Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.06.2002 по 08.08.2006. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [PERSON], [INFO]. Будь-якої домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні та забезпеченні дитини між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Дитина постійно поживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З того часу, коли сторони почали проживати окремо, відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини та не надає необхідної матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач постійно працює та регулярно отримує матеріальний дохід, а тому не тільки зобов'язаний, але й має можливість у повному обсязі надавати регулярну матеріальну допомогу на утримання сина. Інших дітей на утриманні, а також інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до відповідача із позовними вимогами про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Окрім того, зважаючи на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх безпосередніх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина позивач вимушена звернутися із позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. 01.06.2016 було ухвалено заочне рішення, яким позові вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задоволено. Ухвалою суду від 08.11.2016 заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.06.2016 скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 11.07.2017 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини. Відповідно до якого [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] [PERSON], не перешкоджати батькові брати участь у вихованні сина згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008. Вимоги мотивовані тим, що [PERSON] відмовляється від матеріальної допомоги, яку намагається надавати [PERSON] на утримання їхньої спільної дитини, створює перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, імітує сварки, щоб малолітня дитини сприймала образ батька як неодмінно пов'язаний з негативними емоціями його матері. [PERSON] неодноразово направляв кошти на ім'я [PERSON], щоб вона могла витратити їх на утримання дитини, але вона відмовлялась їх отримувати. [PERSON] роками формувала у дитини негативний образ батька, шляхом повної ізоляції дитини від спілкування з батьком. [PERSON] прагне до спілкування з дитиною, щоб син не відчував себе занедбаною дитиною, виріс мужнім юнаком всебічно розвиненим та освіченим. Ухвалою суду від 19.12.2017 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. У даній заяві [PERSON] наголошує, що [PERSON] намагається замінити належне виконання ним своїх безпосередніх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина [PERSON], діяльністю своїх представників, які не тільки за будь-яких обставин не можуть і ніколи не зможуть замінити сину батька, але й які при цьому, штучно створюючи конфліктні ситуації у житті сина відповідача, негативно впливають як на психологічний, так і на психічний стан неповнолітньої дитини, а також створюють негативні умови для нормального життя та становлення сина відповідача. Позивач [PERSON] вказує на те, що починаючи з лютого 2009 року [PERSON] не надає ні фізичної, ні моральної, ні духовної допомоги у становленні та розвитку свого сина, а також не надає не лише повноцінної, але і хоч будь-якої матеріальної допомоги на його утримання. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON] [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання первісної позовної заяви до суду, тобто починаючи з 09.02.2016; позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. 19.12.2017 судом постановлено ухвалу про витребування доказів з Адміністрації Державної прикордонної служби України відомості, а також належним чином завірені документи щодо перетину кордону України (в'їзд/виїзд) громадянином Туреччини, який одночасно є громадянином США - [PERSON], [INFO], у період з 01.01.2009 по 20.12.2017. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та її представник у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вимоги зустрічного позову не визнали, просили відмовити у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) та його представник у судовому засіданні вимоги первісного позову визнали частково, заперечували щодо задоволення в частині позбавлення батьківських прав, щодо стягнення аліментів - не заперечували щодо стягнення у розмірі еквівалентному 500 доларів США щомісячно. Вимоги зустрічного позову підтримали, просили його задовольнити. [PERSON] вказував на те, що прагне матеріально утримувати свого сина та хоче спілкуватися з сином, разом з тим, [PERSON] всіляко чинить перешкоди, виганяючи його з помешкання, де вона проживає разом з сином, не приймає гроші, які він надсилав поштовим зв'язком чи надавав при зустрічі. Судом на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. [PERSON] [PERSON], народився [INFO] року, матір'ю якого є [PERSON], батьком - [PERSON] (т.1, а.с. 15). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва 08.08.2006, шлюб між сторонами розірвано (т. 1, а.с. 11). Згідно довідки директора НВК №143 [PERSON], [INFO], дійсно навчається у НВК №143 Оболонського району м. Києва. Батько [PERSON] ніколи не спілкувався з вчителями, жодного разу не відвідував батьківські збори, не приводив дитину в навчальний заклад та не забирав додому. За весь період навчання [PERSON] в НВК №143 його батько [PERSON] тільки один рах приходив до навчального закладу (26.01.2017) (т.1, а.с. 239). Відповідно до довідок КНП «ЦПСМД №1» № 113 від 16.03.2015 року та Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 30.12.2015 року на прийом до лікаря приходить мати дитини, батько здоров'ям дитини не цікавиться і не з'являється. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.02.2016 та 13.03.2015 малолітній [PERSON] [PERSON] проживає в [ADDRESS] та йому матір'ю [PERSON] створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та відпочинку. Як убачається з висновку Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 104-2839 від 25.04.2016 про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] рекомендовано позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO] (т. 1, а.с. 50-51). Згідно висновку Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №104-10833 від 19.12.2017 про доцільність позбавлення батьківських прав рекомендовано позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO] (т. 1, а.с. 232-236). Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення від 20.03.2008, відповідно до якого у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Оболонського району м. Києва, про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] [PERSON], [INFO], - відмовлено. Також, вказаним рішенням встановлено порядок спілкування батька [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] [PERSON], [INFO], та участі у його вихованні: - в суботу з 12 години до 18 години щотижня кожного місяця, за місцем проживання матері дитини ([ADDRESS]) з правом відвідання місць загального відпочинку громадян у м. Києві за відсутності матері [PERSON]; зобов'язано [PERSON] не винити перешкод [PERSON] надавши можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні (т.1, а.с. 202-206). Як вбачається з листа до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 04.08.2016 - [PERSON] звертався з проханням розглянути питання щодо його участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, провести оцінку рівня безпеки дитини, особливо звернути увагу на психологічний та психічний стан його сина [PERSON]. Звернення мотивоване тим, що [PERSON] з 2006 року намагається зустрітися з сином, будь-які спроби пошуку компромісу з матір'ю не досягли позитивного результату (т. 1, а.с. 81-82). [PERSON] звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та просив забезпечити здійснення контролю за забезпеченням рівного права на виховання та матеріального утримання сина [PERSON], оскільки мати [PERSON] перешкоджає спілкуванню з сином та відмовляється приймати кошти, подарунки для сина. Позбавлення сина [PERSON] спілкування з батьком є позбавленням сімейних зв'язків, тобто умисне позбавлення індивідуальності, що заборонено ст. 8 Конвенції про права дитини. Негативне сприйняття батька є результатом нехтування матір'ю цінністю сімейних зв'язків (т. 1, а.с. 102-103). ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 05.12.2014 зверталось до [PERSON] із вимогою про проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] надати можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у вихованні дитини (т. 1, а.с. 116). Постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 26.01.2015 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-1293, виданого 26.09.2014 Оболонським районним судом м. Києва про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] надавати можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні (т. 1, а.с 114). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2015 скаргу [PERSON] задоволено, якою визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 26.01.2015 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2015 неправомірними та скасовано вказану постанову (т. 1, а.с. 145-146). Свідок [PERSON], який є рідним дядьком дитини [PERSON] [PERSON], у суді дав покази, в яких зазначив, що бачив [PERSON] 2 рази в житті - у 2005 році та у березні 2015 року; вказав, що [PERSON] не цікавився життям дитини та не надає допомоги на його утримання та вказав, що [PERSON] не чинила ніколи перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, сам [PERSON] не хоче спілкуватися з батьком. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що жодного разу з 2005 року не бачила відповідача [PERSON] та не чула від дитини чи спілкується він з батьком чи ні. [PERSON] скаржилась свідку, що батько дитини не виявляє ініціативи у спілкуванні з ним та не хоче надавати матеріальної допомоги на її утримання. Свідок [PERSON] у суді дала покази щодо психологічного портрету дитини, а саме вказала, що у світогляді [PERSON] батька не існує та будь-якого впливу матері на відношення сина до батька немає. Висновком за результатами психологічного обстеження [PERSON] [PERSON] від встановлено, що дитина не має особистісних особливостей, що потребують особливої уваги з боку батьків й вихователів; соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] [PERSON] утворюють його матір - [PERSON], дядько ([PERSON]), його дружина ([PERSON]), двоюрідні брат і сестра ([PERSON] та [PERSON]), бабуся ([PERSON]); [PERSON] [PERSON] як батька-вихователя сприймає [PERSON], батько [PERSON] виявив себе нечутливим до психологічних потреб дитини; ознак, що дозволяють стверджувати про наявність впливу матері на формування негативної думки про батька не виявлено; у [PERSON] [PERSON] є ознаки втрати психологічного зв'язку із батьком [PERSON]. Висновок складено спеціалістом Інституту аналітичних досліджень і сучасної освіти Центру психологічного експертизи 10.12.2017 (а.с. 32-46). Відповідно до довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03.11.2017 [PERSON] відкрито 02.02.2017 поточний рахунок фізичної особи [NUMBER] в USD. Станом на 03.11.2017 залишок коштів по даному рахунку складає 1045,00 USD (т. 2, а.с. 132). Згідно виписки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по рахунку [NUMBER] [PERSON] 22.12.2017 отримала готівкові кошти у розмірі 1042,00 доларів США (т.2, а.с. 133). Як вбачається з довіреності від 03.02.2017, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., [PERSON] ([PERSON]) уповноважив [PERSON], [INFO], зокрема, розпоряджатися (отримувати, перераховувати на будь-які інші рахунки фізичних та/або юридичних осіб готівкові кошти) розрахунковим рахунком [NUMBER], що відкритий на його ім'я у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 02.02.2017 для матеріального забезпечення їхнього малолітнього сина [PERSON] [PERSON] ([INFO]) (т.2, а.с. 183). Згідно відповіді Університету Толідо від 28.03.2018 - [PERSON] працює в Університеті Толідо на посаді доцента, річна заробітна плата складає - 145,050.24 доларів США (т.2, а.с. 107-117). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] - [PERSON] працює на посаді розробника програмного забезпечення, заробітна за місяць складає 8000,00 грн. (т. 2, а.с. 206). Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.01.2018 [PERSON] за період з 13.07.2013 по 27.12.2017 перетинав кордон України 7 (сім) разів (т.2, а.с. 63). Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, згідно із ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Також необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливою. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач належним чином не вмотивувала та не довела власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин. Судом встановлено відсутність свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов'язками, а також наявність конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини виявляв намір спілкуватись з сином, проти позбавлення батьківських прав заперечує. З цих підстав суд не приймає до уваги висновки органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що переконливих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини матеріали справи не містять, а відтак суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача на даний час є передчасним, позов в цій частині є недоведеним, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав слід відмовити. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.02.2016 до 08.07.2017 та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України суд, визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного, відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] надавши можливість спілкуватися із сином у визначені судом способи та приймати участь у його вихованні. Враховуючи те, що позовні вимоги зустрічного позову стосуються питань виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2008, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial