Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки з майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності та просить суд: - виділити в натурі 2/8 часток домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , які складаються з житлового будинку літ. «А» приміщення: 1-4 житлова, 1-5 кухня; житлова прибудова літ. «А1», житлова прибудова літ «А2», веранда літ. «а3», загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею - 43,2 кв.м.; літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», споруди: № 1 - хвіртка, № 6 - хвіртка, з припиненням права спільної часткової власності; - визнати за [PERSON] право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна, а саме, домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А» приміщення: 1-4 житлова, 1-5 кухня, житлова прибудова літ. «А1», житлова прибудова літ. «А2», веранда літ. «а3», загальною площею - 63,6 кв.м., житловою площею - 43,2 кв.м., літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», споруди: № 1 - хвіртка, № 6 - хвіртка, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачу належить на праві спільної часткової приватної власності на підставі договору довічного утримання (догляду) від 20 серпня 2012 року, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі № 1357 приватним нотаріусом Щукіною Д.С. та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 20.08.2012 року, а також відповідно до Витягу серії CEE № 037752 про державну реєстрацію прав від 10.10.2012 року 2/8 частки житлового будинку [ADDRESS] Дана частка домоволодіння відповідно до технічного паспорту складається з: літ. «А» - житлового будинку, житлового площею - 109,3 кв., загальною площею - 194,5 кв.м., «Б» - сараю, «Г» - гаражу, «В» - літньої кухні, № 1-6 - споруд, розташованих на земельній ділянці площею - 1138 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками житлового будинку відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2018 року є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яким належать по 3/8 часток кожній у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач має намір виділити в натурі належні їй 2/8 часток у вказаному домоволодінні в окрему одиницю з метою безперешкодної реалізації прав власника на належний позивачу об`єкт нерухомості. Водночас, будь-якої угоди із Відповідачами щодо порядку володіння та користування домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві спільної часткової власності, досягти не представляється можливим, оскільки відповідачі всіляко ухиляються від нотаріального оформлення договору про порядок володіння та користування вказаним домоволодінням, яке перебуває на праві спільної часткової власності. Враховуючи технічну можливість щодо виділення 2/8 часток домоволодіння в натурі та погодження управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області можливості надання зазначеному домоволодінню окремої адреси: [ADDRESS]. З цих підстав позивач [PERSON] звернулась до суду з вищенаведеним позовом. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, від відповідачів надійшли заяви, відповідно до яких вони з позовом згодні, просять його задовольнити, розглянувши справу у відсутності відповідачів. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2019 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 29.01.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] 05.02.2019 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , до якого була додана заява [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] 05.02.2019 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2019 року явку відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнана обов`язковою в судове засідання по цивільній справі (для надання особистих пояснень). 28.02.2019 року до суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON] , відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить 2/8 частки житлового будинку [ADDRESS] , на праві спільної часткової приватної власності на підставі договору довічного утримання (догляду) від 20 серпня 2012 року, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі № 1357 приватним нотаріусом Щукіною Д.С., зареєстрованого 10.10.2012 року № 35790099 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Дана частка домоволодіння складається з: літ. «А» - житлового будинку, житловою площею - 109,3 кв., загальною площею - 194,5 кв.м., «Б» - сараю, «Г» - гаражу, «В» - літньої кухні, № 1-6 - споруд, розташованих на земельній ділянці площею - 1138 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.06.2018 року іншими співвласниками житлового будинку, розташованого [ADDRESS] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яким належать по 3/8 часток кожній у зазначеному домоволодінні за вказаною адресою. В матеріалах справи маються заяви про визнання позовних вимог відповідачами [PERSON] та [PERSON] , відповідно до яких просять задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, та виділити їй в натурі 2/8 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомості. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 12.06.2018 року № 27 станом на 12.06.2018 року склад житлового будинку 2/8 частки якого належать [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 20.08.2012 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить: житловий будинок літ «А» житловою площею 109,3 кв.м., загальною площею 197,4 к.в.м, сарай літ «Б», гараж літ «Г», літня кухня літня літ. «В», вбиральня літ «Д», споруди № 1-6. Вірною слід вважати житлову площу будинку - 109,3 кв.м., загальну площу, не враховуючи площу тамбура «а4» - 194,5 кв.м. Самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції та інші зміни щодо технічних характеристик, зокрема такі, які потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, відсутні. З висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками 2/8 частини об`єкта (житлового будинку), розташованого за адресою: [ADDRESS] , є відокремлені, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. В листі Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 21.12.2018 року № 626 зазначено, що при виділенні в окрему одиницю 2/8 часток житлового будинку у складі: з житлового будинку літ. «А»: житлова кімната літ «1-4», кухня літ. «1-5», житлова прибудова літ. «А1», житлова прибудова літ. «А2», веранда літ. «а3», загальною площею 63,6 кв.м., у т.ч. житловою площею 43,2 кв.м.; літня кухня літ. «В». гараж літ. «Г», хвіртки № 1 та № 6, що належить [PERSON] , надати окрему адресу - [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Як встановлено в ході судового розгляду справи, наявна технічна можливість виділу 2/8 часток позивача в окрему одиницю з присвоєнням відповідної поштової адреси. Більш того, відповідачі особисто звернулись до суду із заявами, у якій зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, та вважають, що позовна [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки з майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності,, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна підлягає задоволенню по суті заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що розмір частки позивача у спірному домоволодінні визначений, є технічна можливість виділу частки домоволодіння позивача в окрему одиницю, якій присвоєно окрему поштову адресу, у разі виділу в натурі позивачу належної йому на праві власності частини домоволодіння, права відповідачів не будуть порушені, прийнявши до уваги і саму заяву відповідачів про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що існують всі правові підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки з майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, а отже суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved