Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] із позовом про про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 2/3 частки двокімнатної квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого 13.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилилася на те, що 13.06.2014 року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 2\\3 частки квартири [ADDRESS] та грошових вкладів у банках. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона, дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], відповідачі по справі. В частині грошових вкладів 26.03.2015 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину грошових вкладів. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у розмірі 1/3 частки належить на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3597 від 21.11.1997 року (зареєстровано в БТІ 21.09.2005 році № р-12135884) та у розмірі 1/3 частки належить на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1602 від 08.10.2005 року , зареєстровано в БТІ 20.02.2007 року № р-12135884. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не було надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. На даний час відповідачі своє бажання отримати свідоцтво про право на спадщину на частину вищевказаної квартири не виявили, правовстановлюючих документів на квартиру не надали, отже вони не бажають бути спадкоємцями після смерті [PERSON] Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 13.06.2014 року, на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги [PERSON]Є задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги [PERSON] не визнали, у судовому засіданні пояснювали, що з боку позивача невірно розраховані частки у спадщині, так як позивач при визначенні частки не враховує її частку та частку її неповнолітнього сина, кожен з них у тому числі і позивач мають право на 2/9 частки спадкового майна, тобто в квартирі [ADDRESS]. Відповідач пояснювала, що своєчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, заяв про відмову вона не писала, відповідно у такій редакції позовні вимоги [PERSON] вона не визнає. Суд, допитавши відповідача та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року помер [PERSON], про що 24 червня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис № 849 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО № 799885. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є матірю померлого [PERSON], [PERSON] дружиною померлого, малолітній [PERSON], [INFO] сином померлого. Квартира [ADDRESS] належить в 1/3 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3597 від 21.11.1997 року та зареєстровано в БТІ 21.09.2005 році № р-12135884 та [PERSON] в 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3597 від 21.11.1997 року та зареєстровано в БТІ 21.09.2005 році № р-12135884 та в 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-1602, зареєстровано в БТІ 20.02.2007 року реєстраційний номер 12135884. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], остання має загальну площу 44,3 кв.м., житлову площу 27,4 кв.м. та складається з двох кімнат (а.с.11-12). Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] відомостей після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 46/2014 на підставі поданих спадкоємцями [PERSON] (12.08.2014 році) та [PERSON] (10.10.2014 році) заяв про прийняття спадщини. [PERSON] 26.03.2015 року було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину грошових вкладів. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на ? частину грошових вкладів ще не видано. Свідоцтво про право на спадщину на 2/6 частин грошових вкладів ще не видано (а.с.7). Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.06.2016 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири 32, розташовану у місті Маріуполі по вулиці Азовстальській у будинку 34, після померлого 13.06.2014 року [PERSON], було відмовлено, оскільки нотаріусу не були надані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (п.4.2, 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5). Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи, які свідчать про право власності померлого на спадкове майно у вигляді 2/3 частини квартири, яка повинна бути в рівних частках розподілена між трьома спадкоємцями, а саме позивачем та відповідачами [PERSON] і малолітнім [PERSON] по 2/9 частки кожному, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на 2/9 (2/3:3) частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача частково. Відповідно до ст..88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею при зверненні до суду судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 183, 74 грн.

Outcome: partial