Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із позовом до [PERSON] про розірвання договору позики, стягнення суми боргу. В обґрунтування позову зазначила, що в липні 2017 року до неї звернувся відповідач з проханням позичити грошові кошти у розмірі 78500, 00 грн. Відповідача вона знала давно, а тому, довіряючи йому позичила гроші. Між ними 01.08.20017 був укладений письмовий договір займу, який відповідач підписав. Відповідно до даного договору відповідач зобовязався повернути борг до 31.08.2019. Також ним була підписана розписка. Відповідно до вимог договору він повинен щомісячно повертати їй по 3270,00 грн., починаючи з вересня 2017 року. Втім, станом на теперішній час він не повернув гроші. Вона неодноразово зверталася до нього з вимогою повернути гроші, проте, відповідач відмовлявся повертати гроші посилаючись на те, що в нього немає грошей. Просить розірвати договір позики з відповідачем, та повернути їй борг в розмірі 78500,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, також пояснив, що він не міг сплачувати кожного місяця по 3270,00 грн., оскільки не мав грошових коштів. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надає [PERSON] грошові кошти в розмірі 78500,00 грн., строком на 2 роки, і підлягає поверненню рівними платіжками в розмірі по 3270,00 грн. за один місяць до 31.08.2019, про що свідчить договір позики № 2017-01-25 від 01.08.2017. (а.с. 4). Також дані обставини підтверджуються розпискою від 01.08.2017 відповідно до якої, позивачем [PERSON] було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 78500,00 грн. (а.с. 3). Згідно ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним вважається таке порушення стороною Договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику та договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Враховуючи викладене, виходячи із змісту договору, суд приходить до висновку, що 01.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 78500,00 гривень з кінцевим терміном повернення до 31.08.2019 року. Судом встановлено, що відповідач з вересня 2017 року порушив графік погашення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідач у строки, що встановлені вказаним договором позики, кошти не повертає. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; ) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. Відповідач належним чином свої обовязки за договором не виконував, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами договору, уклавши вказаний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків його погашення, хоча взяв на себе зобовязання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, не подає відомості про причини порушення взятих на себе зобовязань, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 785,00 грн. відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved