Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення проживання доньки з позивачкою, мотивуючи його тим, що 20 квітня 1991 року вони з відповідачем уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськвиконкому в Закарпатській області актовий запис № 221. Вказує, що від цього шлюбу у них з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Крім того відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на ведення та утримання домашнього господарства. Позивач наголошує, що офіційно зареєстрований шлюб з відповідачем має лише формальний характер, а примирення між ними неможливе, тому просить суд шлюб розірвати та залишити доньку на її утриманні та вихованні. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу і залишення доньки біля матері. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 20 квітня 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськвиконкому в Закарпатській області- актовий запис № 221, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ФМ №252716, виданого 20 квітня 1991 року. У позивача з відповідачем є спільна донька: [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 158290 від 18.08.2003 року. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, постійна неповага та непорозуміння один до одного призвело до розпаду шлюбу, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення сторін. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх доньки, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. При вирішенні спору між батьками дитини, які проживають окремо, з приводу місця проживання дитини, судом враховано позицію відповідача щодо визнання позову в частині залишення проживання дитини разом з матірю, відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню з урахуванням положень ч. 2 ст. 160 СК України, оскільки за спільною згодою позивача з відповідачем місце проживання дитини їх доньки [PERSON], [INFO], визначено з матірю (позивачем) [PERSON] Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved