Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 квітня 2011 року [PERSON] було взято в борг кошти в розмірі 2 500 000 грн. на закінчення будівництва свого приватного будинку. Факт повернення позики підтверджується розпискою від 25 квітня 2011 року, яка була надана позивачу [PERSON]. Згідно умов боргової розписки, [PERSON], позичила [PERSON] грошові кошти у сумі 2 500 000 гривень, якій останній повинен був повернути позивачу до 30 грудня 2011 року. [PERSON] від дня укладення вищезгаданого договору зовсім нічого не сплатив та навіть не намагався пояснити чому він не виконує умови договору, а навпаки всіляко ухиляється від розмови про сплату боргу. На підставі викладеного позивач просила стягнути відповідача суму боргу за борговою розпискою від 25.04.2011 року у сумі 2 500 000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні, що згідно боргової розписки від 1 березня 2010 року [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON], кошти в сумі 2 500 000 грн. (два мільйони п'ятсот тисяч гривень), із зобов'язанням повернути їх в строк до не пізніше 30 грудня 2011 року. У порушення договору позики, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення коштів позивачу згідно боргової розписки не виконав, чим порушує права позивача що підлягають захисту в судовому порядку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягаю до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 1046, 1047 ЦК України, та

Outcome: approved