Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у відповідності до ст. 110 СК України, просить суд: розірвати шлюб укладений між нею [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15.06.2010 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №153; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 15.06.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Починаючи з квітня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, фактично родина розпалась та носить формальний характер, спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних поглядів на шлюб та сім`ю, та втрати почуття кохання та поваги один до одного. За час спільного проживання відповідач неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження та у присутності їх малолітнього сина ображав нецензурними словами. Зазначає, що сумісне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна між ними не має, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Вона не має можливості сама забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки дитина навчається в школі, має постійну потребу в додаткових витратах на розвиток та лікування, відвідування секцій футболу та англійської. Вона працює за наймом на різних роботах за невелику плату, що призводить до скрутного матеріального становища. Достовірних відомостей, де саме працює відповідач, і чи працює він офіційно у неї немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча стан його здоровя та матеріальне становище йому дозволяє це робити. На підставі вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу, проте в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів зазначали, що розмір, визначений позивачем у її позові є досить високим, та призведе до скрутного матеріального становища відповідача. Відповідає надає допомогу своїй дружині на утримання сина у розмірі 1300 грн. щомісячно, просять суд визначити розмір аліментів саме у такому розмірі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи\~встановлено,\~щодійсно 15.06.2010 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №153), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 122781, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено\~право кожного\~з подружжя\~припинити шлюбні\~відносини.\~Примушування до\~припиненняшлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, починаючи з квітня 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам сина. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дитину, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 227219/. У відповідності до довідки про склад сім`ї від 03.10.2018 року, виданої ОСББ «Південне 2017», до складу сім`ї [PERSON], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] входить син [PERSON], [INFO]. Таким чином, дитина зареєстрована та проживає разом із матірю, позивачем по справі. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, в той час як має можливість її надавати. Проте, згідно виписки з картрахунку [PERSON], відповідач підтверджує про щомісячну сплату аліментів на утримання його сина [PERSON], [INFO]. Тож, вказує, що розмір аліментів у сумі 1300 грн. не буде для нього фінансовим тягарем, враховуючи його матеріальне становище, та забезпечить рівність у несенні обовязку щодо утримання дитини обох сторін. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності\~до ч.3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..\~ Відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 2027 грн. У відповідності\~до ч.2\~ст.\~184\~СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи із\~загальних засад\~справедливості цивільного\~судочинства та\~необхідності захисту\~інтересів неповнолітньої\~дитини,\~враховуючи,\~що\~ ст.\~180\~СК України\~\~покладає обов'язок\~утримувати дитину\~на обох\~батьків,\~прийнявши до\~уваги вікову\~категорію дитину,\~потреби дитини,\~враховуючи також\~й те,\~що стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~є одним\~із способів\~захисту інтересів\~дитини,\~забезпечення одержання\~нею коштів,\~необхідних для\~її життєдіяльності,\~прийнявши до\~уваги матеріальне\~становище відповідача,\~та те,\~що він\~не заперечує\~проти стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання сина\~[PERSON],\~[INFO]\~у розмірі\~1300\~грн.,\~суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме доцільно та інтересах неповнолітньої дитини буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2018 року і до повноліття дитини, тобто до 30.06.2028 року включно. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує також питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. Також, у зв'язку із обґрунтованістю позовних вимог в частині розірвання шлюбу, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем згідно квитанції №4 від 10.10.2018 року судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial