Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Кооперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3» про визнання права користування. В обгрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 12.10.2013 року помер її чоловік [PERSON]. [PERSON] був членом Кооперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3» та мав право на користування гаражем №3068 для власних потреб. [PERSON] є спадкоємцем першої черги та прийняла його спадщину. Після смерті чоловіка [PERSON] від свого імені вносила членські внески до Кооперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3», проте влітку 2014 року дізналася про те, що гараж №3068 було передано в користування іншій особі. [PERSON] вважає, що у складі спадщини [PERSON] набула право користування гаражем №3068. З огляду на викладене, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 04.07.2016 року, позивачка просила суд визнати незаконними дії Кооперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3» щодо передання права користування гаражем №3068 від [PERSON] іншій особі, визнати [PERSON] членом Кооперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3», визнати за [PERSON] право на користування гаражем №3068 у Кооперативі колективних гаражів «Автолюбитель-3». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся про час та дату судового засідання належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача та письмових заперечень на позов не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ухвалами від 05 жовтня 2015 року та 24 листопада 2016р., що направлялися за офіційно визначеним місцезнаходженням відповідача, у Коперативу колективних гаражів «Автолюбитель-3» була витребувана інформація про чинного користувача гаражного боксу №3068, завірені копії статуту ККГ «Автолюбитель-3», який діяв на момент смерті [PERSON] 12.10.2013 року, завірені копії рішень статутних органів ККГ «Автолюбитель-3» щодо припинення членства [PERSON] з документами, що стали підставою для прийняття таких рішень, завірені копії рішень статутних органів ККГ «Автолюбитель-3» щодо розпорядження (передання права користування іншим особам тощо) гаражним боксом №3068 з документами, що стали підставою для прийняття таких рішень. Відповідач жодних витребуваних доказів до суду не надав. На ухвалу суду від 15.02.2017 р. Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради надано копію статуту ККГ «Автолюбитель-3», що затверджена рішенням зборів від 23.12.2014р. та повідомлено суд, що редакції статуту кооперативу за попередні періоди в Департаменті відсутні. Судом встановлено наступне. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КИ № 280419. [PERSON] набув право користування гаражем інв.№3068 в кооперативі «Автолюбитель-3» на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 18.06.1982р. №832 шляхом обміну власного гаража, розташованого у дворі будинку №115 по пр.К.Маркса м.Дніпропетровська на гараж, належний гр.[PERSON] Право на гараж во дворі будинку №115 по пр.К.Маркса м.Дніпропетровська [PERSON] набув на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської райради депутатів від 17.07.1974р. №745. [PERSON] був членом Кооперативу автогаражів Бабушкінського району «Автолюбитель-3» та сплачував членські внески за користування гаражем №3068, що підтверджується розрахунковою книжкою кооперативу. [PERSON] помер 12.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 542022. Позивачка на момент відкриття спадщини проживала разом із [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖЕП №8» ДМР від 02.12.2013р. №2748. Позивачка [PERSON] у грудні 2013 року звернулася до ККГ «Автолюбитель-3» з приводу набуття членства в кооперативі після померлого чоловіка. Членські внески за користування гаражем №3068 у грудні 2013 року та за 2014 рік приймалися позивачем безпосередньо від [PERSON]Г із зазначенням її прізвища, що підтверджується інформацією з квитанцій розрахункової книжки кооперативу, посвідчених печаткою відповідача. У вересні 2014 року [PERSON] письмово звернулася до відповідача з приводу користування користування гаражем №3068 невідомою нею особою та просила надати інформацію про цю особу та копію статуту ККГ «Автолюбитель-3». Згідно відповіді за підписом голови правління [PERSON], відповідач не заперечував факту передання в користування гаражу №3068 [PERSON], проте зазначав про відсутність у кооперативу інформації про будівництво [PERSON] гаражного боксу №3068, який є власністю кооперативу. Також відповідач повідомляв про відсутність інформації про особу, яка користується гаражним боксом №3068, заперечував членство [PERSON] в кооперативі та відмовлявся надати засвідчену копію статуту кооперативу. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та вважається такою, що прийняла спадщину після [PERSON], який помер 12.10.2013р.. Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно зі ст.8 Закону України «Про кооперацію» Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити, серед іншого, відомості про умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього. У відповідності до п.6.1.4 Статуту Відповідача в редакції, що затверджена рішенням зборів від 23.12.2014р., першочергове право на членство в кооперативі мають спадкоємці члени родини померлого члену Кооперативу, які мають право на вступ до кооперативу за умови оформлення спадщини згідно з чинним законодавством України (на підставі Свідоцтва про право на спадщину, отриманого відносно гаражу (боксу), який належав померлому члену кооперативу на праві власності). Особа, прийнята замість померлого члена Кооперативу, відповідає перед Кооперативом за зобовязаннями померлого. Враховуючи наявність дій позивача з приводу спадкування прав померлого [PERSON] на користування гаражним боксом та неодноразового прийняття відповідачем від [PERSON] членських внесків за відсутності інших заперечень та доказів з боку Відповідача можна зробити висновок, що відповідач фактично прийняв [PERSON] до складу членів ККГ «Автолюбитель-3», як спадкоємця померлого члена ККГ «Автолюбитель-3» [PERSON] Відповідно ст.12 Закону України «Про кооперацію» основним правом члена кооперативу є, серед іншого, користування послугами кооперативу. Згідно зі статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як встановлено Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 28.06.91р. «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» Гаражно-будівельні кооперативи мають своїм завданням спорудження і наступну експлуатацію призначених для задоволення потреб своїх членів гаражів і стоянок для автомобілів і мотоциклів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права. У зв'язку з тим, що право володіння та користування гаражним боксом є основним змістом прав члена гаражного кооперативу, враховуючи, що право користування гаражним боксом №3068 належало померлому [PERSON], як члену ККГ «Автолюбитель-3», та було набуто шляхом обміну на власний гараж, враховуючи дії відповідача, що свідчать про прийняття [PERSON] до складу членів кооперативу, як спадкоємця померлого члена кооперативу, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved