Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.03.1997 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 05.03.1997 року зроблено запис за №481. Від шлюбу у сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO], який являється інвалідом з дитинства безтерміново, та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 05.03.1997 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 05.03.1997 року зроблено запис за №481, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №307945, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 05.03.1997 року (а.с.3). Від шлюбу у сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO], згідно паспорта громадянина України серії АТ №052986, виданого Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області 02.11.2013 року (а.с.6), який являється інвалідом з дитинства безтерміново, та неповнолітній син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №163465, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 22.05.2002 року (а.с.5). З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Берладин». Витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції № від 19.10.2016 року (а.с.1), понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved