Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., в якому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В обґрунтування позову покликається на те, що є спадкоємцем першої черги майна, що належало померлій [INFO] матері [PERSON] У встановлений законом строк заяву про вступ у спадщину не подала з поважних причин. Такими, на думку позивача, є її похилий вік, наявність 3 групи інвалідності, поган стан здоров»я, а також проживання в Донецькій області. З цих підстав просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача позовні вимоги заперечив. Вважає, що позивач не була позбавлена можливості скористатись належним їй правом подати відповіну заяву про прийняття спадщини. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 1928 р.н. проживала в належній їй на праві власності кв. [ADDRESS]. 17.01.1992 року головою виконкому Великогорожанської сільської ради Миколаївського району Львівської області від імені [PERSON] посвідчено заповіт щодо майна (номер у спадковому реєстрі № 39281992), скасований 05.02.2002 року, а 19.07.2002 року посвідчено заповіт (номер у спадковому реєстрі № 39275576), яким [PERSON] належне їй майно заповіла [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про право власності кв. [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У вказаній квартирі [PERSON] прожила разом з іншими співвласниками. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON], 06.11.2015 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. звернувся спадкоємець [PERSON] Іншими спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса Львівського міського нотаріального округу не звертались. Вказані обставини позивач визнає. Однак, вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини підлягає поновленню судом. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. З огляду на встановлені обставини, позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], а отже спадкоємцем першої черги за законом. Разом з померлою матір»ю в кв. [ADDRESS] не проживала. Таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦПК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об»єктивно не вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємцем волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки [PERSON] не вчинила протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про її намір для прийняття спадщини. Разом з тим, суд бере до уваги, що позивач знала про смерть своєї матері та наявність в неї спадкового майна, а отже, усвідомлювала себе спадкоємцем. Таким чином, [PERSON] могла у інший визначений законом спосіб вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини,зокрема, надіслати нотаріально завірену заяву поштою. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави на які позивач покликався є необґрунтованими, не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed