Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та до [PERSON] , третя особа: Рунівщинська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2007 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказувала, що [PERSON] та [PERSON] не проживають та взагалі не з`являються за адресою місця реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Реєстрація даних осіб в житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном та де фактично мешкають відповідачі не відомо. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне володіння, розпорядження і користування належною власністю. Ураховуючи викладене просила визнати [PERSON] , [PERSON] , такими що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи: Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідачів не надходили. Про причину неявки відповідачі суд не повідомили. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2007 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-33/42 від 23.01.2020 року, затвердженої головою Рунівщинської сільської ради Полтавського району, Полтавської області [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] , також зареєстровані, але не проживають та фактичне місце проживання не відоме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно до акту про фактичне місце проживання (не проживання) осіб на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району, Полтавської області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до відповіді Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 02-45/44 від 20.12.2019 року на запит Полтавського районного суду Полтавської області, встановлено, що [PERSON] [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.07.2011 року знята з реєстрації 19.04.2019 року, а також [PERSON] [INFO] , зареєстрований але фактично не проживає за вищезазначеною адресою (а.с.12). Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до довідки , виданої Рунівщинською сільською радою [PERSON] та [PERSON] не є родисами [PERSON] (а.с.5), ураховуючи те, що відповідно до відповіді Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 02-45/44 від 20.12.2019 року на запит Полтавського районного суду Полтавської області, [PERSON] [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.07.2011 року знята з реєстрації 19.04.2019 року, приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи, що позов задоволений частково, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., що становить Ѕ від 840 грн.80 коп.

Outcome: partial