Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 14.10.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим запитом №1899. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею за адресою [ADDRESS]; при цьому зазначає, що спору з відповідачем відносно місця проживання дитини немає. Вказує, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на подружнє життя, суперечки в сім»ї виникали з будь - яких питань, на даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а отже, вважає, що шлюб носить формальний характер, а отже повинен бути розірваний; на примирення не погоджується. Крім наведеного, мотивує позовні вимоги і тим, що вона самостійно виховує і матеріально забезпечує нормальне життя дитини та сплачує усі необхідні витрати, із цим пов»язані, натомість купує доньці одяг, іграшки, продукти харчування і інші речі. На її звернення до відповідача про матеріальну допомогу на утримання доньки ігнорує; угоди про добровільну сплату аліментів між нею і відповідачем не досягнуто. Відзив відповідача на позовну заву від відповідача не поступив, натомість в наданій суду заяві від 15.12.2017 року зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів не визнає, так як добровільно надає кошти на утримання доньки. Просить суд, врахувати зазначені обставини при визначенні розміру аліментів. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце рож ляду справи, суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги останньою підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з»явився, однак подав заяву, в якій справу просить розглядати без його участі; відносно заявлених до нього позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував; що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, ці вимоги заперечив і просив в їх задоволенні відмовити; про цьому в поданій заяві від 15.12. 2017 року будь - яких посилань на докази про добровільну сплату аліментів позивачу на утримання доньки [PERSON], [INFO], не зазначено. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: Згідноч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Вимогами ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.10.2011 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим запитом №1899. Причиною розірвання шлюбу судом встановлено - непорозуміння, різні погляди на життя сторін, несумісність характерів, що призвело до розпаду сім»ї. На примирення сторони не згідні, також відповідач у заяві від 15.12. 2017 року просить шлюб розірвати, а отже, на думку суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв»язку з чим шлюб належить розірвати. За період проживання сторін в шлюбі однією сім»єю народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини і довідкою з місця проживання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов»язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно із вимогами. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п 17. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами СК, аліменти на дитину присуджуються….. в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 цього кодексу щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає з матір»ю, що підтверджується довідкою з місця проживання У відповідності до ст. 199 сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто, посилань на докази в цій частині сторонами суду не надано. Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, за наданими сторонами доказами по справі, інших осіб на утриманні відповідача немає, [PERSON] являється молодою, здоровою, працездатною особою; стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин і того, що позивачка не працевлаштована, відповідач також не працює, з урахуванням необхідності та достатності розміру аліментів на забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до її повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial