Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в позові зазначено Запорізьку районну державну нотаріальну контору. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. [INFO] померла її матір - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Після звернення до нотаріуса з`ясувалось, що на спадковий житловий будинок відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця, тому 14.08.2019 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок в нотаріальному порядку позивач не має змоги, вони вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Також просила суд не стягувати судовий збір з відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив, відповідно до якого просить суд розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, без участі відповідача. Також просить суд не стягувати з відповідача судовий збір. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 19.05.2011 Лукашівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 07. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , померлою [INFO] , підтверджено копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 30.07.1957 міською радою м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, актовий запис № 197; копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 18.02.1992 Ленінським ЗАГСом м. Запоріжжя, актовий запис № 105; копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 26.06.1992 виконкомом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 3. Спадкова справа № 260/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] була розпочата 06.06.2011 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, як донька померлої. Спадщину, відкриту після смерті матері, позивачка прийняла у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2019, державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори відмовлено представнику спадкоємця [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] за довіреністю, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до виписки з по господарської книги, виданої 02.08.2019 виконавчим комітетом Широківської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була головою домогосподарства та мала у користуванні житловий будинок з 1978 року по день смерті, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] , що також підтверджується копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки. Як вбачається з копії Технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , складеному 09.09.2010 ОП ЗМБТІ, користувачем будинку зазначено [PERSON] Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/8 і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На час виникнення права власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] діяло законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Крім того, вищевказана інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved