Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд визнати 2/5 частини трикімнатної квартиру [ADDRESS] сумісною власністю подружжя, визнавши за ними право власності на вказану квартиру по 1/5 частині за кожним, посилаючись на припинення шлюбних відносин між сторонами та спір з приводу нерухомого майна. В обґрунтування позову вказала, що з 28 лютого 1998 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 26.12.2016 між ними розірвано. За час шлюбу ними було придбано 2/5 частки квартири [ADDRESS] , де покупцем в договорі купівлі-продажу від 20.07.2002 зазначений відповідач по справі. Вартість зазначеної частки квартири на сьогодні становить близько 168\~000,00 грн., а вартість половини цього майна, на який вона претендує, становить приблизно 84\~000,00 грн. Тому вважає, що придбана під час шлюбу частка вказаної квартири, як об`єкт спільної власності подружжя, підлягає поділу між ними з відповідачем у рівних частках, та просить визнати поважними причини пропуску нею позовної давності та задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року за клопотанням позивача витребувано з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», належним чином засвідчену копію правовстановлюючих документів та технічного паспорту на 2/5 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли заяви представників сторін про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача [PERSON] на позові наполягає, представник відповідача [PERSON] вимоги не визнає. В обґрунтування відзиву на позов представником відповідача [PERSON] зазначено, що подання даного позову позивач мотивує небажанням відповідача здійснити поділ спірного нерухомого майна та протиправним утриманням у себе правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності сторін у нього. Однак сама вимога про визнання поважності причин для поновлення строку на подання даного позову є безпідставною, не підтверджується жодним належним доказом і взагалі не пояснюється логікою якого-небудь характеру. Саме у 2016 році позивач подала до відповідача позов про розірвання шлюбу, чому не завадили жодна з перепон, вказаних нею в тексті позовної заяви. При цьому нею було сплачено судовий збір, а сам позов не містив клопотань про звільнення її від сплати. Подаючи позов про розірвання шлюбу, позивач мала повне право об`єднати з даним позовом, просити суд звільнити її від сплати судових витрат та заручитися представництвом у вигляді як первинної, так і вторинної правової допомоги, чого нею зроблено не було. Матеріали справи не містять причинно-наслідкового зв`язку між перебігом її хвороби та можливістю реалізації свого права на подання позовної заяви про поділ майна подружжя, тому представник відповідача вважає, що в даній справі необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб. Як встановлено судом, сторони з 28 лютого 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 копія свідоцтва), який рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року між ними розірвано (а.с. 11 копія рішення). На підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20 липня 2002 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] і [PERSON] , як покупцями, останні придбали квартиру [ADDRESS] в таких частинах: [PERSON] 3/5 частки квартири; [PERSON] 2/5 частки квартири (а.с. 41 копія договору). За інформацією Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 08.12.2020, право власності на 2/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с. 40). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved