Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право на: -земельну частку (пай) яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], Монастириською районною державною адміністрацією 25.12.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб» згідно сертифікату серії [NUMBER] зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. Вказану спадщину прийняла спадкоємець першої черги, дружина померлого та її мати [PERSON]. [INFO] померла її мама - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить: - право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб» згідно сертифікату серії [NUMBER] зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. На вказане майно, [PERSON] склала заповіт на її ім'я. Спадщину вона прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із померлою. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що [PERSON] за життя не виготовила свідоцтво про право на спадщину, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 71 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 18.11.2003 року, актовий запис №02. Ще за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб» згідно сертифікату серії [NUMBER] під [NUMBER], що підтверджується Інформацією про грошову оцінку земельної ділянки (паю) від 13.09.2016 року №29-1912-0.61-800/2-16 виданої Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області. Вказану спадщину фактично прийняла [PERSON], як спадкоємець першої черги, оскільки проживала на час смерті разом із спадкодавцем та була його дружиною, що підтверджується довідкою №431 від 09.09.2016 року, виданої виконкомом Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття [PERSON] спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб» згідно сертифікату серії [NUMBER] під [NUMBER] та визнання за нею права на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 01.11.2016 року №00017271644 згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» в зв'язку з одруженням з [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя не встигла оформити згідно закону право власності на дане спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно. [INFO] у віці 84 років в м.Костопіль Рівненської області померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Ще за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб» згідно сертифікату серії [NUMBER] під [NUMBER], яке вона фактично успадкувала за законом після смерті [PERSON], як дружина померлого та спадкоємець першої черги за законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був складений заповіт щодо належного їй спадкового майна, проте суд не бере даний заповіт до уваги з наступних підстав. За загальним правилом заповітом є особисте розпорядження фізичної особи з повною цивільною дієздатністю здійснене заповідачем особисто на випадок своєї смерті (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Фактичне прийняття спадщини [PERSON] означає, що остання фактично вступила в управління або володіння спадковим майном та має право ним користуватися, проте із-за не оформлення своїх спадкових прав на вказане спадкове майно (відсутність свідоцтва про право на спадщину) [PERSON] не отримала права розпорядження вказаним майном. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною, в зв'язку з чим спадкування в даному випадку після смерті [PERSON] повинне здійснюватись за законом. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON] Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] згідно якого позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, так як на день смерті проживала разом із спадкодавцем [PERSON] і є її дочкою. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Хлібороб», позивач також не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Як слідує з матеріалів справи оригінал сертифікату серії [NUMBER] був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 21.06.2013 року №24 (7005). Згідно даного повідомлення вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Монастириською районною державною адміністрацією 25.12.1996 року за [NUMBER] [PERSON] - загублений. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів є однією з причин неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону в нотаріальній конторі. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється право на земельну частку (пай). В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права останнього на земельну частку (пай). На підставі наведеного,

Outcome: approved