Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, будинком №8 по пров.Веселий в м.Апостолове Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником будинку №8 по пров.Веселий в м.Апостолове Дніпропетровської області. В даному будинку зараз мешкає позивачка та зареєстрований відповідач [PERSON], який був прописаний попередніми власниками 17.12.1998 року. Зазначає, що відповідач не є членом її сімї та з 2004 року в її будинку не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні будинком, що знаходиться за адресою: м.Апостолове Дніпропетровської області, пров.Веселий, 8, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнити з підстав заявлених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Свідок [PERSON], яка є донькою позивачки пояснила суду, що у 2004 році [PERSON] було продано будинок [PERSON] Відповідач з 2004 року в даному будинку не проживає, особистих речей не має. Зазначила, що реєстрація [PERSON] є перешкодою для отримання пільг по комунальним послугам, на даний час приходять листи з банку з вимогою сплатити борг, де на даний час проживає і перебуває відповідач їм не відомо. Свідок [PERSON], яка є донькою позивачки пояснила суду, що її мати [PERSON] придбала будинок 27.12.2004 року, одразу заселилася, речей відповідача немає і з того моменту [PERSON] у даному будинку не проживає. Відповідач на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначила, що реєстрація [PERSON] є перешкодою для отримання субсидії, на даний час приходять листи з банку з вимогою сплатити борг. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку №8 по пров.Веселому в м.Апостолове Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 27.12.2004 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2017 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №159731144 від 15.03.2019 року (а.с. 6-9,57-59). З домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в [INFO] встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.10-12). Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в [INFO], пров.Веселий, 8, але фактично з 2004 року в зазначеному будинку не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у її домоволодінні. Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved