Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав прадіду позивача - [PERSON] . Згідно довідки Поточищенської сільської ради №550 від 12.08.2020 року житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку - «суспільна група - колгоспники», голова господарства [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.13 га, що доводиться довідкою Поточищенської сільської ради № 550 від 12.08.2020 року. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Колоийське МБТІ» за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м., літньої кухні, стодоли, стайні, сараю, трьох навісів, колодязя, вбиральні, воріт, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку здійснено у 1954 році, господарські будівлі зведені у 1955 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 97 920 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.07.2012 року, актовий запис № 17. 04 березня 2004 року [PERSON] склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив їй жилий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, земельний та майновий паї, що знаходяться в оренді ПФГ «Поточище», та все інше належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що він за законом матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав у межах шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, позивач звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За її заявою була заведена спадкова справа № 28 від 21.01.2013 року. 24 червня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] земельну ділянку. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 12.08.2020 року. Згідно довідки Поточищенської сільської ради №550 від 12.08.2020 року, спадкове житлове господарстве значиться по обліку як колгоспний двір. З довідки сільської ради № 548 від 12.08.2020 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали прадід позивача - [PERSON] (помер [INFO] ), бабка позивача - [PERSON] (померла [INFO] ), дід позивач - [PERSON] (помер [INFO] ). Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] фактично вступила в управління спадщиною - подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, успадкувала земельну ділянку, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє присадибну земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на це спадкове майно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач не заперечує проти позову. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано, що стверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 6133 від 10.04.2013. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). З копії технічного паспорта на одноквартирний садибний житловий будинок по [ADDRESS] , виготовленого 30.04.2013 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1954 році, господарські будівлі та споруди в 1955 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 12.08.2020 становить 97920 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством по [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,13 га, суспільна група господарства на 01.01.1991 р. - колгоспники, що доводиться довідкою № 550, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Виписками з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 1, виданими 11.11.2020 доводиться, що по [ADDRESS] (суспільна група господарства - колгоспники) проживали: - за 1964-1966 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , 1949 р.н., син, помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ,зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , мама; - за 1967-1982 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , мама; - за 1983-1985 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , мама; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , правнучка; - за 1986-1990 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина, померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , мама, померла [INFO] ; - за 1991-2000 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] ; - за 2001-2010 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , правнучка, вибула 19.06.2006 р. у госп. № 367; [PERSON] , [INFO] , правнук; - за 2011-2015 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внука; [PERSON] , [INFO] , правнук. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова двору;[PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 548, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. За заповітом, посвідченим 04.03.2004 секретарем виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 14, [PERSON] , житель с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області,на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким жилий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, земельний та майновий пай, що знаходяться в оренді в ПФГ «Поточище» та все інше майно рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на що він за законом матиме право, заповів своїй правнуці [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 44994565 (номер в реєстрі нотаріальних дій 14), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 33084387, виданою 21.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, у зв`язку з відкриттям спадкової справи. Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) [PERSON] помер [INFO] у віці 90 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 від 27.07.2012, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.07.2012 року виконкомом Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є правнукою [PERSON] свідчать копії: 1)свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1985 року, запис № 27 від 19.10.1985, де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; 2)свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2006, з якого слідує, що після реєстрації шлюбу, актовий запис за № 5 від 25.04.2006, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] »; 3)свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.1966 року, запис за № 4 від 06.03.1966, де зазначено, що мати позивача - [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] ; 4)свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.06.2001, з якого слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26.06.2001 зроблено запис за № 431; прізвище після розірвання шлюбу їй залишено « [PERSON] »; 5)свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого 27.07.2011, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] змінила ім`я « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації зміни імені 27.07.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 34; 6)свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 1977 року, запис за № 11 від 13.01.1947, де зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ; 7)свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 23.11.1964, з якого слідує, що [PERSON] , 1947 р.н., після реєстрації одруження 23.11.1964 з [PERSON] , 1945 р.н. присвоєно прізвище « [PERSON] ». На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] разом з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , внучка; [PERSON] , [INFO] , правнук, що доводиться довідкою № 549, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2017 вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його правнука [PERSON] (позивач). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 28/2013, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті прадіда [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, 21.01.2013 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини по заповіту. Копією Витягу № 33085082 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 21.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54081755 (номер у нотаріуса 28), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . 24.06.2014 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 836, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,0745 гектара, що належала [PERSON] . Дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 56232612, що доводиться копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37716011, наданого 24.06.2014. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 938/02-31 від 12 серпня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved