Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 червня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом № 980. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку їхнє сімейне життя складалось нормально, однак з часом відносини між ними погіршились та навіть, попри, народження [INFO] сина [PERSON], такі не покращились. В зв'язку з різними поглядами на життя та неможливістю дійти компромісу, почали виникати сварки та скандали, які призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, подружні стосунки взагалі не підтримуються. Сім'я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 30.07.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження. Позивач [PERSON] подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 21.06.2001 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 21.06.2001 був зареєстрований шлюб між сторонами - [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 980. Згідно викладених у позові відомостей, сторони міцної сім'ї не створили, внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони фактично не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Даний конфлікт в сім'ї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Згідного роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (квитанцією). На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved