Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просила встановити факт її проживання разом з [PERSON], [INFO], однією сім'єю понад п'ять років. Визнати [PERSON], спадкоємицею четвертої черги за законом щодо майна померлої [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона у червні 2003 року на виставці квітів познайомилась з [PERSON] Вони почали товаришувати, а згодом стали гарними подругами, підтримували дружні відносини, інколи зустрічались, приходили у гості одна до одної, відвідували різні виставки, театри, тощо. На початку 2005 року, [PERSON] запропонувала [PERSON] за нею доглядати, у зв'язку з тим, що вона була вже похилого віку та потребувала стороннього догляду, її рідна сестра - [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS], померла у 2009 році. У [PERSON] в Росії були дві сестри, але вони померли ще раніше. Позивач почала доглядати за [PERSON] та проживати разом з нею за її адресою: [ADDRESS]. Більше п'яти років позивач проживала разом з [PERSON] у її квартирі, як член родини та доглядала за нею, матеріально допомагала їй, давала гроші на харчування, лікування, сплату комунальних послуг та для інших потреб, купувала продукти. У зв'язку з гарними відносинами, що склалися між ними, [PERSON] дуже хотіла щоб її квартира перейшла у спадщину позивачу, у зв'язку з чим обіцяла їй через деякий час скласти на неї заповіт. Однак, в подальшому фізичний стан [PERSON], в силу її похилого віку, погіршився та вирішення питання щодо оформлення заповіту було відкладено на невизначений термін. В травні 2012 року, у зв'язку з сімейними обставинами, позивач була вимушена виїхати з м. Києва та повернулась до м. Києва на початку червня 2012 року. Повернувшись до м. Києва, позивач приїхала до квартири [PERSON], та зі слів сусідів - [PERSON] вона дізналась, що [INFO] [PERSON] померла в лікарні. Позивач звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації щодо наявності спадкоємців у померлої [PERSON] та оформлення спадщини. Нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори усно відмовила в оформленні спадщини щодо майна померлої [PERSON] Свою відмову нотаріус обґрунтовував відсутністю родинних зв'язків позивача з померлою. У вищевказаній квартирі позивач проживає по даний час. Під час повторного звернення до нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації щодо наявності спадкоємців померлої [PERSON], позивач дізналась, що в суді існує спір щодо спадщини, яка залишилась після смерті останньої. Позивач вважає, що вона єдина має право на спадкування за законом щодо майна померлої [PERSON], у зв'язку з тим, що інших спадкоємців у померлої немає. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких проти задоволення позовних вимог не заперечували та просили справу розглядати без їхньої участі. Суд, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Представник третьої особи КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, врахувавши заяви відповідачів, вислухавши пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №13370 від 26.07.2012 року, внесеним Відділом реєстрації смерті у м. Києві та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 41-42). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємців щодо майна померлої немає, оскільки її рідна сестра [PERSON] померла 23.01.2009 року, що підтверджується актовим записом про смерть №1647 від 23.01.2009 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. У [PERSON] було дві сестри [PERSON] та [PERSON], які проживали в Росії, Ленінградська обл., м. Волгоград, однак вони померли ще раніше. У судовому засіданні позивач зазначила, що після смерті [PERSON] вона писала листи в Росію, однак будь-якої відповіді не отримала і до цього часу ніхто не приїжджав. Вказана квартира належала на праві власності [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с. 238). Після смерті [PERSON], позивач звернулась до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом, на що їй було державним нотаріусом усно рекомендовано звернутись до суду, оскільки щодо вказаного майна існує спір. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №7/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року (а.с. 50-53, 73). Свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори видано не було, у зв'язку з відсутністю у позивача родинних зв'язків з померлою. Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідачів та просила встановити факт її проживання разом з [PERSON], [INFO], однією сім'єю понад п'ять років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона в червні 2003 року познайомилась з [PERSON], на виставці квітів. Вони почали товаришувати та в подальшому стали гарними подругами, підтримували дружні відносини, інколи зустрічались, приходили у гості одна до одної, відвідували різні виставки, театри, тощо. На початку 2005 року [PERSON] почала скаржитись позивачу на погане самопочуття внаслідок свого похилого віку, у зв'язку з чим запропонувала позивачу доглядати за нею. Позивач почала доглядати за [PERSON] та проживати разом з нею. Зазначила, що більше п'яти років вона проживала разом з [PERSON] у її квартирі, як член родини та доглядала за нею, також, позивач матеріально допомагала їй, давала гроші на харчування, купувала речі першої необхідності, готувала, прала одяг, доглядала за належним станом квартири, тощо. Квартира [ADDRESS], в якій проживала [PERSON], по [ADDRESS] була однокімнатною, знаходилась на першому поверсі, загальною площею 36,96 кв.м., житловою площею 17,60 кв.м. У зв'язку з гарними відносинами позивача з [PERSON], остання вважала [PERSON] членом своєї родини. [PERSON] була обізнана в сімейних справах [PERSON], та їй були відомі подробиці особистого життя останньої, зокрема про те, що свою трудову діяльність [PERSON] розпочала майстром по шиттю, в 1961-1962 роках працювала в дитячому садку, в м. Донецьку та Куйбишеві, у 1964 році поступила в Київський інститут народного хазяйства. Після закінчення інституту працювала в різних підприємствах м. Києва - комбінаті «Будіндустрія», завод «Більшовик», ЗАО «Пластмаш» - мала акції, які за рекомендацією позивача у 2004 році були продані. У 1996 році [PERSON] пішла на пенсію, вона була ветераном праці. Також позивачу було відомо про сестер [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які мешкали в Росії, Ленінградська область, м. Волгоград, та які на даний час померли. [PERSON] часто згадувала своє життя в гуртожитку по вул. Васильківській, 2935 к. 119, про веселе та кумедне, постійно жалілась на несправедливість, оскільки все життя пропрацювала, а пенсія була мізерною. У 2011 році позивач разом із [PERSON] звернулись із заявою в урядовий контактний центр щодо перерахунку пенсії, але їм у цьому було відмовлено, що дуже погіршило і так важкий стан [PERSON], після перенесених двох інсультів. [PERSON] та її сестра - [PERSON] були віруючі, по декілька місяців знаходились в свято-покровському монастирі. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. На підтвердження даних обставин, в ході розгляду справи судом були направлені запити до відповідних установ та організацій. Відповідно до отриманих відповідей на запити суду, вказані обставини, на які посилалась [PERSON], знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а саме. Згідно абонентської книжки за 2012 рік позивач [PERSON] оплатила технічне обслуговування домофонної системи за 2012 рік. (а.с. 157, 159). Квитанціями про сплату комунальних послуг за грудень 2007 року, за квітень, травень, червень, серпень, грудень 2011 року, підтверджено факт сплати [PERSON] цих послуг. (а.с. 161-166). Довіреністю від 24.12.2008 року [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] на отримання грошових виплат в поштовому відділенні №56. (а.с. 167). Довіреністю (а.с. 168) [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] на оформлення субсидій. Факт проживання позивача [PERSON] разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується договором №44/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територію від 23.02.2011 року. (а.с. 169). Квитанціями про сплату комунальних послуг та телекомунікаційних послуг за 2007-2012 роки, підтверджено факт сплати цих послуг. (а.с. 173-202). Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №1175, [PERSON] знаходилась на лікуванні з 28.08.2002 року по 07.10.2002 року в Міській клінічній лікарні №18, у зв'язку з повторним ішемічним інсультом (а.с. 227). Підтвердженням факту проживання [PERSON] у гуртожитку по [ADDRESS] є поштовий конверт (а.с. 205). Підтвердженням факту проживання позивача з [PERSON] та її утримання є замовлення на надання медичної допомоги щодо транспортування [PERSON] в медичний заклад 12.12.2009 року, відповідно до якого оформлення здійснила [PERSON] (а.с. 210) та заказ-наряд на встановлення металевих дверей у квартирі [ADDRESS], який також оформила позивач (а.с. 236). Також, підтвердженням факту проживання позивача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є довідка Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.02.2014 року, відповідно до якої під час опитування [PERSON] в якості свідка по кримінальній справі по факту крадіжки у гуртожитку за адресою по вул. Виборзькій, 3 в м. Києві, позивач вказала свою адресу проживання: [ADDRESS]. (а.с. 54). Підтвердженням роботи [PERSON] на заводі «Більшовик» є профспілковий квиток №16517449, виданий 24.04.1986 року (а.с. 214). Підтвердженням звернення [PERSON] разом з позивачем до «Урядового контактного центру» щодо перерахунку пенсії є лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.08.2011 року. (а.с. 215). Підтвердження того, що в [PERSON] були дві сестри [PERSON] та [PERSON], які проживали в Росії є поштові конверти. (а.с. 219-220). Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 25.08.2004 року [PERSON] продала прості іменні акції голові правління ЗАТ «Пластмаш». (а.с. 223-224). Відповідно до заяв [PERSON] від 22.06.2009 року та 02.03.2009 року, остання проживала певний час у Святопокровському жіночому монастирі (а.с. 225-226). Крім того, підтвердженням того, що [PERSON] була віруючою є штамп в паспорті серії [NUMBER] про те, що вона мала право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру (а.с.85-88). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] була ветераном праці (а.с. 228). Відповідно до виписок із медичної картки хворої [PERSON] остання хворіла на ревматизм. (а.с. 230). З копії пенсійної справи [PERSON], [INFO], вбачається, що остання розпочала працювати майстром по шиттю, в 1961-1962 роках працювала в дитячому садку, в м. Донецьку та Куйбишеві, у 1964 році вступила в Київський інститут народного хазяйства. Після закінчення інституту працювала в різних підприємствах м. Києва - комбінаті «Будіндустрія», завод «Більшовик», ЗАО «Пластмаш». У 1996 році [PERSON] пішла на пенсію. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. Отже, інформація про [PERSON], яка надана суду на запити відповідними організаціями, достеменно відома була позивачу [PERSON] на час її звернення до суду з позовом, при цьому, надана позивачем інформація є такою, що відповідає дійсності. Як пояснила в судовому засіданні позивач, у зв'язку з гарними відносинами, що склалися між нею та [PERSON], остання обіцяла позивачу через деякий час скласти на неї заповіт, однак в подальшому це виявилось неможливим, оскільки стан здоров'я [PERSON] погіршився внаслідок перенесених раніше двох ішемічних інсультів та ревматизму. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він проживав у будинку по [ADDRESS] та був сусідом [PERSON] та підтвердив факт постійного проживання позивача з [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він познайомився з [PERSON] під час роботи на заводі «Більшовик», з якою підтримував дружні стосунки, у зв'язку з чим іноді приходив до її квартири на її прохання допомогти у побуті, де він і познайомився з [PERSON], яка проживала у її квартирі. Свідок [PERSON] повідомив, що він є приватним підприємцем та [PERSON] знає з того часу, як вона почала працювати у нього. Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови сторін у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача [PERSON] про спільне проживання однією сім'єю з [PERSON], у суду немає. Таким чином, судом достовірно встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги про встановлення факту проживання разом з [PERSON], [INFO], однією сім'єю понад п'ять років підлягають задоволенню. Позивач також просила суд визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом щодо майна померлої [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач вважає, що вона має право на спадкування за законом щодо майна померлої [PERSON], відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки інших родичів у померлої немає, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що свою волю, щодо розпоряджання квартирою, за час життя [PERSON] не встигла висловити, проте постійно про неї казала позивачу, а саме обіцяла скласти на позивача заповіт. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як достовірно встановлено вище, [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] більше п'яти років. Крім того, смерть [PERSON] наступила в Київській міській клінічній лікарні №6, що підтверджується актовим записом про смерть №13370 (а.с. 41), а не у квартирі [ADDRESS]. За умовами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач [PERSON], як спадкоємець, постійно проживала разом із [PERSON], як спадкодавцем, понад п'ять років, та на час смерті з поважних причин була відсутня в м. Києві та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявляла про свою відмову від спадщини, то згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України позивач як спадкоємець померлої [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для встановлення факту проживання саме позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю понад п'ять років, а відповідно й визнання її спадкоємицею четвертої черги та визнання за нею права власності на спадкову квартиру [ADDRESS], оскільки в обґрунтування цього нею були подані безспірні докази. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частинах з відповідачів на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 460 грн., та на користь держави судовий збір в сумі 2981 грн.

Outcome: approved