Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], вказавши, що із 20 липня 1985 року по 04 жовтня 2002 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. У 1989 році їхній сімї, яка складалася із трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно ордера на житлове приміщення №74 серія МК від 13 січня 1989 року, виданого на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 09 січня 1989 року №75, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів від 10 січня 1989 року №23, була надана трикімнатна кооперативна квартира [ADDRESS] (на даний час - [PERSON]) в м. Тернопіль, загальною площею 64,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 38,8 кв. м. Членом житлово - будівельного кооперативу була і є до сьогоднішнього дня, позивачка [PERSON]. У 1991 році сторони повністю виплати вартість квартири, а тому, згідно чинного законодавства, набули права власності на неї. При зверненні позивача у Центр надання адміністративних послуг м. Тернополя для оформлення права власності на квартиру їй було відмовлено у звязку з відсутністю Акту введення в експлуатацію житлового будинку №17 по вул. С.Стадникової (колишня Павлова) м. Тернопіль. Оскільки, вони не можуть дійти спільної згоди щодо розподілу спільно нажитого майна, просить провести його розподіл, визнавши за нею право власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, посвідчена приватним нотаріусом міста Чикаго, округу Кук, штату Іллінойс, США, про розгляд справи у його відсутності в звязку з його тимчасовим проживанням на території США, позовні вимоги визнає, погоджується на розподіл майна та визнання за ним права власності на 1/2 частину в квартирі [ADDRESS]. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу І-ИД №040589, видане 14.07.2003 року Відділом РАГСу Тернопільського міського управління юстиції. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №601 п.3 від 31.12.1988 р., затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 108-квартирного житлового будинку по вул. Павлова, 17, загальною приведеною площею 6\~330 кв.м. У 1989 році, сімї, яка складалася із трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно Ордера на житлове приміщення №74 серія МК від 13 січня 1989 року, виданого на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 09 січня 1989 року №75, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів від 10 січня 1989 року №23, була надана трикімнатна кооперативна квартира [ADDRESS] (зараз - [PERSON]) в м. Тернопіль, загальною площею 64,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 38,8 кв. м. Згідно Ухвали десятої сесії 21 скликання Тернопільської міської ради народних депутатів від 26 серпня 1991 року «Про перейменування, повернення історичних назв та уточнення назв вулиць і майданів» п.34 вул. Павлова перейменовано на вул. [PERSON]. Як вбачається із Довідки №61 від 30.06.2016 року, виданої ЖЕК №13 ЖБК виконкому Тернопільської міської ради, [PERSON] являється членом кооперативу квартири [ADDRESS]. Квартира на момент введення в експлуатацію будинку являлася кооперативною. Пайовий внесок сплачено повністю в 1991 році. Згідно технічного паспорта, виданого 22 червня 2016 року на замовлення [PERSON], загальна площа квартири [ADDRESS], становить 64,4 кв.м., житлова 38,8 кв.м. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності. Згідно зі ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, яке є обєктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved