборгованості по заробітній платі, позивачем надано копії розрахункових листків, який суд приймає в якості належного доказу, оскільки розрахунково-платіжна відомість працівника (розрахунковий листок) є одним із первинних бухгалтерських документів, визначених наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», поряд з табелем обліку використання робочого часу та розрахунково-платіжною відомістю (зведеною). Згідно розрахункового листка за червень 2018 р., позивач відпрацювала 1 день та їй нараховано заробітну плату в сумі 255,00 грн. У липні 2018 року вона відпрацювала 1 день та їй нараховано заробітну плату в сумі 231,82 грн. Таким чином, виходячи з розрахунку (255,00 грн. + 231,82 грн. ) / (1 день +1 день), середньоденний заробіток позивача складає 243 грн. 41 коп. Період затримки розрахунку при звільненні з 11.10.2018 р. по 28.02.2019 р. включно (14 робочих днів у жовтні 2018 р., 22 робочих дня у листопаді 2018 р., 20 робочих днів у грудні 2018 р., 21 робочий день у січні 2019 р. та 20 робочих днів у лютому 2019 р.) становить 97 робочих днів. Позивач у своєму розрахунку вказала, що у жовтні 2018 р. за період з 11.10.2018 р. по 31.10.2018 р. кількість робочих днів 15, цей розрахунок є невірним, так як робочих днів у даний період 14. Середньомісячний заробіток позивача, виходячи з викладеного, складає 243,41 грн х 97 днів = 23\~610,77 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Оскільки позивач на підставі ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України,\~він підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь держави,\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Судовий збір\~складе (23\~610,77\~грн х\~100\~%)\~/\~23\~854,18\~грн =\~98,98\~%\~-\~відсотковий розмір\~задоволених позовних\~вимог;\~(768,40\~грн х\~98,98\~%)\~/\~100\~%\~=\~760,56\~грн розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial