Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що їй рішенням № 45 від 25.05.2006 року виконавчого комітету [PERSON] селищної ради, надано дозвіл на будівництво двох гаражів № 7 та № 8 за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, кв. Молодіжний. 01.06.2006 року складено акти розбивки вісей будівель та схеми розбивки вісей будівель, також виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради розроблено та видано будівельні паспорти на гаражі № 7, № 8 по кв. Молодіжний, смт. Новоайдар Луганської області. 24.07.2006 року позивачем з [PERSON] селищною радою укладено договори № 278 та № 279 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди). У 2010 році, позивач закінчила будівництво гаражів № 7 та № 8 по кв. Молодіжний, смт. Новоайдар Луганської області, з розмірами які було вказано та дозволено, а саме: гараж № 7 розміром 5,25 м. на 8 м. (5,25х8), гараж № 8 розміром 5,25 м. на 8 м. (5,25х8). Після завершення будівельних робіт у вказаних гаражах, позивач звернулася до органів які реєструють право власності на нерухоме майно, але їй було відмовлено в реєстрації права власності на гаражі, оскільки недостатньо документів на вказані обєкти, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно рішення № 45 від 25.05.2006 року виконавчого комітету [PERSON] селищної ради [PERSON] надано дозвіл на будівництво двох гаражів № 7 та № 8 за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, кв. Молодіжний (а.с. 17). На зазначені гаражі видано технічні паспорти з актами та схемами розбивки вісей будівель з зазначеними технічними характеристиками та площею будівель - гараж № 7 розміром 5,25 м. на 8 м. (5,25х8), гараж № 8 розміром 5,25 м. на 8 м. (5,25х8). Укладено договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 24.07.2006 року (а.с. 6-11, 12-18). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що фактична площа збудованих гаражів перевищує розміри, узгоджені технічною документацією, та складають гараж № 7 розміром 4.0 х 6.0 = 24.00 кв.м., гараж № 8 4.0 х 6.0 = 24.00 кв.м. Проте, перевищення площі гаражів не виходить за межі земельної ділянки та не порушують права та інтереси інших осіб або користувачів. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України, куруючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 88, 174 ч. 4, 209, 212 - 215, 256 ЦПК України, суд,

Outcome: approved