Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 1 лютого 2012 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини [PERSON], а потім у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Однак відповідачем на її користь лише в липні, серпні, вересні та листопаді 2012 року було сплачено по 1 000 грн., у результаті чого виникла заборгованість, яка з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року становить 10 301, 55 грн. Своїми діями відповідач ставить її та неповнолітніх дітей у скрутне матеріальне становище, оскільки діти потребують постійних затрат на задоволення їх фізичних та духовних потреб, відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, працює неофіційно і отримує прибуток, тому вона вважає, що крім заборгованості за аліментами, останній повинен сплатити ще й неустойку за прострочення сплати аліментів. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за аліментам у сумі 10 301, 55 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року у сумі 10 712,07 грн., також стягнути судові витрати в сумі 410,14 грн., що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився судом повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що дійсно має заборгованість за аліментами, проте вона утворилась не з його вини, з часу постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей і по теперішній час він не працює, влаштуватися на роботу він не може, він знаходиться у тяжкому матеріальному стані, т.я. окрім того, що він не має роботи, його батько є тяжкохворим, інвалідом І групи, потребує постійного гемодіалізу нирок, доходів його батьків не вистачає на лікування батька, він має іншу родину, в якій також є неповнолітня дитина, крім того стягнення заборгованості по аліментах буде фактично повторним стягненням аліментів, які вже стягнуті рішенням суду, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 1 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини [PERSON], а потім у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, дане рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення суду 15 березня 2012 року було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку, що підтверджується вказаними документами, копії яких є в матеріалах справи. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за аліментами за період з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року у сумі 10 301,55 грн., що підтверджується довідками-розрахунками виданими ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку, копії яких є в матеріалах справи. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його доходів за місцем їх одержання, така заборгованість стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку(доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Судом встановлено, що виконавчий лист по примусовому стягненню з відповідача аліментів знаходиться на виконанні в ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку і відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» на державному виконавці лежить обов'язок щодо своєчасного і повного виконання виконавчого документа. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в якій також зазначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам та у разі заборгованості має право звернути стягнення на майно боржника. Таким чином, заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, тому оскільки заборгованість по аліментах виникла під час виконання рішення суду, повторне звернення про стягнення заборгованості за аліментами законом не передбачено і суд вважає необхідним відмовити у задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за аліментами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості за аліментам з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленумом Верховного Суду України в постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за аліментами за період з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року у сумі 10301,55 грн., яку відповідач не оплатив і по теперішній час, також суд доходить висновку про наявність вини відповідача у її виникненні, тому у позивача є право на стягнення неустойки. Суд при вирішенні питання про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами, не приймає до уваги доводи відповідача, який стверджує, що така заборгованість виникла не з його вини, що він не мав роботи і не мав змоги працевлаштуватися, має хворого батька, т.я. працевлаштування відповідача залежить лише від нього, суду не надано доказів того, що останній принаймі намагався працевлаштуватися, що стосується хвороби батька, то якщо відповідач домогає батьку матеріально, то це спростовує його доводи стосовно відсутності у нього доходів, крім того, самим відповідачем надано суду копію накладної та акта про прийняття благодійної допомоги (дані копії є в матеріалах цивільної справи), з яких вбачається, що його батько отримує ліки відповідно до благодійних програм. Розрахунок неустойки проводиться за наступною формулою: розмір заборгованості за аліментами за відповідний місяць х на 1% х на кількість днів прострочення, при цьому суд виходить з наступних показників: кількість днів прострочення складає 376 днів, середня заробітна плата для безробітних по Кіровському району м. Донецька складала з 01 грудня 2011 року по 1 січня 2012 року - 3180 грн., з 1 січня 2012 року по 1 квітня 2012 року - 3259 грн., з 1 квітня 2012 року по 1 червня 2012 року - 3531 грн., з 1 червня 2012 року по 1 вересня 2012 року - 3531 грн., з 1 вересня 2012 року по 1 січня 2013 року - 3663 грн. Таким чином неустойка складає: грудень 2011 року (1060 грн. х 1% х 376) 3985,60 грн.; січень 2012 року (1086 грн. х 1% х 376) 4083,36 грн.; лютий 2012 року (1086 грн. х 1% х 376) 4083,36 грн.; березень 2012 року (1086 грн. х 1% х 376) 4083,36 грн.; квітень 2012 року (1177 грн. х 1% х 376) 4425,52 грн.; травень 2012 року (1177 грн. х 1% х 376) 4425,52 грн.; червень 2012 року (1177 грн. х 1% х 376) 4425,52 грн.; липень 2012 року (1177 грн. х 1% х 376) 4425,52 грн.; серпень 2012 року (1177 грн. х 1% х 376) 4425,52 грн.; вересень 2012 року (1221 грн. х 1% х 376) 4590,96 грн.; жовтень 2012 року (1221 грн. х 1% х 376) 4590,96 грн.; листопад 2012 року (1221 грн. х 1% х 376) 4590,96 грн.; грудень 2012 року (1221 грн. х 1% х 376) 4590,96 грн. Всього сума неустойки за прострочення сплати аліментів з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року складає 56 727,12 грн. При цьому, суд, враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає необхідним зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню з останнього за період з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року, до 11 000 грн. При остаточному визначенні розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 23 грудня 2011 року по 1 січня 2013 року, суд, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України (яка у числі інших була роз'яснена сторонам у судовому засіданні), якою встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення слати аліментів, та стягнути неустойку у розмірі 10 712,07 грн. в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, при розподілі судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що у позов було задоволено частково, тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по оплаті судового збору у сумі 210,14 грн. (сплата яких підтверджується квитанцією про сплату судового збору), у стягненні з відповідача на користь позивача витрат по оплаті правової допомоги у сумі 200 грн. - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial