Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Української сільської ради та третіх осіб на стороні відповідача - відділу Держземагенства в Талалаївському районі, Талалаївської РДА про визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що її баба [PERSON] за життя працювала в колишньому КСП «Зоря» та отримала право на земельну частку (пай) і у 1997 році їй було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325990. Дана земельна частка (пай) розташована на території Української сільської ради та значиться під №172 в книзі реєстрації сертифікатів. 21 жовтня 2001 померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина за законом, а саме на спадкову земельну часку (пай). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON], поскільки мати позивача дочка [PERSON] - [PERSON] померла 30 грудня 1984 року, інших спадкоємців немає. Але позивач не може в повній мірі скористатись своїми спадковими правами, так як в строки, установлені ст. 1270 ЦК України, не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, поскільки вона проживала окремо від спадкодавця і їй не було відомо про існування сертифіката, про який дізналась тільки в жовтні 2014 у відділі Держземагенства, але дубліката даного правоустановлюючого документу їй не видали, в звязку з цими обставинами пропустила строк позовної давності. Тому позивач [PERSON] просить суд поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті своєї баби [PERSON], померлої 21 жовтня 2001 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала і просила задовольнити, поскільки після смерті баби вона не знала, що у неї був сертифікат на право на земельну частку (пай), поскільки разом з нею не проживала, про сертифікат дізналась тільки в жовтні 2014 року. Оригінал сертифікату було втрачено, що на даний момент перешкоджає їй оформити всю спадщину після смерті батька,тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) після смерті батька. Представник третьої особи Талалаївської РДА [PERSON] В судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON], так як для цього є всі правові підстави. Представник відповідача - Української сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, у вирішення справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Вирішуючи позовну вимогу позивача [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Спадкодавець [PERSON] померла у 2001 році, і тому позивачем пропущено визначений законодавством строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України суд, за наявності поважних причин, може поновити строк позовної давності. Поскільки позивач проживала окремо від спадкодавця і їй не було відомо про існування сертифікату, про який дізналась тільки в жовтні 2014 року, враховуючи ту обставину, що відповідачем та третіми особами не заявлено про застосування позовної давності у спорі, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку позовної давності та вважає необхідним поновити їй строк звернення до суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 21 жовтня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1- ЕЛ № 122131 (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 31.03.2015 року [PERSON] народилась 15 січня 1958 року, у відомостях про матір зазначено [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 31.03.2015 року 31 липня 1977 року зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON], прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 470460 від 07.06.1978 року [PERSON] народилась 10 травня 1978 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про одруження серії 1-ЕЛ № 281585 [PERSON] 16 листопада 1996 року уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 240776 від 31.03.2015 року [PERSON] померла 30 грудня 1984 року (а.с.9). Про втрату сертифікату серії ЧН № 0325990 на імя [PERSON] було поміщено оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» від 04 квітня 2015 року (а.с.13). Згідно довідки відділу Держземагенства у Талалаївському районі вартість земельної ділянки згідно сертифікату серії ЧН № 0325990 виданого на імя [PERSON] станом на 21.10.2001 року становить 36 629, 36 грн. (а.с.29). Згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 23.07.2015 року спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась (а.с.30). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 2001 році, тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що хоча спадкодавець і померла в 2001 році, тобто спадщина після її смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України, але вважаючи на ту обставину, що за цей період спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців, то судом до даних правовідносин у відповідності до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, застосовуються положення книги шостої Цивільного кодексу України. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), то до позивача [PERSON], як спадкоємця за законом по праву представлення, поскільки вона є онукою спадкодавця [PERSON], переходить право на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0325990 від 21.05.1997 року. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай), дане право було нею було оформлене належним чином, але залишилось не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування по праву представлення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельної частки (паю) на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі 36 629 грн. 36 коп. Саме із цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» - один відсоток ціни позову, що складає 366 грн. 29 коп., а нею сплачено згідно квитанції 243 грн. 60 коп., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору 122 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved