Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами №20, розташований в с.Серби по вул.Шевченка Кодимського району Одеської області, який залишився після смерті її батька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 17 листопада 2015 року помер її батько [PERSON], якому за життя належав житловий будинок з надвірними спорудами №20, розташований в с.Серби по вул.Шевченка Кодимського району Одеської області. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] (мати позивача) відмовилась від прийняття спадщини. Спадщину прийняла за фактом спільного проживання зі спадкодавцем на час її відкриття, але через відсутність правовстановлюючих документів на будинок не може отримати в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Проти позову не заперечував (заява № 02-17/252 від 21 грудня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, вважає можливим відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №423155, виданого 20 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшов житловий будинок з надвірними спорудами №20, розташований в с.Серби по вул.Шевченка Кодимського району Одеської області, який належав йому на праві приватної власності відповідно до технічного паспорту від 05 жовтня 2016 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, тому на час відкриття спадщини його спадкоємцем за законом першої черги була його донька [PERSON], оскільки дружина спадкодавця [PERSON] (мати позивача) протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини відмовилась від прийняття спадщини померлого [PERSON] Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії IV-УР №0986476, виданим 12 листопада 1966 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому її батьком вказано [PERSON], а також свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЖД №453380, виданого 17 червня 1988 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області, що підтверджує дошлюбне прізвище позивача [PERSON] «Гасич». Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] 10 березня 2016 року в межах шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого батька, за наслідком чого нотаріусом було заведено спадкову справу №60/2016. У звязку з цим позивач у відповідності з вимогами ст.ст.1269,1270 ЦК України вважається такою, що у встановленому законом порядку прийняла належну померлому спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого батька за законом у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами №20 по вул.Шевченка в смт.Слобідка Кодимського району Одеської області, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (відмова нотаріуса № 23/02-14 від 17 січня 2017 року). Відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати (відсутності) правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ст.ст.1269,1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved