Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; збільшити розмір стягнення аліментів, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 10 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не піклується про них; не підтримує зв'язків з синами, не зустрічається з ними, не займається фізичним, духовним та соціальним розвитком дітей; аліменти на утримання дітей не сплачує. [PERSON] вказує, що вона проявляє належну турботу щодо своїх синів; займається підготовкою дітей до самостійного життя, оздоровлення; надає можливість розвивати здібності дітей. Вона разом зі своїм чоловіком створила найкращі умови синам для розвитку їх розумових здібностей та фізичного розвитку. Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, [PERSON], та [PERSON], в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, однак як пояснює позивачка, на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів не відповідає вимогам та потребам дітей. У зв'язку із викладеними обставинами позивачка і вимушена звернутись до суду із позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник третьої особи, Органу опіки і піклування Дніпровської районної ради в місті Києві державної адміністрації - Поліщук О.В., в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позов підтримує. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року, яке набрало законної сили 06 липня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 29 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом №1455. Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [INFO] року у сторін народилися сини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 24 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві, та [PERSON], , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 24 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу 19 вересня 2014 року, що вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві. Як встановлено в судовому засіданні, після розірвання шлюбу між сторонами відповідач, [PERSON], не займається вихованням дітей, не підтримує зв'язків із ними, не проявляє до них уваги та турботи, не цікавиться їх розвитком, станом їх здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що діти, [PERSON] та [PERSON], проживають разом із матір'ю. Даний факт підтверджено довідками №496 та № 505, виданими 29 січня 2016 року КК «Центр комунального сервісу» міста Києва. Згідно характеристик вихованців дошкільного навчального закладу №655 Дніпровського району міста Києва [PERSON] та [PERSON] №01 від 13 січня 2015 року, та № 06 від 12 лютого 2016 року, мати дітей завжди цікавиться справами та досягненнями синів, активно відвідує заходи садочка, цікавиться навчально - виховним процесом в групі; за період відвідування дітьми вказаного дошкільного навчального закладу, тато, [PERSON], жодного разу не цікавився справами дітей, не спілкувався з вихователями; ніколи не приводив і не забирав хлопчиків з дитячого садка. Із характеристик відносно позивачки, [PERSON], наданих [PERSON], що проживає в [ADDRESS], [PERSON], що проживає в [ADDRESS], [PERSON], в [ADDRESS], колишній чоловік позивачки [PERSON], участі у вихованні дітей, [PERSON] та [PERSON], не приймає, матеріально дітям не допомагає. Із матеріалів справи, а саме із довідки про неотримання аліментів Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №2 від 04 січня 2016 року та із довідки-розрахунку Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №3 від 04 січня 2016 року, із довідки про нетримання аліментів Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №26752 від 14 жовтня 2016 року, а також із повідомлення Крюківського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МРУЮ №5689 від 04 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року згідно з виконавчим листом №2604/7475/2012, виданого 24 липня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, і заборгованість по сплаті аліментів станом на 03 березня 2016 року становить 54 443, 51 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №23 від 14 грудня 2015 року) №11678/41/3/103 від 18 грудня 2015 року, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що він ухилився від виховання та утримання дітей. Конвецією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України Української РСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до пунктів 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. За наведених обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач не займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, не проявляє до них уваги та турботи, не цікавиться розвитком синів, станом їхнього здоров'я, не підтримує зв'язків з синами, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає достовірно доведеним той факт, що відповідач, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку із чим вимоги позивачки в частині позбавлення відповідача батьківських прав є законним та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З доводів позивачки вбачається, що на сьогоднішній день сума стягуваних з відповідача аліментів є недостатнім для утримання дітей. Згідно із довідкою про доходи №250 від 05 лютого 2016 року, наданою Дніпровським РУ ГУМВС України в місті Києві, [PERSON] працювала в даній установі на посаді старшого слідчого ВРЗЛКР і в період з липня 2015 року по листопад 2015 року отримала дохід в розмірі 6 122, 36 грн. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру аліментів враховує той факт, що відповідач має працездатний вік, ним не надано до суду жодних доказів перебування на його утриманні інших осіб, окрім дітей [PERSON] та [PERSON], приймаючи до уваги той факт, що діти в процесі зростання та виховання потребують додаткових витрат, суд приходить до висновку, що [PERSON] спроможний надавати аліменти в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу (заробітку) на утримання малолітніх дітей, у зв'язку із чим вимоги позивачки в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Оскільки частиною 1 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачені нею при подачі позову до суду в частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за подачу до суду позову про збільшення розміру аліментів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved