Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути із ТОВ «Ньюз Тревел» 22512 грн., які сплачені за туристичний продукт, а також 25\~000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.12.2014 уклав договір №\~ЕГ080215/001 на туристичне обслуговування з туристичним оператором ТОВ «Ньюз Тревел». Цей договір за дорученням ТОВ «Ньюз Тревел» на підставі агентського договору №\~0929/1 від 29.09.2014 року підписаний ТОВ «Тревел Клаб», що виступили посередником з реалізації туристичного продукту. Вказаний туристичний продукт він оплатив, проте відповідач не виконав взяті на себе за договором зобовязання. Тому позивачка звернулася до суду із позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.09.2014 між ТОВ «Тревел Клаб» (турагент) і ТОВ «Ньюз Тревел» (туроператор) укладено агентський договір № 0929/1, відповідно до якого турагент зобовязується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Відповідно до договору на туристичне обслуговування №\~ЕГ080215/001 від 12.12.2014 року встановлено, що 12.12.2014 між ТОВ «Ньюз Тревел» (туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору № 0929/1 від 29.09.2014 діє ТОВ «Тревел Клаб» (турагент), і [PERSON] (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № ЕГ080215/001. Підтвердженням договірних відносин є додаток до договору на туристичне обслуговування від 15 грудня 2015 року замовлення на бронювання туристичних послуг, в якому зазначені всі істотні умови туристичного обслуговування: країна відпочинку Єгипет, дата поїздки - з 08.02.2015-19.02.2015 (11 ночей), назва та категорія готелю, тип номеру, харчування, авіа переліт та інше. Як вбачається із копій квитанцій від 12.12.2014, 16.12.2014, 30.12.2014 позивачем сплачено через турагента ТОВ «Тревел Клаб» туроператору ТОВ «Ньюз Тревел грошові кошти у сумі 22\~512 грн., як вартість туристичного продукту. У відповіді ТОВ «Тревел Клаб» від 09.02.2015 зазначено, що з боку ТОВ «Тревел Клаб» грошові кошти за тур переказано згідно із платіжним доручення № 1536 від 15.12.2014 та платіжного доручення № 1573 від 06.01.2015 на банківський рахунок ТОВ «Ньюз Тревел». У звязку із односторонньою відмовою з боку ТОВ «Ньюз Тревел» виконувати свої зобовязання за агентським договором № 0929/1 від 29.09.2014 та договором на туристичне обслуговування № ЕГ080215/001 від 12.12.2014 потрібно звернутися з позовом про стягнення коштів безпосередньо з ТОВ «Ньюз Тревел». Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобовязується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобовязання. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про туризм» договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Згідно із ч. 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором. Також ч. 1 ст. 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що субєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобовязаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобовязань туроператор, турагент, інші субєкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого субєкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе субєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до ст.. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обовязки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобовязується надати послуги другій стороні (субєкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього субєкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обовязки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Пунктом 7.1 статті 7 агентського договору № 0929/1 від 29.09.2014\~ передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобовязань за договором однією зі сторін сторона, що порушила своє зобовязання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 7.4 агентського договору у випадку невиконання з вини туроператора своїх зобовязань, передбачених цим договором, відповідальність туроператора перед турагентом та/чи туристом обмежується подвійною вартістю турпродукту. У правовому висновку Верховного Суду України від 3 липня 2013 року у справі № 6-42 цс 13 зазначено, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР «Про туризм» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», статтей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе субєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший субєкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Так, п. 5.2 договору на туристичне обслуговування від 12.12.2014 встановлено, що у випадку відмови у виконанні договору зі сторони туроператора до моменту початку надання узгоджених туристичних послуг це не може бути підставою для подання/предявлення вимоги про відшкодування моральної шкоди туристом. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів» моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоровя людей. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки не передбачена договором або законом. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про туризм», ст.610,611, 629,901,902 ЦК України, правового висновку Верховного Суду України від 3 липня 2013 року у справі № 6-42 цс 13,

Outcome: partial