Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. В позові посилається на те, що 22.07.2013 року вона, [PERSON], замовила у фізичної особи підприємця [PERSON] послуги по виготовленню меблів. Відповідачем надано рахунки для оплати послуг з виготовлення меблів: № 7 від 15.07.2013 року на суму 11000 грн. для здійснення авансового платежу за виготовлення кухонного гарнітуру; № 10 від 19.07.2013 року на суму 9500 грн. для здійснення платежу за виготовлення меблів: гардероб, шафа, комод; № 1 від 22.07.2013 року на суму 3500 грн. для здійснення авансового платежу за виготовлення спального ліжка на два місця. Відповідач стверджував, що виготовить меблі в строк до 10.09.2013 року, просив здійснити передоплату згідно встановлених рахунків, жодних інших документів до підпису не давав. Станом на 22.07.2013 року відповідач отримав від неї грошові кошти в розмірі 24000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 16071 від 16.07.2013 року, № 19071 від 19.07.2013 року, № 22071 від 22.07.2013 року. Проте, відповідач меблі не виготовив, та зловживаючи її довірою безпідставно набув кошти в розмірі 24000 грн. 05.12.2013 року вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів. Відповідач визнав факт безпідставного набуття коштів та частково повернув їй кошти в розмірі 12000 грн. Проте, решту коштів в розмірі 12000 грн., відмовляється повернути. 13.08.2015 року на адресу відповідача повторно надіслано вимогу про повернення безпідставно набутих коштів, яку відповідач отримав особисто 17.08.32015 року. Однак на вказану вимогу не відреагував. Просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 12000 грн., інфляційні витрати в розмірі 8774,14 грн., 3% річних за час прострочення в розмірі 1028,71 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась та надіслала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повісткою, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що 22.07.2013 року [PERSON] замовила у фізичної особи підприємця [PERSON] послуги з виготовлення меблів, за виконання вказаної послуги сплатила відповідачу 24000 грн., строк виконання послуги 10.09.2013 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-10). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконав. 05.12.2013 року [PERSON] направила на адресу відповідача вимогу про повернення коштів в розмірі 24000 грн. (а.с.11-12). На виконання вказаної вимоги відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 12000 грн. (а.с. 15-19). 13.08.2013 року [PERSON] повторно направила на адресу відповідача вимогу про повернення залишку коштів в розмірі 12000 грн., яку відповідач отримав 28.08.2015 року (а.с.13-14). Проте вказана вимога залишена без виконання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача 12000 грн., як безпідставно набутих коштів. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно здійсненого позивачем розрахунку інфляційні витрати становлять 8774,14 грн., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення 1028,71 грн. (а.с. 20). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з фізичної особи підприємця [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 12000 грн. як безпідставно набутих грошових коштів, інфляційні витрати в розмірі 8774,14 грн., 3% річних за час прострочення в розмірі 1028,71 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved