Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 19.04.2021 року до суду з вищезгаданою позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №13574 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») заборгованості в розмірі 11825,00грн. - таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено 20.07.2020 року виконавчий напис щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованості в розмірі 11825,00грн., про що вона дізналася, коли не змогла отримати заробітну плату. Позивач, вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом стягнуто суми боргу, за вимогами, на які минув строк позовної давності, вважає заборгованість не безспірною, тому звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач ТОВ «МІЛОАН» в судовому засіданні присутнім не був, подав відзив на позов, в якому просив визнати дії позивача - подання завідомо безпідставного позову - зловживанням процесуальними правами, оскільки відсутній предмету спору, позов є таким, що носить очевидно штучний характер. Позивач отримала грошові кошти в сумі 5000,00грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок платіжної карти. За фінансовим номером неодноразово повідомлялася про наявність заборгованості, пропонувалася пролонгація, якою вона не скористалася. Також вона повідомлялася про передачу її справи у досудовий відділ та звернення до нотаріуса з метою отримання виконавчого напису. У зв`язку з наявністю між сторонами договірних правовідносин, які не виконувалися позивачем належним чином, ТОВ «МІЛОАН» звернувся до нотаріуса, надавши всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис виданий з дотриманням вимог закону. Після отримання виконавчого напису, його звернуто до виконання і станом на 05.03.2021 року борг стягнуто в повному обсязі. Просив проводити розгляд без участі представника товариства. Відмовити у позові в повному обсязі. Подав клопотання про направлення справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києву за місцезнаходженням відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судовому засіданні присутнім не був, повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, правом надання пояснень на позов не скористався. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позов, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнані незаконними та нечинними доповнення до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. На сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Також, зазначив, що ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії проводяться, зокрема, за місце роботи боржника, а позивач працює в КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР», яка знаходиться в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Посилання відповідача на те, що виконавче провадження було закінчено на момент звернення позивача до суду, а тому Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не має права розглядати позов, та він є таким, що націлений на навмисне введення суду в оману, оскільки виконавче провадження закінчено 30.04.2021 року, а позовна заява подана 19.04.2021 року, тобто в той час коли ще тривали виконавчі дії. Крім того, грошові кошти з позивача було стягнуто у примусовому порядку в рамках виконавчого провадження - позивач жодним чином не визнавала законність самого виконавчого напису і тому звернулася до суду з цим позовом. Просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (правова допомога) в сумі 12000,00грн. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Частиною 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч.12 ст.28 ЦПК України). Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»). Оскільки позивач працює в КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР», яка знаходиться в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, дана справа підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, підстави для направлення справа для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києву відсутні. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 19.02.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 5000,00грн. (а.с.44-47, 55), отримання кредитних коштів підтверджується платіжним доручення №15477942 від 19.02.2020 року (а.с.58). 20.07.2020 року за заявою ТОВ «МІЛОАН» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «МІЛОАН» за період з 13.03.2020 року по 30.06.2020 року заборгованість за кредитним договором №1572390 від 19.02.2020 року у розмірі 11825,00грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000,00грн., прострочена заборгованість за комісією - 600,00грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 6225,00грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00грн. (а.с.7). Виконавчий напис звернуто до примусового виконання - приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження №62813883 на підставі заяви ТОВ «МІЛОАН» (а.с.73). Постановою від 02.10.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] за місцем роботи КЗ «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР» (а.с.8). Постановою приватного виконавця від 30.04.2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису закінчено - боржником сплачено заборгованість в повному обсязі згідно з кредитним договором №1572390 від 19.02.2020 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН» (а.с.74), що також підтверджується довідкою ТОВ «МІЛОАН» №102/1572390 від 05.03.2021 року (а.с.75). Відтак, заборгованість за виконавчим написом стягнуто з позивача у примусовому порядку, позивач звернулася до суду 19.04.2021 року, тобто під час перебування виконавчого напису на виконанні, тому доводи відповідача щодо відсутності спору між сторонами не відповідає дійсності. Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «доповнити перелік після розділу «стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості», зобов`язано Кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) - «нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. У спірному виконавчому написі сума заборгованості складає 11825,00грн. З заяви на вчинення виконавчого напису вбачається, що стягувачем надано тільки розрахунок заборгованості, що не є належним доказом на підтвердження безспірності заборгованості. З додатків до заяви про вчинення виконавчого напису не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому відсутні підстави вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. В матеріалах справи відсутні докази, що серед документів наданих ТОВ «МІЛОАН» нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому суд задовольняє позов. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, провадження №61-12629св19. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність її вимог або їх необґрунтованість. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, тому суд задовольняє позов. Відповідно до ст.141 ЦПК України з ТОВ «МІЛОАН» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 908,00грн. (а.с.1). Щодо витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч.1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 08.02.2021 року між адвокатом Новак А.М. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №08/02/21-3 (далі - Договір), відповідно до якого адвокат зобов`язався представляти інтереси клієнта, в тому числі у всіх судових установах України без обмежень (а.с.18). Суду на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Договір (а.с.18), акт №01 прийому-передачі наданих послуг до Договору (а.с.19), в якому зазначено обсяг виконаних робіт (ставка за годину 500,00грн.) - підготовка і направлення адвокатських запитів про витребування виконавчих написів нотаріуса - 1000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача до суду позовної заяви, моніторинг законодавства, судової практики - 3000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 6), підготовка і подача до суду заяви про забезпечення позову - 1000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача до суду заяви про витребування доказів - 1000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 2); квитанція №01 від 08.02.2021 року про оплату за Договором - 6000,00грн. (а.с.20). 02.06.2021 року представником позивача надано остаточний розмір витрат на правову допомогу, додано акт приймання-передачі наданих послуг про надання правової допомоги акт №02 до Договору (а.с.93), в якому зазначено обсяг виконаних робіт (ставка за годину 500,00грн.) - ознайомлення з відзивом та доданими документами - 2000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 4), аналіз правової позиції відповідача - 2000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 5), підготовка і подача до суду заяви про забезпечення позову - 1000,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача відповіді на відзив - 1500,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 3), направлення відповіді на відзив відповідачу - 500,00грн. (фактичні затрати часу, год. - 1); квитанція №02 від 31.05.2021 року про оплату за Договором - 6000,00грн. (а.с.94). Отже, загальний розмір витрат на правову допомогу складає 12000,00грн. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, обсягом робіт наданих адвокатом, виконані роботи підтверджено актами приймання-передачі, оплата послуг підтверджена квитанціями, тому підлягає стягненню у повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved