Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 24.11.1991 року сторони зареєстрували шлюб у Борівській сільській Раді народних депутатів Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №б/н. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, не заперечувала проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, що знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив. Судом на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України зі згоди позивача ухвалено провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.11.1991 року сторони зареєстрували шлюб у Борівській сільській Раді народних депутатів Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №б/н, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Борівською сільською Радою народних депутатів Чернівецького району Вінницької області 24.11.1991 року (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка будь-яких заперечень проти позову не надала. А тому суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу - «[PERSON]». Витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції від 14.06.2016 року (а.с.1) та витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн., згідно квитанції №233 від 13.06.2016 (а.с.5), підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved