Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якій просить: встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця грудня 2007 року до 22 серпня 2019 року ; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 72,0 кв.м, розташованої у [ADDRESS] , яка набута за час спільного проживання з [PERSON] і є об`єктом права спільної сумісної власності. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що з кінця грудня 2007 року до 22 серпня 2019 року вони разом з [PERSON] проживали як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у належній позивачу та її донькам на праві приватної власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство. 28 квітня 2015 року відповідач зареєстрував своє місце проживання у належній позивачу квартирі. У період їх спільного проживання ні вона, ні відповідач в іншому шлюбі не перебували. Вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу 11 грудня 2007 року. Відповідач розірвав свій шлюб на багато років раніше. 16 серпня 2016 року під час проживання однією сім`єю вони за спільні кошти придбали квартиру, розташовану у [ADDRESS] . Квартиру вони придбали за 110000 грн, що на той час становило 4500 доларів США, з них: 2000 доларів США як оплату за квартиру внесла позивач, 1500 доларів США - [PERSON] , та 1000 доларів США вона позичила у [PERSON] . Позивач внесла грошові кошти, які вона заробила у Російській Федерації, де працювала і працює неофіційно до цього часу. Договір купівлі-продажу квартири було оформлено на [PERSON] . У них з відповідачем були добрі стосунки і вона не наполягала на оформленні договору купівлі-продажу на них обох у рівних частках. Квартира потребувала капітального ремонту. За спільні кошти, які вони з [PERSON] заробили у Російській Федерації, де працювали неофіційно, вони придбали будівельні матеріали та здійснювали оплату будівельних робіт. З березня 2019 року для проведення капітального ремонту у квартирі була найнята будівельна бригада, яка протягом двох з половиною місяців практично виконала ремонт, однак не закінчила його, оскільки не вистачило грошей. З будівельниками розраховувалась тільки вона і видавала їм грошові кошти для придбання будівельних матеріалів. На даний час її стосунки з [PERSON] припинено і з 22 серпня 2019 року вони проживають окремо. Відповідач не визнає її права на 1/2 частину квартири. На її пропозицію вирішити питання про поділ спірної квартири у досудовому порядку шляхом оформлення на неї права власності на 1/2 частину спірної квартири у нотаріуса, відповідач відмовив, що стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. Встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця грудня 2007 року до 22 серпня 2019 року має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить визнання за нею права власності на частку у спільному майні. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.10.2019 частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, заборонено [PERSON] вчиняти дії, пов`язані з відчуженням 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.01.2020р. позов [PERSON] до [PERSON] задоволено в повному обсязі: 1) встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , з кінця грудня 2007 року до 27 серпня 2019 року; 2) визнано за [PERSON] , [INFO] , в порядку поділу спільної сумісної власності право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 72,0 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 3) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1152,60 грн (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок) витрат зі сплати судового збору і 4100 грн (чотири тисячі сто гривень) витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. 20.08.2020 на адресу суду від відповідача [PERSON] , надійшла заява, у якій він просив переглянути заочне рішення. В обгрунтування зазначив, що про розгляд справи його не було повідомлено належним чином, жодних процесуальних документів він не отримував, оскільки у належній йому квартирі, де наразі проводяться ремонтні роботи, він не проживає та на час розгляду справи проживав і працював у Російській Федерації, жодного повідомлення у його поштовій скриньці не було. Про наявність судового рішення у вказаній справі йому стало відомо, коли головний бухгалтер сільськогосподарського товариства, яке орендує його земельний пай, телефоном повідомила його про надходження постанови державного виконавця про стягнення з нього грошових коштів за судовим рішенням. Після цього на сайті «Судова влада» він перевірив наявність стосовно нього судових проваджень та негайно звернувся до суду, де отримав копію позовної заяви з додатками і копію рішення суду. Вважає заявлені [PERSON] позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними належними і допустимими доказами, а заочне рішення суду таким, що ухвалене передчасно без врахування позиції відповідача. Зазначив, що з позивачем вони не проживали однією сім`єю, не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету, у них були дружні стосунки. З 01 червня 2009 року до лютого 2011 року він працював вахтовим методом у м. Харкові та за домовленістю з позивачем періодично винаймав у неї окреме ліжко для ночівлі за плату без укладення договору. Позивач на той час періодично працювала та проживала у м. Москва. У квітні 2015 року за згодою позивача та членів її сім`ї він тимчасово зареєстрував своє місце проживання у належній позивачу квартирі, оскільки свого житла він не мав, а реєстрація була необхідна для працевлаштування. 16 серпня 2016 за власні грошові кошти він придбав спірну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , куди в подальшому переїхав та зареєстрував за цією адресою місце свого проживання. Позивач власними грошовими коштами участі у придбанні цієї квартири не брала. Доказів оплати позивачем ремонтних робіт у квартирі нею також не надано. З 19.07.2017 до 23.08.2019 він проживав і працював у Російській Федерації та приїжджав до смт Савинці один раз на шість місяців на декілька днів і заходив до позивача та її рідних привітатися, після чого виїжджав до Російської Федерації. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 12.10.2020 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено чим скасовано заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 27.01.2020р.за позовом [PERSON] до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і про визнання права власності на 1/2 частину квартири та прийнято рішення розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 справу передано для розгляду судді Храмцову В.Б. у зв`язку із перебуванням судді Феленка Ю.А. у відрядженні. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.02.2021 року заяву відповідача [PERSON] про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання було задоволено. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі обставини та визначено відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , з 23 липня 1999 року зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з її паспорта громадянина України (а.с. 27). [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 25 серпня 2005 року Балаклійським РВУЖКГ; витягом з державного реєстру правочинів від 23.09.2008; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.10.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.10.2008, виданими Балаклійським бюро технічної інвентаризації. Іншими співвласниками цієї квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-17). 11 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки № 887/02-17 від 03.10.2019, виданої Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , з 30 квітня 2015 року по 23 серпня 2016 року був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження від 05.10.2019, комісією у складі Майорова В.О. (депутата Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області), [PERSON] , [PERSON] було встановлено, що [PERSON] проживала с [PERSON] у [ADDRESS] , вони мали спільний побут (а.с. 65). 16 серпня 2016 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавцями) та [PERSON] (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири, загальною зареєстрованого у реєстрі за №1615; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 987080863202 (а.с. 95). Згідно відповіді виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 31.10.2019 на запит суду, [PERSON] з 23.08.2016 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73). Свідки які були викликані в судове засідання за клопотанням відповідача не допитувались, та долучені докази у виді фотокарток які знаходяться в матеріалах справи не досліджувалися оскільки сторони визнали це недоцільним. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц. Заслухавши пояснення позивача та позицію відповідача який не заперечував проти задоволення позову, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця грудня 2007 року до 22 серпня 2019 року. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу було придбано квартиру, загальною площею 72,0 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є об`єктом права їх спільної сумісної власності та підлягає поділу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку поділу спільної сумісної власності права власності на 1/2 частину спірної квартири. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у зв`язку з розглядом даної справи понесла витрати зі сплати судового збору в сумі 1152,60 грн та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 4100,00 грн (а.с. 1, 25, 28, 30). Внаслідок задоволення позову зазначені судові витрати в порядку розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved