Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: шлюб, зареєстрований 20 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвати; після розірвання шлюбу змінити позивачу прізвище на « [PERSON] ». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 березня 2015 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спочатку їх сімейне життя проходило нормально. Вони проживали разом, мали спільні інтереси та погляди на життя. Однак згодом вони почали віддалятися один від одного. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. На сьогодні вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та проживають окремо один від одного. Мають окремі бюджети, різні джерела надходжень і самостійно визначають власні витрати. Кожен з них живе своїм життям, а їх шлюб існує лише формально. Отже, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Наміру зберігати шлюб вона не має. Також вважає, що надання терміну на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються вже протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в останньому, просила його задовольнити, додатково зазначила, що з відповідачем не проживає з 01 травня 2018 року, до цього майже три роки проживали в одній квартирі як сусіди - в окремих кімнатах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив, що з позивачем спільно не проживає з травня 2018 року, з цього ж часу не підтримує з нею будь-яких стосунків. Суд вислухавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 20 березня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 315. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини вказано « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 1551, виданого 26.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає, а відповідач не заперечує на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved